Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що 11 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] [PERSON]" назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0040/82/63318, на підставі якого останньому надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 21\~000 доларів США. Згідно договору позичальник зобов»язався повністю повернути кредитні кошти до 10 жовтня 2016 року та сплачувати банку проценти за користування ними у валюті кредиту по процентній ставці 14 відсотків річних. В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між кредитором та другим відповідачем [PERSON] 11 жовтня 2006 року було укладено договір поруки № 014/0040/82/63318-1, згідно умов якого останній поручився перед Кредитором за виконання Позичальником кредитних зобовязань. Відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість, тому 20 травня 2015 року за № 114-0-0-00/15-32114 йому було направлено вимогу про дострокове виконання зобов»язання, а 05 червня 2015 року поручителю [PERSON] направлено вимогу за № 114-0-0-00/15-33950 про виконання грошових зобов»язань за договором поруки, однак добровільно заборгованість погашено не було. У процесі судового розгляду представник банку визнав зустрічний позов [PERSON] в частині визнання договору поруки недійсним і відмовився від вимог стосовно нього, просив стягнути з Петрика суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 16 липня 2015 року становила 5\~893, 52 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 130\~289, 71 грн. та судовий збір в розмірі 1\~302, 90 грн., а розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON], інтереси якого в судовому засіданні підтримав його представник, проти первісного позову заперечив, а зустрічний позов підтримав повністю і вказав, що чинний Цивільний кодекс України розрізняє валюту зобовязання та валюту виконання зобов'язання. У позові всі розрахунки заборгованості проведені в доларах, та визначено еквівалент у гривні по курсу на день звернення з позовом. Тобто норма ст. 524 ЦК України, якою визначено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні не дотримана. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання. Кредитним договором встановлено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом, позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, а тому вважає безпідставним посилання позивача на положення ч. 2 ст. 551 ЦК України про те, що розмір неустойки може бути збільшений за погодженням сторін. У відповідності до ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, шо встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Позивач на вказані вимоги Закону увагу не звернув, та нарахував пеню за період з 07 серпня 2012 року в доларах, та від суми заборгованості, а не від суми простроченого платежу, як того вимагає Закон, а тому тільки з цих підстав слід відмовити в позові. Також просить взяти до уваги, що ним сплачено значну суму коштів на погашення тіла кредиту та відсотків. Відповідач [PERSON], інтереси якого підтримав в судовому засіданні його представник, вказав, що проти первісного позову заперечує повністю, а зустрічний просить задоволити внаслідок недійсності договору поруки, оскільки в судовому засіданні представник Банку підтвердив, що оригіналу договору поруки, який було укладено між ним та Банком відсутній, оскільки його взагалі немає і не було. Категорично заперечив підписання такого договору поруки з банком та вказав, що підпис на копії договору, який долучено до позовної заяви не його. Представник відповідачів адвокат [PERSON] у судовому засіданні звернув увагу суду на те, що з моменту укладення кредитного договору боржник завжди намагався виконувати кредитні зобов»язання. Однак, нестабільна економічна ситуація, зростання курсу іноземної валюти, всі ці обставини позбавили Петрика можливості погашати кредит. Просить списати пеню за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором кредиту, а внаслідок невірного нарахування боргу в позові відмовити, через недоведеність суми боргу. Стосовно вимог до [PERSON] просив відмовити внаслідок недійсності договору. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, суд вважає, що первісний позов слід задоволити частково, зустрічний позов задоволити повністю, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] [PERSON]", назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0040/82/63318, на підставі якого останньому надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 21\~000 доларів США. Згідно договору позичальник зобов»язувався повністю повернути кредитні кошти до 10 жовтня 2016 року та сплачувати банку проценти за користування ними у валюті кредиту по процентній ставці 14 відсотків річних. В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між кредитором та другим відповідачем [PERSON] 11 жовтня 2006 року було укладено договір поруки № 014/0040/82/63318-1, згідно умов якого останній поручився перед Кредитором за виконання Позичальником кредитних зобовязань. Оскільки відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконував, зокрема не здійснював належним чином погашення щомісячних платежів, визначених Графіком погашення, то в результаті утворилася заборгованість за кредитним договором. В зв»язку з цим 20 травня 2015 року, вихідний № 114-0-0-00/15-32114 позичальнику Петрику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов»язань за кредитним договором, яку він отримав 26 травня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Аналогічну вимогу 05 червня 2015 року направлено поручителю [PERSON]. Однак добровільно заборгованість сплачено не було. Загальна сума заборгованості станом на 16 липня 2015 року становить 5\~893, 52 дол. США, що еквівалентно до курсу НБУ становить 130\~289,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4\~024, 57 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 88\~972, 30 грн., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1\~399, 57 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 30\~940, 69 грн.; заборгованості за відсотками 376, 46 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 8\~322, 51 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 374, 92 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 8\~288, 46 грн.. Також при цьому банк нарахував відповідачам пеню за прострочення кредиту та відсотків в розмірі 1\~492, 49 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 32\~994, 90 грн. В силу ст. 629 ЦК договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а ст. 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст. 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, згідно з ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України. З матеріалів справи видно, що насправді договір поруки від 11 жовтня 2006 року за № 014/0040/823/63318-1 між банком та [PERSON], копію якого банк представив суду, насправді не укладався, оскільки представити його оригінал банк не зміг. Таким чином позивач за зустрічним позовом [PERSON] жодних зобов»язань по відповідальності перед банком за невиконання [PERSON] зобов»язань по договору кредиту не брав, а тому вказаний договір слід визнати недійсним. Як видно із розрахунку банку виконуючи умови договору відповідач [PERSON] сплатив значну суму коштів на погашення тіла кредиту та відсотків. Від загальної суми отриманого кредиту, що становила 21 000 дол. США несплаченою є заборгованість по тілу кредиту в сумі 4 024,57 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 88 972.30 грн., проте в силу вищевказаних вимог ст. 1050 ЦК України, оскільки він прострочив повернення чергової частини, то позикодавець обгрунтовано вимагає повернення частини позики, що залишилася та проценти визначені договором та законом. В той же час позивачем при нарахуванні суми пені за прострочення кредиту та відсотків допущено порушення вимог статей 1 та 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» і крім того здійснено нарахування за період з 07 серпня 2012 року, тобто без врахування положень ч. 2 ст. 258 ЦК України стосовно спеціальної позовної давності в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), адже письмового договору про збільшення спеціальної позовної давності, як того вимагає ст. 259 ЦК України сторони не укладали. Також в порушення ст. 524 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, позивачем сума пені нарахована в доларах США. Відповідно до ч.І ст.533 ЦК України зобовязання підлягає виконанню у національній валюті. Таким чином, єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Позивач на вказані вимоги Закону увагу не звернув, нарахував пеню в доларах та від суми заборгованості, а не від суми простроченого платежу і без обмеження річним строком, тому суд

Outcome: approved