Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні рішення Моней24» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 13 червня 2017 року між ТОВ «Кредитні рішення Моней24» і [PERSON] (надалі - Відповідач) був укладений кредитний договір № 3074602514 та додаткова угода № 3074602514-2 від 12.07.2017 р., відповідно до якого були надані кредитні кошти в розмірі 5 000 гривень з встановленою відсотковою ставкою у розмірі 0.98 % терміном на 30 календарних днів з строком погашення до 15.08.2017 р. (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов`язаний діяти наступним чином: п.15.1. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту та нарахованих відсотків на умовах, встановлених Кредитним Договором та додатками до нього. Повернення Кредиту і сплата відсотків за користування Кредитом здійснюється згідно з Графіком розрахунків встановлених у додаткових угодах до даного договору. п.15.2. Позичальник повертає Кредит і сплачує проценти за користування Кредитом шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Кредитора, вказаний у розділі Кредитного Договору в безготівковій формі. п. 15.3. Датою повернення Кредиту чи частини Кредиту та датою сплати відсотків за користування Кредитом вважається дата зарахування грошових коштів у розмірі, встановленому Графіком розрахунків, на рахунок Кредитора, вказаний у розділі Кредитного Договору в безготівковій формі. п. 16.1.1. Кредитор має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом у повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за Кредитним Договором та додатками до нього. п.16.1.3. У випадку прострочення погашення Кредиту більше як на 14 днів, ніж з дати погашення встановленої у графіку розрахунків, - звернутись до суду за примусовим стягненням боргу, чи переуступити таке право компанії Колектору, для стягнення відповідних боргових зобов`язань. п. 8. Якщо Позичальник не повернув Кредит у термін, затверджений Сторонами у Заявці та/або Додатку до Кредитного Договору, процентна ставка (пеня) за користування Кредитом, яку Позичальник виплачує Кредитору, перераховується, починаючи з першого дня прострочення, і становить 2 % від суми неповернутого Кредиту за кожну добу такого прострочення Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами. В результаті порушення умов Кредитного договору Відповідачем заборгованості по кредитному договору становить: 58 925 грн., з яких: 5 000 грн. - сума простроченого основного боргу за кредитом, 2 095 грн. - сума нарахованих процентів, 51 830 грн. - пеня (365 днів), (розрахунок заборгованості додається). За весь час, відповідачем не сплачено жодної суми, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором в сумі 58 925 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 09 січня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Іванов А.Б. в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову з огляду на його безпідставність, а також при вирішенні даного спору просить застосувати строк позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Іванов А.Б. заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, вказуючи, що порядок акцептування пропозиції ТОВ «Кредитні рішення Моней24» не відповідає вимогам ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір не може вважатися укладеним в письмовій формі. На думку представника відповідача, спірний договір є нікчемним на підставі ст.1055 ЦК України, яка вимагає укладення кредитного договору виключно в письмовій формі, а як наслідок, він не може бути правовою підставою для стягнення будь-яких коштів. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. До позовної заяви ТОВ «Кредитні рішення Моней24» долучено кредитний договір, відповідно до п.3 якого Кредитор (ТОВ «Кредитні рішення Моней24») надає Позичальнику на умовах, передбачених кредитним договором та додатками для нього кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитору кредит та сплатити нараховані проценти у відповідності із графіком розрахунків. Згідно п. 2 даного договору усі технологічні процеси та передача даних між клієнтом та сервером відбувається з використанням крипторгафічного протоколу захисту SSL сертифікату, що унеможливлює декодування та перехоплення даних. Кредитним договором також передбачена відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту: п. 7 - у разі , якщо Позичальник не повернув кредит у термін, затверджений сторонами у заявці або додатку до кредитного договору, штраф за невиконання умов повернення кредиту становить 10% від суми неповернутого кредиту. п.8 - у разі, якщо Позичальник не повернув кредит у термін, затверджений сторонами сторонами, процентна ставка за користування кредитом, яку позичальник виплачує Кредитору, перераховується, починаючи з першого дня прострочення і становить 2% від суми неповернутого кредиту за кожну добу такого прострочення. Даний кредитний договір підписаний директором ТОВ «Кредитні рішення Моней24» [PERSON] та [PERSON] із використанням електронного підпису одноразовим смс ключем ідентифікатором 987251 13 червня 2017 року. 12 липня 2017 року між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору від 13.06.2017, відповідно до якої, Кредитор передає Позичальнику суму кредиту 5000 грн. Кредит надається на банківську картку та рахунок Позичальника. Термін, на який кредитор передає Позичальнику Кредит становить 30 календарних днів з дати надання кредиту. Ціна кредиту (вартість відсотків) становить 2095 грн. Відповідно до графіка розрахунків Позичальник зобов`язався повернути після спливу 30 днів суму кредиту 5000 грн., відсотки 2095 грн., а всього 7095 грн. Вказана додаткова угода була підписана сторонами, а відповідачем, зокрема, із використанням одноразового смс ключа ідентифікатора [NUMBER] . Позивачем поданий розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 24 грудня 2018 року, відповідно до зазначеного розрахунку розмір заборгованості становить 58\~825 грн., з яких 5000 грн. тіло кредиту, 2095 грн. відсотки, 51830 грн. штрафні санкції. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багато сторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.З ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п. 2, 4 ч.І ст. 208, ч.І ст. 1055 ЦК України, для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інші фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові ь розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію . який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції я Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосування' інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про електронну комерцію . електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена 5 електронній формі. Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомленню зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасник:;, відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої стороні щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, вказана норма закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає пункту 4.1 договору. Згідно з п. 6 ст. З Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 України). Згідно зі статтями 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд враховує, що після закінчення дії кредитного договору право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28.03.2018 року №444/9519/12, та від 04.07.2018 року в справі №14-154цс18, Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 року, справа №489/3495/16-ц. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту та процентів за користування кредитом підлягають стягненню із [PERSON] в повній мірі. Разом із тим представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача, які настали у серпні 2017 року, а тому в позові з даних підстав просив відмовити. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Статтею 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки право вимоги у позивача щодо сплати пені відповідачем настало 13 серпня 2018 року, а до суду він звернувся лише у грудні 2018 року, то позовні вимоги в частині стягнення неустойки задоволенню не підлягають з підстави пропуску строку позовної давності. Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial