Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

02.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку де зазначає, що [INFO] в смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, помер його батько [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.08.2015 року та зроблено актовий запис № 164 (оригінал свідоцтва про смерть наявне у позивача). У відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України в день смерті його батька відкрилася спадщина на все майно та права, які належали йому. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області Дзябко М.І. 26.01.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом , відповідно до якого позивач успадкував після смерті свого батька [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Батькові позивача за його життя належала земельна ділянка кадастровий номер 2321255100:12:011:0031 площею 0,15 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 613977 виданий на підставі рішення Веселівської селищної ради від 11.10.1995 року № 99, рішення Веселівської селищної ради від 05.11.2009 року № 34, рішення Веселівської селищної ради від 27.11.2009 року № 25, зазначена земельна ділянка також входить до складу спадщини. Цільове призначення вищевказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Земельна ділянка розташована: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно - правовими угодами. Згідно п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селищах - не більше 0,15 гектара, Оскільки вищевказану земельну ділянку було видано для обслуговування житлового будинку, який позивач отримав в спадок та який на цей час належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 року, індексний номер витягу: 78910939, позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття зазначеної земельної ділянки у спадок. 07.02.2019 року державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області Дзябко М.І. було винесено постанову про відмову у вичинені нотаріальної дії, оскільки на вказану земельну ділянку в рівних частках мають всі спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті батька і не можливо видати свідоцтво на всю земельну ділянку одному із спадкоємців, так як це буде порушення цивільного та матеріального права при оформленні спадщини (оригінал постанови про відмову у вичинені нотаріальної дії наявний у позивача). Посилаючись на законодавчу базу позивач вважає,що оскільки право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] перейшло до нього та оспорювана земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . має цільове призначення для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Ураховуючи приписи ст. 120 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, на які розташований вищевказаний будинок також повинно перейти до нього. Справа розглядом призначалась неодноразово, позивач надав суду заяву про слухання справи за його відсутності,а разі неявки у судове засідання відповідачів ухвалити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяви про визнання позову або відзиву до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280 - 282 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України в день смерті батька Позивача відкрилася спадщина на все майно та права, які належали йому. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області Дзябко М.І. 26.01.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом , відповідно до якого позивач успадкував після смерті свого батька [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Батькові позивача за його життя належала земельна ділянка кадастровий номер 2321255100:12:011:0031 площею 0,15 га., цільове призначення вищевказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) яка розташована: [ADDRESS] ., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 613977 виданий на підставі рішення Веселівської селищної ради від 11.10.1995 року № 99, рішення Веселівської селищної ради від 05.11.2009 року № 34, рішення Веселівської селищної ради від 27.11.2009 року № 25 , зазначена земельна ділянка також входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно - правовими угодами. Згідно п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селищах - не більше 0,15 гектара, Оскільки вищевказану земельну ділянку було видано для обслуговування житлового будинку, який позивач отримав в спадок та який на цей час належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2017 року, індексний номер витягу: 78910939, позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття зазначеної земельної ділянки у спадок. 07.02.2019 року державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області Дзябко М.І. було винесено постанову про відмову у вичинені нотаріальної дії, оскільки на вказану земельну ділянку в рівних частках мають всі спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті батька і не можливо видати свідоцтво на всю земельну ділянку одному із спадкоємців, так як це буде порушення цивільного та матеріального права при оформленні спадщини (оригінал постанови про відмову у вичинені нотаріальної дії наявний у позивача). Суд погоджується з доводами позивача, крім того Верховний суд України в постанові у справі № 6-253цс16 від 13.04.2016 р. зазначив, що за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Ураховуючи вищенаведене, оскільки право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] перейшло до мене та оспорювана земельна розташована за адресою: [ADDRESS] . має цільове призначення для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Ураховуючи приписи ст. 120 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, на які розташований вищевказаний будинок також повинно перейти до позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved