Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

01.09.2017 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Чеплак) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.10.2007 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №12, мотивуючи тим, що вона з відповідачем 28.10.2007 року зареєструвала шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Вважає примирення неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 28.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЖД № 055461, виданим 28.10.2007 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №12. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 188645, виданим 15.10.2009 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Сторони з червня 2017 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved