Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 17.01.2006 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина, з 2006 року після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та утримання дитини, знаючи, син навчається у школі та потребує постійної батьківської уваги і допомоги. При цьому зазначила, що всі обов'язки по її утриманню та вихованню виконує самостійно, від сплати аліментів присуджених рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14.06.2012 року ухиляється. У судовому засіданні позивач не з'явилась, однак від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримали повністю з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судові засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Викликався Корольовським районним судом м. Житомира на судове засідання шляхом подачі оголошення до газети «Житомирщина», по що було надруковано у виданні газети від 19.12.2017 року(а.с. 34-35). Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, надав суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21.03.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 42). Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2004 р. (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст.51Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В частинах 1, 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування (рішення міськвиконкому від 21.03.2018 року №300), [PERSON] добровільної участі у вихованні сина не бере, станом його здоров'я, фізичного та духовного розвитку у сім'ї не цікавиться. Тому виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.42). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню, догляду та утриманню сина, не турбується про його життя, та відсутність у справі доказів того, що відповідач не робить цього з поважних причин, тобто доведеність того, що останній ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що з урахуванням обставин даної справи є виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved