Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

02.01.2020 р. [PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до Голопристанського районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в 2013 році судовим рішенням з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голопристанського районного суду від 06.02.2014р. відомості про позивача, як батька дітей, були виключені з їхніх актових записів про народження. До жовтня 2014 року [PERSON] працював в Волиньобленерго та з його заробітної плати відраховувалися аліменти. Однак, після його звільнення, стягнення аліментів припинилося, що призвело до виникнення заборгованості за період з 22.10.2014 по 24.12.2019р. в сумі 22198,36 грн. Оскільки позивач не являється батьком дітей, обов`язок щодо їхнього утримання у нього відсутній. Вказуючи на це, [PERSON] просив захистити його права шляхом звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 22198,36 грн. на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився. Письмовим клопотанням, зазначеним в позовній заяві, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та у встановленому законом порядку відповідно до ч.11 ст. 128ЦПК України. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності сторін та за письмовою згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Голопристанського районного суду від 08.04.2013р., з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання підопічних [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 08.02.2013 року і до повноліття дитини. Як вбачається з даних ПФУ форми ОК-5, до жовтня 2014 року позивач був офіційно працевлаштований та з його заробітної плати відраховувалися аліменти на утримання дітей. Між тим, в подальшому сплата аліментів припинилася, що призвело до виникнення боргу по даному зобов`язанню позивача, розмір якого за період з 22.10.2014 по 24.12.2019 р. складає 22198,36 грн. Вказані відомості підтверджуються довідкою начальника Любомильського РВ ДВС ГТУЮ в Волинській області №1673/03-15.19/2. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Статтею 140 СК України передбачено, що стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.02.2014р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. Відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] [INFO] , були виключені з актового запису про народження №61 від 04.07.1997 р., зробленого Любомльським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Також, відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька [PERSON] , [INFO] , були виключені з актового запису про народження №1 від 05.01.2000 р., зробленого Любомльським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області. Вищевказане рішення суду набуло чинності, а відтак припинило обов`язок позивача сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання її підопічних: [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що розмір заборгованості у позивача виник вже в період, коли судовим рішенням відомості про нього, як про батька, були виключені з актових записів про народження дітей, суд приходить до висновку про істотність даної обставини для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на підставі ст.. 197 СК України. З урахуванням зазначеного та

Outcome: approved