Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], вказуючи на те, що з 07 червня 2008 року перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття поваги та любові один до одного, у звязку з чим вони протягом останніх трьох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть,відтак, на думку позивача, їх сім?я не може бути збережена. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіславши до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала / а. с. 8, 13 /. Відповідач [PERSON], незважаючи на своєчасність повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних причин, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив / а. с. 17 /. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи те, що відповідач, який належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився з невідомих на те причин, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, суд, з урахуванням думки позивача, яка не заперечував проти заочного розгляду справи, приходить до висновку про розгляд справи відповідно до глави 11 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів та ухвалення заочного рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 07 червня 2008 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис за № 406 та видано свідоцтво серії І - КЕ № 044268 / а. с. 5 /. Від цього шлюбу у сторін 29 жовтня 2008 року народився син [PERSON], що слідує з свідоцтва про його народження від 26 листопада 2008 року серії 1 - КЕ № 084803, яке видане Куйбишевською сільською радою Шишацького району Полтавської області / а. с. 6 /. Відповідно до вимог ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Враховуючи, що сторони з 2014 року шлюбних стосунків не підтримують через виниклі між ними непорозуміння та втрату почуття поваги й любові один до одного, спільне господарство не ведуть, у звязку з чим їх подальше життя в складі однієї сім?ї є неможливим, так як це суперечило б інтересам кожного із них, а також інтересам їх малолітньої дитини, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved