Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Позов обґрунтовує тим, що з 06.11.2010 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі в них народились діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей надає нерегулярно та у розмірі меншому ніж встановлено законом. Крім того, відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. До суду скерував заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу слухати без його участі. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 06 листопада 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Предявлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обовязку утримувати дитину. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік"\~у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.; а для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на час розгляду справи перебуває у декретній відпустці по догляду за другою дитиною та отримує державну допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою №717 від 06.02.2018 року Управління соціального захисту населення Соснівського району. Суд враховує, що [PERSON] є дорослою працездатною особою, та може надавати грошове утримання своїм дітям і дружині. Відповідно до ч.\~ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем позову, з [PERSON] підлягають до стягнення на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік"\~у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1\~січня 2018 року - 1762 гривень, з 1 липня - 1841 гривні, з 1 грудня 1921\~гривні. Оскільки [PERSON], як було встановлено вище, може надавати матеріальну допомогу своїй дружині, а також враховуючи визнання відповідачем позову, то з нього підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], з якою проживають їх малолітні діти, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) і до досягнення дочкою [PERSON], трирічного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти на утримання дітей, а також аліменти на утримання дружини до досягнення меншою дитиною трирічного віку, підлягають стягненню з 09 лютого 2018року, щомісячно. У порядку вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при предявленні цього позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей та дружини в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved