Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] \~до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року справу повернуто до суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції\~не вирішено питання про розподіл судових витрат\~за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.12.2020 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано в провадження судді Шаповалової І.С. Як вбачається зі матеріалів справи предметом позову є не лише вимоги про поновлення на роботі, а й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який не входить до складу заробітної плати та моральної шкоди, а тому такі позовні вимоги повинні бути оплачені судовим збором. При зверненні до суду з вимогою про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір». Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то це є спеціальний вид відповідальності роботодавця, спрямований на захист прав звільнених працівників, а тому не входить до структури заробітної плати, у розумінні Закону України «Про оплату праці». Таким чином пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому повинна бути оплачена судовим збором. Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладений в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16. Згідно аналізу норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати. При визначення розміру судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду з апеляційною скаргою враховується правова позиція Верховного Суду, яка викладена в постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15, згідно з якою позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому вимірі. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує за правилами ст..141 ЦПК України. Таким чином, з позивача на користь держави, у відповідності підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 840, 80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved