Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 листопада 2020 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1833. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони з відповідачем не мають. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного домашнього господарства. З січня 2021 року вони фактично припинили шлюбні відносини, збереження сім`ї та примирення неможливі. Позивачка в позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 1833, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2020 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого вони фактично припинили шлюбні відносини, збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов у повному обсязі й таке визнання не суперечить закону та не порушує права та свободи інших осіб, тому позов підлягає задоволенню на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». При зверненні з даним позовом до суду позивачка сплатила 908 грн. судового збору. Оскільки відповідач позов визнав, тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь позивачки [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого нею судового збору, що становить 454 грн., решта 454 грн. стягується з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] .

Outcome: approved