Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - відповідач 1), Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач 2), третя особа: [PERSON] (далі - третя особа) про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року було повернуто позовну заяву. 10 серпня 2016 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року, а справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року було залишено дану заяву без руху і надано строк для усунення недоліків. 01 вересня 2016 року позивачем було усунуто вказані в ухвалі від 19 серпня 2016 року недоліки. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року було відкрито провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач відповідно до договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, та третьою особою було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного № 11395675000, відповідно до якого Позичальник отримав в користування кредитні кошти та зобов'язався їх повернути з урахування нарахованих процентів за користування. Також відповідно до вищезазначеного договору в якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальником, останній надав Банку в приватне обтяження автомобіль марки LIFAN модель 520 GХ 1.6., 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 17.09.2008 р. та зареєстрованого Черкаським ВРЕР. В порушення взятих на себе за Кредитним договором зобов'язань у третьої особи виникла заборгованість перед Банком. Відповідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2015 року на користь позивача з третьої особи стягнуто заборгованість у загальному розмірі 161947,00 грн. Станом на час звернення з даним позовом до суду заборгованість третьої особи перед банком становить 119105,46 грн. Так, відповідачем для вирішення питання в позасудовому порядку було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль марки LIFAN модель 520 GХ 1.6., 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. З Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, позивачу стало відомо, що на заставлений автомобіль Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та Відділом державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції накладено обтяження. Таким чином, позивач був змушений звернутися до суду та просити суд зняти арешт та заборону на відчуження заставленого автомобіля, оскільки він має пріоритетне право на задоволення своїх вимог в рахунок погашення заборгованості. Тому, позивач просив суд зняти арешт з автомобіля марки LIFAN, модель 520GX 1.6, 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], накладений Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна №44671646 від 09.02.2015 року; зняти арешт з автомобіля марки LIFAN, модель 520GX 1.6, 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], накладений відділом державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46274246 від 05.03.2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, надавши письмові заперечення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, в судовому засіданні 27.03.2017 року позовні вимоги визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи із таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач відповідно до договору факторингу №17 від 20.04.2015 року, та третьою особою було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного № 11395675000, відповідно до якого Позичальник отримав в користування кредитні кошти та зобов'язався їх повернути з урахування нарахованих процентів за користування. Також відповідно до п. 2.1. договору, в якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальником, останній надав Банку в приватне обтяження автомобіль марки LIFAN модель 520 GХ 1.6., 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 17.09.2008 р. та зареєстрованого Черкаським ВРЕР (а.с. 52). 20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №11395675000 від 18.09.2008 року укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (а.с. 55-58, 189). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язання може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передбачають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2015 року на користь позивача з третьої особи стягнуто заборгованість у загальному розмірі 161947,00 грн. (а.с. 53-54). Відповідно Акту прийому-передачі автомобіля від 12.12.2015 року боржник [PERSON] передав кредитору в рахунок погашення заборгованості автомобіль марки LIFAN модель 520 GХ 1.6., 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 75). Відповідно Довідки про відсутність заборгованості від 12.12.2015 року, станом на 12.12.2015 року у [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №11395675000 від 18.09.2008 року погашена у повному обсязі, претензій немає (а.с. 188). За умовами п. 1 ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. У судовому засіданні було встановлено, що відповідного до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, постановою про арешт від 09.02.2015 року Центральним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, постановою про накладення арешту майна боржника та заборони його відчуження від 05.03.2015 року Відділом державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції було накладено арешт на майно власника [PERSON], а саме: автомобіль марки LIFAN модель 520 GХ 1.6., 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 65-66). Таким чином, існування арешту накладеного на предмет застави унеможливлює реалізацію позивачем свого права заставодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленою майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» банку, як заставодержателю надано право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Згідно зі ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" - передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На цей час зобов'язання за кредитним договором позичальником виконано, кредит погашено, шляхом передачі кредитору автомобіля марки LIFAN модель 520 GХ 1.6., 2008 року випуску, червоного кольору, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач за погодженням з Позичальником має намір скористатись своїм правом на реалізацію предмета застави у позасудовому порядку, проте, внаслідок накладених арештів Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право заставодержателя відносно предмета застави. В свою чергу положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги Акт прийому-передачі автомобіля від 12.12.2015 року, відповідно якого боржник [PERSON] передав кредитору в рахунок погашення заборгованості спірний автомобіль, а також те, що існування арешту накладеного на предмет застави унеможливлює реалізацію позивачем свого права заставодержателя, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про звільнення майна з-під арешту, а тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved