Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12 932 грн. 50 коп. та судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 19.11.2010 року між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобов'язань належним чином не виконував, у зв'язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання 07.05.2018, 08.06.2018 та 16.08.2018 року, а також на офіційному сайті Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16.08.2018 року. Про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19.11.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 500 грн., який у подальшому не змінювався, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, що становить 2,5 % щомісячно, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] погодився вважати заяву позичальника разом із запропонованими ПриватБанком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку - Договором про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом (а.с.7-32). Однак відповідач своєчасно не повернув ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. З розрахунку заборгованості видно, що загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 31.03.2018 року становить 12 932 грн. 50 коп., яка включає в себе: заборгованість за кредитом - 500 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7 670 грн. 48 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 670 грн., та штрафи - 1 092 грн. 02 коп. (500 грн. - фіксована частина, 592 грн. 02 коп. - процентна складова). (а.с.5-6) Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У той самий час, згідно з пунктами п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2, п. 2.1.1.12.7.4, та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування (а.с.30-31). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 592 грн. 02 коп., необхідно відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог статтями 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та процентами за користування кредитом є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1 762 грн., який підлягає відшкодуванню.

Outcome: partial