Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

02.02.2017 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 14 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 429, за яким позичальник отримав грошові кошти (кредит) у сумі 6 335,00 доларів США на 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.08.2017 року, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Кредит було видано позичальнику [PERSON] готівкою в сумі 6 335,00 доларів США згідно заяви на видачу кредиту від 14.08.2007 року за підписом позичальника [PERSON] 07.06.2011 року, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено тип акціонерного товариства з Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та позичальником [PERSON] укладено іпотечний договір №252 від 14.08.2007, який посвідчений 14.08.2007 року приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу Кардашиною Г.І. за реєстр.№ 3326, за яким в іпротеку передано - однокімнату квартиру [ADDRESS] загальною площею 27,5 кв.м. Позивачу стало відомо про смерть позичальника [PERSON], яка померла [INFO]. 27.01.2016 року позивачем направлено до Ізюмської державної нотаріальної контори лист про прийняття заяви АТ «Ощадбанк», як кредитора, з вимогою до спадкоємців померлого позичальника [PERSON] в порядку ч.2 ст.1282, та 1282 ЦК України. Станом на [INFO] року, тобто на день смерті позичальника [PERSON], заборгованість складала загальну суму 3 220,83 доларів США, з них: заборгованість по погашенню кредиту - 3 180,80 доларів США, прострочена заборгованість по відсоткам - 40, 03 доларів США. З моменту смерті позичальника [PERSON] здійснювалися погашення заборгованості за кредитом. Станом на 20.01.2017 року, з урахуванням погашення, заборгованість складає 1 940, 86 доларів США в перерахунку на національну валюту відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України, станом на 20.01.2017 року , (а саме: 1 долар США = 27,4421 грн.) складає 53 261,27 грн., з яких: -заборгованість по погашенню кредиту - 428,18 доларів США в перерахунку на національну валюту відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України, станом на 20.01.2017 року складає 11 750,16 гривень. -прострочена заборгованість по кредиту - 1 512,68 доларів США в перерахунку на національну валюту відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України, станом на 20.01.2017 року складає 41 511,11 гривень. Крім того, позивачу стало відомо з листа Ізюмської державної нотаріальної контори (від 25.02.2016 № 400/02-14), що після смерті [PERSON], в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) звернувся спадкоємець померлої - [PERSON], син померлої, з заявою про прийняття спадщини. 19 лютого 2016 року за реєстром № 1-93 сину померлої, [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану в [ADDRESS], спадкова справа № 307/2014. Частиною 1 ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спрадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач просить: звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 27,5 кв.м. - предмет іпотеки, що належала на праві власності [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої є [PERSON], в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 429 від 14.08.2007 року у загальному розмірі 1 940,86 доларів США в перерахунку на національну валют відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої національним банком України, станом на 20.01.2017 року (а саме: 1 долар США = 27,4421 грн.) складає 53 261,27 гривень. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною не нижчою за 77 700,00 (сімдесят сім тисяч сімсот) гривень 00 коп.; встановити вищий пріоритет позивача, як іпотекодержателя предмету іпотеки;стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. У судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, просила розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 429, зая яким позичальник отримав грошові кошти (кредит) у сумі 6 335,00 доларів США на 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13.08.2017 року, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Кредит було видано позичальнику [PERSON] готівкою в сумі 6 335,00 доларів США згідно заяви на видачу кредиту від 14.08.2007 року за підписом позичальника [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору позичальник [PERSON] зобов'язалася: -щомісячно до 13 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки ануїтетними платежами в сумі 102,00 доларів США (п.1.5 Кредитного договору. Погашення кредиту та сплата відсотків позичальник зобов'язалася здійснювати шляхом внесення готівки до кас банку шляхом безготівкових перерахувань; --повернути кредит в сумі 6 335,00 доларів США своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим кредитним договором (п.4.3.2 кредитного договору); -за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, сплатити пеню в розмірі 0,05 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. (а.с.5-7) Судом встановлено і це підтверджується матеріалами цивільної справи, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та позичальником [PERSON] укладено іпотечний договір №252 від 14.08.2007, який посвідчений 14.08.2007 року приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу Кардашиною Г.І. за реєстр.№ 3326, за яким в іпротеку передано - однокімнату квартиру [ADDRESS] загальною площею 27,5 кв.м., що налажала боржнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.09.2005 року приватним нотаріусом Ізюмського нотаріального округу Мацокіною Н.О., зареєстрованого у реєстрі за № 1851 та зареєстрованого в Ізюмському БТІ 09.09.2005, в реєстраційній книзі за № 10 під реєстраційним № 11061160. (а.с.10-13) Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. 07.06.2011 року, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено тип акціонерного товариства з Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Позичальник [PERSON], померла [INFO].(а.с.19) 27.01.2016 року позивачем направлено до Ізюмської державної нотаріальної контори лист про прийняття заяви АТ «Ощадбанк», як кредитора, з вимогою до спадкоємців померлого позичальника [PERSON] в порядку ч.2 ст.1282, та 1282 ЦК України. З листа Ізюмської державної нотаріальної контори (від 25.02.2016 № 400/02-14) свідчить, що після смерті [PERSON], в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) звернувся спадкоємець померлої - [PERSON], син померлої, з заявою про прийняття спадщини. 19 лютого 2016 року за реєстром № 1-93 сину померлої, [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану в [ADDRESS], спадкова справа № 307/2014. (а.с.21) Станом на [INFO] року, тобто на день смерті позичальника [PERSON], заборгованість складала загальну суму 3 220,83 доларів США, з них: заборгованість по погашенню кредиту - 3 180,80 доларів США, прострочена заборгованість по відсоткам - 40, 03 доларів США. З моменту смерті позичальника [PERSON] здійснювалися погашення заборгованості за кредитом. Станом на 20.01.2017 року, з урахуванням погашення, заборгованість складає 1 940, 86 доларів США в перерахунку на національну валюту відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України, станом на 20.01.2017 року , (а саме: 1 долар США = 27,4421 грн.) складає 53 261,27 грн., з яких: -заборгованість по погашенню кредиту - 428,18 доларів США в перерахунку на національну валюту відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України, станом на 20.01.2017 року складає 11 750,16 гривень. -прострочена заборгованість по кредиту - 1 512,68 доларів США в перерахунку на національну валюту відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленої Національним банком України, станом на 20.01.2017 року складає 41 511,11 гривень. Частиною 1 ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спрадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст.1282 ЦК встановлено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ст. 39 «Закону України» «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 2,3 ст.1268 ЦК України визначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не зявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Згідно звіту про оцінку майна, предмета іпотеки - однокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], наявного в матеріалах справи, замовленого ПАТ «Ощадбанк» в сособі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 17.01.2017 року та виконаного суб'єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON], ринкова вартість майна (зазначаної вище квартири) без урахування ПДВ складає 77 700,00 грн. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Як зазначено в ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК, ст.ст.3,4 ЦПК). Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно з роз'ясненням пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» та роз'яснення, надані у п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, в резолютивній частині рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобо'вязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд звертає увагу на те, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Спірне нерухоме житлове майно, на яке просить звернути стягнення банк, підпадає під дію цього закону. Так, поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає значенню цього слова, поданому в тлумачному словнику української мови. Таким чином, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з п.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Враховуючи те, що на час ухвалення рішення продовжує дію Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає, що виконання рішення в порядку ст.217 ЦПК України необхідно відстрочити на період дії мораторію, встановленого зазначеним Законом. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1600, 00 грн.

Outcome: approved