Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

01 вересня 2015 року представник позивача ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договором № ВLaЖГА00064633, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 13500 грн. на задоволення поточних потреб, зі сплатою 15 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 19 серпня 2014 року. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погасив кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 19 серпня 2015 року заборгованість перед банком становить 67 282 грн. 49 коп., з яких: 10604 грн. 76 коп. - заборгованості за кредитом, 2220 грн. 74 коп. - заборгованості за відсотками, 1540 грн. 06 коп. комісія за РО, 52 916, 93 грн. - сума за пропуск платежів. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]»заборгованість за договором кредиту. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю його представника. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення аналогічні змісту заперечення на позовну заяву, що містяться в матеріалах справи. Додатково суду пояснив, що до вимог банку про стягнення заборгованості за плату за пропуск платежів у сумі 52\~916 грн. 93 коп. слід застосувати строк позовної давності. Крім того, вказав, з урахуванням вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у задоволені стягнення штрафних санкцій на користь банку взагалі слід відмовити. Представник відповідача просив позов задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість лише за тілом кредиту, відсотками та комісії за РО. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та\~на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст.611 ЦК України разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання, з точки зору ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) Судом встановлено, що 19 серпня 2011 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]»та [PERSON] укладено кредитний договір №ВLaЖГА00064633, згідно умов якого [PERSON] було надано у користування кредит у сумі 13\~500 грн., зі сплатою 15 % річних, кінцевим строком погашення заборгованості до 19 серпня 2014 року, сплатою комісії за управлінням кредиту 1, 75 % від суми кредиту (а.с. 4- 11). Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредиту. Згідно п. 4.2. кредитного договору, у випадку невиконання позичальником обовязку передбаченого у п.3.3.3. загальної частини договору, при тому що прострочення виконаних зобовязань а договором перевищило 60 календарних днів,банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, визначеному в п. 8 спеціальної частини договору. У п. 8 спеціальної частини кредитного договору визначено, що за порушення п. 4.2 загальної частини кредитного договору передбачено штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно п. 4.3. кредитного договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком,банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору. Погашення кредиту має відбуватися до 19 числа кожного місяця за графіком і в сумах, які прописані в Додатку № 1 до договору кредиту. Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за договором кредиту, який є предметом спору, в результаті чого станом на 19 серпня 2015 року виникла прострочена заборгованість у сумі 67 282 грн. 49 коп., з яких: 10604 грн. 76 коп. - заборгованості за кредитом, 2220 грн. 74 коп. - заборгованості за відсотками, 1540 грн. 06 коп. комісії за РО, 52 916, 93 грн. - суму за пропуск платежів. Судом встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли солідарні зобов'язання. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконував, що також не заперечували сторони. Судом встановлено, що дата виникнення простроченої заборгованості (прострочена заборгованість) у відповідача [PERSON]О за договором кредиту по тілу кредиту 19 липня 2012 року, по відсоткам 19 червня 2014 року, комісія за РО 19 червня 2014 року, (а.с. 22). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України ). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення заборгованості за кредитом повинно здійснюватися позичальником частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, яка у силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Заперечуючи проти позову, представник відповідача просив суд першої інстанції про застосування строку позовної давності до вимог лише в частині стягнення неустойки пені, що стосується застосування позовної давності до інших платежів представником відповідача клопотання заявлено не було. Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь банку заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 19 серпня 2015 року, згідно розрахунку представника позивача, який кореспондується із розрахунком представника відповідача, становить: 10604 грн. 76 коп. - сума заборгованості за кредитом, 2220 грн. 74 коп. - сума заборгованості за відсотками, 1540 грн. 06 коп. сума комісії за РО. Що стосується стягнення з відповідача суми штрафу, то в цій частині у задоволені позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України № 405/2014 від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року. Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Кабінетом Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 року, м. Красноармійськ та Красноармійський район, Донецької області відноситься до переліку пунктів, на яких здійснювався АТО. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] проживає та зареєстрований на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не має, то з [PERSON], відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягнення заборгованість з пені. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 10604 грн. 76 коп. - суми заборгованості за кредитом, 2220 грн. 74 коп. - суми заборгованості за відсотками, 1540 грн. 06 коп. суми комісії за РО, а разом 14365 грн. 56 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому,з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 грн. 12 коп.

Outcome: partial