Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON]. про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи позов, банк виходить з того, що між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] 11.10.2013 року було укладено кредитний договір №150102048181901, згідно умов якого відповідач отримала від позивача кредит у сумі 250 000 грн. до 11.10.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14.49% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №150102048181901 від 11.10.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 11.10.2013 року, відповідно до умов якого [PERSON] передає в іпотеку ПАТ «Астра Банк» нерухоме майно: - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.02.2012 року у реєстрі №117, зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 10.02.2012 року №4877986 та зареєстрованого у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» 21.02.2012 року за реєстровим №41638, записаний у реєстрову книгу №165-230 та зареєстрований у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.10.2013 року. Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі. Однак, позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, чим порушує передбачені договором строки сплати заборгованості. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором №150102048181901 від 11.10.2013 року. Зважаючи на неналежне виконання [PERSON] умов договору кредиту від 11.10.2013 року, ПАТ «Дельта Банк» просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.. Представник позивача Жданюк Д.В. до початку судового засідання подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.77). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.69, 71, 76), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] 11.10.2013 року було укладено кредитний договір №150102048181901, згідно умов якого відповідач отримала від позивача кредит у сумі 250 000 грн. до 11.10.2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14.49% річних (а.с.6-15). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №150102048181901 від 11.10.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 11.10.2013 року, відповідно до умов якого [PERSON] передає в іпотеку ПАТ «Астра Банк» нерухоме майно: - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 10.02.2012 року у реєстрі №117, зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 10.02.2012 року №4877986 та зареєстрованого у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» 21.02.2012 року за реєстровим №41638, записаний у реєстрову книгу №165-230 та зареєстрований у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.10.2013 року (а.с.20-27). 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Астра Банк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором №150102048181901 від 11.10.2013 року (а.с.34-38). Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. Статтею 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право iпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. Кредитор виконав свої зобов`язання за вказаним договором, а [PERSON] в результаті неналежного виконання кредитного договору №150102048181901 від 11.10.2013 року має заборгованість, яка станом на 05.08.2014 року складає 257 687,81 грн., з яких: 233 231,18 грн. - сума заборгованості за кредитом; 22 560,03 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1 896,60 грн. - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення наявної заборгованості за договором кредиту відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Окрім того, ст. 38 цього Закону передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, у частині 6 визначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і у ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved