Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області звернулася до суду з позовом до [PERSON], Білгород-Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа на стороні позивача - [PERSON] про виселення та зобов'язання зняття з реєстраційного обліку та просить виселити [PERSON], з житлового приміщення - квартири [ADDRESS] та зобов'язати Державну міграційну службу України Білгород - Дністровського районного відділу ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON], яка зареєстрована за адресою - [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов та мотивував це наступним. Квартира [ADDRESS] є власністю територіальної громади смт. Сергіївка. Рішенням виконавчого комітету Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 109 від 10.12.1998 року ця квартира була розподілена [PERSON] складом сім'ї три особи - [PERSON], [PERSON]. Далі, у зв'язку із наданням [PERSON] іншого житлового приміщення, 14.03.1994 року між ним та [PERSON] був укладений договір зобов'язання, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобов'язуються звільнити займане приміщення, а саме: квартиру [ADDRESS] на протязі 10 днів з моменту отримання [PERSON], [PERSON], [PERSON], ордера на право вселення у нове житлове приміщення. Однак, на даний час відповідачка [PERSON] умови цього зобов'язання не виконує, квартиру не звільняє, чим порушує права [PERSON] - особи, якій ця квартира була розподілена. Позивач, як власник спірної квартири, неодноразово звертався до відповідачки з проханнями звільнити цю квартиру, оскільки її батько отримав іншу квартиру та зобов'язався звільнити спірну квартиру, однак, відповідачка спірну квартиру не звільняє. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні з уточненою позовною заявою не погодилась та пояснила наступне. Рішенням Виконавчого комітету Сергіївської селищної ради №17 від 10.03.1981 року «Про надання житлової площі громадянам в будинку [ADDRESS]», [PERSON] - майстрові Сергіївського СМУ «Молдкурортстрой» та членам його сім'ї було надано квартиру [ADDRESS]. Цю квартиру [PERSON] збудував за власні кошти, що підтверджує договір - зобов'язання від 1994 року з Акціонерним товариством «Югстрой» про притягнення грошових коштів та трудовій участі у будівництві житла в смт. Сергіївка, а саме: відповідно до п. 2.1 працівник [PERSON] зобов'язується внести на розрахунковий рахунок АО «Югстрой» 40000000 карбованців, а відповідно до п. 2. 2 - за рахунок власних коштів виконати в наданій квартирі наступні роботи: штукатурка та малярка; встановлення дверних блоків; 2-й цикл сантехніки, електропостачання, опалювання; відповідно до п. З безоплатно відпрацювати на будівництві будинку в вільний від праці час не менш 30 днів. Відповідно до акту державно приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 13.02.1998 року 72-х квартирний житловий будинок [ADDRESS], замовником якого є санаторій «Вікторія», а генеральним підрядчиком, яким і було здійснено будівництво - АО «Югстрой», який і виконав будівельно-монтажні роботи. З цього убачається, шо збудований будинок [ADDRESS] належав санаторію «Вікторія», який в свою чергу знаходиться у віданні Міністерства соціального забезпечення Молдови, тобто вищевказаний будинок до Сергіївської селищної ради не відноситься. Будівництво самої квартири [PERSON] та його жінка [PERSON] завершили тільки в 2003 році, після чого [PERSON] оформив право власності на належну йому квартиру. Договір найма квартири [ADDRESS] був заключний [PERSON] з виробничим управлінням житлово-комунального господарства. Та відповідно п. 1 даного договору наймодавець надавав у користування наймачу та членам його сім'ї житлове приміщення у безстрокове використання. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 108 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. Відповідно до ст. 825 Цивільного кодексу України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк; руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за яких він відповідає. Іншіх підстави для розірвання договору найма житла на вимогу наймодавця законом не передбачено. 04.11.2006 року [PERSON] помер, а [PERSON] по сьогоднішній день мешкає за вказаною адресою, справно сплачує всі необхідні комунальні послуги та інші платежі, пов'язанні з утриманням даної квартири, що підтверджується довідкою директора КП «Житлово-комунальне господарство смт. Сергіївка» про відсутність заборгованостей у [PERSON] станом на 01.08.2013 року, а також квитанціями про сплату за комунальні платежі (копії довідки та квитанцій про сплату є в матеріалах справи). Тобто, позивачем не вказано жодної підстави, передбаченої Житловим кодексом України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення. Отже, з часу вселення в квартиру [ADDRESS] відповідач [PERSON] набула права користуватися цим приміщення та ніколи його не втрачала, постійно проживала та була зареєстрована за місцем проживання, додержувалася правил користування приміщенням, житло наймача не руйнувала та не псувала, систематично вносила оплату за квартиру і комунальні послуги, здійснювала ремонтно-відновлювальні роботи в квартирі, що відповідає вимогам ст. 10 ЖК України. Договір - зобов'язання, пред'явлений позивачем, заключний між [PERSON] та [PERSON] 14.03.1994 року, хоча про розподіл житлової площі в житловому будинку [ADDRESS] стало відомо тільки 22.06.1994 року - це підтверджується випискою із рішення сумісного засідання адміністрації та профспілкового комітету АО «Югстрой». Акт, на який посилається позивач, відповідно до якого нібито [PERSON] передав [PERSON] ключі від своєї квартири, складений 09.10.1998 року, хоча рішення №109 про розподіл [PERSON] квартири в [ADDRESS] було винесено Виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради тільки 10.12.1998 року. Крім того, акт передачі якихось ключів був підписаний без участі посадової особи, тільки в присутності друзів [PERSON], і чомусь то всі вони зобов'язалися платити за комунальні послуги. Такод представник відповідачки звернула увагу на те, що рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 січня 2012 року, що набрало законної сили 03.02.2012 року, в позовних вимогах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третій особи - комунальне підприємство «Управління комунального господарства смт. Сергіївка», виконавчий комітет Сергіївсьвкої селищної ради про визнання втративши право користування житловим приміщенням - судом відмовлено. Крім того, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10.07.2013 року, що набрало законної сили, [PERSON], [PERSON] визнано особами, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Положенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України закріплено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підстави вищевикладеного представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позову підтримав та просив суд задовольнити позов. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він був особою, відповідальною за розробку положення про добудову вищевказаного будинку, оформлював зобов'язання з людьми, які бажали отримати квартири та оформлювали договори -зобов'язання. Також пояснив, що у його присутності був підписаний договір- зобов'язання, який був підписаний ним від підрядчика та [PERSON] та [PERSON] [PERSON] отримав іншу трикімнатну квартиру, на яку йому був виданий ордер на нього та усіх членів його родини, а [PERSON] повинна була вселитися у квартиру [ADDRESS] після того, як [PERSON] із родиною виселиться із цієї квартири. Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що був присутнім при передачі ключів від квартири [ADDRESS], яке відбулось між [PERSON] та [PERSON], ця передача відбулась добровільно, на підтвердження чого був складений відповідний акт від 09.10.1998 року. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, суд приходить до наступного. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1981 від 27.10.1999 року «Про забезпечення життєдіяльності житлово-комунального господарства смт Сергіївки Одеської області» прийнято у власність територіальної громади смт Сергіївка розташованих на території селища об'єктів житлово-комунального господарства та незавершеного будівництва згідно з додатком. Згідно Додатку - Переліку об'єктів житлово-комунального господарства та незавершеного будівництва територіальної громади смт Сергіївка Одеської області, об'єктами житлово-комунального господарства та енергетичного комплексу є : житлові будинки - 75 одиниць загальною площею 85,95 тис. кв. метрів разом з будівлями, приміщеннями, спорудами, транспортними засобами, механізмами, обладнанням та устаткуванням, призначеними для обслуговування житлового фонду; водопровідні споруди (40 свердловин) та мережі протяжністю 41 кілометр; каналізаційні насосні станції, очисні споруди потужністю 4,7 куб. метрів на добу та мережі протяжністю 41 кілометр; котельня і теплові мережі, в тому числі незавершені будівництвом електричні мережі; Об'єкти благоустрою - міст через лиман, вулиці та дороги протяжністю 19,3 кілометра, тротуари протяжністю 16,4 кілометра, зелені насадження (99700 одиниць); Об'єкти незавершеного будівництва - Житлові будинки ([ADDRESS], [ADDRESS]), Поліклініка (вул. Гагаріна, 6), Господарсько-складська зона (вул. Лісова, 4), Будинок культури (вул. Гагаріна, 1а). Тобто, житловий будинок [ADDRESS] є вланістю територіальної громади смт. Сергіївка. Згідно рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради народних депутатів № 17 від 19.03.1981 року, було вирішено надати квартири громадянам, у тому числі [PERSON] складом сім'ї 2 особи, квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати та кухні, житловою площею 14, 81 кв.м. Згідно договору найма житлового приміщення у будинках, укладеного між [PERSON] та Начальником виробничого Управління Житлово-комунального господарства, [PERSON] надано у безстрокове користування житлове приміщення - однокімнатна квартира [ADDRESS] Згідно рішення Акціонерного Товариства «Південьбуд» № 137 від 10.12.1998 року, адміністрація та профспілковий комітет АТ «Південьбуд» клопочуть перед виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради про видачу ордерів працівникам АТ «Південьбуд», на житлову площу у будинку [ADDRESS] у тому числі [PERSON] на квартиру № 23. Згідно виписки з рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету АТ «Південьбуд» №9 від 22.06.1994 року «Про розподілення житлової площі у житловому будинку [ADDRESS]», було вирішено розподілити [PERSON] складом сім'ї три особи 3-х кімнатну квартиру №23. Згідно рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради №109 від 10.12.1998 року, виконавчий комітет Сергіївської селищної ради вирішив виділити квартири у збудованому будинку [ADDRESS], у тому числі [PERSON], складом сім'ї - три особи 3-х кімнатну квартиру № 23. Далі Згідно цього ж рішення вказано, що квартири, які звільнились, перерозподіляються іншим громадянам, так, квартира [ADDRESS] - перерозподіляється [PERSON] Згідно договору - зобов'язання від 14.03.1994 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зобов'язується звільнити квартиру, яку він займає - [ADDRESS] на протязі 10 днів з моменту отримання ним ордеру на нову надану йому житлову площу; а також зобов'язується здійснити поточний ремонт після виселення з послідуючою її передачею [PERSON] В свою чергу, за умовами цього договору, [PERSON] зобов'язується компенсувати затрати [PERSON] на благоустрій квартири у сумі 50 000 000,00 карбованців. Цей договір підписаний [PERSON] та [PERSON] та засвідчений головою АТ «Південьбуд» [PERSON]. До цього договору додана квитанція, згідно якої [PERSON] сплатила за квартиру 50 000 000,00 карбованців. Згідно акту від 09.10.1998 року, [PERSON] у присутності [PERSON] та [PERSON] передав [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS], м. Білгород-Дністровського, Одеської області. Згідно статті 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ч.1, ч.2 статті 61 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно статті 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно статті 107 Житлового кодексу України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно статті 108 Житлового кодексу України, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. Згідно статті 109 Житлового кодексу України, Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Аналогічну думку висловив у своєму Листі від 26.05.2001 року щодо правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ Верховний Суд України. Згідно п. 18 цього листа, з часу одержання наймачем у порядку поліпшення житлових умов іншого жилого приміщення, укладення договору найму цього приміщеня і його заселення дговір найму попереднього жилого приміщення відповідно до статті 107 ЖК України вважається розірваним і в тому разі, коли наймач продовжує виконувати обов'язки за цим договором і не звільнив приміщення повністю. Стосовно до правил статті 98 ЖК України, наймача, який залишився проживати в попередньому приміщенні (одночасно користуючись за договором наданим приміщенням), слід вважати тимчасовим жильцем, який не набуває права користування цим примішенням незалежно від строку проживання в ньому і підлягає виселенню без надання іншого приміщення. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], складом сім'ї 2 особи на підставі рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради народних депутатів № 17 від 19.03.1981 року отримав ордер на вселення у квартиру [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати та кухні, житловою площею 14, 81 кв.м. Згодом, у порядку поліпшення житлових умов, згідно рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради №109 від 10.12.1998 року, [PERSON], складом сім'ї 3 особи отримав квартиру [ADDRESS]. Згідно договору - зобов'язання від 14.03.1994 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зобов'язується звільнити квартиру, яку він займає - [ADDRESS] на протязі 10 днів з моменту отримання ним ордеру на нову надану йому житлову площу; а також зобов'язується здійснити поточний ремонт після виселення з послідуючою її передачею [PERSON] В свою чергу, за умовами цього договору, [PERSON] зобов'язується компенсувати затрати [PERSON] на благоустрій квартири у сумі 50 000 000,00 карбованців, квитанція про сплату якої [PERSON] міститься у матеріалах справи. Згідно акту від 09.10.1998 року, [PERSON] у присутності [PERSON] та [PERSON] передав [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS], м. Білгород-Дністровського, Одеської області. Згідно довідки КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 594 від 07.04.2004 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки виконавчого комітету Сергіїської селищної ради № 522 від 07.11.2012 року, [PERSON], є зареєстрованою та дійсно проживає за адресою : квартира [ADDRESS]. Ордери на вселення у вищевказані квартири були видані на ім'я [PERSON], а відповідач [PERSON] є членом сім'ї наймача, яка нарівні з наймачем користується усіма правами і несе усі обов'язки наймача. Отримавши нове жило - квартиру [ADDRESS], [PERSON] звільнив житло, яке він займав - квартиру [ADDRESS], що також підтверджується вищевказаними договором- зобов'язанням та актом передачі ключів. Тобто, відповідач - [PERSON], яка є членом сім'ї наймача, та користується нарівні з наймачем усіма правами і несе усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, не має правових підстав для зайняття житлової площі - квартири № квартиру [ADDRESS], м. Білгород-Дністровського, Одеської області. Враховуючи вищевикладене, а саме : той факт, що відповідачка [PERSON], правомірно вселившись до спірного прміщення на підставі ордеру, виданого на імя її чоловіка як член сім'ї наймача, без правих підстав продовжує проживати у спірній квартирі та не не звільняє її, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині виселення відповідачки є обгрнутованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов'язання Білгород-Дністровського районного віділу ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку відповідачку, то судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Однак, у матеріалах справи відсутні документи які підтверджують факт звернення до органу реєстрації з відповідною заявою, та відмова цього органу у знятті з реєстрації відповідачки [PERSON] Таким чином, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що між сторгонами існують спірні правовідносини, тобто виник спір. У зв'язку з цим суд вважає позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Білгород-Дністровського районного віділу ГУДМС України в Одеській області зняття з реєстраційного обліку відповідачки не доведеними, та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Пунктом 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень є виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради. Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так відповідно до ст. 97 Житлового кодексу України, визначено, що після закінчення строку договору піднайму піднаймач не в праві вимагати відновлення договору і на вимогу наймача звільнити займане приміщення. Відповідно до ч. 4 ст. 97 Житлового кодексу, у разі відмовлення звільнити займане приміщення після припинення договору піднайму піднаймач і члени його сім'ї підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Виселення піднаймачів і тимчасових жильців у разі припинення договору найму жилого приміщення передбачено ст. 99 Житлового кодексу, піднаймач і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Уразі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном Згідно ч. 1, 2, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного та

Outcome: partial