Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] в інтересах свого сина, інваліда П групи з дитинства [PERSON], звернулася до суду з цим позовом, який в ході розгляду справи уточнила вимогою про поновлення строку зверенення до суду з позовом за захистом порушеного права, як пропущеному з поважних причин, посилаючись на те, що 28 лютого 1995 року корпорації Липівка с. Липівка Томашпільського району Вінницької області був виданий державний акт на право колективної власності на землю. [PERSON] 22 січня 1990 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна (правонаступник корпорація Липівка) с. Липівка, де й працював до 30.12.1999 року, тобто до часу звільнення з роботи за станом здоровя. При цьому, його безпідставно саме з вини корпорації Липівка с. Липівка (ліквідована без правонаступництва), Липівської сільської ради не було включено у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), а Липівська сільська рада відмовляється визнати за ним право на земельний пай, а тому за захистом своїх прав позивач вимушений звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Причиною пропуску звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права на земельну частку (пай) є те, що на неодноразові звернення до Липівської сільської ради, Томашпільської районної державної адміністрації про усунення порушених прав, йому відмовлялось з тих підстав, що при розпаюванні полів по Липівській сільській раді не було створено резервного фонду та земель запасу, що унеможливлювало виділення позивачеві належної земельної часки (паю). З цих же підстав було залишено 02.09.2011 року без розгляду його позов до Липівської сільської ради, Томашпільської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки, в звязку з набуттям з 01.01.2013 року чинності Законом України від 06.09.2012 №5245-УІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу віднесені до державної власності і її розпорядниками є територіальні органи центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тому ним не пропущено строк звернення до суду з позовом за захистом порушеного права саме до Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, а, зважаючи на обєктивні причини неможливості виділення йому земельної ділянки колишнім розпорядником земель цієї категорії Томашпільською районною державною адміністрацією, тому це є підставою для поновлення строку звернення до суду з позовом, як пропущеному з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов, заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом, як пропущеному з поважних причин, підтримала із наведених у них підстав. При цьому пояснила, що підставою відмови Липівської сільської ради, Томашпільської районної державної адміністрації у визнанні за сином права на земельний пай, була відсутність земель запасу і резервного фонду у сільській раді. Від Липівської сільської ради надійшла заява, в якій остання просить справу розглянути по суті у відсутності її представника, з позовом згідні, не заперечують в його задоволенні. На повторний виклик, в судове засідання 06.05.2015 року представник головного управління Держземагентсва у Вінницькій області не зявився, про причини неявки суд не повідомив, однак надіслав до суду письмові заперечення на позов згідно яких в задоволенні позову просить відмовити з наступних підстав, а саме пропуску строку позовної давності звернення до суду з позовом; порушення права [PERSON] на земельну частку (пай) у вигляді не включення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) доданого до державного акту було допущено не Головним управлінням, а із змісту позовної заяви слідує факт, що [PERSON] не перебував в членах КСП, не був включений до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, а отже не мав права на земельну частку (пай). Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заяви відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до пп. г п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.09.2012 №5245-УІ (набрав чинності з 01.01.2013) Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу віднесені до державної власності. Згідно п. і ч.1 ст. 15 ЗК України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин. За змістом ч.4 ст. 122 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів віднесено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до розяснень Держземагенства України, у випадку визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду із земель державної власності, відповідні рішення приймає територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тобто у даному спорі Головне управління Держземагенства України у Вінницькій області. \~ \~ \~ За змістом ст.ст. 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки АВ №239941 виданої на імя [PERSON], останній 22.01.1990 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Леніна с. Липівка Томашпільського району Вінницької області (правонаступник корпорація Липівка) та звільнений з роботи 30.12.1999 року за станом здоровя (а.с.3-5). Тому суд не погоджується з твердженнями Головного управління, що на момент видачі 28.02.1995 року Державного акту на право колективної власності на землю корпорації Липівка с. Липівка [PERSON] не був членом останньої, в звязку з чим не мав права земельну частку (пай), як такому, що спростовується вищенаведеними доказами. Відповідно до посвідчення серії АГ №425375 виданого управлінням Пенсійного фонду України в Томашпільському районі 12.08.2005 року на імя [PERSON], він є одержувачем пенсії по інвалідності П групи з дитинства (а.с.2). Як убачається з довідки відділу Держземагенства у Томашпільському районі від 09.04.2015 року №0-28-0.31874/2-15 \~ Державний акт на право колективної власності на землю корпорації Липівка с. Липівка виданий\~ \~ \~ Липівською сільською радою 28 лютого 1995 року за №000002 (а.с.8), а відповідно до довідки за №163 виданої Липівською сільською радою 13.03.2015 року [PERSON] до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю включено не було (а.с.6). Згідно з письмових пояснень Липівської сільської ради від 07.04.2015 року №73 на позов [PERSON] встановлено, що при розпаюванні полів на земельні частки (паї) по Липівській сільській раді не було створено резервного фонду земель для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Тому по сільській раді немеє земель для виділення під земельні частки (паї) громадянам, які були помилково пропущені при розпаюванні полів (а.с. 25). При цьому, зазначені пояснення сільської ради дають суду дійти висновку, що позивача саме помилково не було включено у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), чим спростовується доводи Головного управління про відсутність у [PERSON] правової підстави на право на земельну частку (пай) саме з підстав не включення останнього до цього списку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 28.10.2008 року реєстраційною службою по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області внесено відомості про припинення юридичної особи без правонаступництва корпорації Липівка с. Липівка Томашпільського району Вінницької області на підставі рішення засновників (а.с.10-19). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, судом встановлено, що з вини колишньої корпорації Липівка с. Липівка, на момент розгляду справи ліквідованої без правонаступництва, [PERSON] не був включений у списки осіб, долучених до державного акта на право колективної власності на землю, на його звернення до Липівської сільської ради з вимогою усунення допущених порушень, питання вирішено не було з підстав відсутності на території сільської ради земель запасу і резервного фонду, а відтак суд дійшов висновку про порушення права позивача на земельну частку пай, яке підлягає захисту. Вирішуючи питання про застосування до даних правовідносин строку позовної давності звернення до суду, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Між сторонами по справі склалися правовідносини про визнання права на земельну частку (пай), до яких\~ \~ за загальним правилом застосовується трирічний строк позовної давності (ст. ст. 256, 257 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Перебіг позовної давності відповідно до\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ ч. 1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За приписом ч.1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно із ч. ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявленою стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповіднодо ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Встановлено, що обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом, як пропущеному з поважних причин,\~ [PERSON]\~ посилався на те, що з вини колишньої корпорації Липівка с. Липівка він не був включений у списки осіб, долучених до державного акта на право колективної власності на землю, що він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою усунення допущених порушень, однак в цьому йому відмовлялося з підстав відсутності у Липівської сільської ради земель резервного фонду і земель запасу. У травні 2011 року, що стверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи №2-252/2011, [PERSON] звертався до суду з позовом до Липівської сільської ради, Томашпільської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), який в подальшому було залишено без розгляду, і з цих матеріалів справи слідує, що, як Томашпільська райдержадміністрація, так і Липівська сільська рада, не заперечуючи допущених порушень прав [PERSON] щодо безпідставного не включення у списки осіб, долучених до державного акта на право колективної власності на землю, однак поновити його права на момент звернення до суду з позовом було неможливо в звязку з відсутністю у Липівської сільської ради земель резервного фонду і запасу. Зазначене стверджується і ухвалою Томашпільського районного суду від 26.07.2011 року постановленій у вищевкаханій цивільній справі в порядку ст. 194 ЦПК України, що в судових дебатах представник Томашпільської районної державної адміністрації [PERSON] висловив думку про повернення до зясування нових обставин у справі з метою отримання відомостей щодо наявності у Липівської сільської ради вільних земель резервного фонду або ж можливості, у разі задоволення позову, отримати згоду будь-якої іншої сільської ради на виділення земельної ділянки [PERSON] (а.с. 34). Таким чином, суд дійшов висновку, що з обєктивних причин, а саме, не створенням в момент розпаювання земель колективної власності корпорації Липівка резервного фонду та земель запасу Липівської сільської ради, позивач був позбавлений змоги захистити своє порушене право, а тому вважає, що позивачем доведено поважність причин пропуску позовної давності, який підлягає поновленню. При цьому суд керується також і розясненнями, які містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 №10-70/0/4-13 Про окремі питання застосування строків позовної давності згідно яких, заява позивача про поновлення строку позовної давності (частина п'ята статті 267\~ ЦК України) не означає, що подана заява (відповідачем) про застосування позовної давності, тобто про сплив позовної давності, є наслідком відмови в позові, якщо він обґрунтований. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом П групи з дитинства, а тому відповідно до п.8 ст. 5 Закону України Про судовий збір він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Outcome: approved