Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним укладений 24 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступник якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ») нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого, кваліфікуючи його як фраудаторний договір. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 лютого 2013 року відбулась державна реєстрація юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» з статутним капіталом 440\~000 грн, вклад позивача як учасника товариства становив 6%, тобто 26\~400 грн. 03 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою про вихід з числа учасників товариства. 24 квітня 2017 року товариством прийнято рішення про виключення позивача зі складу учасників та перерозподілено частки. 07 лютого 2018 року товариство сплатило позивачу на картковий рахунок в ПАТ «Приватбанк» 26412 гривень в повернення внеску до статутного капіталу. Претендуючи на 6% від дійсної вартості майна на кінець звітного періоду позивач користуючись послугами адвоката звернувся до товариства із заявою про надання копії балансу товариства станом на 31.12.2016 року, яка залишена без відповіді. 21 липня 2018 року позивач звернувся до господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» вартості майна, пропорційно частці у статутному капіталі товариства, виходячи з відомостей балансу на дату виходу. 23 липня 2018 року учасниками товариства були скликані збори та прийнято рішення продати Ковельській оптово - торговій базі Волинської облспоживспілки (правонаступником якої є відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ») основні засоби, розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: склад металевий площею 587,2 м.кв; склад Є- 1 площею 514,3 м.кв, склад металевий площею 933,4 м.кв склад С-1 площею 1033,2 м. кв., прохідну площею 11 м.кв. та доручили укладення договору купівлі - продажу [PERSON] як директору товариства. 24 липня 2018 року ТзОВ «Ковельська оптово-торгова база» за договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком Сергієм Володимировичем відчужило п`ять об`єктів нерухомості Ковельській оптово - торговій базі Волинської Облспоживспілки за ціною 183751,08 грн. з відстрочкою платежу на місяць. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що в силу ст.54 Закону України «Про господарські товариства» виплата вартості частки в належному розмірі поводиться в строк до 12 місяців з дня виходу зі складу товариства, тому починаючи з 24 квітня 2018 року товариство, яке не виплатило вартість майна в повному обсязі, вважалось боржником та не вправі було вчиняти дії та укладати правочини на шкоду кредитора. Проте, будучи пов`язаними особами, оскільки керівниками обох товариств був [PERSON] , а засновником обох товариств виступала Волинська обласна спілка споживчих товариств, відповідачі уклали спірний договір, який спрямований на штучне виведення нерухомого майна з під юрисдикції боржника. За спірним договором купівлі-продажу майно продано по залишковій вартості без отримання прибутку. Крім того, на день укладення договору купівлі-продажу покупець не мав коштів, адже 31 липня 2018 року Волинська обласна спілка споживчих товариств надала Ковельській оптово-торговій базі Волинської облспоживспілки (правонаступник ТзОВ "Ковельська ОТБ") поворотну фінансову допомогу-позику в сумі 300000 грн з якої в той же день сплачується 183751,08 грн. за нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу №1644 від 24.07.2018 року. 01 вересня 2018 року статутний капітал товариства «Ковельська оптово-торгова база» зменшений з 440\~000 грн. до 30\~800 грн., а 18 вересня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про рішення щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації. З огляду на викладене позивач просить визнати оспорюваний договір купівлі-продажу недійсним та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Стислий виклад заперечень відповідачів. У відзиві на позов представник товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» директор Вакулюк В.О. проти задоволення позову не заперечив, мотивуючи тим, що ведення бухгалтерського обліку повністю довіряв працівникам Волинської облспоживспілки, вважав, що усі правочини вчиняються в межах закону. На даний час у товариства відсутні кошти та майно, тому визнання недійсним договору купівлі-продажу та повернення об`єктів нерухомості товариству є єдиною можливістю для виконання зобов`язань перед позивачем. У відзиві на позов представник товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» - адвокат Сорока В.Г. проти задоволення позову заперечив, покликаючись на відсутність підстав вважати оспорюваний договір купівлі-продажу майна фіктивним оскільки Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки, правонаступником якої є відповідач ТОВ «Ковельська ОТБ», майно придбано за спірним договором з метою використання в господарській діяльності, майно знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні ТОВ «Ковельська ОТБ», за майно сплачені кошти. Також на думку представника відповідача відсутні підстави вважати оспорюваний договір таким, що вчинений на шкоду кредитора, оскільки на час укладення договору не існувало жодних заборон чи обтяжень на вчинення відчуження майна, а у власності ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» залишалось майно : склад Д-1 площею 1205,9 кв.м. та склад О-1 площею 1047 кв.м. Представник відповідача ТОВ «Ковельська ОТБ» просив у задоволенні позову відмовити, зазначив орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу 10\~000 грн. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно копії Статуту ТОВ «Ковельська оптового торгова база», наданої позивачем, засновниками товариства серед інших зазначені Волинська обласна спілка споживчих товариств, [PERSON] , [PERSON] . За рахунок власних грошових коштів та майна учасників створено статутний капітал товариства в розмірі 440\~000 грн., вклад [PERSON] складає 6%. Сторонами визнається та обставина, що 24 липня 2017 року за заявою [PERSON] прийнято рішення про його вихід зі складу учасників, а 07 лютого 2018 року проведена виплата внеску в розмірі 26\~412 гривень. За позовом [PERSON] , який надійшов до господарського суду Волинської області 23 липня 2018 року, розпочато судовий процес проти Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» щодо розміру стягнення дійсної вартості частки, належної учаснику, який вийшов зі складу учасників. Відповідно до рішення господарського суду Волинської області від 15 січня 2019 року у справі № 903/771/18 за позовом [PERSON] до ТзОВ «Ковельська оптово торгова база», яке змінено постановою Північно західного апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2019 року, позов було задоволено частково, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 405 849 грн вартості його частки майна у статутному капіталі товариства, 15 138,69 грн - інфляційних втрат,7 538,78 грн. - 3% річних. 24 липня 2018 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В. посвідчено за №1643 договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки (правонаступник якої є ТОВ «Ковельська ОТБ»), за умовами якого ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» як продавець зобов`язалась передати покупцеві нерухоме майно, до складу якого включено: - склад металевий, площею 587,2 м. кв., реєстраційний номер об`єкта 90584807221, - прохідна, площею 11,7 м. кв., реєстраційний номер об`єкта 90258807221, - склад Є-1, площею 514,3 м. кв., реєстраційний номер об`єкта 90614907221, - склад металевий, площею 933,4 м. кв., реєстраційний номер об`єкта 92934407221, - склад С-1, площею 1033,2 м. кв., реєстраційний номер об`єкта 98970007221, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу визначено, що вартість продажу майна за домовленістю сторін становить 163751,08 грн. Відповідно до п. 3.1. Договору купівлі-продажу розрахунки за придбане майно здійснюються Покупцем з відстроченням платежу. Покупець зобов`язується сплатити ціну майна на протязі 1-го місяця з дня підписання цього договору. Розрахунки за придбане майно здійснюються Покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця. 31 липня 2018 року облспоживспілка (будучи засновником двох відповідачів) надає ТзОВ "Ковельська ОТБ" поворотну фінансову допомогу-позику в сумі 300000 грн. Згідно із платіжним дорученням №55 від 31 липня 2018 року ТОВ «Ковельська ОТБ» сплатила на користь Продавця ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» кошти в сумі 163 751,08 грн. в рахунок оплати вартості придбаного за договором від 24.07.2018 року майна. 31 липня 2018 року між тими ж сторонами укладено ще один договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого на користь ТОВ «Ковельська ОТБ» відчужено решту майна : склад Д-1 площею 1205,09 кв.м. та склад О-1 площею 1047 кв.м. Право власності на вищевказані об`єкти нерухомості зареєстровано за ТОВ «Ковельська ОТБ». 06 травня 2019 року ТОВ «Ковельська ОТБ» уклало з Волинською обласною спілкою споживчих товариств договір поворотної фінансової допомоги (позики) на суму 200 000,00 гривень. 08 травня 2019 року між ТОВ «Ковельська ОТБ» та Волинською обласною спілкою споживчих товариств укладено договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення повернення позики у розмірі 200 000,00 грн в іпотеку Волинській обласній спілці споживчих товариств передано придбане за оспорюваним договором нерухоме майно. 11 грудня 2019 року розпочато досудове розслідування за №32019030000000054 за ознаками ст.219 КК України за фактом доведення ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» до банкрутства, в якому [PERSON] визнано потерпілим. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2020 року, яке залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська оптово-торгова база» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ» задоволено. Ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між відповідачами та посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Веремчуком С.В., від 31 липня 2018 року, на підставі якого було відчужено склад Д-1 площею 1205,09 кв.м. та склад О-1 площею 1047 кв.м. Постановою Волинського апеляційного суду від 19 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Ковельська ОТБ», Волинська обласна спілка споживчих товариств про визнання недійсним договору іпотеки від 08.05.2019 року. На виконанні державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження №60469944 про стягнення з ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» на користь [PERSON] 446\~335,37 гривень. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) вказано, що: «Велика Палата Верховного Суду враховує, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. […] Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц (провадження № 61-28761св18) та зазначає, що\~позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК\~України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17 зазначено, що «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате\~судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, і в першу чергу, з тривалою відстрочкою платежу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом». \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 зазначено, що «договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як\~такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника». Оцінивши надані сторонами у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про вірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання оспорюваного договору недійсним, як такого, що вчинений на шкоду кредитора. Суд дійшов такого висновку з огляду на таке. Відповідно до ст.54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди. За матеріалами справи після прийнятого ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» рішення про вихід [PERSON] з числа його членів в силу наведених положень Закону товариство протягом 12 місяців зобов`язано було виплатити вибувшому учаснику вартість частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі. Виплати проведена не в повному обсязі, у зв`язку з чим виник спір. Відтак після закінчення 12 місячного строку, а саме з 24 квітня 2018 року ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» вважалась боржником, а позивач як вибувший член товариства - кредитором. Відповідно до\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом частини п`ятої\~статті 203 ЦК України\~правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Сторони у справі визнають ту обставину, що засновником обох товариств була Волинська обласна спілка споживчих товариств, а директором [PERSON] . Укладенню договору купівлі-продажу від 24.07.2018 року передувало рішення зборів учасників ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» від 10.07.2018 року №5 про продаж основних засобів товариства за ціною 163\~751,08 грн., на зборах були присутні представники Волинської облспоживспілки та [PERSON] . Таким чином, достовірно знаючи про наявність не виконаних зобов`язань перед позивачем ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» укладає 24 липня 2018 року договір купівлі-продажу з пов`язаною особою Ковельською оптово-торговою базою Волинської облспоживспілки. На час укладення договору покупець не мав коштів необхідних для придбання нерухомого майна, про що свідчить договір позики з Волинською облспоживспілкою від 31.07.2018 року. Після проведеного між сторонами договору розрахунків 31 липня 2018 року належна позивачу вартість частки у майні не виплачена. 01 вересня 2018 року статутний капітал товариства «Ковельська оптово-торгова база» зменшений з 440\~000 гривень до 30\~800 гривень. Всупереч вимог ст.81 ЦПК відповідач ТОВ «Ковельська ОТБ», володіючи правовстановлюючими документами на об`єкти нерухомого майна, не надав суду доказів відповідності дійсної вартості спірних об`єктів нерухомості тій ціні, за якими вони були придбані у ТОВ «Ковельська оптово-торгова база». В свою чергу ТОВ «Ковельська оптового-торгова база» не надала доказів об`єктивної необхідності у відчуженні нерухомого майна за договірною ціною за наявності невиконаних зобов`язань перед кредиторами. Покликання представника ТОВ «Ковельська ОТБ» про наявність у ТОВ «Ковельська оптового-торгова база» на час укладення спірного договору достатнього майна та коштів, за рахунок яких могли бути виконані зобов`язання перед [PERSON] , не підтверджені належними та допустимими доказами. За даними зведеного виконавчого провадження судові рішення на користь [PERSON] боржником не виконані. Сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач ТОВ «Ковельська оптово-торгова база» діяло недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам позивача, оскільки відчуження належного товариству майна відбулося з метою уникнення звернення на нього стягнення на вимогу позивача. Таким чином, оспорюваний договір від 24 липня 2018 року необхідно визнати недійсним, як такий що укладений на шкоду позивача. Щодо розподілу судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, також сплачено 420,40 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи, що позов задоволено повністю до двох відповідачів, понесені позивачем судові витрати на загальну суму 1261,20 грн необхідно покласти на відповідачів в рівних частках, тобто по 630,60 грн з кожного. Щодо забезпечення позову. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2020 року з метою забезпечення даного позову накладено арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ОТБ», яке виступало предметом оспорюваного договору купівлі-продажу майна від 24.07.2018 року. В силу ч.7, ч.8 ст.158 ЦПК у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: approved