Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі - ТДВ «СК «Гардіан»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] , посилаючись на те, що 31 серпня 2018 року приблизно о 13 годині 10 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes C200» д/з [NUMBER] , у м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 7/2 не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ореl Omega», д/н [NUMBER] , який зупинився попереду, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль марки «Ореl Omega», д/н [NUMBER] , належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 28 квітня 2015 року [PERSON] . Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Позивач зазначав, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», то 04 вересня 2018 року він подав до останнього повідомлення потерпілої особи про подію з транспортним засобом та 12 вересня 2018 року подав заяву на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, які передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стверджував, що після подачі в жовтні 2018 року всіх необхідних документів відповідач у телефонному режимі повідомив йому про розрахунок розміру страхового відшкодування та виплату у розмірі 30000,00 грн. на його розрахунковий рахунок, який було вказано у заяві на виплату страхового відшкодування. Вказував, що 19 грудня 2018 року своїм листом за №19/12/18/2 ТДВ «СК «Гардіан» відмовило йому у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що водій [PERSON] на час настання дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , тому не є особою, відповідальність якої застраховано відповідно до полісу АМ/4236744 від 31 липня 2018 року. Посилаючись на порушення своїх прав, оскільки вважає відмову відповідача у виплаті йому страхового відшкодування незаконною та безпідставною, позивач просив суд стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 30000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 23 травня 2019 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 48-49). Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження було залишено без задоволення (а.с. 100-101). Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі було зупинено (а.с. 127-129). Ухвалою суду від 21 січня 2020 року провадження по справі було поновлено та справу призначено до судового розглялу (а.с. 165-166). Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 24 січня 2019 року, в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності (а.с. 8, 202-203). Представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан», діючий на підставі довіреності від 26 лютого 2019 року, в судове засідання не з`явився, раніше неодноразово надавав заяви про слухання справи за його відсутності (а.с. 71, 120, 183, 196, 200). Раніше надав через канцелярію суду письмові пояснення по справі та відзив на позов, в обґрунтування якого зазначав, що 31 липня 2018 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Гардіан» було укладено договіробов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/4236744 від 31 липня 2018 року, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , зі строком дії з 01 серпня 2018 року до 31 липня 2019 року. За умовами даного договору була застрахована цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка правомірно керувала забезпеченим транспортним засобом. Страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, 100000,00 грн., франшиза - 0 грн. Вказував, що зі змісту листа Одеської митниці ДФС №4585/10/15-70-69 від 18 вересня 2018 року транспортний засіб «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , був ввезений на митну територію 18 липня 2018 року в зоні діяльності Одеської митниці ДФС громадянином САBUR DANIL, який є особою, яка мала право використовувати зазначений транспортний засіб на митній території України. В силу ч. 4 ст. 380 МК України користування транспортним засобом на території України іншими особами є неправомірним. Отже, за думкою відповідача, подія ДТП, що відбулася 31 серпня 2018 року із автомобілем «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , не є страховим випадком та не тягне за собою настання обов`язку страховика ТДВ «СК «Гардіан» здійснити виплату страхового відшкодування, оскільки страховим випадком визнається подія, внаслідок якої настала цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, а застрахованою є відповідальність лише тих осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Тому за таких обставин, відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 62-64, 180-181). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини. Судом встановлено, що 31 серпня 2018 року приблизно о 13 годині 10 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , по вул. Люстдорфська дорога,7/2 у м. Одесі не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Ореl Omega», д/н [NUMBER] , який зупинився попереду, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п. 13.1 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Вина [PERSON] в скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2018 року, відповідно до якої останній був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 12-13). З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Ореl Omega», д/н [NUMBER] , належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 28 квітня 2015 року - [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача [PERSON] у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Ореl Omega», д/н [NUMBER] . Судом встановлено, що 31 липня 2018 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Гардіан» було укладено договіробов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/4236744 від 31 липня 2018 року, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , зі строком дії з 01 серпня 2018 року до 31 липня 2019 року, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4236744 від 31 серпня 2018 року, із встановленим лімітом відповідальності у розмірі 100000,00 грн., франшиза 0 грн. (а.с. 14, 67). Таким чином, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за взаємною згодою сторін. Зі змісту листа Одеської митниці ДФС №4585/10/15-70-69 від 18 вересня 2018 року вбачається, що транспортний засіб «Mercedes C200» д/з [NUMBER] , яким керував [PERSON] ,був ввезений на митну територію 18 липня 2018 року в зоні діяльності Одеської митниці ДФС громадянином САBUR DANIL, який є особою, яка мала право використовувати зазначений транспортний засіб на митній території України (а.с. 68). Відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України користування транспортним засобом на території України іншими особами є неправомірним. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , зареєстрований на території Республіки Болгарія (а.с. 69). Встановлено, що в матеріалах справи відсутні доказів того, що автомобіль «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , належить на праві власності або на праві користування [PERSON] . Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року за заявою представника позивача по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза (а.с. 127-129). Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Ореl Omega», р/н [NUMBER] , за №206-19 від 15 січня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ореl Omega», р/н [NUMBER] , 1998 року випуску, [PERSON] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31 серпня 2018 року, станом на дату настання зазначеної пригоди визначається рівною 25904,76 грн. (а.с. 142-162). Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 27 серпня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56). Встановлено, що ТДВ «СК «Гардіан» є юридичною особою, має свою печатку та банківський рахунок, що підтверджується детальною інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 22-29). З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Гардіан»з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан»(а.с. 15-16). 12 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Гардіан»з заявою потерпілого про виплату страхового відшкодування (а.с. 17). Листом за №19/12/18/2 від 19 грудня 2018 року ТДВ «СК «Гардіан» відмовило[PERSON] у виплаті страхового відшкодування, так як вважає, що відсутні підстави вважати заявлену подію страховим випадком та здійснити останньому виплату страхового відшкодування, оскільки водій [PERSON] на час настання дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , тому не є особою, відповідальність якої застраховано відповідно до полісу АМ/4236744 від 31 липня 2018 року (а.с. 18-19). В преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961 від 01 липня 2004 року (далі - Закон України №1961 від 01 липня 2004 року) зазначається, що даний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 2 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст. 21 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У ст. 6 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Пунктами 1.6, 1.7 ст. 1 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року встановлено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Суд вважає, що оскільки відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «СК «Гардіан» відповідно до договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/4236744 від 31 липня 2018 року, в якому був зазначений автомобільмарки «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , то саме відповідач ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язано було здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. При цьому суд звертає увагу на той факт, що при укладенні з [PERSON] договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/4236744 від 31 липня 2018 року, ТДВ «СК «Гардіан» не перевірило правомірність володіння останнього автомобілеммарки «Mercedes C200», д/з [NUMBER] , та добровільно застрахувало його цивільну відповідальність, тобто взяло на себе зобов`язання відповідно до Закону України №1961 від 01 липня 2004 року. Відповідно до п. 14.2 ст. 14 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік. Укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України. Міжнародний договір "Зелена картка" може укладатися на строк 15 днів, 1 місяць, 2 місяці, 3 місяці, 4 місяці, 5 місяців, 6 місяців, 7 місяців, 8 місяців, 9 місяців, 10 місяців, 11 місяців або один рік. З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «СК «Гардіан» в порушення вимогЗакону України №1961 від 01 липня 2004 року, відмовило [PERSON] у визнанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31 серпня 2018 року у м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога,7/2, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб «Ореl Omega», д/н [NUMBER] , 1998 року випуску, страховим випадком та в виплаті позивачу страхового відшкодування, що підтверджується листом ТДВ «СК «Гардіан» (а.с. 18-19). Відповідно до вимог ст. 9 Закону України №1961 від 01 липня 2004 рокуу страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 22 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 38Закону України №1961 від 01 липня 2004 року передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. За таких обставин, суд вважає, що ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язано виплатити позивачу суму страхового відшкодування. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 із змінами (далі - Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних норм законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Відповідно до висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Ореl Omega», р/н [NUMBER] , за №206-19 від 15 січня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ореl Omega», р/н [NUMBER] , 1998 року випуску [PERSON] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31 серпня 2018 року, станом на дату настання зазначеної пригоди визначається рівної 25904,76 грн. (а.с.142-162). Таким чином, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи сума матеріальної шкоди, яка була спричинена позивачу складає 25904,76 грн., тому, суд вважає, що відповідач ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язано відшкодувати позивачу суму матеріальної шкоди в розмірі 25904,76 грн. Інших доказів, які б підтверджували розмір спричиненої матеріальної шкоди в сумі 30000,00 грн., позивач суду не надав. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТДВ «СК «Гардіан» підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 25904,76 грн. Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду із зазначеним позовом до ТДВ «СК «Гардіан», оскільки з вини застрахованої особи [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було спричинено матеріальну шкоду. Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану матеріальну шкоду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки матеріали справи не містять укладеного між адвокатом і позивачем договору про надання правничої допомоги та квитанцію про оплату витрат на правничу допомогу, то вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розміроі 8400,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір у справі складає 1152,60 (768,40 грн. + 384,20) грн., які сплачені позивачем у повному обсязі при зверненні до суду (а.с. 1, 124).

Outcome: partial