Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Фірма «НВ», третя особа: [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 листопада 2014 року, о 08 годині 15 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Renault», державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом по паркувальному майданчику, розташованому по вулиці Г.Сталінграда в м. Запоріжжі, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Subaru», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу «Renault», державний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 27.08.2014р. Центром ДАІ 2302, є ПП «Фірма «НВ». Власником транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 10.11.2012р. Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] 24 листопада 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та із застосуванням положення ст. 22 КпаП України звільнено від відповідальності з оголошенням усного зауваження. На момент скоєння [PERSON]. дорожньо-транспортної пригоди, останній перебував у трудових відносинах з ПП «Фірма «НВ», працюючи на вказаному підприємстві на посаді передового спеціаліста. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 515 від 01 грудня 2014 року розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER], складає 8022 гривень 09 копійок; розмір втрати товарного вигляду транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER], складає 8022 гривень 09 копійок. Також, за проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 450,00 грн., на користь [PERSON] за квитанцією до приходного касового ордеру № 515 від 01.12.2014р. Крім того, ним було сплачено 116,00 грн. на користь ПАТ «Укртелеком» за направлення телеграм по виклику [PERSON] на огляд спеціалістом-автотоварознавцем по визначенню вартості матеріальної шкоди транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER]. Також, крім матеріальних збитків, позивач вважає, що відповідач завдав йому і моральну шкоду, яка полягає у тому, що він зазнав душевного стресу у зв'язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; у зв'язку з пошкодженням автомобіля було порушено його звичний устрій життя. Крім того, внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду і небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, через що він поніс певні моральні страждання, які оцінює у 2000,00 гривень. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ПП «Фірма «НВ» на його користь матеріальну шкоду у вигляді втрати товарного вигляду - 8022,09 грн., витрати на проведення експертизи - 450,00 грн., витрати на поштові відправлення - 116,00 грн., моральну шкоду - 2000,00 грн., витрати на правову допомогу - 350,00 грн., витрати по сплаті судового зору. Позивач [PERSON] та його представник, кожен в окремості, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та, посилаючись на вимоги ст. ст. 22, 23, 1166, 1172, 1187, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Орел О.Г. у судовому засіданні проти позову заперечував та доводи, викладені у письмових запереченнях до позову, підтримав. З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що відповідач проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] скоїв ДТП на службовому автомобілі у неробочий час підприємства та в день, коли він відповідно до наказу підприємства перебував у відпустці без збереження заробітної плати у зв'язку з сімейними обставинами та користувався автомобілем за власними потребами, не пов'язаними із виконанням службових обов'язків. Посилаючись на Порядок використання службових автомобілів, належних ПП «Фірма «НВ», затвердженого наказом директора підприємства, при використанні автомобіля для власних потреб відповідальність лежить на водієві, який користується автомобілем. Зазначеним Порядком також встановлено, що водій несе особисту відповідальність за можливу шкоду третім особам - учасникам дорожнього руху, яка перевищує страхове відшкодування. Також зазначив, що у відповідності до п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092, величина втрати товарного вигляду колісного транспортного засобу не нараховується, якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або має корозійні руйнування. Автомобіль позивача має численні подряпини бамперу, які утворилися до 11.11.2014р., а тому величина втрати товарного вигляду не повинна нараховуватися. Крім того, вважає, що ПП «Фірма «НВ» не повинно відшкодовувати позивачеві моральну шкоду, оскільки ДТП було скоєно безпосередньо [PERSON] не під час виконання трудових обов'язків та ступінь та характер моральних страждань позивача є надуманими. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечував та повністю підтримував позицію представника відповідача. Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги пояснення позивача, представників позивача та відповідача, третьої особи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2014 року, о 08 годині 15 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем «Renault», державний номер [NUMBER], рухаючись заднім ходом по паркувальному майданчику, розташованому по вулиці Г.Сталінграда в м. Запоріжжі, скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Subaru», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу «Renault», державний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 27.08.2014р. Центром ДАІ 2302, є ПП «Фірма «НВ». (а.с. 123) Власником транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого 10.11.2012р. Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] (а.с. 14) 24 листопада 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та із застосуванням положення ст. 22 КпаП України звільнено від відповідальності з оголошенням усного зауваження. (а.с. 12) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Також судом встановлено, що на підставі полісу № АС/7276882 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПП «Фірма «НВ» та ПрАТ «УПСК», цивільна відповідальність ПП «Фірма «НВ» перед третіми особами застрахована. (а.с. 136) Згідно із п. 4 зазначеного Полісу, ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 50000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого складає 100000,00 грн. Згідно із п. 5 зазначеного Полісу, сума франшизи (страхове відшкодування зп шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) становить 500,00 грн. Згідно ст.. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України, обов'язковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обов'язковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозв'язок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 13 листопада 2014 року до ПрАТ «УПСК» звернувся директор ПП «Фірма «НВ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду; 26 листопада 2014 року до ПрАТ «УПСК» звернувся [PERSON] з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с. 134, 137) 18 грудня 2014 року [PERSON] на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою на виплату страхового відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 11 листопада 2014 року. (а.с. 138) Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Згідно страхового акту № ОЦ/091/000/15/0006 від 26.01.2015 року, відповідно до умов договору страхування № АС/7276882 від 28.05.2014р., ПрАТ «УПСК» перерахувало на користь [PERSON] в рахунок виплати страхового відшкодування у сумі 6185,07 грн., тобто з вирахуванням суми франшизи в розмірі 500,00 грн., та 20% ПДВ в розмірі 1337,02 грн. (а.с. 139) Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 515 від 2014 року, проведеною за власною ініціативою [PERSON], розмір відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER], складає 8022 гривень 09 копійок; розмір втрати товарного вигляду транспортного засобу «Subaru», державний номер [NUMBER], складає 8022 гривень 09 копійок. (а.с. 16-23) Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач звернувся до суду із позовом про захист його порушеного права шляхом стягнення з ПП «Фірма «НВ» на свою користь суми матеріальної шкоди у вигляді втрати товарного вигляду - 8022,09 грн. Відповідно до п. 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначеної норми цивільного права свідчить про те, що законом покладено на володільця джерела підвищеної небезпеки відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Зазначений аналіз також підтверджується і роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого на володільця джерела підвищеної небезпеки покладено відповідальність та обов'язок відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, навіть якщо вони завданв не з його вини. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що власник автомобіля «Renault», державний номер [NUMBER] - ПП «Фірма «НВ» повинен нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки під керуванням працівника підприємства, яке належить йому на праві власності та на момент ДТП з його власності проти його волі не вибувало. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПП «Фірма «НВ» повинно відшкодувати [PERSON] суми матеріальної шкоди у вигляді втрати товарного вигляду - 8022,09 грн., витрати на проведення експертизи - 450,00 грн., витрати на поштові відправлення - 116,00 грн.. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що у зв"язку з тим, що він зазнав душевного стресу у зв'язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за неможливістю значний час користуватися автомобілем було порушено його звичний устрій життя та устрій життя його родини. Крім того, відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, через що він несе певні моральні страждання, які оцінює у 2000 гривень. За подібних обставин та,

Outcome: partial