Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: [PERSON] про захист прав споживача, відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, який згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2018 року передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.64). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: [PERSON] про захист прав споживача, відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою (а.с.65). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає, що 10 листопада 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 105650а6д, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Ford Fusion», державний номер [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Страхова сума за договором страхування складає 166000 грн., страхова премія сплачена у повному обсязі. 08 листопада 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди забезпечений автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, про що невідкладно було повідомлено страховика. Після оформлення документів у офісі страхової компанії, позивач був направлений відповідачем на СТО «ФОП [PERSON].» для складання кошторису відновлювального ремонту, згідно із яким вартість відновлювального ремонту склала 104799 грн. А згідно із уточненим рахунком від 16 листопада 2017 року остаточна вартість робіт з відновлення пошкодженого транспортного засобу склала 90784,36 грн. Листом від 03 листопада 2017 року позивача було проінформовано, що згідно звіту експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку № ZA171117 від 17 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу становить 125253,06 грн., що перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору та згідно із умовами договору є повною загибеллю транспортного засобу. Також позивачу було повідомлено, що розрахований розмір страхового відшкодування становить 166000-15553,97-110000=40446,03 грн., яка у подальшому була виплачена позивачу 25 січня 2018 року. Проте згідно із витягом з реєстру атестованих судових експертів [PERSON], який склав експертне автотоварознавче дослідження для страховика, дійсно був судовим експертом, але з 03 липня 2011 року свідоцтво судового експерта є недійсним, і він не мав законних підстав для здійснення експертної діяльності. Оскільки страхувальник не згоден із визнанням свого транспортного засобу фізично знищеним, позивачем був замовлений незалежний висновок експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion», згідно із яким була визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 110702,85 грн., що в свою чергу не перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору. Таким чином розмір недоплаченого відповідачем страхового відшкодування складає 90784,36 грн.-40446,03 грн.=50338,33 грн. Окрім того, на відповідача також мають бути покладені витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1300 грн. З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача 50338,33 грн. несплаченого страхового відшкодування, 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також покласти на відповідача інші судові витрати, що повязані із розглядом справи (а.с. 1-5). До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04 жовтня 2018 року від представника ПрАТ «СК «АХА Страхування» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що 10 листопада 2017 року на замовлення страховика СОД [PERSON] в умовах СТО ПП «Аеліта» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, складено протокол огляду транспортного засобу. Згідно із звітом № ZA171117 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 17 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 125253,06 грн. За умовами договору страхування повною загибеллю транспортного засобу буде вважатися випадок, коли вартість відновлювального ремонту перевищить 116200 грн. (70% від страхової суми 166000 грн.). Таким чином має місце повна загибель транспортного засобу. 28 грудня 2017 року страхувальник звернуся із заявою про узгодження розміру страхового відшкодування та надав копію висновку експертного дослідження № 314/17А від 26 грудня 2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу складає 110702,85 грн. Провівши аналіз наданого висновку листом від 15 січня 2018 року страхова компанія повідомила позивача про неможливість прийняття наданого висновку, оскільки у ньому не враховано вартість деталей, необхідність проведення заміни яких передбачена заводом-виробником, вимогами безпеки руху та діючих норм ДСТУ. Представник відповідача вважає, що відсутні підстави вважати неналежним та недопустимим доказом звіт № ZA171117, складений СОД [PERSON] Також представником відповідача надано до суду у якості доказу проведений за власним замовленням висновок експерта № 361/18 від 27 вересня 2018 року судової автотоварознавчої експертизи, складений судовим експертом [PERSON], відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion» становить 122910, 37 грн. На думку представника відповідача вказане повністю підтверджує правильність розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.69-74). В свою чергу 09 жовтня 20418 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у кому зазначив, що висновок судової експертизи № 361/18 від 27 вересня 2018 року, наданий представником відповідача, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки така експертиза проведена без огляду пошкодженого автомобіля на підставі наданих страховою компанією вихідних даних (а.с.141-142). 18 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли заперечення представника відповідача, у яких останній посилається на те, що відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи, а тому висновок експерта № 361/18 від 27 вересня 2018 року судової автотоварознавчої експертизи у вказаній цивільній справі є належним та допустимим доказом, який дозволяє встановити вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (а.с.143-145). Представник позивача 25 жовтня 2018 року надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.181). Від представника відповідача 25 жовтня 2018 року до суду надійшла заява, у якій останній заперечував проти задоволення позовних вимог та просив звернути увагу на те, що позивач не надав належних і допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції, а наданий ним висновок має ряд недоліків. ПрАТ «АХА Страхування» просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивача витрати, понесені відповідачем на проведення судової автотоварознавчої експертизи (а.с.183). Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, 10листопада 2016 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 105650а6д, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом автомобілем марки «Ford Fusion», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить страхувальнику на праві приватної власності (а.с.7-14). Страхова сума за договором страхування складає 166000 грн. 08 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до AT «СК «АХА Страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме, що у місті Дніпрі на вул. Набережна Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований транспортний засіб «Ford Fusion» отримав механічні пошкодження. Згідно із п. 29.12 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 105650а6д при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 29.13 договору). В окремих випадках розмір збитків може визначатись на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. При настанні страхових випадків за межами України та необхідності здійснення ремонту на місці страхового випадку, - трудовитрати на запасних частин та вузлів застрахованого транспортного засобу та, відповідно, зміна кваліфікації ремонтного впливу з метою відновлення транспортного засобу (ремонт або заміна), яку було встановлено під час огляду застрахованого транспортного засобу страховиком або уповноваженою ним особою, можлива виключно за письмовим погодженням зі страховиком. Крім того, як передбачено п. 26.3.9 договору добровільного страхування страховик має право у разі настання страхової події рекомендувати страхувальнику станцію технічного обслуговування (СТО) для усунення пошкоджень, завданих транспортному засобу, та складати кошторис збитків на підставі даних цієї СТО. Також за умовами договору страхування умовою виплати страхового відшкодування є «на базі СТО за вибором страховика». Пунктом 29.14 договору передбачено, що у випадку виникнення суперечок між сторонами про причини та розмір збитку (витрат на відновлення транспортного засобу) кожна із сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи. Експертиза здійснюється за рахунок сторони, яка вимагала її проведення. Страховик приймає на себе частину витрат по експертизі, що відповідає співвідношенню суми, у виплаті якої було раніше відмовлено, і суми відшкодування, сплаченої після проведення експертизи. Згідно із рахунком на оплату № 46 від 13 листопада 2017 року, складеного ПП [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Ford Fusion» складає 104799 грн. (а.с.15), а згідно із рахунком на оплату № 62 від 16 листопада 2017 року, складеного ПП [PERSON], вартість робіт з відновлення пошкодженого автомобіля складає 90784,36 грн. (а.с.15 на звороті). На замовлення страховика ПрАТ «СК «АХА Страхування» СОД [PERSON] було складено звіт № ZA17117 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у звязку з аварійним пошкодженням, завданими автомобілю «Ford Fusion», державний номер [NUMBER], від 17 листопада 2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 125253,06 грн. (а.с.86-90). Згідно із витягом з реєстру атестованих судових експертів свідоцтво [PERSON], яке надавало б йому право проводити автотоварознавчі дослідження, з 03 липня 2011 року є недійсним. Проте згідно із ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно субєктами оціночної діяльності, визначних такими відповідно до ст. 5 цього Закону, а саме зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи-субєкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи, незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат субєкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Згідно із сертифікатом № 17347/14 субєкта оціночної діяльності від 26 грудня 2014 року [PERSON] спеціалізується в межах напрямів оцінки оцінка колісних транспортних засобів (а.с.97). У пункті 24 договору страхування визначено поняття «повна загибель транспортного засобу» - це випадок коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% страхової суми за договором страхування. Пунктом 29.8 договору визначено порядок врегулювання збитків при повній загибелі транспортного засобу страхове відшкодування сплачується у розмірі страхової суми, встановленої на відповідний період дії договору, за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за відповідний період дії договору, вартості пошкодженого транспортного засобу та встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи. Вартість пошкодженого транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо такого транспортного засобу або шляхом експертної оцінки. З рахуванням вимог п. 29.8 договору страхова компанія визначила вартість залишків автомобілю за допомогою онлайн-аукціону з продажу автомобілів ТОВ «Аудатекс Україна», що склала 110 000 грн. (а.с.99), та страховиком проведено розрахунок суми страхового відшкодування таким чином: 166000 (страхова сума за договором) -15553,97 (сума знецінення транспортного засобу за період страхування) -110000 (вартість транспортного засобу після ДТП, визначена шляхом використання інтернет платформи «AutoOnline»)-0 (франшиза) =40446,03 грн. (а.с.47) Указана сума була виплачена позивачу 25 січня 2018 року (а.с.58). Не погодившись з висновками страхової компанії щодо повної загибелі автомобіля, позивач звернувся до судового експерта Пилипенка О.С., яким 26 грудня 2017 року був складений висновок експертного дослідження автотоварознавця № 314/17А по визначенню матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу, згідно із яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion» склала 110702,85 грн. (а.с.16-46), що становить 69,2% від дійсної вартості автомобіля та виключає факт повної загибелі застрахованого майна. 28 грудня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про узгодження розміру страхового відшкодування та надав висновок № 314/17А від 26 грудня 2017 року (а.с.101). Листом від 15 січня 2018 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» повідомило позивача, що наданий ним висновок експерта не можу бути підставою для перерахунку суми страхового відшкодування, оскільки у даному висновку не враховано вартість деталей, необхідність проведення заміни яких передбачена заводом-виробником, вимогами безпеки руху та діючих норм ДСТУ (а.с.102). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ЦК України, Законом України «Про страхування», договором страхування. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 988 ЦК України визначено, що до обов'язків страховика віднесено, зокрема, вжиття заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку; здійснення страхової виплати у строк, встановлений договором, у разі настання страхового випадку. Частиною 1 ст. 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Згідно із ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону «Про страхування»). Згідно із висновком експертного дослідження автотоварознавця № 314/17А по визначенню матеріального збитку спричиненого власнику транспортного засобу від 26 грудня 2017 року, проведеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion» склала 110702,85 грн., що складає 69,2% від дійсної вартості автомобіля. Також згідно із рахунком на оплату № 62 від 16 листопада 2017 року, складеного ПП [PERSON] вартість відновлення пошкодженого автомобіля складає 90784,36 грн., що також складає менш ніж 70% від дійсної вартості автомобіля. Заперечуючи проти позовних вимог позивача представник відповідача зазначив, що указаний висновок експертного дослідження не може бути прийнятий до уваги, оскільки у ньому не враховано вартість деталей, необхідність проведення заміни яких передбачена заводом-виробником, вимогами безпеки руху та діючих норм ДСТУ. Однак такі доводи не заслуговують на увагу. Відповідно до п. 29.13 договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 15 договору умов. При цьому розділом 15 договору визначено, що місцем проведення ремонтних робіт для визначення розміру збитків «на базі СТО за вибором страховика». Страховик визначив розмір страхового відшкодування з порушенням п.п. 29.12, 29.13 договору страхування, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь [PERSON] 50338,33 грн. недоплаченого страхового відшкодування, яке визначено як різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та визначеним страховою компанією розміром збитків. Також з відповідач на користь позивача підлягає стягненню 1300 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження (а.с.46). Щодо висновку експерта № 361/18 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 201/8416/18, складеного 27 вересня 2018 року судовим експертом [PERSON] за заявою АТ «СК «АХА Страхування» необхідно зазначити наступне. Згідно із п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Згідно із п. 8.1, 8.5 указаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Таким чином, калькуляція вартості відновлювального ремонту є складовою вартості матеріального збитку, то з урахуванням п. 5.1 Методики судовий експерт не має права складати висновок автотоварознавчої експертизи без огляду обєкта дослідження, за виключенням випадку, коли суд або слідчий орган надає необхідні дані для оцінки. Згідно із висновком експерта № 361/18 від 27 вересня 2018 року експертиза проводилася на підставі наданих вихідних даних у звязку з неможливістю надання для огляду експерту досліджуваного автомобіля (а.с.112). Таким чином суд не може прийняти до уваги указаний висновок експерта як належний та допустимий доказ. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. До витрат, повязаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно матеріалів справи 04 липня 2018 року між Адвокатським обєднанням «Радник» в особі керуючого партнера [PERSON], та [PERSON] був укладений договір про надання професійної правничої допомоги № 04/07/18-1(а.с.60), за умовами якого адвокатське обєднання взяло на себе зобовязання надати клієнту правничу допомогу із питань, що виникають з приводу врегулювання договірних відносин між клієнтом та АТ «СК «АХА Страхування» щодо належного виконання страховиком своїх зобовязань з виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування. Відповідно до п. 5.2 зазначеного договору за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському обєднанню винагороду у вигляді гонорару у розмірі, в строк та на умовах, що визначається окремим додатком до цього договору. У детальному розрахунку вартості адвокатського гонорару у справі від 01 серпня 2018 року наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг (а.с.61). Згідно із квитанцією від 06 липня 2018 року позивачем було сплачено 6000 грн. за договором про надання професійної правничої допомоги (а.с.62) Так, згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). У п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 516,38 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved