Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до КП «Житомирське трамвайно-тродейбусне управління» (далі також - відповідач), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.50-51, 60-62), просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 7611 грн. 50 коп. та моральну шкоду у розмірі 4000 грн. 00 коп., витрати на визначення вартості матеріального збитку у сумі 550,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.08.2014 року керуючи автомобілем Skoda Rapid номер [NUMBER] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду за участю тролейбуса ЗІУ 9 номерний знак [NUMBER], що належить відповідачу, в результаті якої його автомобіль отримав механічні пошкодження (пошкодження лобового скла, скла передньої правої дверцяти та скла задньої правої дверцяти) на суму 7611 грн. 50 коп. Крім того, позивач вказував, що дорожньо-транспортна пригода завдала негативний вплив на психологічне здоров'я його, дружини та дітей, які знаходилися під час пригоди в автомобілі, зміну їх нормального життя, посилався на те, що пошкоджений автомобіль, був придбаний менше року до ДТП, понесені затрати часу та незручносіт, а також на спричинені моральні та душевні страждання, які оцінив в розмірі 4000 грн. 00 коп. Позивач в судовому засіданні позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала письмове заперечення (а.с. 126-127), в якому вказала, що згідно довідки ВДАІ про ДТП №9423459 автомобіль позивача отримав пошкодження лише лобового скала автомобіля, що сталися внаслідок форс-мажорних обставин. Також зазначила, що звіт про оцінку автомобіля Skoda Rapid від 12.01.2015 року №320 не може братися до уваги, оскільки огляд автомобіля було здійснено лише після спливу п'яти місяців після ДТП, а тому просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2014 року о 09 год 50 хв. по вул. Перемоги 113 відбулося пошкодження легкового автомобіля Шкода Рапід, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок попадання на автомобіль, що рухався за тролейбусом ЗГУ 9, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], розжарених шматочків металу та іскор, які сипалися з місця дотику електорштанги тролейбусу з електролінією. Вказані обставини сторонами не оспорювалися та підтверджуються матеріалами справи: довідкою МВС України №9423459 від 18.08.2014, схемою місця ДТП від 12.08.2014, фототаблицями місця пригоди (а.с.11, 17, 21, 22). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль "Skoda Rapid", номерний знак [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.10, 128). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Сторонами в судовому засіданні не заперечувався факт того, що причиною пошкодження автомобіля «Skoda Rapid», номерний знак [NUMBER], стало попадання на автомобіль, розжарених шматочків металу та іскор, які сипалися з місця дотику електорштанги тролейбусу ЗГУ 9, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з електролінією. Вказані обставини також підтвердила допитана у судаковому засіданні свідок [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» містяться керівні роз'яснення, згідно яких, джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, здійснення якої створює підвищену ймовірність завдання шкоди через неможливість повного контролю за нею людиною, а також діяльність по використанню, транспортуванню, збереження предметів, речовин та інших об'єктів виробничого, господарського або іншого призначення, які мають такі ж самі властивості. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Не визнається володільцем джерела і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляла джерелом в силу виконання своїх трудових обов'язків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до довідки №31 від 01.04.2015 р. [PERSON], що керували тролейбусом ЗГУ 9, реєстраційний номер [NUMBER], за участі якого сталася пригода від 12.08.2014 року, дійсно працює в КП «Житомирське трамвайно-тродейбусне управління» Житомирської міської ради на посаді водія з 09.02.1996 р. по даний час (а.с. 125). Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене та з урахуванням презумпції заподіювача шкоди, суд дійшов висновку, що представником відповідача не доведені обставини з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно довідки відділу ВДАІ, виданої капітаном міліції [PERSON], 12.08.2014 року о 09 год. 50 хв. на вул. Перемоги 113 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Skoda Rapid» номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження: лобове скло, скло передньої правої дверцяти, скло задньої правої дверцяти (а.с.13). З наявного в матеріалах справи звіту №320 від 12.01.2015 р. про оцінку автомобіля вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові «Skoda Rapid 1,6і» в результаті пошкодження при ДТП складає 7611,50 грн. (а.с. 63-68). Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що в результаті пригоди від 12.08.2014 року автомобіль позивача отримав лише механічні пошкодження лобового скла, посилаючись на довідку №9423459 від 18.08.2014, оскільки як вбачається з листа УМВС України в Житомирській області №6/с-2 від 12.01.2015 року при внесенні інформації про дорожньо-транспортну пригоду до автоматизованої інформаційної пошукової системи «ДТП» вказується не назва пошкодженої частини транспортного засобу, а місце розташування пошкодженої частини на транспортному засобі, а тому в останній значиться напис «передня верхня частина» (а.с.91). З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем доведено завдану йому майнову шкоду внаслідок джерела підвищеної небезпеки, презумпції заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а представник відповідача відповідно до вимог ст. ст.ст. 10, 60 ЦПК України не довела наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану шкоду, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заподіяної майнової шкоди у розмірі 7611 грн. 50 коп. Щодо позовних вимог про відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р. під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Судом враховуються, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу були спричинені душевні та моральні страждання, що пов'язані з обмеженнями у можливості використання власного автомобіля та додаткові зусилля та втрати часу, необхідний для відновлення попереднього стану автомобіля, що потребували зміни ритму його життя. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу [PERSON] моральних страждань, їх наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково, присудивши позивачу відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. 00 коп. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упушена вигода). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати за надані ТОВ «Експерт АВТО» послуги із проведення оцінки вартості майна у сумі 550,00 грн., що стверджується договором від 30.12.2014 року №320 та квитанцією від 31.12.2014 року №31122014083914 (а.с. 59, 78, 79). Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню, понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складається з судового збору за вимоги майнового характеру у сумі 243 грн. 60 коп. (що задоволені у повному обсязі) та вимоги немайнового характеру у сумі 30 грн. 45 коп. (500 грн. / 4000 грн. х 243,60 грн.).

Outcome: partial