Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІН ЛТД», [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації права власності та повернення земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року частково задоволено позовні вимоги ТОВ «ТВІН ЛТД» до [PERSON] та визнано за ТОВ «ТВІН, ЛТД» право власності на пункт заправки автомобілів зрідженим газом, за адресою: [ADDRESS] з основними показниками: операторська літери А-1, основна площа - 10,9 кв.м., загальна площа - 12,5 кв.м.; ганок літ. А, площею забудови 1,3 кв.м.; гараж літ Б, площею забудови - 23,9 кв.м., вбиральня літ. Д, площею забудови - 1,0 кв.м.; навіс літ. Е, площею забудови 9,3 кв.м.; навіс літ. Ж, площею забудови 174,2 кв.м., без введення в експлуатацію. 13 липня 2017 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року та ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2017 року вказану заяву задоволено, заочне рішення від 15 лютого 2017 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2017 року позовну заяву ТОВ «ТВІН ЛТД» до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності, залишено без розгляду. Разом з тим відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 17.07.2018 право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2018 № 131160507: ТОВ «ТВІН ЛТД» продало [PERSON] об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2017, що посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1551, номер запису про право власності: 22432168. При цьому, земельна ділянка на якій розташовано об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. За викладених обставин, позивач просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.09.2017, що укладено між ТОВ «ТВІН ЛТД» та [PERSON] , посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1551; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності на нерухоме майно, а саме: пункт заправки автомобілів зрідженим газом що розташована за адресою: [ADDRESS] , (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреса: [ADDRESS] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1245630812101, номер запису № 22432168, про право власності [PERSON] , внесений 20.09.2017 державним реєстратором, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю.; зобов`язати ТОВ «ТВІН ЛТД» повернути земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреса: [ADDRESS]), привівши її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення об`єкта нерухомого майна, а саме: пункт заправки автомобілів зрідженим газом розташованого за адресою: [ADDRESS] (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреса: [ADDRESS] ) з основними показниками: Операторська літери А-1, основна площа 10,9 кв.м., загальна площа 12.5 кв.м.; ганок літ. А, площею забудови 1,3 кв.м.; гараж літ Б. площею забудови 23.9 кв.м., вбиральня літ. Д, площею забудови 1,0 кв.м.; навіс літ. Е, площею забудови 9,3 кв.м.; навіс літ. Ж, площею забудови 174.2 кв.м.; судові витрати по справі покласти на відповідачів. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 22 листопада 2018 року від представника відповідача [PERSON] до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити Дніпровській міській раді у задоволенні позовних вимог, оскільки вимоги позивача базуються на недоведених обставинах та нормах які не регулюють правовідносини, що є предметом спору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року справу передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2019 року, для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 09 липня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ТВІН ЛТД» - Лаврінок В.Ф. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, що він є доброчинним набувачем оспорюваного нерухомого майна. Треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І.І. та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі або відкладення розгляду справи не подавали. Суд, заслухавши думку учасників, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року, ухваленим у справі № 202/685/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІН, ЛТД» до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності задоволено частково. Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВІН, ЛТД» (Код за ЄДРПОУ 19430200, 49057, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, б. 169) право власності на пункт заправки автомобілів зрідженим газом, за адресою: [ADDRESS] з основними показниками: Операторська літери А-1, основна площа - 10,9 кв.м., загальна площа - 12,5 кв.м.; ганок літ. А, площею забудови 1,3 кв.м.; гараж літ Б, площею забудови - 23,9 кв.м., вбиральня літ. Д, площею забудови - 1,0 кв.м.; навіс літ. Е, площею забудови 9,3 кв.м.; навіс літ. Ж, площею забудови 174,2 кв.м., без введення в експлуатацію. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВІН, ЛТД» (Код за ЄДРПОУ 19430200, 49057, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, б. 169) сплатити згідно договору дольової участі 24559,08 грн. на розвиток інфраструктури міста. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 17.07.2018 року, право власності на пункт заправки автомобілів зрідженим газом, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі заочного рішення суду № 202/685/17, виданого 15.02.2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, було зареєстровано 05.05.2017 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВІН ЛТД», код ЄДРПОУ 19430200 (номер запису про право власності 20365324). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , скасовано заочне рішення Індустріального районного суду від 15 лютого 2017 року та призначено цивільну справу № 202/685/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІН, ЛТД» до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності до розгляду в загальному порядку. Відповідно до договору купівлі-продажу, що посвідчений 20 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1551, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВІН ЛТД» продало [PERSON] , пункт заправки автомобілів зріджений газом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 17.07.2018 року, право власності на пункт заправки автомобілів зрідженим газом, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі на підставі договору купівлі-продажу, виданого 20.09.2017 року, реєстровий № 1551, право власності на вказаний об`єкт нерухомості, 20.09.2020 року зареєстровано за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (номер запису про право власності 22432168). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року, поставлено по цивільній справі № 202/685/17, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІН, ЛТД» до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права власності залишено без розгляду. На час розгляду справи власником спірного нерухомого майна є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи, що заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року, ухвалене по цивільній справі № 202/685/17 скасовано, підстави набуття за Товариством з обмеженою відповідальність «ТВІН ЛТД», код ЄДРПОУ 19430200, право власності на спірне нерухоме майно також було скасовано. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі спростування презумпції правомірності договору (в даному випадку, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, не можуть здійснюватись та породжувати будь-які правові наслідки. Таким чином, ухвалення судом рішення про визнання права власності на нерухоме майно за ТОВ «ТВІН ЛТД», яке згодом було скасовано, усуває презумпцію правомірності укладених в подальшому договорів купівлі-продажу щодо цього майна. З огляду на вказане, суд вважає, що укладений договір купівлі-продажу між ТОВ «ТВІН ЛТД» та [PERSON] не може породжувати будь-яких правових наслідків, а відтак його необхідно визнати недійсними. Із цих підстав скасуванню підлягає і реєстрація права власності власності на нерухоме майно - пункт заправки автомобілів зрідженим газом, що розташована за адресою: [ADDRESS] (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреса: [ADDRESS] ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1245630812101, номер запису № 22432168, про право власності [PERSON] , внесений 20.09.2017 державним реєстратором, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською Іриною Юріївною. За таких обставин, посилання відповідача [PERSON] про те, що він є добросовісним набувачем нерухомого майна, є безпідставними. В частині 2 статті 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з сукупності двох підстав: 1) з моменту його прийняття до експлуатації, 2) з моменту державної реєстрації. У відповідності до ст. 18 Закону України «Про основи будівництва» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Разом з тим, відповідно до Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19.01.1995 року № 76 фірмі «ТВІН» надано земельну ділянку в тимчасове короткострокове користування для проектування та будівництва пункту заправки зрідженим газом. Рішеннями Дніпропетровської міської ради від 25.02.1999 року № 269, від 21.09.2000 № 2296 внесено зміни та продовжено строк дії Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19.01.1995 року № 76. Відповідно до Дозволу на виконання будівельних робіт № 450/2000 від 14.12.2000 року, ТОВ «ТВІН ЛТД» надано дозвіл на виконання будівельних робіт пункту заправки автомобілів зрідженим газом по Донецькому шосе, строком до 30.06.2001 року. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 року № 159/11 «Про передачу ТОВ «ТВІН ЛТД» код ЄДРПОУ 9430200, земельну ділянку в [ADDRESS] , в оренду для завершення будівництва пункту заправки зрідженим газом» затверджено проект відведення земельної ділянки, прощею 0,1326 га (кадастровий номер 1210100000:04:207:0045) і передано її ТОВ «ТВІН ЛТД» в оренду на один рік. Відповідно до Договору оренди від 02 жовтня 2003 року Дніпропетровська міська рада, на підставі рішення міської ради від 30.07.2003 № 159/11, передала ТОВ «ТВІН ЛТД» строком до 30.07.2004 року, в оренду земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для завершення будівництва пункту заправки зрідженим газом, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі м. Дніпропетровська за номером 1210100000:04:207:0045, Суду не надано доказів того, що в подальшому було продовжено строк дії оренди земельної ділянки, а також не доведено те, що будівництво пункту заправки зрідженим газом закінчено та його прийнято в експлуатацію у встановленому законом порядку. У листі в.о. заступника начальника управління земельних відносин Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради від 17 листопада 2016 року, зазначено, що з наданих до клопотання ТОВ «ТВІН ЛТД» документів вбачається, що на запитуваній земельній ділянці розташоване самочинно побудоване нерухоме майно. При цьому, відсутні правові підстави для підготовки проекту рішення міської ради «Про надання ТОВ «ТВІН ЛТД» дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для завершення будівництва заправки зрідженим газом по [ADDRESS] ». Відповідно до частини першої ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; частина друга передбачає приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; а також частиною третьою передбачено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вже було зазначено судом, власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що має кадастровий номер 1210100000:04:207:0045 та на якій було побудовано нерухоме майно, є територіальна громада міста Дніпра (Дніпропетровська) в особі Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради, код ЄДРПОУ 26510514. Частиною 1 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Частина 1, 2, 4 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади означає, що держава як власник волю на відчуження цієї ділянки не виявляла, а тому така ділянка вибула з володіння власника поза його волею. Така позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. З урахуванням наведеного, оскільки скасовано заочне рішення суду від 15 лютого 2017 року, яким визнано право власності ТОВ «ТВІН ЛТД» на спірне нерухоме майно, договір купівлі-продажу від 20.09.2017 року визнано недійсним, а спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею, суд доходить висновку, що позовні вимоги Дніпровської міської ради щодо повернення земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , (згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, адреса: [ADDRESS] ), привівши її у придатний для подальшого використання стан, шляхом знесення самочинно побудованих споруд - об`єкта нерухомого майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь Дніпровської міської ради підлягають стягненню понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 1762 грн., в рівних частинах по 881 грн. з кожного.

Outcome: approved