Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 23 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис F 301 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до повноліття дитини.. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося, через непорозуміння та протилежність поглядів на життя та сімейні відносини, по різним причинам виникали сварки, що зробило неможливим подальше спільне проживання. Спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо і не мають наміру відновлювати сімFю. Від шлюбу мають сина F [PERSON], [INFO]. На теперішній час син проживає разом з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач повністю ухилився від виховання та матеріального утримання дитини, у звFязку з чим вона вимушена була звернутися до суду. Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 березня 2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, а також сторонам по справі надано строк для примирення. Ухвалою суду від 13.05.2019 провадження за вищевказаною справою поновлено. Позивач у судове засідання не зFявилася, однак через канцелярію суду подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач також не зFявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував, позов визнає. У звFязку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 23 березня 2013 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії I-ВЛ F 203633, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис F 301. (а.с. 4). Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO], який залишаєься з позивачкою. Сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне домашнє господарство не ведуть. Майнового спору сторони не мають. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено і строк для примирення позитивних результатів не приніс. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Дитина залишається проживати з матір'ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. У відповідності до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає позивачці її прізвище [PERSON]. Стосовно призначення аліментів судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії I-ВЛ F 324406 виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 28.08.2013 року. (а.с.3) Неповнолітній [PERSON] проживає за місцем реєстрації позивача за адресою: м. Харків, вул. Терихівська, буд.59. Згідно ст.180 СК України батьки зобовFязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином зобовFязання по забезпеченню дитини мають обидва батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом. За ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2019 рік встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік». Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровFя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 р. F 966-XIV). Розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р. для дітей віком з 6 до 18 років складає 2027 грн. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не бере, стан здоровFя відповідача задовільний, інших непрацездатних осіб відповідач на утриманні не має, може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн., а тому стягує з відповідача, виходячи з його стану здоровFя і матеріального становища, аліменти на користь позивачки у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предFявлення позову. На вимогу ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Суд вважає, що з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved