Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 150000 гривень у відшкодування моральної шкоди; 15 450 гривень витрат на спорудження надгробного памятника та щомісячне відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, внаслідок смерті сина, у розмірі 1753,07 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказала, що 03.11.2012 р. близько 23 години 30 хвилин, на 6 км. автодороги "Бердичів-Хмільник", [PERSON], керуючи автобусом "NEOPLAN N 116" д.н. [NUMBER], здійснив наїзд на її сина, внаслідок чого той помер. У звязку зі смертю сина їй завдана моральна шкода, яка виражається в душевних та психологічних стражданнях, які призвели до великого нервового стресу, і викликали у неї важку хворобу - інсульт, у зв'язку з чим вона стала інвалідом І групи, та на теперішній час потребує постійної \~сторонньої допомоги. Відшкодування понесених нею \~моральних, фізичних, психічних і душевних переживань і страждань, втрат немайнового характеру вона \~оцінює в грошовому еквіваленті в розмірі 150000 грн. Оскільки на день смерті вона була пенсіонеркою, син постійно проживав з нею, \~та утримував її, середньомісячний його заробіток складав 3506,13 грн., з вирахуванням його частки, сума шкоди, яка підлягає щомісячній компенсації становить 1753,07 грн. Витрати виготовлення памятника становлять 15450 грн. У судовому засіданні представники позивача: адвокат [PERSON] та [PERSON] позов підтримали з підстав заявлених у позові. [PERSON] пояснила, що вона дочка позивачки. На даний час її мати являється інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду. На спорудження памятника було витрачено 9000 гривень. Після дорожньо-транспортної пригоди відповідач сплатив грошові кошти на поховання. Її брат проживав з матірю та не був одружений, утримував матір. Представник відповідача, адвокат [PERSON] проти позову заперечив з тих підстав, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок умисних дій потерпілого, який, не маючи на необхідності, в темну пору доби, вибіг на дорогу. Потерпілий не намагався уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а рухався навпроти транспортному засобу, яким керував відповідач. Це свідчить про те, що він свідомо кинувся під колеса транспортного засобу, усвідомлюючи значення свої дій та керуючи ними. Крім того, відповідач відшкодував витрати на поховання, тому витрати по спорудження памятника вважає завищеними. Письмові докази про хворобу відповідачки мають суперечності. Від позивачки відсутня заява про підтримання нею позову. Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON]І являється матірю [PERSON] ( а.с.17). 03.11.2012, близько 23 год. 30 хв. на 6 км. автодороги «Бердичів-Хмільник», сталася ДТП, внаслідок чого автобус «NEОРLАН N 116», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON]\~\~здійснив наїзд на пішохода [PERSON], який від заподіяних тілесних ушкоджень загинув на місці ( а.с. 13-14,17,18). Постановою слідчого від 21.04.2013 кримінальне провадження №12012060050000158 від 05.11.2012 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відносно [PERSON] закритео за відсутності в його діях ознак кримінального правопорушення. Досудовим розслідуванням було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася через невиконання пішоходом [PERSON] вимог пунктів 1.3, 4.3, 4.4.,4.14 „а, „б Правил дорожнього руху України, який в силу свого стану алкогольного спяніння, невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність до її зміни та вибіг на смугу проїзної частини автодороги в безпосередній близькості перед автобусом «NEОРLАН N 116» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В момент його знаходження до місця наїзду потерпілий знаходився на відстані значно меншій, ніж необхідно для зупинки транспортного засобу ( а.с.13-14). Сідок [PERSON] суду пояснив, у 2012 році він працював слідчим та здійснював досудове розслідування по факту ДТП, що сталася в ніч на 04 листопада 2012 року, внаслідок якої загинув [PERSON] 04 листопада 2012 року він проводив огляд місця події на автодорозі між селами [PERSON] та Маркуші. Під час досудового розслідування було встановлено, що автобус здійснював обгін вантажівки та на зустрічній смузі руху здійснив наїзд на пішохода, який загинув на місці. Вантажного автомобіля на місці не було. Пішохід не заважав руху вантажного транспортного засобу, оскільки сліди гальмування вантажного автомобіля були відсутні. Пішохідний перехід там відсутній. Пасажири, які були в автобусі підтвердили покази водія. В ході досудового розсування було встановлено, що потерпілий вночі йшов з села в м. Бердичів від дівчини. Потерпілий перебував у стані алкогольного спяніння. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, орендитощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до розяснень у пункті 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Якщо особа, під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( п.2.2 Правил дорожнього руху України ). Оскільки відповідач в момент вчинення ДТП на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, автобусом «NEОРLАН N 116» д/н [NUMBER] ( а.с.7,13-14), то саме він повинен нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність підстав для відповідальності відповідача через умисні дії потерпілого, оскільки ні в ході досудового розслідування кримінальної справи, ні у судовому засіданні не встановлено, що ДТП пригода сталася внаслідок умисних дій потерпілого. Про відсутність умислу на заподіяння собі смерті ( суїциду), свідчать той факт, що в ніч з 03 на 04 листопада 2012 року [PERSON] повертався у м. Бердичів з села Маркуші, від дівчини. Вантажний автомобіль перед яким потерпілий переходив дорогу не гальмував, а отже, перебігаючи дорогу, його руху не заважав. Зіткнення сталося на смузі зустрічного руху, ближче до узбіччя. Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що Бойко Сергій Леонтійович перебігав дорогу справа наліво (а.с. 13), а не йшов навпроти автобуса, про що твердить представник відповідача. В той же час, факт порушення потерпілим правил дорожнього руху та перебування в стані алкогольного спяніння під час дорожньо-транспортної пригоди свідчить про грубу необережність потерпілого, що сприяла виникненню шкоди. А це є підставою для зменшення розміру завданої моральної шкоди, оскільки витрати на поховання та відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, відповідно до ч.3 ст. 1193 ЦК зменшенню не підлягають. Відповідно до статі 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитинапотерпілого, народжена після його смерті. Батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, шкода відшкодовуються - довічно, у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами ( статті 1202 ЦК Украйни). З письмових доказів вбачається, що [PERSON] на день смерті працював акумуляторником у Бердичівському лінійному виробничому управлінні магістрального газопроводу. За шість місяців, що передували смерті розмір його заробітку склав 21\~036, 79 грн. ( а.с.16, 18). Відповідно до довідки ОСББ «Єдина родина» [PERSON] проживав з матірю, [PERSON], здійснював її догляд та утримання ( а.с. 6). З вирахуванням частки доходу, який припадав на [PERSON], стягненню на користь позивачки підлягає щомісячне відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок смерті сина, який її утримував, - в розмірі 1753 гривні 07 копійок, довічно. Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на похованнята на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. А тому, витрати позивачки на спорудження надгробного памятника у розмірі 9000 гривень, що доводиться товарно-транспортною накладною № 9 від 29.05.2014 року, підлягають стягненню з відповідача ( а.с. ). Вирішуючи питання про відшкодування позивачці моральної (немайнової) шкоди, суд враховує те, що в звязку з втратою сина, позивачка понесла \~моральні страждання, які призвели до погіршення стану її здоров'я. Вона з 20.12.2012 по 27.12.2012 перебувала на стаціонарному лікуванню. З 14 лютого 2013 року їй встановлено першу групу інвалідності, вона потребує постійної \~сторонньої допомоги, що підтверджується довідкою до акту огляду СЕК серії 10 ААБ, № 240204, випискою на СЕК із медичної карти стаціонарного хворого № 16250. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, позивачка \~зазнала моральних страждань через втрату сина, який проживав з нею однією сімєю, доглядав її та утримував. Це призвело до погіршення її стану здоров'я. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубої необережності потерпілого, а відповідачем правил дорожнього руху не було порушено та він не мав можливості уникнути зіткнення, суд зменшує розмір відшкодування завданої потерпілій смертю сина моральної шкоди, та стягує у її відшкодування з відповідача 10\~000 гривень. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при предявленні позову, у розмірі 964 гривні 70 копійок, з яких: 243,6 грн. за вимогу немайнового характеру та 721,1 грн. за вимоги майнового характеру ( 9 000 грн.+73110,62 грн.) *0,01).

Outcome: partial