Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

01.12.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.08.2005 року був зареєстрований шлюб між сторонами. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , які проживають разом з позивачем. Шлюбні стосунки були припинені у січні 2014 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Таким чином фактично родина розпалась, а шлюб існує формально. Відповідач не має постійного місця роботи та матеріальну допомогу дітям не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, оскільки позивач знаходиться у скрутному матеріальному становище, а відповідач є здоровим та працездатним чоловіком. Угоду про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони зареєстрували шлюб 13.08.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13.08.2005 року. (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народились діти - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких відповідно до свідоцтв про народження є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 10.03.2006 року та серії [NUMBER] від 24.12.2013 року. (а.с. 6-7). Діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 8-9). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку(доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов'язань немає. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 3000, 00 грн. щомісячно, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що сторони проживають окремо з січня 2014 р., спільного господарства не ведуть, бажання зберегти сім'ю у сторін не має. Спір про поділ спільного майна відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини вимог про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved