Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Представник ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 06.04.2015 року [PERSON] уклала з ТОВ "Служба миттєвого кредитування" Кредитний договір № 150406-153742 та отримала кредит в розмірі 700,00 гривень. Відповідно до п. 3.1. Договору Відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 700,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 420,00 гривень, що разом складає 1 120,00 гривень, у строк до 05.05.2015 року. Всупереч умовам Кредитного договору [PERSON] станом на 27.11.2017 року має заборгованість в сумі 14238,00 гривень, в тому числі 700,00 гривень - основного боргу, 420,00 гривень - проценти за договором; 13 118,00 гривень - пеня за договором. В зв'язку з вищевикладеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування» просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14 238,00 гривень а також судові витрати, які були ними понесені у зв'язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився але надіслав на адресу суду клопотання щодо слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 223 ч.4 ЦПК України за відсутністю відповідача. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 525 - 527 ЦК України передбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що 06.04.2015 року [PERSON] уклала з ТОВ "Служба миттєвого кредитування" Кредитний договір № 150406-153742 та отримала кредит в розмірі 700,00 гривень, що підтверджується заявою-анкетою для отримання кредиту та видатковим касовим ордером (а.с.4,5). Відповідно до п. 3.1. Договору Відповідач зобов'язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 700,00 гривень, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 420,00 гривень, що разом складає 1 120,00 гривень, у строк до 05.05.2015 року. Згідно з п.4.4. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два) % за кожен день прострочення платежу. Всупереч умовам Кредитного договору [PERSON] станом на 27.11.2017 року має заборгованість в сумі 14238,00 гривень, в тому числі 700,00 гривень - основного боргу, 420,00 гривень - проценти за договором; 13 118,00 гривень - пеня за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14-30). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача, заборгованості у розмірі 14 238,00 гривень. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved