Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту серії МК № 853801, має третю групу інвалідності та, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , є особою, віднесеною до категорії 1 згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області з 01.06.2017 та згідно особистої заяви від 01.03.2012 отримує пенсію за віком на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 14 липня 2010 року у справі №2-487/10 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної [PERSON] відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком, як інваліду третьої групи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008 до 09.10.2009, і провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії з врахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної [PERSON] , відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове держав не пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22.05.2008 до внесення змін до чинного законодавства, і провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії з врахуванням раніше виплачених сум (а.с. 4, 29-30). Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2011 року у справі №22-а-18087/11 рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 14 липня 2010 року скасовано в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Барвінквсткрму районі Харківської області здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної [PERSON] відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які по страждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком , встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове держав не пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2007 по 08.07.2007 та в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної [PERSON] , відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2007 по 08.07.2007 року, в задоволенні позову [PERSON] в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 14.07.2010 року залишено без змін (а.с. 5-6, 31-32). У відповідності до довідки Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 06.03.2020, 29.08.2019 проведена операція, а саме: безготівкове зарахування по справі №2-487/2010 від 01.03.2012 на суму 54832 грн. 98 коп. 9 (а.с.7). Отже, виплата пенсії [PERSON] проведена з затримкою лише 29.08.2019 року. У 2019 році [PERSON] звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області, в якому просив зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області донарахувати та виплатити йому суми індексованого доходу відповідно до Закону України «про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 р №159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01.11.2011 р. по 30.08.2019 року на підставі Рішення місцевого Барвінківського районного суду Харківської області від 14.07.2010 року у справі №2-487/10 та Постанови судової колегії судової палати апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2011 року у справі №22-а-18087/11 (а.с.41-42). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі №200/10994/19-а за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську про зобов`язання вчинити певні дії, адміністративний позов [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області нарахувати та виплатити [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 14 липня 2010 року у справі №2-487/10 та постанови Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2011 року у справі №22-а-18087/11, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 р. №159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 листопада 2011 року по 29 серпня 2019 року (а.с.33-37). На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/10994/19-а від 12.02.2020 року, Управлінням пенсійного фонду України у м.Краматорську проведено розрахунок [PERSON] компенсації втрати частини доходів за період з 01.11.2011 року по 29.08.2019 року у сумі 87606,38 грн. (а.с.26-27). Листом від 01.10.2020 року Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області звернулося до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виділення коштів за рішенням суду [PERSON] , в якому просило про вести нарахування коштів в сумі 87606,38 грн. [PERSON] згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду №200/10994/19-а від 12.02.2020 року (а.с.28). Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159). Частиною 2 ст. 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок). Згідно із ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Зі змісту вказаних норм слідує, що їх поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Відповідно до ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-III). Відповідно до п. 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За змістом п. 2, 3 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). У п. 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, на думку суду означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. За приписами п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача. На підставі особистої заяви від 11.05.2017 року пенсійна справа [PERSON] , переведена з Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області і позивач з 01.06.2017 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області, де отримує пенсійні виплати, враховуючи, що борг у справі №2-487/2010 погашено 29.08.2019 року - Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську є належним відповідачем по справі. Доказів того, що несвоєчасна виплата пенсії відбулась з вини Управління пенсійного фонду України у Харківській області, позивачем суду не надано. Враховуючи те, що на виконання рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 14 липня 2010 року у справі №2-487/10 та постанови Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2011 року у справі №22-а-18087/11, Управлінням ПФУ у Барвінківському районі Харківської області заборгованість нарахована 24.12.2012, а виплачена лише 29.08.2019, суд вважає, що своєчасна виплата пенсії не проведена з вини Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську. Отже, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N159, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 листопада 2011 року по 30 серпня 2019 року на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 14 липня 2010 року у справі №2-487/10 та постанови Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2011 року у справі №22-а-18087/11. Однак, судом встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 року, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Краматорську проведено нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів за період з 01 листопада 2011 року по 31 липня 2019 року у сумі 87606,38 грн., що підтверджено наданим відповідачем розрахунком. Тобто право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії було поновлено. Повторне нарахування та стягнення компенсаційних виплат не передбачено діючим законодавством. Враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed