Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

01.04.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.09.2015року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 217000 гривень, про що свідчить надана ним розписка. Вказану суму грошей [PERSON] зобов`язувався повернути до 15.09.2017. Крім цього розпискою від 08.05.2017 [PERSON] , підтвердив факт отримання грошей в сумі 217000 від [PERSON] , які не зумів вчасно повернути та зобов`язується їх повернути до 15.12.2019По закінченню вказаного строку відповідач [PERSON] позичені кошти не повернув. Позивач неодноразово звертався до відповідача усно, однак [PERSON] постійно лише обіцяв повернути гроші, однак не повернув їх на даний час. Оскільки відповідач не повернув позивачеві кошти в сумі 217000 гривень, [PERSON] змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. 01.04.2020 року позивач звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 23.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити та проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, тому суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у його відсутності з винесенням заочного рішення. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. 15.09.2015 року [PERSON] дав розписку про те, що отримав від [PERSON] 217000 гривень, які зобов`язувався повернути до 15.09.2017. 15.09.2017 [PERSON] надав розписку відповідно до якої, підтвердив факт отримання від [PERSON] 217000 грн., які зобов`язується повернути до 15.12.2019 Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Судом встановлено, що відповідач не повернув позивачу 217000 грн. згідно розписки від 15.09.2015 та від 08.05.2017, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] - 217000 гривень, підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 2170,00 грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення

Outcome: approved