Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

01 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11 244,89 доларів США, що за курсом 15.52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2014 року складає 174520,73 грн. за кредитним договором № НАЕ2GК01270004 від 17 травня 2005 року та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕ2GК01270004 від 17 травня 2005 року, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк по 16 травня 2025 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 13 055,90 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] у сумі 11 000 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 2 055,90 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії у розмірі 0,14 % від суми наданого кредиту щомісячно в період сплати плюс сума, розрахована відповідно до пункту 3.1 даного договору. У забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 17 травня 2005 року, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 17 травня 2005 року № НАЕ2GК01270004. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 08 грудня 2014 року останній має заборгованість у розмірі 11 244,89 доларів США, яка складається з наступного: 8 789,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 787,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 123,20 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 993,77 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи 16,11 доларів США - штраф (фіксована частина), 534,70 доларів США - штраф (процентна складова). Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11 228,78 доларів США, що за курсом 15,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 грудня 2014 року складає 174 270,67 грн за кредитним договором № НАЕ2GК01270004 від 17 травня 2005 року. Стягнено з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 872 грн 60 коп. з кожного. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 16 вересня 2016 року представником [PERSON] - [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про перегляд заочного рішення від 11 серпня 2016 року залишено без задоволення. Не погодившись з вказаним заочним рішенням, представник [PERSON] - [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неповне з'ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючі позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із положень статей 525, 526, 530, 543, 553, 628, 629 ЦК України та тих обставин, що доказів невиконання позивачем умов договору матеріали справи не містять. З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 17 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № НАЕ2GК01270004, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк по 16 травня 2025 року у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 13 055,90 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] у сумі 11 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії у розмірі 0,14 % від суми наданого кредиту щомісячно в період сплати плюс сума, розрахована відповідно до пункту 3.1 даного договору. У забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 1 від 17 травня 2005 року, відповідно до якого [PERSON] є поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 17 травня 2005 року № НАЕ2GК01270004. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, а саме: не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З вимог статей 553, 543 ЦК України вбачається, що поручитель відповідає перед кредиторами за порушення зобов'язання боржником. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників, так і будь-кого з них окремо. Посилання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на те, що [PERSON] не отримував вимоги банку із зазначенням невиконаного зобов'язання, а тому можна вважати, що позивач в односторонньому порядку відмовився від виконання свого зобов'язання, передбаченого пунктом 5 договору поруки, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справами доказами про направлення банком повідомлення на ім'я боржника та поручителя належним чином. Крім того, в апеляційній скарзі представник [PERSON] - [PERSON] посилався на частину 4 статті 559 ЦК України щодо припинення договору поруки, при цьому вважав, що датою відліку строку виконання основного зобов'язання є 23 грудня 2005 року, тобто останнім строком пред'явлення вимоги поручителю є 23 червня 2006 року. Проте з такими доводами представника апеляційний суд погодитись не може з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 554, 610 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржника. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором останній платіж [PERSON] був здійснений 09 вересня 2014 року. Відповідно до реєстру поштових відправлень № 20404 - рекомендованих листів, претензії до боржників 22 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено [PERSON] та [PERSON], а також 24 лютого 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України щодо припинення поруки. За таких підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про солідарну відповідальність відповідачів перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № НАЕ2GК01270004 від 17 травня 2005 року та вважає, що відсутні підстави для визнання припиненою поруки [PERSON] Разом з цим, апеляційний суд не може погодитись із розміром заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів та вважає за необхідне визначити розмір заборгованості станом на 08 грудня 2014 року - 9700,31 доларів США, що за курсом 15,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 грудня 2014 року складає 150 548 грн 81 коп. та складається з наступного: 8789, 51 доларів США - заборгованість за кредитом; 787,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 123,20 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 15423,31 грн - заборгованість за пенею. З огляду на викладене, судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. За наслідками розгляду апеляційної скарги представника [PERSON] - [PERSON] на заочне рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України змінює рішення в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: partial