Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовною заявою до Бахмацької міської ради Чернігівської області, Відділу Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області (далі відповідачі) з вимогою про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та про визнання права власності на земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтував тим, що йому на підставі рішення Бахмацької міської ради Чернігівської області від 30 травня 2008 року було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, при цьому, в державному акті серії ЯЕ № 803163 та державному акті серії ЯЕ № 803164, при їх видачі було невірно зазначена адреса розташування земельних ділянок - вулиця Шевченко 4/1 м. Бахмач Чернігівської області. Відділом Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області позивачу було відмовлено у виправленні даної технічної помилки у державному акті, оскільки це не передбачено законодавством. Все це порушує право позивача на землю та можливо виправити лише в судовому порядку. У судове засідання позивач не зявилася, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, надіслали заяви, про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 803163 (а.с.4) та державного акту серії ЯЕ № 803164 (а.с.5) [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки, площею 0,0286 га, яка передана для ведення особистого сільськогосподарського виробництва. В державних актах вказано, що земельні ділянки розташовані за адресою м. Бахмач Чернігівської області, вулиця Шевченко 4/1. Відповідно до довідки Бахмацької міської ради Чернігівської області № 03-22/933 від 15 червня 2015 року (а.с.6) ? житлового будинку, що розташований за адресою м. Бахмач Чернігівської області, вул. Шевченка, 4, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 302 від 17 грудня 2012 року, технічного паспорта від 12 липня 1998 року на ? частину будинку, згідно нумерації містобудівного кадастру, плану забудови міста Бахмач та відповідно до пункту 1 рішення виконавчого комітету Бахмацької міської ради Чернігівської області № 237 від 29 вересня 2008 року має поштову та юридичну адресу м. Бахмач, Чернігівської області, вул. Шевченка, буд.1 Витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 23 червня 2015 року Г-990/0-1001/6-15 та Г-990/0-1002/6-15 (а.с.10-11) підтверджується вартість спірних земельних ділянок. Листом відділу Держземагенства у Бахмацькому районі Чернігівської області від 17 червня 2015 року Г 965/0-975/0-15 (а.с.7) підтверджується відмова внести зміни в оскаржувані державні акти. З встановленого випливають наступні висновки. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожній особі гарантовано право на захист цивільних прав та інтересів, а відповідно до статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК) (в редакції, чинній на час видачі акту) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 126 ЗК (в редакції, чинній на час видачі акту) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що при видачі державних актів [PERSON] було допущено помилки в адресі розташування земельних ділянок, дані обставини визнані сторонами і відповідно до статті 61 ЦПК не підлягають доказуванню. Відповідно до статті 155 ЗК, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. А статтею 152 ЗК, передбачено, що вимагати усунення порушень свого права на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Крім того, згідно пункту 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43, що регулювала порядок видачі державних актів, усі записи в державних актах мають бути зроблені українською мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту „в статті 81 ЗК, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують той факт, що було допущено помилку при видачі державних актів позивачу. Тому, враховуючи вищевикладене та те, що в правовстановлюючих документах були допущені технічні помилки, що порушує право позивача на землю, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо.

Outcome: approved