Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала вищезазначена справа. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.11.2019 позов [PERSON] , задоволено. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ) судовий збір у розмірі 768, 40 грн. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про стягнення понесених витрат на правничу допомогу на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України у розмірі 44121,00 грн. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що представником позивача [PERSON] - [PERSON] до закінчення судового засідання була зроблена заява про надання доказів щодо витрат на правову допомогу. Просить заяву задовольнити. В судовому засіданні представник позивача подану заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні поданої заяви, як необґрунтованої. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.2,3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2019 у судовому засіданні під час судових дебатів представником позивача [PERSON] - [PERSON] було зроблено усну заяву про надання протягом 5 днів після ухвалення рішення доказів про розмір витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, що 28.01.2019 між Адвокатським об`єднанням «Юскутум» в особі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги № 28/01/19. Згідно зі звітом про послуги, надані [PERSON] , адвокатом було витрачено 22 години та вартість послуг складає 44121,00 грн. Проте, як вбачається з рахунку на оплату № 528 від 19.11.2019, послуги правової (правничої) допомоги у справі №760/3323/19 складають 14300,00 грн. та з рахунку на оплату № 527 від 18.11.2019, послуги правової (правничої) допомоги у справі 760/3323/19 складають 14300,00 грн. Так, на підставі квитанції 0.0.1531334987.1 від 21.11.2019, [PERSON] було сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Юскутум» 14300,00 грн. Крім того, на підставі квитанції 0.0.1531334403.1 від 21.11.2019, [PERSON] було сплачено на користь Адвокатського об`єднання «Юскутум» 14300,00 грн. Суд вважає, що заявлені, так і понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, зазначена справа хоча не є малозначною, проте у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Разом з цим, суд вважає, що частина послуг, зокрема, комунікації з клієнтом, зустріч у офісі для отримання документів, дорога до суду для подачі позову, внутрішнє спілкування, дорога до суду для участі у справі та повернення, не узгоджуються з послугами, які надаються в якості правової допомоги. Крім того, послуги щодо копіювання матеріалів, вичитка позову, внесення поправок до позову, аналіз документів необхідних для подачі позову, охоплюються загальною послугою, яка передбачає вивчення матеріалів від клієнта та підготовка позову. За вказаних вище обставин, суд вважає виправданими та такими, що відповідають критерію реальності, розумності та співмірності наступні послуги: попередня консультація клієнта-1 год, вивчення матеріалів від клієнта-1 год., підготовка позову -3 год., участь у судових засіданнях-2 год., що становить 12 033, 00 грн. ( 6 год. х 75 євро х 26.74 грн. (офіційний курс НБУ ) =12 033,00 грн. Що стосується наданих послуг на підготовку трьох адвокатський запитів, то матеріалами справи не підтверджено та відповідно не надано доказів, що такі запити були складені фахівцем у галузі права в рамках даної справи, як і того, що такі дії були виправдані, виходячи з предмету позову та наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12033,00 грн. Виходячи з викладеного вище, заява представника позивача [PERSON] - [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial