Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладено кредитний договір № 1070/ФК-07, згідно з умовами якого, [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 3\~000,00 гривень з розрахунку 23 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 29.11.2007 року до повного погашення кредиту. 02.07.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» між та АТ "Дельта Банк" було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.3.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п.3.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобовязань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору 1070/ФК-07 від 29.11.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 19.05.2015 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором у сумі 4\~301,56 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 1\~367,18 грн., сума заборгованості за відсотками 1\~907,00 грн., пеня 1\~027,38 грн., яку просять стягнути. Представник позивача надав письмову заяву, де позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у його відсутність. Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності та надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що 29.11.2007 року між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1070/ФК-07 (а.с.6-11). Відповідно до п.1.1 [PERSON] надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 3\~000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 23% річних на умовах визначених [PERSON], з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів 27.11.2009 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом та зазначає в ньому, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19.05.2015 року у нього утворилась заборгованість у сумі 4\~301,56 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 1\~367,18 грн., сума заборгованості за відсотками 1\~907,00 грн., пеня 1\~027,38 грн. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). У ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України). Згідно з ч.1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Із розрахунку заборгованості, яку надав позивач не вбачається можливості визначити час виникнення заборгованості, а тому визнається судом не належним доказом. Зважаючи на те, що кредитний договір було укладено 29.11.2007 року і в [PERSON] зазначено дату повернення кредиту 27.11.2009 року. Таким чином, у даному випадку перебіг позовної давності починається з 27.11.2009 року, оскільки в строк до 27.11.2009 року відповідач, як позичальник, свої зобовязання не виконав, борг не сплатив, а закінчується 27.11.2012 року. Позивач звернувся до суду з цим позовом 02.06.2015 року, отже на час звернення строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач подав заперечення, в якому просив застосувати строку позовної давності. [PERSON] із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звертався та на поважні причини пропуску строку не посилався. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати суд вважає необхідним віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed