Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі: головного управління Держземагенства у Харківській області звернувся до суду з позовом до [PERSON], Держаного підприємства «Центр державного земельного кадастрі» в особі Харківської регіональної філії, третя особа: реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову прокурор зазначив, [PERSON] відповідно до державного акту ЯК №485445 від 21.11.2009 року (010969300041) виданого на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 13.06.2009 року №746 є власником земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до висновку ПП «Перспектива-Земля» вартість земельної ділянки складає 230 000 гривень. Встановлено, що [PERSON], будучи власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6322082500:01:000:0470 використовував земельну ділянку не за її цільовим призначенням. Так, проведеною прокуратурою Дергачівського району перевіркою встановлено, що на території вказаної земельної ділянки , сільськогосподарського призначення розроблено кар'єр з видобування піску, і відповідно до висновку «Українського наукового-дослідного інституту екологічних проблем» з території останнього забрано 11720 куб.м.піску. Одночасно з цим, факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, та механічне пошкодження структури ґрунту підтверджено листом Токарівської сільської ради. В зв'язку з чим прокурор вважає,що наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави. В судовому засіданні прокурор Ліснича О.М. позов підтримала в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON]та представник Держаного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи: реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. [PERSON] відповідно до державного акту ЯК №485445 від 21.11.2009 року (010969300041) виданого на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 13.06.2009 року №746 є власником земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до висновку ПП «Перспектива-Земля» вартість земельної ділянки складає 230 000 гривень. Встановлено, що [PERSON], будучи власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6322082500:01:000:0470 використовував земельну ділянку не за її цільовим призначенням. Так, проведеною прокуратурою Дергачівського району перевіркою встановлено, що на території вказаної земельної ділянки , сільськогосподарського призначення розроблено кар'єр з видобування піску, і відповідно до висновку «Українського наукового-дослідного інституту екологічних проблем» з території останнього забрано 11720 куб.м.піску. Одночасно з цим, факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, та механічне пошкодження структури ґрунту підтверджено листом Токарівської сільської ради. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про землеустрій", цільовим призначення земельної ділянки є використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Одночасно з цим, обов'язок щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням для особистого селянського господарства покладено на власника земельної ділянки відповідно до висновків Управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області, Дергачівської районної санітарно-епідеміологічної станції, відділу містобудування та архітектури Дергачівської РДА. Таким чином, власник земельної ділянки здійснював правомочності щодо володіння та користування земельною ділянкою в порушення вимог ст. 32, 91 Земельного Кодексу України, ст. 7 Закону України «Про особисте селянське господарство», ст. 35 Закону України «Про охорону землі», ст. 1 Закону України «Про державний контроль за охороною та використанням надр» відповідно до яких на власника покладається обов'язок щодо: - використання земель особистого селянського господарства власником землі здійснюється відповідно вимог земельного законодавства та законодавства про охорону довкілля; - забезпечення використання земельної ділянки за цільовим призначенням, збереження корисних властивостей землі; - проведення на земельних ділянках господарської діяльності способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; - запобігання безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо, забезпечення використання земельних ділянок за цільовим призначенням; - запобігання не обгрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу; - вжиття заходів щод озапобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу; Відповідно до статі 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншо категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Таким чином, видобуток корисних копалин на земельних ділянках переданих для ведення особистого селянського господарства чинним а законодавством не передбачено. Пунктом 5 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Таким чином, законодавець чітко визначив категорії земель, які поділяються за цільовим призначенням, крім того, встановив можливість власника земельної ділянки використовувати земельну ділянку певної категорії земель в межах вимог, встановлених законом для використання земель цієї категорії. Статтею 143 Земельного кодексу України передбачено підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку, відповідно до якої примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Статтею 14 Конституції України та ст.373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання земельної ділянки не за цільовим призначенням порушує публічний порядок використання земель сільськогосподарського призначення і є підставою для втручання органів прокуратури. Відповідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1878-VI від 11 лютого 2010 року, записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд визнає недійсним державний акт на земельну ділянку, (кадастровий номер ділянки 6322082500:01:000:0470) яка знаходиться на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю, серії ЯЕ №485445 від 27.11.2009 року, виданому [PERSON], скасовує запис про державну реєстрацію прав та зобов'язує відповідача повернути власнику зазначену земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved