Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

01 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Чорноморського районного суду Автономної республіки Крим від 14 листопада 2011 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Чорноморського районного суду Автономної республіки Крим від 19 грудня 2011 року з відповідача стягнуті аліменти на дитину в розмірі 700 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. Після розлучення позивач з донькою проживала в [INFO]. 02 червня 2014 року вона разом з донькою перемістилася з тимчасово окупованої території АР Крим в смт. Люблинець Ковельського району Волинської області. Вихованням та утриманням дитини займається тільки позивач, відповідач з дня розлучення не цікавиться життям та здоровям, вихованням та розвитком дитини, ухиляється від обовязку матеріально утримувати свою неповнолітню дитину. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 13 липня 2015 року складає 31409,68 грн. Відповідач не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, не переймається питанням здобуття освіти дитиною, не готує її до самостійного життя, не утримує її. Позивач вважає, що зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала клопотання в якому просить справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Він надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Представник органу опіки та піклування при Ковельській райдержадміністрації у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Позбавлення батьківських прав це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 статті 164 Сімейного кодексу України є підстави для позбавлення судом батьківських прав матері, батька, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Судом встановлено, що 26 грудня 2004 року народилась дитина [PERSON], батьком якої є відповідач [PERSON] (а.с.4). Неповнолітня дитина [PERSON] зареєстрована в [INFO] разом зі своєю матірю [PERSON] (а.с. 5, 10). Відповідно до розрахунку б/н від 13 липня 2015 року, виданого ВДВС Дружківського міського управління юстиції, станом на 13 липня 2015 року за [PERSON] лічиться заборгованість по сплаті аліментів у сумі 31409,68 грн. (а.с.9). Відповідно до довідки №136 від 30 червня 2015 року, виданої загальноосвітньою школою І-ІІІ ступеня смт Люблинець Ковельського району Волинської області, [PERSON] навчається у 4 класі цієї школи. Її батько [PERSON] належним чином не бере участі у шкільному житті доньки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням доньки та виховним процесом, не спілкується з класним керівником та вчителями (а.с.11). Органом опіки та піклування при Ковельській райдержадміністрації Волинської області складено висновок від 03 вересня 2015 року № 1370/24/2-15 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON]. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню доньки [PERSON]. Про це свідчать наступні обставини: відповідач не цікавиться життям доньки, її потребами, не надає матеріальної допомоги, тривалий час не спілкується з дитиною, свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обовязків, хоча перешкоди для цього не має. Дівчина проживає разом з матірю, місце її мешкання відповідачу відомо. Крім того,, відповідач подав до суду заяву, в які визнає позовні вимоги в повному обсязі. Тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову [PERSON]

Outcome: approved