overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 18 вересня 1992 року Красноторською селищною радою м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 37. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 18 вересня 1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 18 вересня 1992 року та зареєстрували свій шлюб у Красноторській селищній раді м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 37 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, мотивуючи тим, що їй на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ІІІ-МК № 011005 від 20.06.2001 року належить земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства. У зазначеному Державному акті її прізвище помилково зазначено «Білохвост» замість «Бєлохвост»,\~що перешкоджає\~їй в\~повній мірі\~реалізувати право\~власності.\~За таких\~обставин заявниця\~просить встановити\~факт належності\~їй Державного\~акту серії ІІІ-МК № 011005 від 20.06.2001 року. Заявниця в судове засідання не зявилась; надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Голова Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ради, проти задоволення заяви не заперечував. Вирішуючи справу на підставі наявних у суду матеріалів, суд дійшов висновку про те, що заява законна, обґрунтована і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у паспорті серії ЕО № 061100, виданому Кривоозерським РВ УМВД України в Миколаївській області 16.11.1995 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, вказано прізвище заявниці українською мовою «Бєлохвост». У Державному акті на право постійного користування землею серії ІІІ-МК № 011005 від 20.06.2001 року, виданому на підставі рішення ХV сесії 23 скликання № 11 Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 24.04.2001 року прізвище заявниці вказано «Білохвост». З витягу із рішення ХV сесії 23 скликання № 11 Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 24.04.2001 року вбачається, що земельну ділянку в постійне користування, розташовану в межах Великомечетнянської сільської ради, було надано «Бєлохвост». Заявниця обробляє вказану земельну та сплачує за неї податок, що підтверджується довідкою № 1101 від 08.11.2018 року, наданою Великомечетнянською сільської радою Кривоозерського району Миколаївської області. З досліджених доказів вбачається, що при виготовлені правовстановлюючого документу дійсно було допущено помилку у прізвищі заявниці, про що також свідчить довідка № 1048 від 25.10.2018 року, видана Великомечетнянською сільської радою Кривоозерського району Миколаївської області. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення. Встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу надасть заявниці можливість реалізувати своє право власності. \~Зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

01.11.2018 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 29.09.1990 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб про що, Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, було зроблено відповідний актовий запис № 1317. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Подружні відносини фактично припиненні з червня 2015 року, примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 29.09.1990 року уклали шлюб про, що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, було зроблено відповідний актовий запис № 1317. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. З червня 2015 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім'ї [PERSON] не можливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку відповідача та вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача, заявлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.10.1992 року у м. Балаклія райвідділ ЗАГС, актовий запис №235. Мотивуючи позовну заяву вказала, що у вказаному шлюбі з відповідачем у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Протягом спільного життя у них виникали періодичні сварки. Відповідач у 2011 році переїхав жити до батьків, спілкуються рідко. Спору про поділ спільного майна та місця проживання неповнолітньої дитини не має. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії ІІІ-ВЛ №494557, виданого райвідділом ЗАГС м. Балаклія, сторони перебувають у шлюбі з 17.10.1992 року (а.с4.). Від вказаного шлюбу народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які є повнолітніми, та [PERSON], [INFO], який на даний час неповнолітній, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 252760. За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини.\~Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України,\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з ним вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.10.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 520. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати. 26.12.2018 року позивач надала до суду заяву у якій вона просить поновити їй дошлюбне прізвище на «Мартузаєва». До заяви додала копію свідоцтва про розірвання шлюбу, видане 10.07.1984 року та копію свідоцтва про народження дитини - [PERSON], видане 24.12.1980 року Позивач надала заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 520, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-ТП № 036810 (а.с. 7). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивачка та відповідач поновлювати не бажають, наполягають на розлученні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім цього, в силу ст. 141 з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, може надавати кошти на утримання дитини. 26.12.2018 року уточнила позовні вимоги в частині стягнення, просить стягнути 1/4 частину усіх видів заробітку відповідача. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом в частині стягнення з нього 1/4 частини заробітку згоден. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження. Відповідно до ч.1ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві . Відповідно до ст.211 ЦПК України учасник справи має право зачвити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 06.08.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], якої батьком записаний відповідач [PERSON] Неповнолітня дитина проживає разом з матірю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір установленого законодавством прожиткового мінімуму, який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивача, яка самостійно утримує неповнолітню дитину, матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, та з якого стягнень по іншим виконавчим листам не проводиться, а також інші істотні обставини справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей. Позивач зазначає, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 30.04.2019 року. Ухвалою суду від 01.11.2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвами про народження серії І-АМ № 186399, І-АМ № 335251 (копії на а.с. 7, 8) підтверджено, що відповідач є батьком, а позивач матірю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Довідкою Широкогребельської сільської ради № 772 від 16.10.2018 року (а.с. 9) підтверджено, що діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Як встановлено судом, відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим потребує утримання, не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку, а тому наявні підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON], який проживає в [ADDRESS] звернувся з позовом до відповідача [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачкою, останнім часом стосунки між ними погіршилися, стали виникати сварки та скандали. На даний час проживають окремо, вважає, що подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Позивач просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечує, на розлучення не погоджується. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.05.2015 року серії [NUMBER]. Сторони мають сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідачем не доведено, що шлюб можливо зберегти та подальше спільне життя не суперечитиме інтересам подружжя, та буде в інтересах дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

01.11.2018 року до Вінницького районного суду з позовом звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 23.08.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області , актовий запис №2027. Вказує, що в період шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання, а також через різні погляди щодо виховання сина. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до підготовчого засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.08.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області , актовий запис №2027, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.4). В період шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанції (а.с.1) сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 640 грн., тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в рахунок погашення сплаченого судового збору.

Outcome: approved