Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

у травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Позов обгрунтував тим, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір про обв'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліст № АС/1984638), яким була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Volvo FH 12», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 02 грудня 2013 року на 19 км автодороги Одеса-Рені, відповідач [PERSON], керуючи застрахованим транспортним засобом скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було завдано механічних пошкоджень транспортному засобу «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Саратського районного суду від 15 січня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхова компанія потерпілої від ДТП звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/1984638. Позивач визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування за страховим актом у розмірі 16487 гривень 52 копійки. Позивач зазначив, що після ДТП відповідач [PERSON], у порушенні ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не подав страховику письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. У зв'язку з тим, що відповідачем було порушено умови договору №АС/1984638 та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку, на підставі п.п. «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у порядку регресу у розмірі 16487,52 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Під час судового розгляду представник позивача підтримав поданий ним позов, просив його задовольнити, надавши пояснення відповідно до позовної заяви. У даному судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, зазначених ним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти позову представник зазначив, що відповідач винен у ДТП, внаслідок якої завдано механічних пошкоджень автомобілю, яким керувала [PERSON] Після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не подав страховику письмове повідомлення про настання страхового випадку, вважаючи, що повідомлення страховіку надасть власник транспортного засобу. Крім того, представник зазначив, що позивач не оспорює настання страхового випадку, добровільно сплатив потерпілій стороні страхове відшкодування. Неподання [PERSON] такого повідомлення страховій компанії не є підставою для відшкодування ним позивачу витрат у порядку регресу. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 1166 ЦК України, ч. 2 ст. 187 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії [PERSON] № АС/1984638 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 червня 2013 року, приватного акціонерного товариство "Українська пожежно-страхова компанія" застрахувала цивільно-правову відповідальність водіїв, що керують транспортним засобом «Volvo FH 12» державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8). Постановою Саратського районного суду Одеської області від 15 січня 2014 року, яка набула чинності встановлено, що 02 грудня 2013 року о 13 годині 10 хвилин [PERSON] на 19 км автошляху Одеса-Рені, керуючи автомобілем марки «Вольво» державний реєстраційний номер [NUMBER] з причепом державний реєстраційний номер [NUMBER], що належать [PERSON] на праві власності, порушив п. 22 "г" Правил дорожнього руху України, перед початком руху не впенився в тому, що перевозимий вантаж (тент) надійно закріплений на причепі, та який під час руху злетів з причепа на рухавшийся ліворуч автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобіль «Нісан» отримав механічні пошкодження. Цією ж постановою відповідача [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с. 12). Згідно копії платіжного доручення від 31 липня 2014 року, позивач сплатив ЗАТ СК «АХА Страхування» страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль [NUMBER], в порядку регресу у розмірі 16487 гривень 52 копійки (а.с.10). Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.4 статті 33 Закону встановлено, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Даними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Судом встановлено, що 15 січня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох застрахованих автомобілів. Відповідач [PERSON], якого було визнано винним у скоєнні ДТП та завданні збитків [PERSON] не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач [PERSON], як особа винна у дорожньо-транспортній пригоді притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Неповідомлення [PERSON] страховику про настання страхового випадку не породжує для відповідача наслідків, повязаних з регресними зобов'язаннями. Така ж правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed