Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~02.03.2015 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси заяву [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради, Управління пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, про визнання особи безвісно відсутнім залишено без задоволення. 23.11.2016р. ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2016 року залишено без змін. 20.09.2017р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] було задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23.11.2016р. та рішення Суворовського районного суду м. Одеси\~ від 02.03.2015р. - скасовано, справу передано до Суворовського районного суду м. Одеси на новий розгляд. Свою заяву [PERSON] обґрунтувала тим, що з вересня 2012 року [PERSON] пішов з будинку №\~ 33 по вул. Курській в місті Одесі та не повернувся до теперішнього часу. Встановлення факту безвісної відсутності [PERSON] заявниці необхідно для подальшого оформлення пенсії на дитину-інваліда з розумовими вадами [PERSON], оскільки саме на зниклу особу [PERSON] було оформлено посвідчення щодо догляду за дитиною-інвалідом. Дитина невиліковно хвора, розмовляє мало, не може назвати свого прізвища, не може розписатися за себе, оточуючу дійсність сприймає важко. Заявник неодноразово зверталася із заявою щодо оформлення паспорту на дитину, але їй було відмовлено, так як піклувальником є [PERSON]. Необхідність переоформлення опіки над дитиною-інвалідом, отримання паспортного документу для неї, оформлення паспорту для виїзду за кордон на лікування - потребує згоди її батька [PERSON] - особи, зниклої без вісті. У звязку із невиліковною хворобою дитини-інваліда (діагноз «тяжка розумова відсталість Р-70.1»), заявниця вимушена доглядати дитину-інваліда та постійно, перебувати поряд з нею, тому не може влаштуватися на роботу та не має сталого заробітку. Стаття 51 Конституції України встановлює, що дитинство охороняється державою. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і встановлює основні засади державної політики у цій сфері з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток. Згідно акту від 30.03.2015р., встановлено, що [PERSON] не проживає в [INFO] з 03.09.2012р., який був складений та підписаний [PERSON], [PERSON], [PERSON], посвідчений начальником дільниці №2 КП ЖКС «Північний». В матеріалах справи знаходиться заяви від 28.04.2016р., згідно яких [PERSON] не проживає в [INFO] з 03.09.2012р., підписаний [PERSON] та [PERSON], посвідчені начальником дільниці №2 КП ЖКС «Північний». 08.10.2016р. від [PERSON] надійшла заява в якій зазначила, що відповідач є її сином, який проживав з березня 2000 р. разом з дружиною (позивачкою) та донькою за адресою: м. Одеса, вул. Курська, 33. Однак, в вересні 2012р. пішов з дому, місце знаходження сина їй не відоме. Від заявника надійшла заява в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради надав заяву в якій просив розгляд справи провести за їх відсутності. Інші сторони у судове засідання не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник 15.01.2015 року зверталась до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по факту встановлення місцезнаходження колишнього чоловіка, [PERSON], [INFO]. В довідці начальника Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №31/24-1249 від 27.02.2018 року вказано, що місцезнаходження [PERSON] невідомо. Шлюб між [PERSON] Йосиповечем та [PERSON] розірвано 13 жовтня 2005 року. У сторін є\~ донька\~ [PERSON], [INFO], яка є інвалідом-дитинства. Відповідно довідки адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 05.05.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] за місцем реєстрації його колишньої дружини, [PERSON] Згідно довідки Суворовського ВП ГУНП в Одеській області № 31/24-1249 від 15.04.2016р. [PERSON] зверталася 15.01.2016р. до Суворовського ВП з заявою про втрату родинних звязків з своїм чоловіком [PERSON], який 03.09.2012р. пішов з дому та по даний час місцезнаходження якого не відоме. На момент надання довідки місце знаходження [PERSON] невідоме. 22.12.2016р. від Суворовського ВП ГУНП в Одеській області надійшов лист № 39/9480 в якому зазначено, що [PERSON] зверталася до Суворовського ВП з заявою про втрату родинних звязків з своїм чоловіком [PERSON], який в 2012р. пішов з дому. Щодо [PERSON] проводився комплекс розшукових заходів, направлених на його розшук, однак встановити місце знаходження [PERSON] не виявилось можливим. Згідно довідки Суворовського ВП ГУНП в Одеській області № 31/24-1249 від 27.02.2018р. [PERSON] зверталася 15.01.2015р. до Суворовського ВП з заявою про втрату родинних звязків з своїм чоловіком [PERSON], який 03.09.2012р. пішов з дому та по даний час місцезнаходження якого не відоме. На момент надання довідки місце знаходження [PERSON] невідоме. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно ч.ч. 1-6 ст. 235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. З метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Справа про розірвання шлюбу за заявою особи, засудженої до позбавлення волі, може бути розглянута судом за участю представника такої особи. Справи окремого провадження не можуть бути передані на розгляд третейського суду і не можуть бути закриті у зв'язку з укладенням мирової угоди. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. Згідно ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою має бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. У відповідності до ч. 1 ст. З Конвенції Організації Обєднаних Націй «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає менше шести місяців. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення пенсії на дитину- інваліда [PERSON], [INFO] та оформлення паспорту. Враховуюче те, що в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про його місце перебування з 03.09.2012року, встановити де він знаходиться не надається можливим, тому суд вважає за необхідне визнати його безвісно відсутнім.

Outcome: approved