Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

01.06.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] - про встановлення порядку користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] шляхом вселення та визначення порядку користування житловим шляхом виділення їй у користування кімнати площею 15,8 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] змінив замки на дверях, не віддає їй ключі від квартири, внаслідок чого вона вимушена проживати у квартирі, яку вона винаймає. Ухвалою суду від 22.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив та зазначив, що ключ [PERSON] загубила, в квартирі не проживає. Також зазначив, що в квартирі зареєстрована ще одна особа [PERSON] . Також у відзиві послався на те, що рішення суду, яким йому відмовлено у визнанні [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, оскаржено ним в апеляційному порядку, внаслідок чого воно не набрало законної сили. Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій вона не погоджується з твердженням відповідача та наполягає на тому, що вона не має доступу до квартири, в якій зареєстрована. Після ознайомлення з відзивом [PERSON] , позивачем була подана заява про уточнення позовних вимог, залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Після уточнення позовних вимог просила визначити порядок користування житловим приміщенням та виділити у користування їй та [PERSON] житлову кімнату площею 15,8 кв.м., а кімнати площею 13,7 та 9,3 кв.м. у користування [PERSON] та [PERSON] , коридор, кухню та інші підсобні приміщення залишити у загальному користуванні. 11.10.2018 року третя особа [PERSON] звернулася до суду із самостійними позовними вимогами та просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши їй та [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 15,8 кв.м., житлові кімнати площею 13,7 кв.м. з балконом та житлову кімнату площею 9,3 кв.м. залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Підсобні приміщення квартири: коридор, туалет, ванну кімнату, кухню та комору - залишити в загальному користуванні. Ухвалою суду від 12.10.2019 року прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги [PERSON] та самостійні вимоги третьої особи - [PERSON] . Ухвалою суду від 14.02.2019 року зупинено провадження\~у вказаній справі\~до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 29.05.2019 року відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 10.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті У судові засідання, призначені на 04.11.2019 року та на 11.11.2019 року сторони та їх представники не з`являлися. Позивач [PERSON] , та її представник - адвокат Нікітіна Т.Г. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] та її представник - адвокат Ярошенко О.О. в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву уточнену позовну заяву [PERSON] та на позовну заяву [PERSON] не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з`явилася, відзиву не надала, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, конверти з судовими повістками повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Одночасно інформація про дату та час судового була розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи неявку в судові засідання та ненадання відзиву відповідачем [PERSON] та те, що відповідач [PERSON] надав відзив на лише первісний позов, внаслідок якого позовні вимоги були змінено, а на змінені позовні вимоги будь-яких письмових документів [PERSON] не надав, свою позицію по уточненому позову не висловив і в судових засіданням внаслідок неявки, суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення відповідно до ч.1 п.2\~ст.280 ЦПК України. Представники Горулько Н.Г [PERSON] та Лещини О.М. не заперечували проти ухвалення заочного рішення, про що зазначили в наданих суду заявах. Відповідно до ч.3\~ст.211 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі\~ордеру №\~1052\~від 04.12.2004\~року квартира [ADDRESS] була надана родині з чотирьох осіб: [PERSON] (відповідач), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (син [PERSON] від іншого шлюбу) та [PERSON] (третя особа). Зазначена квартира є неприватизованою. Наймачем квартири є відповідач [PERSON] . Станом на квітень 2017 року у спірній квартирі в якості членів родини наймача були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дочка [PERSON] від іншого шлюбу), [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2017 року визнано Крапівну [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . 20.03.2018 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Запорізької міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, було скасовано і призначено до розгляду. Рішенням Хортицького\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~28.01.2019\~року в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] було відмовлено. Постановою апеляційної інстанції від 08.05.2019 року у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2019 року - відмовлено, рішення залишено в силі. До скасування заочного рішення, а саме у вересні 2018 року, [PERSON] знову звертається до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2018 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено повністю. Постановою апеляційної інстанції від 30.08.2018 року у задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2018 року - відмовлено, рішення залишено в силі. Таким чином в квартирі на теперішній час зареєстрованими є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка відновила свою реєстрацію у звязку із скасуванням заочного рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2017 року. На теперішній час [PERSON] змінив замки в квартирі та позбавив [PERSON] доступу до квартири, що підтверджується актом про огляд приміщення від 14.03.2018 року, в якому зазначено, що прийшовши за весняним одягом [PERSON] не може потрапити у спірну квартиру, оскільки ключ, яким користувалася раніше не підходить до замку кв. 414. З цього приводу позивачкою була подана заява до поліції та до прокуратури. Квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 15,8 кв.м., 13,7 кв.м. та 9,3 кв.м. Дійти згоди з [PERSON] та [PERSON] щодо порядку користування квартирою, а ні [PERSON] , а ні [PERSON] не можуть. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав: Стаття 47 Конституції України, визначає, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява №19009/04, п.41 50, Справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява №30856/03) 2 грудня 2010 року). Положення п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Згідно \~ч.1 ст. 64 ЖК України права наймача і членів його сім`ї щодо користування квартирою є рівними. Згідно статті 104 ЖК України, член наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 ЖК України. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу\~ст. 104 ЖК України, суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром, меншим за житлову площу, що припадає на нього. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що на даний момент в квартирі зареєстровані чотири особи, суд вважає за можливим встановити порядок спірною квартирою, виділивши [PERSON] та [PERSON] в користування жилу кімнату площею 15,8 кв.м., дві інші кімнати, які мають площу 13,7 кв.м. та 9,3 кв.м. залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , підсобні приміщення квартири залишити в загальному користуванні коридор, туалет, ванну кімнату, кухню та комору. Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] просять виділити собі в користування одну кімнату площею 15,8 кв.м., а в користуванні відповідачів залишається дві кімнати, сукупна житлова площа яких складає 23 кв.м., суд вважає, що зазначений порядок користування не буде порушувати законні права відповідачів. Позовна вимога [PERSON] про вселення також підлягає задоволенню, оскільки у відзиві на первісний позов відповідач [PERSON] визнає факт зміни замків. Те, що наявні у [PERSON] ключі не підходять до замка, підтверджено актом, складеним у присутності голови ОСББ. Доказів передання [PERSON] ключа або надання можливості виготовити дублікат відповідач суду не надав, у судові засідання не з`являвся, що свідчить про його небажання надати відповідачу [PERSON] доступ до квартири. Згідно із ч.4 ст. 9 Житлового кодексу України,\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом Згідно ч.2 ст.64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно ч.3 ст.64 ЖК України, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України, способам захисту цивільних прав може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Таким чином суд вважає, що вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] буде належним захистом її порушеного права як користувача.

Outcome: approved