Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

01.09.2020 року до суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає біля неї і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідачем подано відзив на позов, який просить задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 1150 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів просить врахувати, що не має постійного заробітку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.21-22). В судове засідання позивач [PERSON] з`явилася, позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1700 грн, інших утриманців він не має, працює неофіційно, має спеціальність будівельник, отримує близько 10 000 грн. За ним на праві власності не зареєстровані транспортні засоби. В судове засідання відповідач [PERSON] з`явився, позов визнав частково, оскільки не взмозі сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач. Пояснив, що працює неофіційно, отримує близько 3000 грн в місяць. Проживає разом з матір`ю та братом. З братом мають тимчасові підробітки. У власності не має транспортних засобів. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 24.04.2020 року, яке набрало законної сили 25.05.2020 року розірваний (а.с.7). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Стеблівської селищної ради 01.09.2020 року [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають в [ADDRESS] (а.с.2). В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує, що позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів щодо стану їхнього здоров`я та їхньої дитини суду не надано, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, що за відповідачем на праві власності не зареєстровано майна. Тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину і стягує аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 01.09.2020 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави, так як позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial