overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 6 листопада 1999 року сторони у справі уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАГС Ржищівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 42. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між подружжям зіпсувались, сторони не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. Сторони у справі проживають спільно, однак шлюбні стосунки припинили. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Вважаючи, що примирення неможливе, позивач просила суд ухвалити рішення, яким укладений між сторонами у справі шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь кошти на відшкодування судового збору. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу із стягненням з відповідача на користь позивача коштів на відшкодування судового збору. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У травні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 989 грн. 43 коп., посилаючись на те, що 03.08.2007 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступник ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] був укладений кредитний договір №001-06038-030807, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 090 грн. на придбання певного майна/послуг, зі сплатою 12% річних. Однак внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за відповідачем рахується вищевказана заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши маетріали справи, суд пиходить до слідуючого висновку. Відповідно до кредитного договору №001-06038-030807 укладеного 03.08.2007 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], останній отримала кредит 2 090 грн. Станом на10 березня 2014 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» складає 1 989 грн. 43 коп. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов»язання. [PERSON] [PERSON] заборгованості за кредитним договором є підставними і такими, що підлягають задоволенню. стр. 2 із 2 На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У травні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № KIGRR026840114 від 22 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7507,92 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 07 травня 2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 15114,59 грн. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №KIGRR026840114 від 22 червня 2012 року в сумі 15114,59 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 червня 2012 року між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" укладений кредитний договір № KIGRR026840114 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7507,92 грн., що підтверджується копією заяви позичальника на кредиту (а.с.6), умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.7-16), витягом з Статуту (а.с.21). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5) станом на 07 травня 2014 року заборгованість за кредитним договором відповідача становить 15114,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом становить 7507,92 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 5,16 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 5729,86 грн., штрафи (фіксована частина та відсоток від суми заборгованості) в сумі 1195,93 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 15114,59 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У травні 2014 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 1649,92 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідно до кредитного договору № 001-05995-050407 від 05.04.2007 року відповідач отримав кредит в національній валюті України в сумі 1324,00 грн. на придбання певного майна із зобов'язанням повернути їх та відсотки за користування кредитом, виходячи зі ставки 12% в рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує плату в розмірі 2,2 % в місяць. Однак, незважаючи на взяті на себе договірні зобов'язання, відповідач їх належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 03.03.2014 року заборгованість складає 1649,92 грн., в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану суму коштів та судовий збір по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак у позовній заяві просить розглядати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнає та не заперечує у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до кредитного договору № 001-05995-050407 від 05.04.2007 року відповідач отримав кредит в національній валюті України в сумі 1324,00 грн. на придбання певного майна. Згідно п.2.3. Договору за користування кредитом [PERSON] сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік, а також відповідно до п.2.5. вищевказаного договору відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2,2 % в місяць. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» свої зобов'язання виконало надавши [PERSON], кредит у сумі 1324,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 11623163 від 05.04.2007 року та рахунок-фактура № -00000013 від 05.04.2007 року. Згідно п.6.1 даного кредитного договору «при порушенні позичальником строків сплати платежів, передбачених цим договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України». Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України "якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)". Відповідно до ст.536 ЦК України "за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами". Отже, загальна сума заборгованості становить 1649,92 грн., з яких: - заборгованість за сумою кредиту - 1246,66 грн.; - заборгованість за відсотками - 69,44 грн.; - заборгованість за комісіями - 333,82 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У травні 2014 р. ПАТ КБ "Надра" звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки в сумі 7 135,82 доларів США, що еквівалентно 67425,65 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 674,25 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до договору № 77757113 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки ВАТ КБ "Надра" від 12 жовтня 2006 року Банк відкриває [PERSON] картковий рахунок та видає кредитну картку VISA Gold з сумою ліміта кредитування 4700 доларів США і відсотковою ставкою за користування кредитом. У відповідності до п.7.7 Договору, у випадку несплати Відповідачем в строк до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, частину кредиту, що входить до обовязкового платежу, Банк нараховує відсотки за користування простроченим кредитом, на суму фактичної простроченої заборгованості з дати її виникнення по день погашення. На суму несплачених відсотків за користування кредитом, що входить до обовязкового мінімального платежу, Банк нараховує пеню за кожен день прострочення, на суму прострочених відсотків залежно від тарифі обраного пакету. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 27 лютого 2014р. становить 7135,82 доларів США, що еквівалентно 67425,65 грн. В дану суму входить: заборгованість за тілом кредиту - 4 513, 07 доларів США (еквівалентно 42 630,46 грн.), за відсотками - 1230,88 грн. (еквівалентно 11630,46 грн.), пеня - 1391,87 доларів США (еквівалентно 13 151,64 грн.) (а.с. 6). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України в цій частині вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме в сумі: 7135,82 доларів США, що еквівалентно 67425,65 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 674,25 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача видати трудову книжку, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що в 2002 р. був прийнятий на роботу на посаду начальника локомотивного депо м.Рені ДП "Одеська залізниця", в 2011р. його було звільнено з посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, але при звільненні йому не було видано трудової книжки, що є порушенням чинного законодавства. У судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду явку свого представника не забезпечив, причини цього не повідомив. За таких обставин суд за згодою представників позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.47 КЗпП України, п.4.1, п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом міністерств від 29.07.1993р. №58, на роботодавця покладено обов'язок видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки з внесеними до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним органу у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 23.07.2002р. працював у відповідача на посаді начальника локомотивного ДЕПО м.Рені ДП "Одеська залізниця". 21.02.2011р. позивача [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з виниклою невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров'я, що підтверджується копією наказу начальника Одеської залізниці від 21.02.2011р. При звільненні позивача з роботи йому не було видано трудової книжки. При неодноразових зверненнях позивача, відповідач відповіді не надав. До теперішнього часу позивачу [PERSON] трудова книжка не повернута. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач порушив норми чинного законодавства та не виконав покладеного на нього обов'язку щодо видачі працівникові трудової книжки в день його звільнення, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 11142,83грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2005р. за договором банк надав відповідачу 4000грн кредиту через платіжну картку терміном, що відповідає строку дії картки, під 36,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 07.11.2005р. ЗАТ КБ"Приватбанк" (правонаступник - ПАТ КБ "Приватбанк") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 4000грн через платіжну картку зі сплатою за користування 36,00% річних, з кінцевим строком повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 06.05.2014р. становить: за кредитом - 1831,63грн, за відсотками - 8304,40грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500,00грн, штраф (процентна складова) - 506,80грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 11296,14грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2006р. за договором банк надав відповідачу 23000,00грн кредиту через платіжну картку терміном, що відповідає строку дії картки, під 30,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 17.05.2006р. ЗАТ "ПриватБанк" (правонаступник - ПАТ "ПриватБанк") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 23000,00грн через платіжну картку зі сплатою за користування 30,00% річних, з кінцевим строком повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 31.03.2014р. становить: за кредитом - 5983,52грн, за відсотками - 4298,52грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 514,10грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 15636,68грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у січні 2007р. за договором банк надав відповідачу [PERSON] 2569,59грн кредиту терміном до 06.01.2009р. під 24,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №NKXRRX10000425(заяви позичальника) від 06.01.2007р.ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступник - ПАТ КБ "ПриватБанк") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 2569,59грн зі сплатою за користування 24,00% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 06.01.2009р., що підтверджується копією договору (заяви), що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 17.04.2014р. становить: за кредитом - 1728,10грн, за відсотками - 7794,97грн, за комісією - 551,21грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 720,79грн, пеня - 9943,42грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу, пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved