Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулось до суду з позовними вимогами, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання сина в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, з перерахуванням коштів на користь дитячого будинку, дитячого будинку сімейного типу, опікуна(піклувальника) або прийомних батьків, до яких буде влаштована дитина. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що мати дитини [PERSON] вихованням дитини не займається, не працює, веде асоціальний спосіб життя, вчиняє сварки за місцем проживання, не створила умов для проживання та виховання дитини: відсутнє належне харчування, дитяче ліжко, речі дитини брудні та неупорядковані, у будинку не прибрано (антисанітарія), а відповідач - батько дитини, тривалий час не проживає з дитиною, з сином не спілкується, його долею та станом здоров`я не цікавиться, мешкає та працює за кордом (у Польші). В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені про час та дату слухання справи своєчасно належним чином. Неявку відповідачів в судове засідання суд розцінює як прояв байдужого ставлення до результатів розгляду даного позову. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його матір`ю є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає разом з дитиною та бабусею дитини, [PERSON] , 1964 року народження за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , мешкає та проживає за кордоном (у Польші). За результатом обстеження житлово-побутових умов було встановлено факт неналежного утримання дитини та вилучено з небезпечного середовища, про що складено протокол від 09.06.2020 року. В той же день дитину влаштовано на медичне обстеження і тимчасове утримання до КНП «МДКЛ №19». Згідно довідки КНП «МДКЛ №19» від 10.06.2020 року, мати до лікарів не зверталась для обстеження та лікування дитини з 2017 року. З анамнезу встановлено, що [PERSON] з народження страждає на вроджену ваду серця, з приводу цього був прооперований у 2017 році. За час перебування дитини на обстеженні у КНП «МДКЛ №19» з червня 2020 року встановлено: дитина недоступна продуктивному контакту, не розмовляє, на огляд реагує негативно, має затримку розумового та мовного розвитку, відставання у фізичному розвитку ( вага 13,6 кг.), не володіє побутовими навичками. 09.06.2020 року [PERSON] у КНП «МДКЛ №19» поводила себе агресивно, сварилася, намагалась завдати шкоди лікарю, своїми діями порушувала спокій та режим медичного закладу, у зв`язку з чим були викликані працівники поліції. Дитину 07.07.2020 року переведено до КНП «Міська клінічна лікарня №24» Харківської міської ради. 31.07.2020 року [PERSON] влаштований до КНП ХМР «Обласний спеціалізований будинок дитини «Зелений гай», де знаходиться по теперішній час. Згідно довідки Центру соціальних служб Холодногірського району від 13.08.2020 року [PERSON] перебуває на обліку, за місцем проживання характеризується негативно. Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР від 18.08.2020 року, вказано, вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів на його утримання. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 150 ч.1,2,3 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради є органом опіки та піклування. Відповідно до роз`яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано, що держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Судом встановлено, що відповідачі на теперішній час з дитиною не проживають, не піклуються про фізичний та духовний розвиток сина, про його здоров`я, не цікавиться його проблемами, не спілкуються з дитиною у обсязі йому необхідному для його нормального самоусвідомлення, не забезпечують його харчуванням та одягом. Вказане свідчить про те, що відповідачі без поважних причин ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17) розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не меншу ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і в частині стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідачів необхідно також стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави з кожного. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved