Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

01.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 15000 грн 02 коп, середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні до дня розгляду справи, виходячи із середньоденної зарплати 66, 37 грн, а також компенсацію втрати частини доходів в розмірі 6690 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він працював на підприємстві відповідача та був звільнений із роботи за п. 1 ст.. 36 КЗпП України, однак остаточного розрахунку при звільненні з ним не провели. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. За згодою позивача тай його представника, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював на підприємстві відповідача контролером на контрольно-пропускному пункті та був звільнений з посади 17.12.2014 року, згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5) При звільненні з позивачем розрахунку не було проведено. Відповідно до довідки відповідача від 24.09.2015 року № 84, заборгованість по заробітній платі складає 15000 грн 02 коп. (а. с. № 9). Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата позивача складає 66,37 грн, згідно із довідкою Чернігівського учбово-виробничого підприємства УТОС від 06.01.2016 року № 02 (а. с. 10). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.12.2014 року по 08.03.2016 року за 297 робочих днів становить 19711 грн. 89 коп, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно з п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. Відповідно до п. 4 Зазначеного Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Отже, розмір компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2015 року по 01.02.2016 року складає 6690 грн, згідно із розрахунком представника позивача. Сума компенсації розрахована, відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 та підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved