Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

у травні 2010 року представник ПАТ «Універсал Банк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №19/459-07к від 15.11.2007, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором 19/459-07к від 15.11.2007 в сумі 159 921,61 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 1 267 586,66 грн. та понесені при подачі позову до суду судові витрати. Під час розгляду справи представник позивача ПАТ «Універсал Банк» неодноразово уточнював позовні вимоги. Враховуючи останнє уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 17-18) представник позивача ПАТ «Універсал Банк» [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] в користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором 19/459-07к від 15.11.2007 в сумі 269 335,71 дол. США та понесені при подачі позову до суду судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 15.11.2007 було укладено кредитний договір №19/459-07к на загальну суму 150 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 14.11.2037. Зазначений кредит [PERSON]М.(боржником) отримано на придбання нерухомого майна. [PERSON] до п. 6.1.1. Кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно даного договору. Згідно п. 4.4 Кредитного договору сплата процентів повинна була здійснюватися відповідачем не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем. [PERSON] до п. 4.5 Договору, погашення кредиту повинно було відбуватись щомісячно рівними частинами в сумі 416,66 дол. США, відповідно до Додатку №1 до кредитного договору (графік погашення заборгованості), а також 12,75% річних за користування кредитом. Крім того, згідно п. 9.1. Кредитного договору при порушення строків погашення кредиту або сплати процентів, комісій за користування кредитними коштами Позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення. Уточнивши розрахунок заборгованості відповідно до умов кредитного договору, станом на 14.09.2015 прострочена заборгованість за Кредитним договором №19/459-07к від 15.11.2007 складає 269 335,71 дол. США, з них: прострочена заборгованість по сумі кредиту 29 208,32 дол. США; заборгованість по сумі кредиту 115 270,54 дол. США; прострочені відсотки 108 859,160 дол. США; пеня 15 997,69 дол. США. Відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, чим порушує прийняті на себе договірні зобовязання. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за Кредитним договором додатково було укладено між позивачем та [PERSON] договір поруки від 15.11.2007, за умовами якого, відповідач [PERSON] зобовязується перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем усіх зобовязань перед позивачем, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність відповідачів є солідарно. Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» звертається до суду з вимогою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за Кредитним договором. До початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про розірвання договору поруки(а.с.132-133 т.1), в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір поруки від 15 листопада 2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] 15.11.2007 було укладено Кредитний договір №19/459 на загальну суму 150 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 14.11.2037. [PERSON] до кредитного договору було передано в іпотеку земельну ділянку, що належала [PERSON], відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №461203, кадастровий номер 4610166300:09:002:0068 площею 0,1050 га від 10 лютого 2008 року. Зазначає, що реалізація даної ділянки в той період повністю покривала наявний борг. Доказом є Висновок про вартість майна, де вартість заставного майна оцінено в 1 275 671,00 грн., що складало 263 025,00 дол. США. При перших проблемах з оплатою [PERSON] пропонував Банку здійснити переуступку боргу на нього щоб здійснював оплату, а в замін отримав право вимоги на земельну ділянку, що була в заставі. [PERSON] здійснив декілька проплат в якості поручителя. Однак отримав відмову. Окрім того, [PERSON] здійснював часткову оплату по договору поруки в сумі 1 700,00 дол. США. Надалі Позичальник спільно з Банком здійснили виведення земельної ділянки із застави. Так, вище вказана земельна ділянка була розподілена на дві, що підтверджується відповідними Державними актами: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №329689, кадастровий номер 4610166300:09:002:0093 площею 0,0902 га 30.08.2010 Вишнева, 2а; Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №329688, кадастровий номер 4610166300:09:002:0094 площею 0,0148 га 30.08.2010 Вишнева, 2а. Як видно на копіє Державного акту примірник отримано Банком 10.11.2010. Тож Банку було відомо про те, що земельна ділянка виведена з під іпотеки. У ст. 593 ЦК України встановлено підставу для припинення права застави втрата предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави. Такі дії Банку та позичальника [PERSON], як вважає позивач по зустрічному позову, привели до того, що відсутнє забезпечення по кредиту. [PERSON] не може виконати п. 10 Договору Поруки, а саме: передати [PERSON], як поручителю право вимоги на заставне майно, оскільки таке відсутнє виведене з під застави з відома Банку. Представник позивача ПАТ «Універсал Банк» - [PERSON] (представник відповідача за зустрічним позовом), згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Проти зустрічних вимог [PERSON] заперечував, вважає заявлені вимоги не обґрунтованими. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] первісний позов не визнав з мотивів, викладених в зустрічній позовній заяві, просив у задоволенні позовних вимог первісного позову відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов підтримав, з підстав викладених в зустрічній позовній заяві, просить його задовольнити. Крім цього, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ «Універсал Банк» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором поруки та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, заяв від нього про зміну місця свого проживання та розгляд справи у його відсутності до суду не поступило. Заслухавши пояснення пояснення представника позивача(банку) та відповідача [PERSON], дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши матеріали справи і всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» підлягають до часткового задоволення, зустрічний позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Так, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. 15.11.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №19/459-07к на загальну суму 150 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 14.11.2037. Зазначений кредит [PERSON] отримано на придбання нерухомого майна. [PERSON] до п. 6.1.1. Кредитного договору відповідач зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно даного договору. Згідно п. 4.4 Кредитного договору сплата процентів повинна була здійснюватися відповідачем не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем. [PERSON] до п. 4.5 Договору, погашення кредиту повинно було відбуватись щомісячно рівними частинами в сумі 416,66 дол. США, відповідно до Додатку №1 до кредитного договору (графік погашення заборгованості), а також 12,75% річних за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості відповідно до умов кредитного договору, станом на 14.09.2015 прострочена заборгованість за Кредитним договором №19/459-07к від 15.11.2007 складає 269 335,71 дол. США, з них: прострочена заборгованість по сумі кредиту 29 208,32 дол. США; заборгованість по сумі кредиту 115 270,54 дол. США; прострочені відсотки 108 859,160 дол. США; пеня 15 997,69 дол. США. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] до ст. 623 ЦК України Боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання доказується кредитором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив заборгованість, яка складає 269 335,71 дол. США. Крім того, в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладено між позивачем та [PERSON] договір поруки від 15.11.2007, за умовами якого, відповідач [PERSON] зобовязується перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем усіх зобовязань перед позивачем, що виникли з Кредитного договору, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність відповідачів є солідарно. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» предявив до [PERSON] вимогу 10 квітня 2009 року (Т. 1 а.с. 35). У своїх поясненнях ПАТ «Універсал Банк» сам обґрунтував настання права вимоги по усьому зобовязанню до цієї дати щодо [PERSON] Позивач звернувся з позовом до суду 11.05.2010, що є більше ніж один рік з часу предявлення вимоги. Даний факт підтверджує пропущення позивачем строків позовної давності. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі №6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. [PERSON] закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. [PERSON] до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі простроченні повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Предявленням вимоги до поручителя є предявлення до нього позову. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений відповідно до кредитного договору, не предявив протягом шести місяців позову до поручителя про виконання зобовязання, суд дійшов висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилися. Положенням ч. 3 ст. 267 ЦК України, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позивач, звернувшись із позовною заявою пропустив шестимісячний та річний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №19/459-07к від 15.11.2007 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №19/459-07к від 15.11.2007 року з [PERSON] відмовити за пропуском строку позовної давності, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та підлягає до задоволення. [PERSON] до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду. Стосовно заявлених зустрічних вимог відповідача [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про розірвання договору поруки, що ці вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] 15.11.2007 було укладено Кредитний договір №19/459 на загальну суму 150 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 14.11.2037. [PERSON] до кредитного договору було передано в іпотеку земельну ділянку, що належала [PERSON] [PERSON] до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №461203, кадастровий номер 4610166300:09:002:0068 площею 0,1050 га від 10 лютого 2008 року. [PERSON] зазначає, що реалізація даної ділянки в той період повністю покривала наявний борг. Доказом є Висновок про вартість майна, де вартість заставного майна оцінено в 1 275 671,00 грн., що складало 263 025,00 дол. США. При перших проблемах з оплатою [PERSON] пропонував Банку здійснити переуступку боргу на нього щоб здійснював оплату, а в замін отримав право вимоги на земельну ділянку, що була в заставі. [PERSON] здійснив декілька проплат в якості поручителя. Однак отримав відмову. Окрім того, [PERSON] здійснював часткову оплату по договору поруки в сумі 1 700,00 дол. США. Надалі [PERSON] спільно з Банком здійснили виведення земельної ділянки із застави. Так вище вказана земельна ділянка була розподілена на дві, що підтверджується відповідними Державними актами: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №329689, кадастровий номер 4610166300:09:002:0093 площею 0,0902 га 30.08.2010 Вишнева, 2а; Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №329688, кадастровий номер 4610166300:09:002:0094 площею 0,0148 га 30.08.2010 Вишнева, 2а. Як видно на копіє Державного акту примірник отримано Банком 10.11.2010. Тож Банку було відомо про те, що земельна ділянка виведена з під іпотеки. У ст. 593 ЦК України встановлено таку підставу для припинення права застави як втрата предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави. Такі дії Банку та позичальника [PERSON], як вважає позивач, привели до того, що відсутнє забезпечення по кредиту. [PERSON] не може виконати п. 10 Договору Поруки, а саме: передати [PERSON], як поручителю право вимоги на заставне майно, оскільки таке відсутнє виведене з під застави з відома Банку. Представник позивача не спростував твердження відповідача [PERSON] в тій частині позовних вимог. З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», [PERSON] про розірвання договору поруки є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved