overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 червня 2012 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що у подружжя відсутні спільні інтереси, відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини припинено. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає неможливим збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згоден. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 02 червня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 440, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають шлюб розірвати і не згодні на примирення, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір розмірі 551,20 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації № 100 до її сім'ї під опіку було влаштовано дитину позбавлену батьківського піклування [PERSON], [INFO]. Дитина знаходилася в Миколаївському обласному будинку дитини з самого народження. Мати дитини зникла та її місце знаходження не відоме. Заявниця зі своїм чоловіком хочуть удочерити [PERSON] та щоб вона проживала в їхній сім'ї як рідна дочка, у зв'язку з чим і просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою. В судове засідання заявниця не з'явилася, при цьому подала письмову заяву, в якій зазначила, що свої вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася. При цьому подала письмову заяву, в якій зазначила, що підтримує вимоги заявниці. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 09 серпня 1990 року в м. Миколаєві. (а.с. 8) [PERSON] 20 березня 2014 року народила дитину [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5) Розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації від 03.04.2014р. №91-р [PERSON], [INFO] направлено до державного закладу (Миколаївський обласний Будинок дитини), на підставі заяви громадянки [PERSON] про тимчасове влаштування дитини до державного закладу. (а.с. 9,10) Заявницю - [PERSON] розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації від 09.04.2015 року №100-р призначено опікуном [PERSON] (а.с. 6) Відповідно до листів Миколаївського ВП Очаківського ВПГУНП в Миколаївській області [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [INFO], за вказаною адресою не проживає, місце її перебування не відоме та зі слів сусідів квартира довгий час стоїть порожня. (а.с. 11-13) Ст. 43 ч. 1 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного \~проживання немає відомостей про місце її перебування. Враховуючи, що відомості про місце перебування [PERSON] відсутні більш ніж один рік, її слід визнати безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 16 жовтня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2761, зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що вони не зійшлися характерами та не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2761 (а.с. 16). Від шлюбу дітей не мають. Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в позові посилалася на те, що проживає з відповідачем у шлюбі. 18 червня 2009 року та 16 серпня 2005 року у них народилися спільні діти син [PERSON] та [PERSON], які знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання дітей, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 23). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подав (а. с. 20, 28, 29). Ухвалою суду від 09 вересня 2016 року відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність відповідача, в порядку її заочного вирішення. За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони по справі мають двох спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.3,4), які проживають з матірю та перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобовязаний їх утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивач вказує, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 листопада 2011 року. В шлюбі в них з відповідачем народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що змусило її звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки, відповідач офіційно не працевлаштований, має нестабільний прибуток, просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно та продовжувати стягнення до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги та просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дружина отримує допомогу на дітей, а він офіційно не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Судом встановлено, що сторони з 15 листопада 2011 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований Стовпецькою сільською радою Дубенського району Рівненської області, актовий запис №5 (а.с.2) Від спільного життя вони мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження, в яких сторони вказані батьками (а.с.3, 4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 18 лютого 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 50. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який досяг повнолітня, та дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач тривалий час не підтримують сімейні відносини та не ведуть сумісного господарства, в зв'язку з різними поглядами на життя та сімейні відносини, а також, сварками, непорозуміннями, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 лютого 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 50, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який досяг повнолітня, та дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 23 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 140. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила в заяві, що з травня 2015 року, чоловік виїхав працювати до Польщі і до теперішнього часу не повернувся, не спілкується з нею та дитиною, у них різні погляди на життя, сімейні відносини, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 23 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 140, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дитину від шлюбу [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони після реєстрації шлюб, з травня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони припинили спільно проживати з відповідачем близько 4 місяців тому і з того часу він допомоги дитині не надавав, не брав участі у її вихованні. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що в даний час не працює, тому не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, зазначив про можливість сплачувати аліменти в сумі 500 грн./міс. та вказав, що допомогу на дитину не надавав, так як позивачка не просила її надавати, Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився 11 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 вересня 2014 р. виконавчим комітетом Базалійської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області серії І-БВ №231389. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою Базалійської селищної ради від 01 серпня 2016 р. №б/н, та визнано самим відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської центру ПМСД від 01 серпня 2016 р. дитина здорова. Відповідач здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей не має та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а тому суд дійшов висновку, що кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 25 липня 2012 року у відділі РАЦС Оболонського РУЮ м.Києва за актовим записом № 915, посилаючись на те, що протягом останніх трьох років подружнього життя відповідач систематично зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, ображає її в присутності дитини, що привело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, тому вважає, що примирення між ними та збереження сім'ї є неможливим. Питання проживання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO] вирішено в добровільному порядку, спору про поділ майна сторони не мають. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 липня 2012 року у відділі РАЦС Оболонського РУЮ м.Києва за актовим записом № 915, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 липня 2012 року. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільного господарства вони не ведуть. Як вказує позивач, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям позивач вважає не можливим, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів по 1\\4 частині від його заробітку щомісячно на утримання їх неповнолітнього син [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що з відповідачем шлюб розірвано, проживають окремо, син на її утриманні, відповідач має постійне місце праці, добровільно коштів на утримання дітей не надає. В суді позивачка вимоги підтримує повністю. Відповідач згідний з позовом повністю і пояснив, що отримує заробітну плату в сумі 2300 2500 грн. в місяць. . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх неповнолітнього сина, який проживає з позивачкою. Відповідач має постійне місце праці. Дані обставини встановлені наданими суду письмовими доказами рішенням суду про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження сина, довідкою про склад сім»ї позивачки. Згідно ст.ст. 182,183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначає суд. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому повністю підлягають задоволенню.

Outcome: approved