Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

У травні 2016 року Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Державного підприємства "Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа», в якому просила суд стягнути на свою користь середній заробіток у зв"язку з затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 15 584,01 грн. В процесі розгляду справи позивачка згідно заяви від 29.06.2016 року збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток у зв"язку з затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 17 942,88 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та при звільненні повний розрахунок проведено не було. Зазначає, що в результаті звернення до суду за захистом своїх порушених прав 09.07.2012р., 26.09.2014р., були ухвалені судові рішення щодо стягнення із відповідача на її користь середного заробітку у зв'язку із затримкою розрахунків при звільненні за періоди: з моменту звільнення 30.09.2009 по 04.05.2012рр.; з 24.02.2014 по 26.09.2014рр. Заборгованість за вказаними рішеннями була частково погашена в примусовому порядку Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку за 464 робочих днів прострочки за період з 26.09.2014 по 01.07.2016рр. у розмірі - 17 942,88 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, але подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги згідно заяви про збільшення позовних вимог від 29.06.2016 року підтримала в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Направив до суду письмові заперечення проти позову, де просив в задоволенні позову відмовити з посилання на те, що підприємство не має фактичної можливості виплатити зазначену заборгованість, оскільки з 2011 року поточний рахунок підприємства арештований державною виконавчою службою Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді прибиральниці та згідно наказу № 34-К від 30.09.2009 р. була звільнена з роботи у зв'язку з скороченням штату. Вимоги ст. 47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Між тим, як вбачається з матеріалів справи Шевченківським районним судом м. Києва 09.07.2012р. винесено рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні [PERSON] за період з моменту звільнення 30.09.2010 по 04.05.2012 рр.Крім того, рішенням від 26.09.2014р. з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні за період з 24.02.2014 по 26.09.14рр., наявність вказаних рішень перевірено судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/25274360,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40769323. Таким чином, фактична виплата грошових коштів, належність їх позивачу та винність в їх невиплаті була встановлена рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2012р., 26.09.2014рр. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З урахуванням того, що відповідачем на день звільнення позивача не було виплачено заробітну плату в повному обсязі та не доведено відсутність його вини у невиплаті такої заробітної плати, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у виплаті вказаної суми заробітної плати, розмір якого обрахований наступним чином. Щодо розміру середньоденної заробіної плати, необхідно зазначити, що останній встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.07.2012 року та становить 38,67 грн. і є таким що не доказується при розгляді інших справ, відповідно до ст. 61 ЦПК України. Таким чином, сума середнього заробітку у зв"язку із затримкою розрахунку при звільненні за період затримки з 26.09.2014 по 01.07.2016 року становить 17 942,88 грн. (38,67 грн. (сума середньоденної заробітної плати) х 464 дні (кількість робочих днів прострочки) = 17 942,88 грн.) На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову. В порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 541,37 грн., виходячи із розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 67, 72, 107, 115, 116, 117, 233 КЗпП України та

Outcome: approved