Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], призначених до сплати за рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.08.2009 року, за період з 01.03.2012 року по 01.12.2018 року в розмірі 34000 гривень, та витрати на правничу допомогу в розмірі 4800 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 09.11.2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб; відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.03.2008 року шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12.08.2009 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень на кожну дитину, починаючи з 17.03.2009 року до досягнення дітьми повноліття. Проте, за період з березня 2012 року по грудень 2018 року сума заборгованості відповідача за сплату аліментів становить 34000 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава від 19.12.2018 року за №57915. Загальна сума заборгованості за період з 01.03.2012 року по 01.12.2018 року становить 505995 гривень. Однак, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СУ України про те, що сума заборгованості за зазначений вище період не може перевищувати 100% заборгованості за несплачені аліменти, то її максимальний розмір, що підлягає стягненню становить 34000 гривень. Ухвалою суду від 25.01.2019 року було відкрите провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та представника позивача відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, враховуючи, що відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено, що між сторонами 09.11.2005 року було укладено шлюб, який розірвано 05.03.2008 року (а.с.4 свідоцтво про розірвання шлюбу). Від вказаного шлюбу сторони мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.13,14 свідоцтва про народження). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12.08.2009 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень на кожну дитину, починаючи з 17.03.2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.5 рішення суду). За період з березня 2012 року по грудень 2018 року сума заборгованості відповідача за сплату аліментів становить 34000 гривень (а.с.9-12 - довідка-розрахунок Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава від 19.12.2018 року за №57915). Статтею 180\~СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1\~ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом'якшує відповідальність, а тому\~стаття 196 СК України, змінена\~Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої\~статті 58 Конституції України\~має зворотну дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18). Відповідно до ч.2\~ст.196 Сімейного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування обмежується виключно розміром, який становить 100 відсотків заборгованості. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок пені від суми несплачених аліментів за період з 01.03.2012 року по 01.12.2018 року в розмірі 34000 гривень. Здійснений розрахунок пені, у якому загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2012 року по 01.12.2018 року складає 34000 гривень, відповідає вищезазначеним вимогам закону, правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та не спростований відповідачем. Також, відповідачем не наведено обєктивних підстав, які перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на дітей. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 34000 гривень. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). За приписами\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку\~ст.141 ЦПК України. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки, позивач був звільнений\~\~від сплати судового збору, на підставі\~ст.141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, із відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 гривень судового збору. Згідно з ч.3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом [PERSON] (а.с.23,24-27, 40). Фактично позивачем сплачено за надання послуг адвоката 4800 гривень, про що свідчать квитанції (а.с.29,43). Відповідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 4800 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved