Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 04 вересня 2010 року вона і [PERSON] перебувають у шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На день подачі позову подружжя проживає окремо. Їхній син [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання сина їй не надає, участі у вихованні дитини не приймає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач [PERSON] і її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, остання подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що вказані позивачем у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] він надає та приймає участь у його вихованні, надавав та надає позивачу матеріальну допомогу на утримання сина в сумі не менше 2000 грн., тому позов визнає, просив суд розглядати справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 04 вересня 2010 року перебувають у шлюбі. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Із довідки № 253 від 10 квітня 2018 року, виданої виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, видно, що малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років у 2018 році складає: з 1 січня - 1492 грн., з 01 липня - 1559 грн., з 01 грудня - 1626 грн. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України), тому обов'язок по утриманню батьками дитини до досягнення повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] позов визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на сина в розмірі 2000 грн. ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved