Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

01 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом до Слов'янської міської ради про визнання права власності у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на підставі приватної власності належить однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. Вказана квартира їй належить на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 12 квітня 1993 року, виданого Орендним підприємством «Слов'янський арматурно-ізоляторний завод. На даний час вона не може розпоряджатися вказаною квартирою у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу про власності - свідоцтва. Звернувшись до нотаріуса з проханням посвідчити договір дарування вказаної квартири своїм родичам, їй відмовили у посвідченні вказаної угоди, повідомивши, що не визнають її право власності, оскільки вона не пред'явила оригіналу правовстановлюючого документу, незважаючи на те, що вона надала інформацію КП «БТІ» м.Слов'янська про те, що за нею зареєстроване право власності на вказану квартиру та завірену ними копію вказаного свідоцтва. Відповідно до відомостей Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ЗАТ «Арматурно-ізоляторний завод» на сьогоднішній день припинено, місце знаходження архівів не відоме. Вказана інформація є офіційною та у загальному доступі в мережі Інтернет і є, відповідно, загальновідомою. Отримати дублікат свідоцтва можливо було лише в органі чи на підприємстві, яке його видало, тобто тільки на ЗАТ «АІЗ», яке ліквідовано. Таким чином будь-який позасудовий порядок відновлення її права власності на цю квартиру або відновлення правовстановлюючого документу не існує і поновити її право власності на цю квартиру можливо лише через суд. Просила визнати за нею право власності у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.22). Представник позивача [PERSON], який діє довіреності від 01 березня 2016 року (а.с.9), будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву просив задовольнити (а.с.27). Представник відповідача - Слов'янської міської ради в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суду надана письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника, винести рішення на розсуд суду, із урахуванням наявних у справі матеріалів (а.с.21). Суд, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Наданими по справі доказами встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с.3 зв.б.). Як вбачається з довідки КП «БТІ» №244-3/0.45/01 від 08 лютого 2016 року. Право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] за станом на 01 січня 2013 року, зареєстроване за нею на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло, виданого орендним підприємством «Слов'янський арматурно-ізоляторний завод» 12 квітня 1993 року. Дата реєстрації - 23 квітня 1993 року, номер запису 94 в книзі 1 (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло, виданого орендним підприємством «Слов'янський арматурно-ізоляторний завод» від 12 квітня 1993 року, зареєстрованого 23 квітня 1993 року, номер запису 94 в книзі 1, право власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.5). Згідно публікації оголошення в засобах масової інформації газеті «Славянские обьявления» від 03 березня 2016 року №9 (502), [PERSON] дійсно зверталася з повідомленням про втрату вищевказаного свідоцтва про право власності (а.с.6). К вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 20 квітня 2016 року, будь-які відомості щодо нерухомого майна [PERSON] відсутні (а.с.19). У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Основні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У зв'язку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, оскільки вони були втрачені, вона не має можливості посвідчити договір дарування Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності. З 12 лютого 2014 року по 01 січня 2016 року державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулювалась Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З 01 січня 2016 року набрав чинності «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року. Так, відповідно вказаного Порядку, державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №29720567 від 24 травня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив [PERSON] у державній реєстрації з посиланням на ст.24 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] Виходячи з зазначено суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved