Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У травні 2021 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2014 р. у справі № 274/1092/14-ц, - 310,00 грн. щомісячно, та стягувати на її користь аліменти з [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 2 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з моменту ухвалення вказаного рішення погіршився її матеріальний стан, оскільки значно підвищились ціни на товари та комунальні послуги, отриманих нею коштів не вистачає для повноцінного забезпечення сина. [PERSON] просить позов задовольнити частково, а саме - стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1 197,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи та має ступінь втрати професійної працездатності 100%, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, розмір якої складає 2 043,20 грн. на місяць. Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2014 р. у справі № 274/1092/14-ц, яке набрало законної сили, було, зокрема, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 310,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2014 р. і до повноліття дитини (а. с. 10). У позовній заяві [PERSON] у якості підстав позову посилається на те, що з моменту ухвалення зазначеного рішення погіршився її матеріальний стан, оскільки значно підвищились ціни на товари та комунальні послуги, отриманих нею коштів не вистачає для повноцінного забезпечення сина. Суд вказує, що саме лише підвищення цін не свідчить про погіршення матеріального стану особи, так як в особи також могли зрости доходи або з`явитись нові джерела доходів тощо. [PERSON] не подала будь-яких доказів, які б вказували, що в неї дійсно погіршився матеріальний стан з моменту ухвалення рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2014 р. у справі № 274/1092/14-ц, зокрема, що в неї зменшилась заробітна плата тощо. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що [PERSON] не довела, що в неї погіршився матеріальний стан. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням наведеного вище обставини, на які посилається [PERSON] у якості підстав позову, не є у відповідності до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України підставами для збільшення розміру аліментів, визначеного рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2014 р. у справі № 274/1092/14-ц. Разом з тим, Суд зазначає, що на момент ухвалення рішення прожитковий мінімуму для дитині віком від шести до вісімнадцяти років в розрахунку на місяць становить 2 510,00 грн., що визначено Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік". Таким чином розмір аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2014 р. у справі № 274/1092/14-ц, а саме - 310,00 грн., не може забезпечити інтересів дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , достатній рівень хх життя, умов, необхідних для її всебічного розвитку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи викладене, Суд вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2014 р. у справі № 274/1092/14-ц, а саме - необхідність забезпечити інтересі дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , достатній рівень її життя, умов, необхідних для її всебічного розвитку. Визначаючи новий розмір аліментів, Суд враховує виходить з такого. Згідно з частинами першою та другою статті 182 Сімейного кодексу України ари визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) навність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З пенсійного посвідчення від 15.07.2020 р., довідки від 14.06.2021 р. Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, довідки від 14.06.2021 р. про доходи, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 4 кварталу 2020 р. по 1 квартал 2021 р., довідки від 07.07.2008 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого (а. с. 24, 26, 29, 28) випливає, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, його ступінь втрати працездатності становить 100%, він отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає з червня 2021 р. 2 043,20 грн., інших доходів не має. Таким чином [PERSON] не може сплачувати аліменти у розмірі, у якому просить [PERSON] - 2 000,00 грн. щомісячно, оскільки у такому випадку залишиться без засобів до існування. За таких обставин Суд приходить до висновку, що [PERSON] має сплачувати аліменти на утримання сина у мінімальному гарантованому розмірі, встановленому частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, а саме - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент ухвалення рішення становить 1 255,00 грн. щомісячно, а відтак задовольняє позов [PERSON] частково. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523).

Outcome: partial