Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

01.09.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «Приват Банк») в особі [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 25.06.2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000,00 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач просить стягнути з нього прострочену заборгованість за кредитом станом на 31.07.2017року у сумі 67770 грн.43коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації відповідача відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе, згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 25.06.2013 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на місяць за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Як встановлено судом, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним. Станом на 31.07.2017 року відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6420 грн. 86 коп. Банком також нарахована заборгованість за процентами в розмірі 6420 грн. 86 коп., виходячи з процентної ставки, яка неодноразово була змінена Банком: з 25.06.2013року-2.5% на місяць( 30% річних), 01.09.2014 року - 2,9 % на місяць (34,8 % річних), 01.04.2015 року - 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Так, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2013 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформив заяву на надання йому кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 Банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. За таких обставин заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентних ставок - 30 % річних . Доказів щодо своєчасного повідомлення відповідача про її нарахування у розмірі, що в кілька разів перевищує розмір визначений вказаними тарифами, а також підстав такого нарахування, матеріали справи не містять. Таким чином, заборгованість за процентами станом на 31.07.2017 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 6810 грн. 06 коп. (1112грн.13коп. (нараховані проценти станом на 01.09.2014 року) + (6420,86 х 30% /360 х 1065). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем також нараховані: - пеня в розмірі -3193 грн.59коп. - штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 3203,35 грн. (процентна складова). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня і суд вважає, що вона нарахована позивачем підставно, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (24%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 388 грн.

Outcome: partial