Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

01.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування 1/3 частиною житлової квартири. [PERSON] неодноразово уточнювала свій позов, остаточно пред'явив його до [PERSON] та [PERSON], залучивши до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської теплової електричної станції. [PERSON] в уточненій позовній заяві просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом виділення їй в користування третю кімнату на плані технічного паспорту, площею 10,4 кв. м, з послідуючим розподілом особових рахунків, в загальному користуванні залишити кухню, площею 6,1 кв. м, ванну кімнату, площею 3,1 кв. м, коридор, площею 10,1 кв. м, вбудовану комірчину (шкаф), площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м; а також зобов'язати Зміївську ТЕС розділити особові рахунки для кожного співвласника житлової квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що власниками в рівних частинах квартири [ADDRESS], є вона, [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині квартири кожен. Вказана квартира розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку і складається з трьох кімнат житловою площею 34,7 кв. м, в т.ч.: перша кімната на плані технічного паспорту - площею 13,3 кв. м; друга - площею 11 кв. м; третя кімната - площею 10,4 кв. м. Крім того, в квартирі є кухня - площею 6,1 кв. м, ванна кімната - 3,1 кв. м, коридор - 10,1 кв. м, вбудована комірчина (шкаф) - площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м. Загальна площа квартири складає 56,6 кв. м. На даний час в квартирі мешкають лише відповідачі по справі, оскільки, вони не пускають позивача, мирно вирішити питання неможливо, [PERSON] не віддають її речі. Шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано. Оскільки діями відповідачів порушуються права [PERSON] на володіння та розпорядження її власністю, а саме частиною належної їй квартири, вона змушена звернутися до суду із даним позовом про визначення порядку користування частиною вищезгаданої квартири та розподіл особових рахунків. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, свої інтереси довірила представляти адвокату [PERSON], який у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову [PERSON] заперечував в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, його інтереси представляла адвокат [PERSON], яка у судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечувала, вказуючи на те, що в кімнаті, яку позивач просить виділити їй в користування, з самого народження та по теперішній час проживає їх син - [PERSON], там знаходяться його речі, меблі та інше. Житлова площа спірної кімнати складає 10,4 кв. м, що є менше, ніж встановлена норма житлової площі у розмірі 13,65 кв. м, отже, такий виділ буде порушувати фактичний порядок користування квартирою, який склався ще з народження [PERSON] Посилання позивача на ст. ст. 47, 48, 50, 63, 103, 104 ЖК не можуть бути застосовані в даному випадку, оскільки регламентують правовідносини з приводу державного або комунального житлового фонду. Квартира, відносно якої [PERSON] просить встановити порядок користування та зобов'язати Зміївську ТЕС укласти окремі договори на комунальні послуги - є об'єктом спільної приватної власності. Позивач не пропонує варіантів порядку користування квартирою для інших співвласників, а лише зазначає про наявність трьох кімнат в квартирі. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, одна з кімнат є прохідною і виходить на балкон, який позивач просить залишити в загальному користуванні. Ані [PERSON], ані [PERSON] не погоджують на виділ їм цієї прохідної кімнати, оскільки у разі задоволення позову судом, [PERSON] буде можливість ходити на балкон через кімнату, яка може буде належати комусь із відповідачів, що буде порушувати їх права. Також адвокат [PERSON] зазначала, що для визначення порядку користування квартирою необхідно провести судово-будівельну експертизу, якою б було визначено можливі варіанти виділення кімнат квартири в користування співвласникам, і, взагалі, чи можливий такий виділ. Проте, [PERSON] питання про проведення відповідної експертизи не ставиться. Крім того, позивачем у позовній заяві вказано в якості третьої особи ОСБО Зміївська ТЕС, яке не є юридичною особою. На підставі викладеного, представник [PERSON], адвокат [PERSON] вважала позов [PERSON] безпідставними, незаконними та необґрунтованими, у зв'язку з чим просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при розгляді справи покладалася на розсуд суду, а у разі задоволенні вимог [PERSON] щодо розподілу особових рахунків, просила розділити їх відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою КП «Зміївське БТІ» від 23.10.2013 року № 3072, копією технічного паспорту на квартиру, копіями Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що квартира [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 частини квартирі кожному /а.с. 8, 9-10, 93, 94/. Сторони всі зареєстровані за адресою [ADDRESS] - довідка КП «Комунальник» від 21.10.2013 року № 2770 /а.с. 12/. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано /а.с. 13/. З відповіді начальника Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області від 11.10.2013 року вбачається, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні належною їй частиною квартири [ADDRESS], не віддає її речі, не впускає до квартири, однак, в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, а [PERSON] роз'яснено її право звернутися до суду і порядку цивільного судочинства /а.с. 11/. Оскільки порушуються права [PERSON] як власника вказаної вище квартири, остання вимушена звернутися до суду із даним позовом. Спірні правовідносини стосуються трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Як вбачається з копії технічного паспорту на вказану квартиру, загальна її площа становить 56,6 кв. м, з яких житлова площа - 34,7 кв. м. Вказана квартира розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку і складається з трьох кімнат: перша кімната на плані технічного паспорту - площею 13,3 кв. м; друга - площею 11 кв. м; третя кімната - площею 10,4 кв. м. Крім того, в квартирі є кухня - площею 6,1 кв. м, ванна кімната - 3,1 кв. м, коридор - 10,1 кв. м, вбудована комірчина (шкаф) - площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м /а.с. 9-10/. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] по суті пред'явлених [PERSON] вимог щодо визначення порядку користування частиною квартири пояснень не надавали, лише вказували на те, що позивач дійсно є співвласницею квартири, до розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] жили мирно, позивач проводила ремонт в квартирі, їх син - [PERSON] займав саму маленьку кімнату, потім стосунки між подружжям стали погіршуватися, після розлучення [PERSON] вигнав [PERSON] з квартири, не віддає її речі та всіляко чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Із правил ст. 358 ЦК України також випливає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як встановлено, між співвласниками домовленості щодо користування і володіння спільною частковою власністю не досягнуто. Враховуючи, що сторонам по справі кожному з них належить по 1/3 частині спірної квартири, житлова площа якої становить 34,7 кв. м, отже кожному з співвласників припадає по 11,6 кв. м. Позивач просить встановити порядок користування житловою квартирою [ADDRESS] шляхом виділення їй у користування житлової кімнати, площею 10,4 кв. м, в загальному користуванні залишити кухню, площею 6,1 кв. м, ванну кімнату, площею 3,1 кв. м, коридор, площею 10,1 кв. м, вбудовану комірчину (шкаф), площею 1,8 кв. м, балкон, площею 2,5 кв. м. При цьому, [PERSON] не зазначає які кімнати виділити у користування відповідачам. [PERSON] та [PERSON] заперечували проти позову в повному обсязі. Отже, розподіл квартири, який пропонує [PERSON] суттєво погіршить умови проживання сторін по справі, оскільки площа двох кімнат квартири є меншою, а площа третьої кімнати, навпаки більшою, ніж припадає на долю кожного співвласника, що є суттєвим порушенням їх прав. Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» порушуючи справу даної категорії, суддя зобов'язаний згідно з вимогами ст. 143 ЦПК України, з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провести всі необхідні для цього підготовчі дії, зокрема, відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати документи (дані), зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках - органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань. Так, представник позивача, адвокат [PERSON] письмовою заявою відмовився від проведення судово-будівельної експертизи з метою встановлення можливих варіантів встановлення порядку користування кімнатами квартири між співвласниками. Будь-яких інших доказів, в порушення ст. 60 ЦПК України, в обґрунтування позову ані [PERSON], ані її представником, адвокатом [PERSON], суду не було надано. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позову про визначення порядку користування 1/3 частиною житлової квартири. Враховуючи, що у задоволенні вимог щодо визначення порядку користування 1/3 частиною житлової квартири було відмовлено, позовні вимоги щодо розподілу особових рахунків також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed