Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, Головного управління Держземагентства в Кіровоградській області, [PERSON] та [PERSON] про визнання права постійне користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства в порядку спадкування за законом з тих підстав, що є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину, майна померлого [INFO] чоловіка [PERSON], але оформити своє право на постійне користування земельною ділянкою площею 18,1 га, яка розташована на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та надана [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія КР 000206 від 08.11.2001 року вона не може, оскільки приватним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що право постійного користування земельною ділянкою не входить до складеного капіталу фермерського господарства. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить суд задовольнити позов, при цьому посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення уточнених позовних вимог. Представник відповідача Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району в судове засідання не з"явився надавши до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі та також не заперечив проти позову. Представник відповідача Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області в судове засідання не з"явився, від нього до суду надійшли письмові заперечення де він просить закрити провадження у справі, так як спір в частині вимог до Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи зі слідуючого. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2013 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районого управління юстиції у Кіровоградській області встановлено, що [INFO] у м. Бобринець помер чоловік позивачки [PERSON] ( а.с.7, 12). [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після його смерті є позивачка [PERSON], яка єдина прийняла спадщину, про що свідчать матеріали спадкової справи №19/2013, яка заведена приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу після смерті [PERSON]. Зі спадкової справи також встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] відмовились на користь позивачки, написавши відповідні заяви. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого також входить фермерське господарство [PERSON], з юридичною адресою: с. Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області та право постійного користування земельною ділянкою, наданого [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КР 000206 від 02.11.2001 року площею 18,1 га, яка розташована на території Кетрисанівської сільської ради. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.08.2014 року, яке набрало законної сили, позивачці [PERSON] у порядку спадкування після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] визнано право засновника фермерського господарство [PERSON], зареєстрованого розпорядженням голови Бобринецької районної державної адміністрації №103-р від 16.02.2004 року, код ЄДРПОУ 31754750. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( а.с.13-15) встановлено, що станом на 21.10.2014 року засновником фермерського господарство [PERSON] є позивачка [PERSON] Судом також встановлено, що юридично оформити своє спадкове право на постійне користування земельною ділянкою наданою [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КР 000206 від 02.11.2001 року, площею 18,1 га, яка розташована на території Кетрисанівської сільської ради позивачка [PERSON] позбавлена можливості, оскільки у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено постановою від 22.12.2014р. приватного нотаріуса [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України право позивачки на спадкування прав свого чоловіка відносно вищезазначеного спадково майна Цивільним Кодексом України не обмежене. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ч. 2 ст.102-1 Земельного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб та право користування чужою земельною ділянкою для забудови можуть відчужуватися або передаватися у спадкування. Відповідно до п. 8 Постанови Верховної Ради України від 13.03.1992 року №220 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни підприємства, установи. організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковувань або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до п. а ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року діяльність фермерського господарства припиняється у разі, якщо не залишається жодного члена фермерського господарства, який бажає продовжити діяльність. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року членами фермерського господарства можуть бути подружжя,їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються статут фермерського господарства. Відповідно до ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають у заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та виявила бажання продовжити діяльність ФГ [PERSON] та юридично оформити право постійного користування земельною ділянкою, яке увійшло до складу спадщини, позбавлена можливості, суд вважає, що позов є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved