Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, посилаючись на те, що 26 вересня 2016 року у м. Севастополі Автономної Республіки Крим народила дитину [PERSON] Заявниця є одинокою матірю. Про народження дитини пологовим будинком видано медичне свідоцтво про народження, а на підставі нього свідоцтво про народження. З 27 квітня 2014 року та до тепер [PERSON] Крим є тимчасово окупованою територією відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон), а відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на вищезазначене, будь-який документ, зокрема лікарське медичне свідоцтво про народження дитини не засвідчує факту народження дитини, родинних звязків між дитиною та батьками. Зазначене створює перешкоди у реалізації батьківських прав та у подальшому реалізації правового статуту громадянина України новонародженою дитиною. Проведення реєстрації народження органами державної реєстрації актів цивільного стану України є неможливим, оскільки заявницею для підтвердження факту народження предявлено документ, що не відповідає вимогам законодавчих актів. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала за обставин зазначених у ній, попросила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Долинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом п. 7, ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, а саме факту народження нею дитини, [PERSON], який народився 26 вересня 2016 року у м. Севастополі Автономної Республіки Крим. Встановлення судом факту народження дитини на тимчасово окупованій території України дає підстави для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України народження дитини, що є метою встановлення такого факту. Судом установлено, що 26 вересня 2016 року у м. Севастополі Автономної Республіки заявниця [PERSON] народила дитину чоловічої статі. Цей факт підтверджено, зокрема поясненнями заявниці. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. [PERSON] у шлюбі не перебуває, а відтак народжена дитина не походить від подружжя. Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Отже, обовязком батьків є реєстрація народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Відповідно до змісту ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, зокрема й документ, що підтверджує народження дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 \~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року N 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за N 719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (далі Правила). Згідно п. 3 розділу І вищезазначених Правил, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території. За змістом ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження (форма N 103/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року N 545, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024, для забезпечення реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану заклад охорони здоров'я видає "Медичне свідоцтво про народження", форма N 103/о. Суд вище зазначав, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 122 СК України походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини, зокрема медичного свідоцтво про народження (форма N 103/о). З огляду на вищезазначені вимоги нормативно-правових актів, що встановлюють вимоги до документів, які посвідчують народження дитини, а також дають підстави для державної реєстрації народження дитини та видачі органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідного свідоцтва про народження, слід дійти висновку, що свідоцтво про народження може бути видане лише на підставі визначених документів, що посвідчують факт народження дитини, форма та порядок яких визначені нормативними правилами. Оскільки заявницею [PERSON] до Долинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не було надано вищезазначений документ, що підтверджує народження дитини, відповідно цим державним органом було відмовлено їй у державній реєстрації народження. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 146 СК України ім'я дитини визначається за згодою батьків. Ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини. Дитині може бути дано не більше двох імен, якщо інше не випливає із звичаю національної меншини, до якої належать мати і (або) батько. Спір між батьками щодо імені дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За змістом ст. 147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що існують підстави вважати, що 26 вересня 2016 року у м. Севастополі Автономної Республіки Крим заявниця [PERSON] народила дитину чоловічої статі, прізвище, імя та по батькові дитини з урахуванням вищезазначених правил є [PERSON] Оскільки відсутні підстави для реєстрації народження цієї дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану на території України за відсутності документів визначених законом, відповідно немає іншого порядку встановити такий факт, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved