overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

01.10.2014 року, а уточнивши позовні вимоги 08.12.2014 року, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття.(а.с.а.с.1-2,43-44) Свою вимогу мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.51) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 28.11.2014 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

01.10.2014 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов. Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.1969 року позивач уклала шлюб з [PERSON] Останньому належав на праві власності будинок [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. На підставі заяви позивача, нотаріусом було заведено спадкову справу. Інших заяв про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини, у визначений законом термін, до нотаріуса не надходило. Позивачем було виготовлено технічний паспорт на належний померлому будинок, проте правовстановлюючий документ на такий будинок відсутній. За відсутності правовстановлюючого документа, видача свідоцтва про право на спадщину не можлива.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

01.10.2014 року до суду звернувся позивач з даним позовом, в якому, посилався на те, що його життя з відповідачкою не склалося, в сім'ї немає взаємопорозуміння, позивач не бажає відновлювати стосунки, просив розірвати укладений з відповідачкою шлюб, зареєстрований 14.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 229. В судове засідання позивач не прибув, подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст.ст. 105, 110 Сімейного Кодексу України права подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, зареєстрований 14.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 229. Зважаючи на вимоги ст.ст. 57-59 ЦПК України позивач довів свої вимоги в судовому порядку, а тому суд вважає за правомірне розірвати укладений між сторонами шлюб, оскільки це відповідає волевиявленню сторін, моральним засадам суспільства та закону. Питання про судові витрати підлягає вирішенню на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

01.10.2014 року МКП «Миколаївводоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 1230,44грн. та судових витрат. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти розгляду заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Нарахування вартості спожитих послуг відповідачем здійснювалося відповідно до норм затверджених рішенням Миколаївської міської Ради №385 від 26.06.1998р. Судом встановлено, що свої обов'язки щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення МКП «Миколаївводоканал» виконував у повному обсязі та належним чином. Відповідач свій обов'язок, щодо своєчасної і в повному обсязі сплати за спожиті послуги з водопостачання і водовідведення не виконував, у зв'язку з чим заборгував за спожиті послуги. 13.13.2010 року [PERSON] уклала Договір про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення на період з 13.10.2010 по 13.10.2012 року на суму 2 555грн. 88 коп. По даному договору було сплачено 1325 грн.44 коп., залишок за Договором - 1230 грн. 44 коп. Таким чином, заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2012 року становить 1 230,44 грн., яку необхідно стягнути з відповідачів. Згідно п.20,21 «Правил надання послуг з Централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1497 від 30.12.1997 року та № 630 від 21.07.2005, ст.22 Закону України «Про питну водну та питне водопостачання» № 2918-111 від 10.01.2002, ст.ст. 67,68 Житлового Кодексу України, на споживачів послуг з водопостачання покладено обов'язок своєчасної щомісячної сплати зазначених послуг. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

01.10.2014 року позивач [PERSON]. звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визначити рівними частки співвласників [PERSON] та [PERSON] у спільній власності на ? частину квартири [ADDRESS], тобто по 1/4 за кожним співвласником. При цьому позивач посилається на те, що сторони по справі 04.12.1998 року придбали вказану квартиру, оформивши угоду на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н». В теперішній час з метою відчуження квартири позивач звернулась до нотаріуса, якій їй роз'яснив, що не зможе здійснити нотаріальну дію, оскільки в договорі купівлі-продажу не зазначені частки співвласників, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги визнала та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] продала, а [PERSON], яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], купила ? частину квартири за адресою: [ADDRESS], що вбачається з договору №Н/98-00978 купівлі-продажу нерухомого майна від 04.12.1998 року, укладеного на Регіональній універсальній біржі «Олександр-Н» та зареєстрованого 09.03.1999 року в КП «ОМБТІ та РОН». Вказана квартира загальною площею 67,5 кв. м., корисною площею 64,3 кв.м., складається з 3 кімнат житловою площею 39,1 кв. м., а також: кухні, туалету, ванної, коридору, кладової, двох вбудованих шаф /а.с.5-6/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], 27.12.2003 року уклала шлюб з [PERSON], в зв'язку з чим змінила прізвище на «[PERSON]» /свідоцтво про одруження серії [NUMBER], видане 27.12.2003 року виконкомом Виноградненської сільської ради/. Вказаний шлюб розірвано 15.01.2009 року, про що суду надано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане 15.01.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.10/. [PERSON] 16.07.2010 року змінила прізвище на «[PERSON]» в зв'язку з укладенням шлюбу з [PERSON], про що суду надано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане повторно 18.11.2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції /а.с.15/. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

01.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що з відповідачкою по справі зареєстрували шлюб 20.11.1982 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №33. Шлюб перший. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Крім того, позивач посилається на те, що з 2011 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Причиною розпаду сім*ї є те, що вони мають різні погляди на сімейні цінності, перестали розуміти один одного, втратили почуття кохання, на примирення не згоден. В позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою неможливе. Позивач надав суду заяву, у якій просить справу слухати у його відсутності, позовну заяву просить задовільнити. Відповідачка в судове засідання надала заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сім'ю неможливо, так як сторони припинили шлюбні відносини в 2011 році і проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно. Спору про поділ майна не мають. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

01.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6460 грн. 67 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщалася в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомила. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2007 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26.08.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 6460 грн. 67 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 1714 грн. 09 коп., заборгованість по процентам - 2505 грн. 22 коп., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1695 грн. 61 коп., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 295 грн. 75 коп. (а.с 9-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

01.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 13435,28 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 06.03.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4676,72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.08.2014 року виникла заборгованість в розмірі 13435,28 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 4676,74 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 683,31 грн., залишок за несплаченим штрафом - 8075,23 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 6-7). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 13435,28 грн.. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

01.10.2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до кредитної угоди та умов заяви №001-13824-170913 від 17.09.2013 року [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 10240,00 гривень терміном 12 місяців з оплатою 9,99 % річних за користування кредитом. Станом на 16.07.2014 р. заборгованість по кредиту становить 12683,17 грн., яка складається з: 9423,46 грн.- сума заборгованості за кредитом; 442,67 грн.- заборгованість за відсотками; 2817,04 грн. - заборгованість за комісіями. Позивач просить про стягнення заборгованості за кредитною угодою від 17.09.2013 р., в повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини наведені в позовній заяві, просила про постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився вдруге, зареєстрований за адресою: с. Мшана Городоцького району Львівська обл. (а.с.14), згідно рекомендованого повідомлення (а.с.20) повідомлений належним чином, а тому, відповідно до статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів проти чого не заперечив представник позивача. Дослідивши докази, суд встановив правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правової норми, яка регулює ці правовідносини, та встановив. Згідно заяви №001-13824-170913, анкети клієнта (а.с.4-5), меморіального ордеру №63737316 від 18.09.2013 р. (а.с.3), виписки за договором № ALK-0005077 LVV (а.с.6), розрахунку заборгованості за кредитним договором №001-13824-170913 від 16.07.2014 р. (а.с.9), вбачається, що сторони уклали кредитну угоду №001-13824-170913 від 17.09.2013 року, згідно якої [PERSON], отримав споживчий кредит у розмірі 10240,00 грн. терміном на 12 місяців з оплатою 9,99 % річних за користування кредитом. Станом на 16.07.2014 р. заборгованість по кредиту становить 12683,17 грн. Судом встановлено, що спір витікає з цивільних правовідносин які регулюються виконанням зобов'язань. Неналежне виконання позичальником обов'язків перед Банком порушує право останнього, тобто те, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1050 ч.1 ЦК України зобов'язує позичальника своєчасно повернути позику, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням відсотків, розмір яких встановлено договором. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що є підстави для задоволення позову, а саме, про стягнення з відповідача 12 683,17 грн. заборгованості за кредитною угодою №001-13824-170913 від 17.09.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

01.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 28.01.2005 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки. Вказала, що за таких обставин збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд його розірвати. В судовому засіданні 20.11.2014 року позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні 20.11.2014 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував, пояснив, що кожен з подружжя має окреме особисте життя, а тому примирення між ними неможливе. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.01.2005 року, який зареєстрований Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №03 /а.с. 3 /. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження / а.с. 8-10/. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сім'я фактично розпалась, подружжя не підтримує шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

01.10.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 17% від усіх видів заробітку відповідача починаючи від 26.09.2014 року і до досягнення дочкою 23 років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, через канцелярію суду подав заперечення, просив задовольнити позов частково. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] та навчається на 1-му курсі денної форми навчання в Чернігівському національному технологічному університеті. (а.с 7-8). Відповідач в судовому запереченні визнавав позов частково, на 1/10 частину від його заробітку, посилався на те, що на його утриманні знаходиться матір, яка в зв'язку з похилим віком перебуває на обліку в лікарні, отримує пенсію 1087 грн. 00 коп. на місяць, та потребує сторонньої матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання [PERSON] в Чернігівському національному технологічному університеті, але не більше як до досягнення нею 23 років. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial