Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.10.2007 в сумі 24 618 грн. 25 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.10.2007 між ЗАТ КБ „ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриваБанк", та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки відповідачем належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2017 складає 24 618 грн. 25 коп., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2462,42 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20 745,44 гривень; штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1160,39 гривень - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, представник ПАТ КБ „ПриваБанк" просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.10.2007 в сумі 24 618 грн. 25 коп. та судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй письмовій заяві просив проводити судове засідання без його участі. Надав суду письмові пояснення, в яких зазначено, що по даному кредитному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредиту. Кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту, клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки. Картка діє до останнього дня 10.2015 року. Тобто позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, відповідно до раніше поданих заяв просили проводити розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують. В письмових заперечення просять суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017, справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцію Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п1.1. Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідно до підписаної заяви від 04.02.2007 [PERSON] отримала кредит в розмірі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві позичальника від 04.02.2007. Відповідач при укладенні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Пунктом 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» (далі - Умови) передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов. Відповідно до п.6.3 Умов до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам Відповідач отримав грошові кошти за кредитним договором, однак відповідачем було порушено умови кредитного договору у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2017 складає 24 618 грн. 25 коп. Відповідач подала клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.29 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Судом встановлено, що 04.02.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений договір шляхом підписання заяви. На підставі зазначеного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт [PERSON] неодноразово змінювався, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 23.10.2007. [PERSON] не виконує зобов'язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, за розрахунком банку, у розмірі 24 618 грн. 25 коп. Сторони узгодили, що строк внесення щомісячних платежів здійснюється до «25» числа місяця, слідуючого за звітним, що підтверджується довідкою про умови кредитування, підписану відповідачем [PERSON] Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. За змістом ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-14цс14 від 19 березня 2014 року, №6-31цс15 від 3 червня 2015 року, які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Переглядаючи аналогічну справу Верховний Суд України прийшов до аналогічного висновку в постанові №6-2462цс16 від 14 грудня 2016 року. Судом встановлено, що відповідач у 2013 та 2014 роках не належно виконувала умови кредитного договору, що було підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, а в подальшому взагалі припинив оплату чергових платежів і що кредитор звернувся до суду з вимогами надавши розрахунок заборгованості станом на 30 червня 2017 року. Останній платіж відповідачем здійснено 22.05.2014. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором, за який приймається до «25» числа місяця, тобто 26.06.2014. Строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 26 червня 2017 року. Позов ПАТ КБ „ПриваБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно з накладною №09703001227743817, відправлено на адресу Токмацького районного суду Запорізької області 31.07.2017, тобто Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права поза межами встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не обговорювали. Крім того, суд не може погодитися з твердженнями представника позивача, наданими в письмовому поясненні, так як вони не відповідають матеріалам справи, а саме. В своїх поясненнях представником позивача зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 57 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 19 березня 2014 року в справі №614цс14). Однак в порушення ст.81 ЦПК України представником позивача не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували строк дії картки до останнього дня жовтня 2015 року. Як вбачається із заяви від 04.02.2007, [PERSON] 23.10.2007 відкрито рахунок, номер картки 5457082976762695. В своїх письмових поясненнях представник позивача посилається на довідку ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою [PERSON] отримала також картку [NUMBER], яка має термін дії до останнього дня 10.2015 року. Однак суду не надано жодного підтвердження про отримання відповідачем [PERSON] картки [NUMBER], яка має термін дії до останнього дня 10.2015 року. Крім того, як вбачається зі змісту заяви від 04.02.2007, відповідач взагалі не була ознайомлена з Правилами користування платіжною карткою, коли підписувала заяву. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст81 ЦПК України). Суд вважає, що позивачем не доведено, що не пропущено строк позовної давності. Таким чином, враховуючи клопотання відповідача та обставини, викладені вище, суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed