Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

01 квітня 2014, року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу (а. с. 3-5). Позивач, посилався у позовній заяві на те, що 09 жовтня 2010 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Mazda», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] належний йому на прав власності. В рахунок відшкодування матеріальної шкоди, у зв'язку з значеними обставинами, відповідач добровільно не відшкодувала. Позивачем у рахунок відшкодування завданої відповідачем шкоди було виплачено потерпілій особі 33 686,97 грн., а також позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 914, 00 грн. У зв'язку з значеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути на його користь з відповідача у рахунок повернення виплаченого відшкодування 33 686,97 грн., витрати на послуги аварійного комісара у сумі 914,00 грн., у рахунок повернення судових витрат 1 347,27 (а. с. 3-5). Представник позивача надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, у заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, та просить поновити строк позовної давності у разі заявлення відповідачем про його пропуск. Крім того, в даній заяві представник позивача пояснює, що в суму судових витрат, яку позивач просить стягнути з відповідача входить 1 000,00 грн. на правову допомогу (а. с. 21, 33-34). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 жовтня 2010 року [PERSON], керуючи автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER], рухаючись на 367 км + 970 м а/д сполученням Харків-Сімферополь, стала винуватицею дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Mazda», д/з [NUMBER], під керуванням [PERSON] Викладене підтверджується копією довідки Державтоінспекції від 09 жовтня 2010 року, копією постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2010 року про визнання [PERSON] винною у скоєнні зазначеної ДТП, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] (а. с. 6, 48, 49). Встановлено, що [PERSON] 14 грудня 2010 року звернувся на адресу позивача з заявою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, що підтверджується копією відповідною заяви (а. с. 7). Відповідно до висновку № 1110/10/10 експертного дослідження про оцінку вартості матеріальної шкоди від 12 листопада 2010 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Mazda 626 2.0», д/н [NUMBER], внаслідок ДТП становить 23 668,33 грн. (а. с. 53-74). Згідно з висновком № 0106/11/11 експертного дослідження про оцінку ринкової вартості технічно справних складових частин від 19 січня 2011 року, ринкова вартість таких складових, придатних для подальшого використання з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Mazda 626 2.0», д/н [NUMBER], становить 9 981,36 грн. (а. с. 76-85). Таким чином розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Mazda 626 2.0», д/н [NUMBER] - [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 09 жовтня 2010 року становить 33 686,97 грн., яку позивачем було виплачено [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 472 від 08 лютого 2011 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а. с. 12). Судом також встановлено, що за послуги з визначення розміру матеріальної шкоди потерпілій стороні позивачем було сплачено 914,00 грн. (а. с. 36). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи за їх сукупністю та враховуючи, що позивачем була відшкодована шкода потерпілій стороні, завданої дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини відповідача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в даній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у рахунок повернення виплаченого відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою від 09 жовтня 2010 року - 33 686,97 грн., а також 914,00 грн. за послуги аварійного комісару. Вирішуючи питання про повернення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по справі, а саме: в рахунок повернення судового збору - 347,00 грн. (а. с. 2, 2а), в рахунок повернення витрат на правову допомогу - 1 000,00 грн. (а. с. 86-8, 98, 90, 91). На підставі викладеного,

Outcome: approved