Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Татарбунарська райдержадміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, звернула- ся до суду з заявою в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про відібрання дити- ни від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ст.135 СК України. Вона зареєстрована та проживає у будинку по [ADDRESS], що належить її матері - [PERSON] За місцем проживання відповідач зарекомендувала себе з незадовільної сторони, як неврівноважена особа, що зловживає спиртними напоями. Крім того, во- на страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у психіатричному кабінеті з 2001 року і дотепер, має 2-у групу інвалідності за даним захворюванням. У зв'язку з агресивною поведінкою відповідача та неналежними умовами для проживання, що становило загрозу життю і здоров'ю її малолітній дитині, повноважна комісія здійснила вилучення дитини з метою подальшого влаштування до державного закладу. З 18.02.2016 р. дитина перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдерж- адміністрації. У судовому засіданні представник позивача та прокурори підтримали позовні вимоги у повно- му обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти відібрання від неї дитини без позбавлення її батьківських прав, просила не стягувати аліменти на утримання доньки, оскі- льки у неї не має коштів на їх сплату. Представник відповідача на початку судового розгляду позовні вимоги не визнала, вважаючи, що на час розгляду справи житлові умови у будинку, що належить бабусі [PERSON], в якому проживає матір дитини, поліпшились, там проведено ремонт, тощо, а тому відсутні підстави для ві дібрання дитини від матері. При цьому представник відповідача не заперечувала проти того, що дитина майже з свого народження проживає в будинку своєї тітки [PERSON] і перебуває на її утриманні. На останнє судове засідання представник відповідача не з'явилась, надала до суду зая- ву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не зазначивши свою кінцеву позицію щодо предмета спору. Представник третьої особи підтримала позовні вимоги в частині необхідності відібрати дитину без позбавлення відповідача батьківських прав, обгрунтовуючи це тим, що дитина через незнач- ний час після свого народження почала проживати в будинку своєї тітки [PERSON] та пере- бувати на її утриманні, оскільки мати не взмозі сама утримувати дитину в силу хвороби. Але вона заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів, оскільки у неї крім пенсії відсутні інші дже- рела доходів, а їй потрібні кошти на лікування. Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, відповідача та її представника, думку прокурора та представника органу місцевого самоврядування, допитавши свідків, дослідивши ма- теріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволенню по- зовних вимог з огляду на наступне. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - рідні матір, сестра та брат відповідача, показали, що малолітня [PERSON] з трирічного віку знаходитьсь на вихованні та утриманні у своєї тітки - [PERSON], яка здійснювала за дитиною догляд. Свідки [PERSON] (начальник служби у справах дітей) та [PERSON] (педагог) показали, що дитина навчається у першому класі, потребує належної уваги та допомоги у навчанні. Виховується у тітки, яка не може їй допомогти у навчанні, оскільки сама неписьменна. В кімнатах, де вихо- вується дитина антисанітарія, матір вихованням доньки не займається, веде аморальний спосіб життя. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] (копія на а.с.4) [PERSON] - відпо- відач у справі - є матір'ю [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Приморське Татарбунар- ського району. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що під- тверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народ- ження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, сформованого 19.02.2016 р. (а.с.5). За місцем проживання відповідач характеризується негативно, за час проживання на території сільради зарекомендувала себе з незадовільної сторони, неписьменна, неврівноважена, вживає спиртні напої, палить, у шлюбі не перебуває, має неповнолітню дитину, за якою не здійснює дог- ляд, що вбачається із характеристики (а.с.6). Із копії довідки виконкому Приморської сільської ради № 163 від 11.02.2016 р. (а.с.7) видно, що відповідач зареєстрована в [ADDRESS]. До складу її сім'ї входять: батько - [PERSON], мати - [PERSON], сестра - [PERSON], брат - [PERSON], сестра - [PERSON], дочка - [PERSON] Довідкою Татарбунарської ЦРЛ від № 71 19.02.2016 р. (копія на а.с.10) підтверджується, що [PERSON], 1986 р. народження, перебуває на обліку у психіатричному кабінету з 2001 року по теперішній час з діагнозом: помірна розумова відсталість із значними поведінковими розладами з переходячими психотичними розладами, агресивними, суіцідальними діяннями, що потребують нагляду і лікувальних заходів. Згідно копії акту від 18.02.2016 р. (а.с.11), у зв'язку з неналежними умовами для проживання, що становлять загрозу життю та здоров'ю малолітній [PERSON], її вилучено із сім'ї з метою подальшого її влаштування до дитячого державного закладу. Як слідує з довідки № 12 від 19.02.2016 р. та повідомлення від 31.03.2016 р. центру соціально- психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської райдержадміністрації (а.с. 8,35), [PERSON] влаштована до закладу 19.02.2016 р. за час перебування дитини у закладі ма- ти жодного разу не відвідала її, не цікавилась життям, здоров'ям, розвитком дитини навіть у теле- фонному режимі. Згідно висновку ПИПК від 30.03.2016 р. у дитини соціально-педагогічна занед- баність. Із характеристики, виданої класним керівником малолітньої [PERSON], 2007 р. народжен- ня, вбачається, що дитина прийшла до школи не підготовленою, часто запізнюється до школи або зовсім не приходить, у школі скаржиться що голодна. Тітка, яка піклується про неї не може го- тувати з дитиною домашні завдання, оскільки сама не може ні читати ні писати. Матір проживає окремо, вихованням доньки не займається (а.с.16). З протоколу бесіди з дитиною [PERSON] від 31.03.2016 р. (а.с.36) видно, що мати дитини не займається її вихованням, а дитина виявляє бажання жити з тіткою. Згідно висновка від 17.03.2016 р. (а.с.37), Татарбунарська райдержадміністрація Одеської обла- сті, як орган опіки та піклування, вважає доцільним відібрання малолітньої дитини [PERSON], 2007 р. народження, від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Із актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.03.2016 р. (а.с.38-39) слідує, що в будинку по [ADDRESS] зареєстровані і мають постійне місце реєстрації відповідач - [PERSON], та її батьки - [PERSON], [PERSON], в будинку не створені умови для повернення дитини в сім'ю. В будинку по [ADDRESS], де останній час виховувалась малолітня [PERSON], мають постійне місце реєстрації та прожи- вають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на момент проведення обстеження ішов процес підготовки окремої кімнати для проживання дитини, в якій проводився косметичний ремонт. Члени родини [PERSON] (тітки дитини) бажають повернути дитину в сім'ю та здій- снювати за нею догляд. З повідомлення Татарбунарської ЦРЛ від 16.03.2016 р. (а.с.40) видно, що [PERSON] та [PERSON] - бабуся та дідусь малолітньої [PERSON], на обліку у лікаря-психіатра не зна- ходяться; [PERSON], [PERSON] - тітка та дядько дитини, перебувають на обліку з діагно- зом: помірна розумова відсталість; [PERSON] - тітка дитини, перебуває на обліку з діагнозом: раннє органічне ураження центральної нервової системи. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхід- них законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психоло- гічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального по- водження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. П.26 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення алі- ментів" від 15.05.2006 р. № 3, передбачено, що суд може з врахуванням характеру поведінки і осо- би батьків та інших конкретних обставин, не позбавляти відповідачку батьківських прав, вирішив- ши питання про відібрання дітей і передачі їх органу опіки та піклування, якщо цього вимагають інтереси дітей. Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від ба- тьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п.2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Приведені докази свідчать про те, що відповідач у справі - мати малолітньої [PERSON] - не виконує обов'язків щодо виховання та утримання дитини, за місцем проживання характеризується негативно, матеріально не забезпечена, є інвалідом 2-ї групи, за станом здоров'я не здатна вико- нувати свої батьківські обов'язки, не спроможна здійснювати догляд за дитиною. А тому, вважає суд, зазначені обставини є підставою для відібрання у неї неповнолітньої дити- ни без позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3 роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повно- літніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути мен- шим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 25 лютого 2015 року. Суд не стягує з [PERSON] судовий збір, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, і на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved