Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 30.04.2007року померла рідна сестра позивачки [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок №58 по вул.Центральній в с.Хоросниця Мостиського району Львівської області. Зазначає, що вищевказаний житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір, а станом на момент припинення такого, тобто 15.04.1991 року, [PERSON] була одноосібним його членом та головою домогосподарства. Проте, за життя [PERSON] не оформила належно своїх прав на дане нерухоме майно та не зареєструвала права власності на таке. Вказує, що позивачка як єдиний спадкоємець за законом після смерті своєї сестри спадщину прийняла. Інших спадкоємців, яким належало б право на частку у спадщині, немає. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на зазначений житловий будинок, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у звязку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою [PERSON] право власності на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Хоросниця, вул.Центральна, 58, Мостиського району Львівської області. В судове засідання представник позивача не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об'єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За нормами ст.ст. 120, 123\~ЦК УРСР кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. У зв'язку з введенням у дію Закону України\~«Про власність» 15.04.1991 року така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №58 по вул.Центральній в с.Хоросниця Мостиського району Львівської області належав колгоспному двору, головою якого та одноосібним членом, яка станом на 15.04.1991року не втратила та зберегла право на частку в майні такого, була [PERSON] (рідна сестра позивачки [PERSON]Ю.), яка померла 30.04.2007року. Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, [PERSON] за життя набула право власності на майно зазначеного колгоспного двору в цілому, проте таке належним чином не оформила, правовстановлюючі документи на дане майно відсутні. 30.04.2007року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON]заповіту не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємців першої черги спадкування за законом немає. Згідно наявної в матеріалах спадкової справи №681/07, довідки, виданої виконавчим комітетом Твіржанської сільської ради від 23.10.2007року, спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO], була одинокою, проживала одна. Спадкоємцем другої черги спадкування за законом є рідна сестра померлої [PERSON] (позивач у справі), яка у відповідності до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадщину прийняла подавши у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті [PERSON], які б претендували на спадщину, крім позивача, немає. В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавця [PERSON]; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON]; довідкою, виданою виконавчим комітетом твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області 3624 від 30.11.2010року; випискою з по господарської книги №10 по с.Хоросниця Твіржанської сільської ради за 1988-1990 роки; випискою з по господарської книги №12 по с.Хоросниця Твіржанської сільської ради станом на 01.04.1991року; листом Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області Вих.№02-14/335 від 10.07.2017року; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок№58 по вул.Центральній в с.Хоросниця Мостиського району Львівської області; копією матеріалів спадкової справи №681/07, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області після смерті [PERSON], та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved