Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначено, що [INFO] року в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області помер його батько [PERSON], який до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований [ADDRESS]. [INFO] року в [ADDRESS] померла його мати [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька та матері відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS], 1/3 частина якої належить матері [PERSON], 1/3 частина належить батькові [PERSON], а 1/3 частина належить йому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла за № 199 від 18.10.1993 року та зареєстрованого Шевченківським малим підприємством технічної інвентаризації за № 10/927. Після смерті батька спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], однак документи на себе не переоформила через їх втрату та хворобу, оскільки перебувала на лікуванні в КУ «Червонооскільський психоневрологічний інтернат». Спадкодавці заповіту не залишили. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є він [PERSON]. Вказує, що після смерті матері він звернувся до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області та 26.02.2018 року отримав відповідь, згідно якій видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості, так як у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу. У вересні 2017 року звернувся до КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» з приводу надання інформації по квартирі, де був виданий технічний паспорт, 17.04.2018 року отримав довідку про вартість та підтвердження розміру часток. 08.09.2017 року отримав відповідь, що дублікат правовстановлюючого документу на квартиру надати немає можливості та надали лише його копію. У видічі дубліката свідоцтва про право власності на житло йому також було відмовлено. У січні 2018 року він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Шевченківської селищної ради з приводу реєстрації квартири, де 29.01.2018 року за № 39406592 отримав відмову. Отже вказує, що він не може отримати дублікат правовстановлюючого документу. Про втрату документів було подано оголошення до газети «Краєвид». Крім того, у свідоцтві про його народження в графі батько зазначено "[PERSON]". У свідоцтві про смерть його батька - [PERSON]. У свідоцтві про право власності на житло батько вказаний як [PERSON]. За внесенням виправлень в свідоцтво про народження він звернувся до Шевченківського районного відділу реєстрації актів цивільного стану, де 20.01.2018 року отримав повторне свідоцтво про народження, однак прізвище батька там залишилося [PERSON], що відповідає свідоцтву про народження, яке видане 08.09.2017 року. Таким чином, на даний момент він позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший спосіб, крім встановлення у судовому порядку права власності на квартиру. Зверненню до суду перешкоджало відсутність відомостей про спадкове майно та відсутність свідоцтва про його народження та свідоцтва про смерть матері, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Позивач просить встановити факт, що він є сином [PERSON], який помер [INFO] року, встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO] року, свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла за № 199 від 18.10.1993 року на 1/3 частину квартири [ADDRESS], зареєстрованого Шевченківським малим підприємством технічної інвентаризації за № 10/927 на ім'я [PERSON], визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та наполягали на його задоволенні, пояснивши, що раніше позивач не звертався щодо оформлення права власності на спадкове майно, оскільки вважає, що після сммерті батьків фактично прийняв спадщину, оскільки проживав в одному будинку з ними, Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, з'ясувавши позицію представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області помер [PERSON] (а.с. 11). [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON] (а.с. 13). Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS], 1/3 частина якої належить [PERSON], 1/3 частина належить [PERSON], а 1/3 частина належить йому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківським фондом комунального майна та державного житла за № 199 від 18.10.1993 року та зареєстрованого Шевченківським малим підприємством технічної інвентаризації за № 10/927 (а.с. 18). Після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину фактично прийняла [PERSON], вступивши в управління та володіння спадковим майном. За повідомленням Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 1072 від 29.08.2017 року згідно рішенню виконавчого комітету селищної ради № 409 від 19.12.1996 року будинок [ADDRESS] перейменовано на будинок [ADDRESS] (а.с. 19). З метою оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] позивач 14.02.2018 року звернувся із заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, однак 26.02.2018 року за № 540/02-14 отримав офіційну відмову в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 22, 23). Оригінал правовстановлюючого документу на квартиру було втрачено за невідомих обставин, про що подавалось оголошення до Шевченківської районної газети «Краєвид» (а.с. 24). Згідно п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, до даних правовідносин застосовуються положення ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Положеннями статей 524, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Вимогами статей 548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимогам ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пунктів 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV однією з підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Згідно довідці Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 1072 від 29.08.2017 року за даними домової книги [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], до дня смерті [INFO] року, та мав наступний склад сім'ї: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с. 12). За повідомленням комунальної установи «Червонооскільський психоневрологічний інтернат» № 565/12-01 від 14.08.2014 року підопічна [PERSON], [INFO], дійсно знаходилася на повному державному забезпеченні в КУ «Червонооскільський психоневрологічний інтернат» з 28.01.2001 року по день смерті [INFO] року, поховання було здійснено за участі КУ «Червонооскільський психоневрологічний інтернат» (а.с. 14). У вересні 2017 року позивач звернувся до комунального підприємства «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» з приводу виготовлення технічної документації на квартиру [ADDRESS], де 08.09.2017 року був виготовлений технічний паспорт за реєстраційним № 10/927 (а.с. 16, 17). За інформацією комунального підприємства «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» № 25 від 08.09.2017 року в архівних реєстраційних матеріалах станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS], майно зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях за кожним на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.10.1993 року, виданому Шевченківським фондом комунального майна та державного житла, вартість квартири станом на 08.09.2017 року становить 31 802,00 гривень (а.с. 15). 13.10.2017 року позивач звернувся із заявою до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області з приводу отримання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], де 13.11.2017 року за № 02-29/2672 отримав відповідь, що видача дублікату свідоцтва про право власності на житло не належить до повноважень місцевих державних адміністрацій (а.с. 20). За зверненням позивача до державного реєстратора прав на нерухоме майно Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області з приводу реєстрації квартири [ADDRESS], 29.01.2018 року також отримано рішення про відмову у державній реєстрації (а.с. 21). Отже, позивач не може отримати дублікат правовстановлюючого документу на нерухоме майно та змушений звернутися до суду з метою визнання права власності на квартиру. Крім того, у свідоцтві про народження позивача в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 9, 10), в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено як [PERSON] (а.с. 11), а в свідоцтві про право власності на житло спадкодавець вказаний як [PERSON] (а.с. 18). Як вбачається з копії посвідчення водія, прізвище позивача - [PERSON] /а.с. /55,56/. За внесенням виправлень в свідоцтво про народження позивач звернувся до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, де 30.01.2018 року отримав повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER], однак в графі «батько» зазначено [PERSON] (а.с. 10), що відповідає свідоцтву про народження серії [NUMBER], яке видане 08.09.2017 року Шевченківським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, в якому в графі «батько» також зазначено [PERSON] (а.с. 9). З огляду на викладене, позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, окрім встановлення у судовому порядку фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документу, а також визнання права власності на квартиру. Зверненню до суду перешкоджало відсутність відомостей про спадкове майно та відсутність свідоцтва про народження позивача та свідоцтва про смерть матері позивача. У судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON], сусіди сім"ї [PERSON] пояснили, що знають цю сім"ю з 1975 року. Стверджують, що позивач [PERSON] є єдиним сином у батьків: [PERSON] та [PERSON], які померли у [INFO] та [INFO] роках відповідно, проживав з ними. Підтвердили, що квартира [ADDRESS] належить в рівних частках позивачу [PERSON] та його померлим батькам. Добре знають, що спадкодавцю [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житло, видане на імя [PERSON]. Згідно інформаційним довідок зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкову справу не заведено, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, спадкові договори та заповіти відсутні (а.с. 52, 54). Позивач є сином спадкодавця [PERSON] (а.с. 9, 10), а також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, оскільки померла заповіту не залишила. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті матері, позивач отримав офіційну відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с. 23). Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Outcome: approved