Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват-Банк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») в особі представника [PERSON] звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX18490059 від 13 березня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 2957,48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 замінено найменування позивача із Закритого Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄРДПОУ 12241050038006727). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 11.02.2016 має заборгованість 17961,66 грн., яка складається з наступного: 1410,18 грн. заборгованість за кредитом; 197,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 479,16 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 14543,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 831,51 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного позивач просить стягнути в судовому порядку з [PERSON] заборгованість в розмірі 17\~961,66 грн., оскільки він добровільно борг не погашає. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував, просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, вказавши що у відповідності з договором № HAXRRX18490059 від 13 березня 2008 року строковий кредит у сумі 2957,48 грн. банком надавався на 12 місяців, тобто до 12 березня 2009 року включно. Таким чином термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, згідно розділу 5, п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам, закінчився 13 березня 2014 року. Вивчивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ЗАТ КБ «Приват-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~№ HAXRRX18490059 від 13 березня 2008 року. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2957,48 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців з кінцевим терміном повернення до 12 березня 2009 року (а.с.5-9). Згідно статуту (в новій редакції) Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», останній є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.12). У звязку з невиконанням взятих на себе зобовязань по кредитному договору відповідач станом на 11 лютого 2016 року має заборгованість 17\~961,66 грн., яка складається з наступного: 1410,18 грн. заборгованість за кредитом; 197,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 479,16 заборгованість по комісії за користування кредитом; 14543,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 831,51 грн. - штраф (процентна складова). Вказана сума заборгованості підтверджується наданим розрахунком (а.с.4). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~ зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Відповідач, в судове засідання надав заперечення щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, за кредитним договором № HAXRRX18490059 від 13 березня 2008 року (а.с.26-27). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається зі змісту даного договору, він за своєю природою є договором про надання споживчого кредиту, а тому дані правовідносини регулюються ЦК України та Законом України "Про захист прав споживачів". Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 (зі змінами) визначено, що, враховуючи положення п. 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У звязку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок . Частиною 1\~ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, що визначено ч. 5\~ст. 261 ЦК України. Виходячи з наведеного, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Як вбачається із заяви позичальника № HAXRRX18490059, кредит відповідачеві надано у вигляді строкового кредиту на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення по 12 березня 2009 року включно (а.с.5). Відповідно до п.5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, сторони встановили термін позовної давності тривалістю 5 років. (а.с.8). Відповідно до норм чинного законодавства, судом встановлено, що перебіг позовної давності за вказаним кредитним договором почався 13 березня 2009 року та закінчився 13 березня 2014 року, однак позивач звернувся до суду із позовом лише 24 березня 2016 року, тобто після спливу позовної давності (а.с.2). Пунктом 7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. За таких обставин слід дійти висновку, що законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, буде рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в тому числі і щодо стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed