Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У грудні 2014 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ № 655 від 21.07.2007 року відповідача зараховано на перший курс денної форми навчання. 30 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ правонаступником якого, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.10р. № 1 709 - р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ», стала Національна академія внутрішніх справ та відповідачем був укладений договір про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким відповідач зобов'язувався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Наказом УМВС України у Житомирській області від 22 червня 2011 року №141 о/с [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ України за власним бажанням. Посилаючись на те, що відповідач був звільнений, не відпрацювавши встановлений трьохрічний термін, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, в сумі 29 146 грн. 42 коп. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши в судовому засіданні надані докази, судом встановлено наступне. Згідно витягу з наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ, правонаступником якого, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.08.10 р. № 1 709 - р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ», стала Національна академія внутрішніх справ , № 655 від 21.07.2007 року «Про зарахування на навчання на 1 курс КНУВС набору 2007 року», [PERSON] з 01 вересня 2007 року було зараховано на навчання на 1 курс за спеціальністю «Правознавство» /а.с. 6/. 04 грудня 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ та відповідачем було укладено договір № ЖТ - 109 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ. Згідно вказаного договору (п. п. 2.3.5, 2.3.6) відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання зобов'язувався відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі - відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (а.с. 7-8). Відповідно до витягу знаказу ректора університету № 465 від 17.06.2011 року «Про черговий випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів громадської безпеки та психологічної служби у 2011 році», відповідачеві присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано йому диплом спеціаліста (а. с.9). Відповідач в період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Після закінчення навчання відповідача було направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Житомирській області та за наказом УМВС України у Житомирській області № 211 о/с від 27.07.2012 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) (а.с.10, 22). Отже, судом встановлено, що відповідач в період навчання перебував на державному забезпеченні, проходив службу в органах внутрішніх справ, та був звільнений, не відпрацювавши встановлений трьохрічний термін. Таким чином, відповідач зобов'язаний нести відповідальність, встановлену чинним законодавством. Згідно з п. п. 6, 8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, що затверджений Постановою КМУ від 22 серпня 1996 року №992, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання. Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що склалися між сторонами, встановлений п. 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року N 77/96 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.96 року за N 992 "Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням". Указом Президента України № 77/96 від 23.01.96 р. «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок) затверджено Постановою КМ України від 01.03.07 р. № 313. Згідно з Порядком, відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС (п. 2) відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п.3 цього ж Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Відповідно до п.2.3.6 договору від 04 грудня 2007 року, укладеного між сторонами, відповідач зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно наданих позивачем довідок на утримання [PERSON] за період з 01 вересня 2007 року по 17 червня 2011 року було витрачено та підлягає до відшкодування загалом 29 146,42 грн., у тому числі: - на грошове забезпечення - 11 370,30 грн.: - на продовольче забезпечення - 9 773,52 грн.; - на речове забезпечення - 639,23 грн.; - на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 7363,37 грн.(а. с. 11-21). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, причому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Доводи відповідача про те, що Національна академія внутрішніх справ не може бути позивачем по даній справі не прийняті судом до уваги, оскільки згідно п. 1.1 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого Наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Кошти на навчання виділяються із державного бюджету України після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Пунктами 9.9, 9.10 вказаного Положення передбачено, що бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства. Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС. Розпорядником коштів, які виділяються із бюджету для підготовки спеціалістів органів внутрішніх справ є навчальний заклад, а кошти, які просить стягнути позивач з відповідача, відшкодовуються МВС України або підпорядкованим йому підрозділам, яким у даному випадку виступає НАВС. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача фактичних виплат, пов'язаних з навчанням, а саме, грошових коштів в розмірі 29 146,42 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 243.60 грн. судового збору.

Outcome: approved