Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно страхова компанія» (надалі ПрАТ «УПСК») звернулось до суду з цим позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування за завдані збитки в сумі 25 292 грн. 21 коп., а також судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.08.2013 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обовязковго страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/1710558), за умовами якого позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобілю [NUMBER], сплатити страхове відшкодування за шкоду , заподіяну третім особам. 14 грудня 2013 року сталася ДТП за участю транспортного засобу "Nissan" державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON]. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 12 лютого 2014 року відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні цієї дорожньо транспортної пригоди та притягнений до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП . Відповідно до акту про страхове відшкодування № ОЦ/123/450/13/0952, затвердженого 02 липня 2014 року, позивач виплатив на користь власника пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу [PERSON] страхове відшкодування в сумі 25 292 грн. 21 коп. платіжним дорученням № [NUMBER] від 09 липня 2014 року. Відповідно до пп. «г» 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «УПСК» має право на відшкодування витрат шляхом подачі регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу , який спричинив дорожньо транспортну пригоду та не повідомив страховика про таку пригоду у строки та на умовах, визначених у пункті 33.1.2 п.33.1 ст. 33 цього Закону. Направлена на адресу відповідача 20 жовтня 2014 року письмова вимога про відшкодування збитків в порядку регресу залишена відповідачем без уваги. Тому він позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач позов не визнав , посилаючись на те, що після того як сталася дорожньо транспортна пригода 14 грудня 2013 року, він одразу зателефонував до ПрАТ «УПСК» з мобільного телефону та у телефонному режимі повідомив страхову компанію про ДТП. Оскільки в результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, він тієї ж ночі приїхав до с.Городнє Болградського району Одеської області , де він постійно проживає , звернувся до лікаря та знаходився на амбулаторному лікуванні , в звязку з чим не мав можливості у встановлений законом строк подати до страхової компанії заяву про ДТП. Крім того, він взагалі не знав про свій обовязок подати письмову заяву до страхової компанії з повідомленням про страховий випадок. В задоволенні позову просить відмовити. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2013 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обовязковго страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/1710558), за умовами якого позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобілю [NUMBER], сплатити страхове відшкодування за шкоду , заподіяну третім особам. Строк дії договору з 08.08.2013 року до 07.08.2014 року (а.с.6).. 14 грудня 2013 року близько о 01 годині 00 хвилин в м.Одеса по провулку Дачному на нерегульованому перехресті з вул..Львівська [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не надав дорогу транспортного засобу , що наближався праворуч, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] Під час ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Болградського районного суду Одеської області від 12 лютого 2014 року по справі № 497/263/14-п відповідач [PERSON] визнаний винуватим у порушенні Правил дорожнього руху та вчиненні дорожньо транспортної пригоди, притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення з призначенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.10-11). 20 березня 2014 року потерпіла від дорожньо транспортної пригоди особа [PERSON] звернувся до страховика ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.14). Відповідно до експертного висновку № 410/13 від 24 січня 2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Great Wall Haval Н-3 державний номер [NUMBER] складає 31550 грн. 65 коп. (а.с.20-36). Згідно акту про страхове відшкодування № ОЦ/123/450/13/0952, затвердженого 02 липня 2014 року, вище зазначена дорожньо транспортна пригода визнана страховим випадком , розмір страхового відшкодування на користь [PERSON] визначено в сумі 25 292 грн. 21 коп. (а.с.18). Ця сума страхового відшкодування виплачена [PERSON] за платіжним дорученням № [NUMBER] від 09 липня 2014 року (а.с.19). 20 жовтня 2014 року на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне відшкодування збитків, заподіяних страховику в результаті виплати страхового відшкодування в сумі 25 292 грн. 21 коп. (а.с.48-50). Але ця вимога залишена відповідачем без уваги. Відповідно до ст.. 993 ЦК України та ст.. 27 Закону України «Про стархування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитків. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до абзацу "г" пп. 38.1.1 п. 38.1 вказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону, згідно з яким, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Разом з тим, у п.п. 33.1.4. п.3.1 цього Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12.02.2014 р. у справі № 6-1цс14, неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 ст. 33 та підпунктів 38.1 ст. 38 вказаного Закону, після внесених до них змін Законом України від 17.02.2011р. № 3045-V1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо - транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Відповідач передбачене законом зобов'язання не виконав та не повідомив у встановленому порядку (письмово за відповідним зразком) страховика про дорожньо транспортну пригоду , що є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 25 292 грн. 21 коп Посилання відповідача на те, що він повідомив страховика про ДТП в телефонному режимі , не є свідченням виконання відповідачем названої вище вимоги та не є повідомленням із дотриманням умов та строків, встановлених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Тому таке посилання відповідача не може бути підставою для відмови в задоволенні позову. Твердження відповідача про те, що він не мав можливості повідомити позивача про дорожньо транспортну пригоду у встановленому законом порядку, оскільки одразу після ДТП поїхав до с.Городнє Болградського району , де він постійно проживає, та де він знаходився на амбулаторному лікуванні, оскільки йому було рекомендовано постільний режим, - не може бути прийнято судом до уваги як підстава для відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідач дійсно 15 грудня 2013 року звернувся за медичною допомогою до амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Городнє Болградського району Одеської області , був оглянутий лікарем на дому , яким встановлено діагноз: забій обличчя та лівого стегна, садна обличчя та лівого стегна; лікарем призначено відповідачу амбулаторне лікування та постільний режим. 27 грудня 2013 року лікарем зазначено у медичній картці, що відповідач здоров. Викладене підтверджується довідкою зазначеного медичного закладу № 21 від 11.06.2015 року (а.с.74), а також записами в медичній картці амбулаторного хворого на імя відповідача , яка була досліджена судом в судовому засіданні (а.с.83-86). Разом з тим і після одуження 27 грудня 2013 року , і до теперішнього часу відповідач не звернувся до ПрАТ «УПСК» і не повідомив письмово у встановленому законом порядку страховика про страховий випадок , а також не надав страховику докази про поважність причини, з яких він не мав можливості виконати цей обовязок. Тому суд доходить висновку , що перебування відповідача на амбулаторному лікуванні в період з 15 по 27 грудня 2013 року не звільняє його від обовязку відшкодувати страховику збитки в порядку регресу. Також безпідставним є посилання відповідача на те , що він взагалі не знав про свій обовязок письмово повідомити страховика про ДТП. Таке посилання відповідача є свідченням його безвідповідального відношення до укладеного з позивачем договору про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6). Те , що відповідач не ознайомився належним чином зі змістом договору та своїми зобовязаннями за цим договором - не є підставою для звільнення його від обовязку відшкодувати збитки.

Outcome: approved