Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У липні 2021 року позивач через представника звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я у розмірі 1000000 грн. В обґрунтування зазначив наступне. З 03 червня 2013 року по 29 грудня 2020 року [PERSON] перебував у трудових правовідносинах з Торецьким виробничим управлінням водопровідно - каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» де працював слюсарем ремонтником 4 розряду. 04 вересня 2020 року під час виконання своїх трудових обов`язків [PERSON] отримав травму очей - хімічний опік кон`юктиви, рогівки обох очей, зліва III - Б ст. у стадії трофічних розладів. По даному факту наказом по підприємству № 229 від 18 грудня 2020 року для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 04.09.2020 року була призначена комісія, яка провівши розслідування, визначила, що даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. По наслідках проведеного розслідування комісією складено акт по формі Н-1/П від 29 січня 2021 року. 13 травня 2021 року за результатами проведеного Міжрайонною офтальмолого-кардіологічною медико-соціальною експертною комісією огляду позивачу в зв`язку з отриманою ним на виробництві травмою було встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності по зору, що підтверджується відповідною довідкою. [PERSON] вважає, що внаслідок отримання ним травми пов`язаної з виробництвом та стійкої втрати 50 % професійної працездатності йому завдано моральних страждань, які полягають в фізичних болях, фізичних та моральних стражданнях, у постійному фізичному нездужанні та болях в очах, частої втомленості і роздратованості. Після отримання травми на виробництві його постійно переслідують біль в очах та голові, який особливо відчутний при зміні погодних умов. В зв`язку з цим йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, він вимушений нести додаткові витрати на лікування та медичні препарати необхідні йому для підтримання нормального фізичного стану та життєвого тонусу, що значно скорочує бюджет родини. Маючи постійні фізичні болі позивач не може в повній мірі займатись домашнім господарством і вимушений ці обов`язки перекладати на свою родину. Всі ці фактори призводять до порушення його звичайних життєвих зв`язків та звичок, відображаються на його особистому житті, унеможливлюють продовження активної життєвої діяльності, приводять до сварок у родині та з оточуючими людьми, в очах яких він бачить себе не повноцінною людиною. Крім того, на теперішній час [PERSON] вимушений був звільнитись і не може продовжувати роботу за професією та заробляти кошти, які для його родини були єдиним джерелом до існування. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі, на підставах зазначених у позові. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову, на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку щодо обґрунтованості позову та необхідності його часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач з 03 червня 2013 року по 29 грудня 2020 року перебував у трудових правовідносинах з Торецьким виробничим управлінням водопровідно - каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» де працював слюсарем ремонтником 4 розряду, що підтверджено копією трудової книжки серії [NUMBER] , а також копією наказу №37-ок від 03.06.2013 (а.с.5-8, 45-46) Відповідно до копії медичної довідки про проходження періодичного медичного огляду [PERSON] , останній придатний для роботи за професією слюсар-ремонтник (а.с.47-48) Відповідно до копії робочої інструкції слюсаря-ремонтника ВНС від 21.05.2018, а також копії інструкції з охорони праці №13 для слюсаря-ремонтника, [PERSON] ознайомлений з їх змістом, що підтверджено його підписом (а.с.75-79,8 80-84) Відповідно до копії протоколу №1 засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 21.02.2020, [PERSON] , слюсар-ремонтник, знає вимоги, пов`язані з технікою безпеки на виробництві (а.с.49-50) 04 вересня 2020 року під час виконання своїх трудових обов`язків [PERSON] отримав травму очей - хімічний опік кон`юктиви, рогівки обох очей, зліва III - Б ст. у стадії трофічних розладів, що підтверджено копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого №16753, копією медичного висновку, копією епікризу, копією довідки ЛКК №01-449 від 25.06.2021 (а.с.18, 19,20,21) По даному факту наказом по підприємству № 229 від 18 грудня 2020 року для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 04.09.2020 року була призначена комісія, яка провівши розслідування, визначила, що даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. По наслідках проведеного розслідування комісією складено акт по формі Н-1/П від 29 січня 2021 року (а.с.№ 9-15) 13 травня 2021 року за результатами проведеного Міжрайонною офтальмолого-кардіологічною медико-соціальною експертною комісією огляду позивачу в зв`язку з отриманою ним на виробництві травмою було встановлено 50 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково та третя група інвалідності по зору, що підтверджується копією виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби в наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №098815, а також копією довідки серії 12 ААА №098815 (а.с.16,17) У період з 07.09.2020 по 28.12.2020 [PERSON] перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в КІП І «Центральна міська лікарня» та здавав роботодавцю для оплати лікарняні листи №№ 028614, 638.4Н), 0933022. 928942, 929122, 929322 з діагнозом «Хімічний опік (рогівки, кон`юктиви обох очей» - невиробнича травма (а.с.36-41) Відповідно до копій службових записок [PERSON] від 27.10.2020, а також [PERSON] від 20.10.2020, щодо принесеного слюсарем водопровідного вузла [PERSON] листа непрацездатності щодо нещасного випадку, який стався у побуті, та відмовився від створення комісії з розслідування нещасного випадку та не дав пояснення щодо обставин нещасного випадку (а.с.42,43) 26.11.2020 [PERSON] було здійснено запит щодо мотивів невиплати лікарняних листів (а.с.73) Відповідно до копії акту від 02.12.2020, складеного представниками Торецького ВУВКГ про оплату лікарняних, наданих слюсарем-ремонтником ВНС «Водопровідний вузол» [PERSON] , відповідно до якого останньому було запропоновано дати пояснення з обставин нещасного випадку, але він від пояснень вимовився. За цим фактом було складено службові записки в о. майстра ВНС та КНС [PERSON] віл 2020р. та майстра ВНС та КНС [PERSON] від 2020. На підставі постанови КМУ №270 від 22.03.2001 прийнято рішення про виплату лікарняних без пояснень (а.с.44) 09.12.2020директором ВУВКГ Шупровим А.В. було надано відповідь №2248 на запит, відповідно до якої необхідно було провести розслідування та скласти акт за формою НТ, однак через відсутність заяви [PERSON] на створення комісії та пояснювальної записки [PERSON] , потрібен був час на розглядання листів непрацездатності. На момент підготування даної відповіді на запит, листи непрацездатності розглянуті та прийнято рішення про їх виплату (а.с.74) Відповідно до копії заяви [PERSON] від 16.12.2020, останній просив створити комісію зі службового розслідування нещасного випадку, який відбувся з ним 04.09.2020 на ділянці водопровідного вузла в хлораторній, який потяг за собою хімічний опік рогівки ока ІІІ ступені (а.с.51) Відповідно до копії наказу № 229 від 18 грудня 2020 року для проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 04.09.2020 року, була призначена комісія (а.с.52) В рамках розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 04.09.2020 року, було здійснено: 1.)взято пояснювальну записку з [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с.54-55); 2.)підготовлено протокол опитування свідка [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с. 56-57); 3.)взято пояснювальну записку з [PERSON] причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с.56-57); 4.)взято пояснювальну записку з [PERSON] причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с. 58-59); 5.)підготовлено протокол опитування свідка [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с. 60-61); 6.)взято пояснювальну записку з [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с. 62-63); 7.)підготовлено протокол опитування свідка [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався 04.09.2020 з потерпілим [PERSON] (а.с.64-65); 8.)16.12.2020 [PERSON] надано пояснювальну записку з приводу нещасного випадку, що стався з ним 04.09.2020 (а.с.66, 67); 9.)взято пояснювальну записку з потерпілого [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався з ним 04.09.2020 (а.с. 68-69); 10.) підготовлено протокол опитування потерпілого [PERSON] , причетного до нещасного випадку, що стався з ним 04.09.2020 (а.с. 70-72) 11.) направлено запит до КНП «Центральної міської лікарні» м. Торецьк №2285 від 15.12.2020 про надання інформації про ступінь тяжкості шкоди, заподіяної здоров`ю [PERSON] (а.с.85) 12.) на вищевказаний запит отримано відповідь №2933 від 15.12.2020, відповідно до якої 04.09.2020 в 14:40 він звернувся за медичною допомогою до лікаря-офтальнмолога ( [PERSON] ), зі слів постраждалого травму отримав 04.09.2020 вдома - в очі потрапила рідина «Білизна». При огляді лікарем у [PERSON] ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння не виявлено, дослідження біосередовищ на алкоголь та наркотичні сполуки не проводилось. Після огляду, надання невідкладної допомоги лікарем-офтальмологом виставлений діагноз: хімічний опік кон`юнктиви, рогівки обох очей. Направлений на лікування до денного стаціонару КНП "ЦМЛ". Від листка непрацездатності з 04.09.2020 [PERSON] відмовився, у подальшому виданий ЛН АДТ №928614 з 07.09.2020. (а.с.86) 13.) направлено запит до КНП «Центральної міської лікарні» м. Торецьк №2306 від 18.12.2020 про надання медичного висновку про наявність алкоголю, наркотичних речовин в організмі потерпілого на момент госпіталізації, довідку із зазначенням діагнозу та його коду згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я і висновок про ступінь тяжкості травми згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості )а.жс.87) 14.) Отримано копію висновку ЛКК №1828/7 від 18.12.2020 про отримання [PERSON] травми 04.09.2020: хімічного опіку кон`юктиви, рогівки обох очей, зліва ІІІ Б ст. у стадії трофічних розладів. Згідно наказу №370 від 04.07.2007 дана травма відноситься до категорії тяжких. Таким чином, в ході розслідування нещасного випадку відповідною комісією проведено опитування очевидців та отримано пояснення, встановлено факт прихованого нещасного випадку на виробництві (акт Н-1/П від 29.01.2021). Згідно пояснень [PERSON] та інших слюсарів-ремонтників 04.09.2020 після обіду [PERSON] вирішивши, що у бочці, яка стоїть в хлораторній, недостатньо гіпохлориту, за допомогою слюсарів-ремонтників зробив додаткову підготовку для перекачки. Не попередивши оператора хлораторної установки та майстра ВНС та КНС, о 13 годині 00 хвилин, розподіливши обов`язки між собою, слюсарі-ремонтники почали перекачувати гіпохлорит. Під час перекачування трубу зірвало з насосу, гіпохлорит приснув струменем в обличчя [PERSON] . В цей момент [PERSON] був без окуляр. [PERSON] стверджує, що мав захисні окуляри, але вони були забруднені, тому він їх то знімав, то одягав. Відповідно до відзиву на позовну заяву, наданого представником відповідача, сторона відповідача вважає, що причиною настання нещасного випадку, що стався з [PERSON] 04.09.2020, стало порушення трудової і виробничої дисципліни, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, що полягає в самовільному, без доручення майстра, виконанні робіт з перекачки гіпохлориду, без використання засобів індивідуального захисту (захисних окулярів)за їх наявності. При цьому, в судовому засіданні суду було надано копію вироку Дзержинського міського суду донецької області від 15 липня 2021 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України, що стосується нещасного випадку, який стався з [PERSON] 04.09.2020 (а.с.96-99) Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожний має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно з законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинила втрату працездатності», Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (в редакції Закону від 21 листопада 2002 року № 229-ІУ із наступними змінами), КЗпП та інших законодавчих і нормативно-правових актів у тій частині, що не суперечить Закону № 1105-ХІУ. Переліченими законодавчими актами, і зокрема Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинила втрату працездатності», Законом України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» передбачена можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику профзахворюванням або нещасним випадком на виробництві. За змістом статей 21, 30, 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинила втрату працездатності», право на отримання потерпілим у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових правовідносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої діяльності. До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв`язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вина роботодавця не відноситься до обов`язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події. Таким чином, саме на підприємство покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що позивачу було встановлено 50% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності, що підтверджується відповідним висновком МСЕК. Згідно акту про нещасний випадок на виробництві, зазначене підприємство, де позивачем було отримане каліцтво, - Торецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», тобто під час роботи у відповідача через небезпечні умови праці. В результаті отриманого каліцтва позивач несе моральні страждання, які полягають в тому, що через трудове каліцтво він змушений докладати додаткові зусилля для утримання себе та своєї родини, одержання повноцінного та своєчасного лікування. Його втрати носять безстроковий характер. Втрата працездатності призвела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Він продовжує відчувати дискомфорт, потребує лікування. Зазначені обставини свідчать про те, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна, а також про наявність у нього моральних страждань. У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Суд вважає неможливим задовольнити вимоги позивача про стягнення 1000000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки, на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості завданої моральної шкоди, з огляду на наслідки профзахворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв`язків, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 150000,00 грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 136 грн. 20 коп.

Outcome: partial