Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

01 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 24 травня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають спільних дітей -доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені в зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачем. В судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, представник позивача заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 28 жовтня 2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 24 травня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 481, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4) . Мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Визнання відповідачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved