Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У січні\~2021\~року \~позивач звернувся\~до суду\~ з\~позовом про\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~ за\~кредитним договором\~ б/н\~від 13.01.2011\~року та в обґрунтування своїх вимог посилався на наступні обставини. Так, 13.01.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву, тим самим підтвердив, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які розміщені на відповідному офіційному сайті в мережі Інтернет, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він був повністю проінформований про умови кредитування в AT КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі про що свідчить його підпис у відповідній анкеті-заяві. Таким чином, вважає, що між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Уклавши вказаний договір, відповідач підтвердив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення). На виконання умов вказаного договору позивачем було відкрито картковий рахунок та видано відповідачу кредитну картку із кредитним лімітом, який в подальшому був збільшений до 5000 грн. В свою чергу відповідач зобов`язувався на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати Винагороди Банку; відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів має здійснюватися відповідно до встановленого законодавством порядку. Окрім того, вказував на те, що згідно умов укладеного між сторонами договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.2. договору клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Натомість, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 07.12.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 14423,73 грн., яка складається з наступного: 10688,73 грн. заборгованість за тілом кредиту (в тому числі за простроченим тілом кредиту), заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. На підставі вище викладеного, посилаючись на умови договору та норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.01.2011 року в сумі 10688,73 грн. та судові витрати. На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на правову позицію сформовану Верховним судом у постанові від 03.07.2019 року №342/180/17, а також вказував на те, що роздруківки, які були надані позивачем в якості виписки з особового рахунку відповідача не містять будь-яких реквізитів, містять інформацію з різних карток та не містять підпису посадової особи, яка сформувала таку виписку, печатки установи, якою така інформація надається. Така виписка оформлена з порушенням вимог документообігу, не засвідчена належним чином та не відповідає вимогам, які висунуто до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. Зазначав, що на підставі заяви б/н від 13.01.2011 відповідач отримав банківську картку на яку позивач встановив кредитний ліміт, розмір якого неодноразово було змінено - максимальний розмір становив 5 000,00 грн. та суми коштів в розмірі 10688,73 грн. як тіла кредиту він не отримував та не використовував. Із виписки по рахунку відповідача, наданої позивачем, вбачається що відповідач вніс на рахунок коштів у більшій сумі ніж отримав, натомість внесені кошти було зараховано в рахунок сплати пені за прострочку за кредитом, процентів відповідно до ст. 625 ЦК України нарахованих у розмірі необумовленому сторонами, відсотків за використання кредитного ліміту, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди. Таким чином, вважає, що позивачам, за весь час користування банківськими картками, безпідставно з рахунку відповідача стягував відсотки за користування кредитом, штрафи та пені, які в сумі перевищують кредитний ліміт в розмірі 5 000,00 грн. Таким чином, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за вказаним вище кредитним договором. Крім того, просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. у зв`язку з розглядом даної справи. У відповіді на відзив представник позивача вказував на те, що відповідач власноручно підписав анкету-заяву та підтвердив свою згоду на приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», «Тариф Банку» та Правил користування платіжною карткою, які є в загальному доступі та розміщенні на відповідному Інтернет сайті. Таким чином, відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» та протягом тривалого періоду часу користувався нею, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Зазначав, що відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок ( та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка міститься в матеріалах справи. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку та в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17900.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Прострочене тіло кредиту це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату могло бути погашене відповідачем, але не погашено частково не у повному обсязі. Також, вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. не є співрозмірним зі складністю справи та фактично витраченим часом адвоката. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник, який приймав участь у справі в режимі ВКЗ, надав суду пояснення аналогічні тексту відзиву та просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З матеріалів\~справи вбачається,\~що \~13.01.2011\~ року\~ \~ [PERSON] \~ \~підписав \~заяву \~ \~в якій\~ вказано,\~що він\~ дає\~згоду на\~те,\~ що\~ця заява\~разом Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг,\~Правилами \~користування \~платіжною карткою\~ і\~Тарифами становить\~між ним\~ та\~банком договір\~про надання\~банківських послуг,\~а також,\~що \~вона \~ознайомлена \~та погоджується\~ з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг,\~правилами користування\~ платіжною\~карткою \~ та\~Тарифами банку\~ (а/с 44 ). З\~наданого позивачем\~ розрахунку\~ заборгованості\~ вбачається,\~що станом\~на 07.12.2020 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 14423,73 грн., яка складається з наступного: 10688,73 грн. заборгованість за тілом кредиту (в тому числі за простроченим тілом кредиту), заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (а/с 9-18). Так, частиною першою, другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином, з аналізу вищевказаних норм слідує, що безпосередньо кредитний договір повинен містити відомості про проценту ставку, строк та умови повернення кредиту, відповідальність сторін за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, натомість підписана відповідачем заява-анкету таких відомостей не містить. При цьому, враховуючи правову позицію сформовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14.07.2006 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом ( 16.07.2014 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже,\~витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, ПАТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. Разом з тим, суд позбавлений можливості встановити поза розумним сумнівом розмір фактично отриманих відповідачем коштів на підставі підписаної ним заяви 13.01.2011 року, оскільки відповідно до вказаної заяви розмір кредитного ліміту становить 500 грн. та із наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки по рахунку не зрозуміло яка саме безпосередньо сума була остаточно надана відповідачу в якості тіла кредиту, оскільки у тексті позовної заяви вказано, що кредитний ліміт збільшений на суму 5000 грн. у відповіді на відзив кредитний ліміт зазначений в розмірі 17900 грн., при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази фактично отриманих відповідачем від позивача сум. З огляду на те, що позивач вказує на неодноразове збільшення кредитного ліміту та на те, що відповідачем частково здійснювалось повернення коштів банку, у зв`язку з чим поза розумним сумнівом не представляється можливими встановити розмір фактично отриманих та повернутих коштів і різницю між ними для з`ясування існування у [PERSON] заборгованості перед позивачем. За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити з підстав його недоведеності належними і допустимими доказами. У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, \~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником відповідача доказами, а саме: копією договору №б/н від 08.02.2021 року про надання професійної правничої допомоги, меморіальними ордерами №54102532.1 від 15.02.2021 року, №54719450.1 від 22.02.2021 року, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 27.02.2021 року, суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та складністю справи. При цьому, представником позивача належними та допустимими доказами не спростостовано кількість витраченого адвокатом часу на написання відзиву та ознайомлення з матеріалами позовної заяви з додатками як наслідок вартість такої адвокатської послуги, у зв`язку з чим суд вважає витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт обґрунтованим. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved