Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

01.03.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про стягнення суми боргу за договором позики » посилаючись на те, що відповідач, на підставі договору позики, складеного в письмовій формі 30.09.2013 позичив у нього 330000 гривень та взяв на себе зобовязання повернути гроші у встановлений договором строк, відповідно до графіку погашення, а саме : рівними частками по 66000 гривень, в строк до 20.11.2014, 20.11.2015, 20.12.2016, 20.12.2017, 20.12.2018. Відповідач на виконання договору отримав від позивача 330000 гривень, однак відповідно до графіку погашення заборгованості, не вчинив жодного платежу. На письмову вимогу від 14.11.2015 про повернення вказаної суми позики у добровільному порядку не реагує, у звязку з чим позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 330000 гривень та судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши право представляти свої інтереси при розгляді вказаної цивільної справи своєму представнику [PERSON], який діє на підставі відповідної нотаріально посвідченої довіреності. ( а.с. 16 ). Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] з підстав на які останній посилається в своєї позовної заяві, При цьому наголошував на тому, що відповідач не виконує умови договору позики, так як у визначені строки не вчинив жодного платежу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. ( а.с.а.с. 30, 31 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію представника позивача [PERSON] та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більш сторін, спрямована на становлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно вимог ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання ). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно ст.ст.1046,1047,1048,1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 30.09.2013 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. Згідно умов зазначеного договору, позивач надав відповідачу позику у розмірі 330000 гривень, з строком передачі грошей до 02.10.2013, відповідач взяв на себе зобовязання повернути гроші позивачу у встановлений договором строк, відповідно до графіку погашення, а саме : рівними частками по 66000 гривень, в строк до 20.11.2014, 20.11.2015, 20.12.2016, 20.12.2017, 20.12.2018 ( п. п. 2.1, 2.3 договору позики ). Після чого відповідач [PERSON], на виконання договору позики отримав від позивача [PERSON] суму позики в загальному розмірі 330000 гривень, в період 30.09.2013, 01.10.2013, 02.10.2013, рівними частками по 110000 гривень, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні договором позики від 30.09.2013 та власноручно написаними відповідачем розписками від 30.09.2013, 01.10.2013, 02.10.2013 про отримання вказаної суми позики. ( а.с.а.с. 33-34, 35, 36, 37 ). При таких обставинах в судовому засіданні з показань представника позивача та інших вищевказаних доказів вбачається, що між сторонами існували договірні відносини за договором позики, з визначенням відповідних строків виконання боржником обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наголошував на тому, що позивач [PERSON] після несплати відповідачем [PERSON] першої частини боргу, вимагав від останнього належного виконання умов договору позики. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач 14.11.2015 шляхом поштового відправлення, спрямував на імя відповідача вимогу, щодо виконання свого обовязку повернути йому суму позики в розмірі 330000 гривень, у семиденний строк від дня предявлення вимоги, що підтверджується дослідженої в судовому засіданні копії вказаної вимоги, а також фіскальним чеком поштового відділення. ( а.с.а.с. 13-15, 38 ). Відповідно до п.п. 3.4, 7.1, 7.2 укладеного між сторонами зазначеного договору позики від 30.09.2013 не виконання однією зі сторін умов даного договору яке привело до матеріальних втрат другої сторони, має наслідком застосування до винної сторони штрафних санкцій у розмірі нанесеного збитку й може служити підставою дострокового припинення договору. Термін дії даного договору починається з моменту передачі позикодавцем позичальникові суми позики й закінчується після виконання прийнятих на себе зобовязань сторонами відповідно до умов договору. Даний договір припиняється, зокрема при порушенні позичальником графіка повернення чергової частини суми позики. У цьому випадку позикодавець вправі вимагати дострокового повернення всієї неповернутої суми позики. ( а.с.а.с. 33-34 ). Таким чином, з досліджених вищевказаних доказів встановлено, що боржник [PERSON]А повинен був сумлінно виконувати умови вказаного договору позики, повернути позивачу позику у визначеному розмірі у встановлений договором строк, відповідно до графіку погашення. Так як відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання за договором позики в частині повернення позивачу [PERSON] наданої ним позики в розмірі 330000 гривень, тому позивач має право вимагати дострокового повернення відповідачем всієї неповернутої суми позики. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Приймаючи до уваги вказані приписи ЦПК України, суд вважає необхідним, в межах заявлених позивачем [PERSON] вимог, стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 330000 гривень. Позивач [PERSON], при зверненні до суду з вказаним позовом сплатив судові витрати в загальній сумі 3300 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученнями. ( а.с. 4 ). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3300 гривень , оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути : за договором позики суму боргу в розмірі 330000 гривень, судові витрати в розмірі 3300 гривень, а разом 333300 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 261, 526, 530-533, 610, 612, 615, 625-629, 1046-1048, 1050 ЦК України,

Outcome: approved