Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 29 грудня 2005 року приблизно о 22 годині 00 хвилин у його квартиру [ADDRESS], прибули працівники міліції Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, серед яких був водій-міліціонер чергової частини цього райвідділу [PERSON], та останній разом з іншим працівником міліції, не маючи на це законних підстав та перевищуючи свою владу та повноваження, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України «Про міліцію», вибив вхідні двері в кімнаті, де знаходився позивач, та згодом [PERSON], діставши з кобури невстановлену вогнепальну зброю та прицілившись в щілину вибитих дверей, з метою навмисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень, зробив в напрямку обличчя позивача постріл з пістолету. В результаті цих навмисних дій [PERSON] позивач отримав легкі та тяжкі тілесні ушкодження (до тяжких віднесені вогнепальне дробове проникаюче поранення лівого ока з пошкодженням роговиці, райдужки, скловидного тіла лівого ока з наявністю двох чужорідних металевих предметів в порожнині очного яблука, а також множинні вогнепальні сліпі дробові поранення м'яких тканей обличчя області орбіт та верхньої щелепи). Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2011 року у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] останній був визнаний винним у вчиненні передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 3 ст. 365 КК України злочинів та засуджений до 7 років позбавлення волі, який набрав чинності 04.12.2012. 20 вересня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районним судом м.Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, яким позов було задоволено частково, а саме стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 70 000,00 грн. В задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року в частині відшкодування моральної шкоди - скасовано. Відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області шляхом зобов'язання казначейської служби України в Дніпропетровській області здійснити за рахунок коштів Державного бюджету України відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди у розмірі 47 224 грн. 49 коп., моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідачів Державної казначейської служби України, Головного управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області - Приходько Т.О позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні повністю, посилаючись на те, що згідно з вимогами ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органну влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Крім того, відповідно до вимог ст. 1207 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним ст. 1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Оскільки винна особа встановлена, це є [PERSON] і зобов'язаний відшкодовувати спричинену шкоду. Представник третьої особи Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області - Бідашка А.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, підтримав письмові заперечення у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи №1-23/11 за обвинуваченням [PERSON], приходить до наступного. Правовою основою діяльності міліції є Конституція України, Закон України "Про міліцію" та інші законодавчі акти України. Законом України "Про міліцію" передбачено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган державної виконавчої влади, а працівники міліції є представниками державного органу виконавчої влади. Особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, є службовими особами. Відповідно до положень ст.ст. 1, 24 Закону України «Про міліцію» міліція є органом державної виконавчої влади і її фінансування і матеріально-технічне забезпечення здійснюється за рахунок засобів республіканського і місцевих бюджетів. Розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за управління бюджетними коштами асигнуваннями, контроль за дотриманням бюджетного законодавства здійснює Державне казначейство України. Частиною 2 ст. 95 Конституції України встановлено, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове їх спрямування визначаються законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 365 КК України останнього було визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права займати посади у правоохоронних органах строк на 3 роки. Вироком суду було встановлено, що 29.12.2005 приблизно 22.00 год. [PERSON] (на підставі наказу №40 о/с від 05.07.2004 начальника Дніпропетровського міського Управління УМВС України в Дніпропетровській області був призначений на посаду міліціонера - водія служби забезпечення 4-го міського відділення міліції Амур-Нижньодніпровського відділу) у складі членів слідчо-оперативної групи прибув у приміщення квартири [ADDRESS], та почав разом з о/у ВКР АНД РВ [PERSON] з дозволу власника квартири вибивати двері у кімнату, в якій знаходився [PERSON], не маючи на те достатніх підстав. В той момент, коли частина двері була зламана, у [PERSON] виник умисел, направлений на перевищення влади при затриманні [PERSON], реалізуючи який дістав з кобури належний йому та невстановлений пістолет, заряджений самочинно виготовлений дріб, направив в бік життєво важливого органу [PERSON] - голову та здійснив постріл, в результаті якого [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у виді вогнепального дробового проникаючого поранення лівого ока з пошкодженням роговиці, райдужки, скловидного тіла лівого ока з наявністю двох чужорідних металевих предметів в порожнині очного яблука. Дані ушкодження під час травматичного процесу призвели до субатрофії ока, грубому зірчатому рубцю роговиці, зрощування зіниці та як наслідок до втрати зору на ліве око. За своїм характером ушкодження у виді проникливого поранення лівого ока віднесені до тяжких тілесних ушкоджень зі стійкою втратою працездатності більше ніж на 1/3; ушкодження у виді поранення слизової оболонки правого ока, м'яких тканій обличчя, грудної клітини та правої кісті за своїм характером віднесені до легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров'я. Підстави відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду визначені ст. 1176 ЦК України; частина шоста даної статті встановлює, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Ці підстави визначені ст.ст. 1173-1175 ЦК України; за ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, позивачу заподіяно матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України. Разом з тим, суд вважає, що стягненню підлягає сума в розмірі 1876 грн. 93 коп., яка була витрачена позивачем на лікування, проїзд до лікарні в м. Київ та м. Одеса, та підтверджується наявними в матеріалах кримінальної справи чеками та проїзними квітками. В іншій частині позову щодо стягнення матеріальної шкоди позивачу слід відмовити, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження цих позовних вимог. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди судом враховується глибина та тривалість моральних страждань позивача, який втратив здоров'я в результаті вчиненого відносно нього злочину та вимушений докладати зусилля для організації свого життя, а тому відшкодування моральної шкоди у в розмірі 70000,00 грн. відповідатиме вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова компенсація в розмірі 70 000 грн. 00 коп., на відшкодування матеріальної шкоди 1876 грн. 93 коп., а всього 71876 грн. 93 коп. В іншій частині позову слід відмовити. Згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial