Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], [INFO] помер його брат [PERSON], [INFO] помер його батько [PERSON]. На теперішній час він фактично є єдиним власником домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 вересня 2016 року. За вказаною адресою зареєстрований він та відповідачі [PERSON], [PERSON], які не мешкають в будинку з 2008 року, [PERSON], яка не мешкає в будинку з 2003 року. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у зв'язку з їх відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, не повідомили про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подавали. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником 1/3 частки будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського районного округу Донецької області Дух І.О. 28 вересня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 1807 (а.с.6). Відповідно до довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 9841 від 30.01.2018р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS].(а.с.9) Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідача в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 30.01.2018р. № 9816, згідно якого за адресою: [ADDRESS], [PERSON] фактично не проживає за даною адресою з 2003 року, [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за даною адресою з 2008 року (а.с.8). За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачами, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно п. 2 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачів. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.405 ЦК України,

Outcome: approved