Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Сафір Федір Олегович (далі - позивач) у листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н від 26.03.2013, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 25.10.2016 року утворилась заборгованість у розмірі - 19645,44 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Заборгованість за кредитним договором б/н від 26.03.2013 року в сумі 19645,44 грн. складається із: - 6690,61 грн. заборгованість за кредитом; - 2787,81 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 7605,33 грн. пеня за прострочення зобов'язання; - 1150,00 грн. пеня за несвоєчасність сплатиборгу на суму від 100 грн.; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 911,69 грн. штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем - ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 26.03.2013 року, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в обмін на зобов'язання відповідача погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с.14-47/. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача /а.с. 11/. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а саме: 8000, 00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Пункт 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку в часності з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. На підставі п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. У випадку незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку позичальник повинен надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити перед банком заборгованість. У випадку невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань. Однак відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання перед банком, а саме не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, чим порушує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 26.10.2016 року утворилась заборгованість у розмірі - 19645,44 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] підлягає задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 19645,44 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved