Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~01 серпня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 02 квітня 2009 року в загальному розмірі 82268 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 44908, 04 грн., заборгованість по процентам 32866, 25 грн., пені 100 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), та 3893, 71 грн. (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~позову позивач\~вказував,\~що 02\~квітня 2009\~року між\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» та\~ [PERSON] \~був укладений\~договір кредиту\~шляхом підписання\~заяви-анкети\~та приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~з оформленням\~пластикової кредитної\~картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 49000 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. \~ \~ \~ \~Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв`язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути з неї в повному розмірі. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати за відсутності представника. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, позивач з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням. Отже не тягне правонаступництва. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 02 квітня 2009 року відповідач подав анкету-заяву до Банку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Відповідно даної\~заяви,\~позичальник погодився,\~що дана\~заява разом\~з Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг,\~а також\~Тарифами складають\~між ним\~та Банком\~договір про\~надання банківських\~послуг.\~Також зобов`язався\~виконувати вимоги\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~і самостійно\~знайомитися з\~їх змінами\~на сайті\~ПриватБанку www.privatbank.ua. Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, залишивши за собою право зміни кредитного ліміту в самостійному порядку. Сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з її поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Також, відповідно до пункту 8.6 Договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та відсотків за його користування він повинен був сплатити Банку штраф, який складався з 500 грн. та 5% від суми позову. Згідно Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту дев`яносто першого дня з моменту порушення зобов`язання. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині строків та сум, що передбачені для внесення мінімального платежу. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач використовувала кредитні кошти, при цьому на погашення заборгованості кошти вносила з порушенням вимог щомісячного обов`язкового платежу та мінімального його розміру, що потягло нарахування неустойки, відповідачем припинено виконання договору в односторонньому порядку. Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню в повному обсязі. Банком нарахована\~пеня в\~розмірі 100\~грн.,\~згідно до Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань, відповідно до встановлених тарифів. Окрім цих\~сум,\~Банком як\~неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобов`язань, а саме: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 3893, 71 грн. (процентна складова). Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф одночасно. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов`язань (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати\~\~кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 липня 1996 р. дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.\~\~\~\~ За такого,\~з урахуванням\~критеріїв справедливості\~та добросовісності,\~недопустимості подвійної\~відповідальності одного\~виду за\~одне й\~те саме\~порушення,\~враховуючи,\~що за\~умовами договору,\~пеня фактично\~замінила нарахування\~відсотків,\~суд вважає\~за необхідне стягнути неустойку лише у виді пені. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 30 червня 2019 року в загальній сумі 77874 грн. 29 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за тілом кредиту 44908, 04 грн., - заборгованість по процентам 32866, 25 грн., - пеня - 100 грн., \~ \~ \~ \~Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI), тобто з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1818, 39 грн. Враховуючи статтю 61 Конституції України, статті 549, 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: partial