Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом. В подальшому представником позивача декілька разів уточнювалися позовні вимоги і в останній редакції позовної заяви від 25 травня 2018 року (т.2 а.с. 11-14) із урахуванням збільшених позовних вимог просив суд: визнати недійсними договір оренди земельної ділянки від 04.03.2015р. укладений між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та гр. [PERSON], накази Головного управління Держземагенства у Запорізькій області від 23.01.2015р. № 8-73/15-15-СГ від 04.03.2015 № 8-447/15-15-СГ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38643315 від 11.12.2017р. прийнятого Линник Євгенією Олександрівною державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області. Свої вимоги, обґрунтовує тим, що 03.09.2007р. між ФГ «[PERSON]» та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Державному реєстрі земель, про що вчинено запис від 03.09.2007р. за № 040728100001. Згідно п. 2 вказаного договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 20,5975 га. Додатковою угодою від 20.07.2012р. п. 8 Договору оренди викладено у новій редакції, збільшено строк оренди земельної ділянки до 10 років. Вказану додаткову угоду зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2015р. згідно витягу із вказаного реєстру за № 34280308 від 27.02.2015р. 23.01.2015р., в період оренди вказаної земельної ділянки, Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області (правонаступником якого є відповідач) прийнято рішення оформлене наказом № 8-73/15-15-СГ про надання дозволу гр. [PERSON] на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки [NUMBER]. 04.03.2015р., в період оренди земельної ділянки, Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області прийнято рішення, оформлене наказом № 8-447/15-15СГ про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] в оренду гр. [PERSON] 04.03.2015р., в період оренди земельної ділянки, Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] гр. [PERSON] Згідно довідки № 114011222 від 14.02.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 05.12.2017р. проведено державну реєстрацію спірного договору оренди, на думку представника позивача, про що державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації прийнято рішення № 38643315 від 11.12.2017р. Згідно з даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2303981582018 від 14.02.2018р., зареєстровано право оренди земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] за гр. [PERSON], дата державної реєстрації речового права 05.12.2017р., строк дії речового права 25 років. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача Гришко І.І. повністю підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Ним надано відзив на позовну заяву (а.с. 178-180), в якому зазначено, що 03 вересня 2007 року між Чернігівською районною державною адміністрацією та ФГ «[PERSON]» укладено договір оренди землі строком на 5 років, який зареєстрований 03.09.2007р. за № 040728100001. 20 липня 2012р. між Чернігівською районною державною адміністрацією та ФГ «[PERSON]» укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 03.09.2007р. № 040728100001 строком на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право перед іншими особами на поновлення його на новий строк. Згідно експертного висновку, який знаходиться в державній реєстраційній справі № 040728100001 після здійснення державної реєстрації, орендар набуває право на використання земельної ділянки. А додаткова угода була зареєстрована лише 27.02.2015р., індексний номер: 34280308. 22 січня 2015р. до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся [PERSON] із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 24.12.2014р. Відділ у Чернігівському районі надав інформацію станом на 01.01.2013р., що строк дії договору оренди між Чернігівською РДА та ФГ «[PERSON]» укладено на 5 років щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 20,5975 га, відповідно до «Книг записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі». Тобто на момент звернення громадянина [PERSON] до Головного управління договір оренди землі від 03.09.2007р. вважався припиненим у зв'язку із закінченням строку, тому що додаткова угода до основного договору зареєстрована не була. Посилається на ст.ст. 18,20 Закону України «Про оренду землі», що договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після державної реєстрації укладеного договору він набуває чинності. 04.03.2015р. між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та гр. [PERSON] укладено договір оренди землі строком на 25 років, який зареєстрований 05.12.2017р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 107282620. [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, та пояснив, що договір, який був укладений на 5 років між Чернігівською райдержадміністрацією та ФГ «[PERSON]» 03.09.2007р., строк дії якого закінчився 03.09.2012р., а відповідно до укладеної додаткової угоди, яка зареєстрована незаконно на його думку, строк дії договору закінчився 03.09.2017року. Відповідно до наявного у нього витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у серпні 2013 року державним реєстратором Щербань А.О. зареєстровано не за Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області, а за управлінням Держземагенства України в Запорізькій області право власності на спірну земельну ділянку, оскільки з 2013 року розпорядником земель являється управління Держземагенства, а потім управління Держгеокадастру. У кінці 2014 року він звернувся до управління Держземагенства у Запорізькій області із питанням про наявність вільних земельних ділянок у Чернігівському районі. Йому надана відповідь про вільні земельні ділянки та повідомлено, що необхідно зробити для того, щоб отримати її в оренду. Ним за 3 місяці зібрано та підготовлено всі відповідні документи, викликано експерта із земельних питань, яким зроблено відповідний аналіз земельної ділянки. Відповідачу відомо, що на момент його звернення до управління Держгеокадастру підтверджуючих документів, що користувачем вказаної земельної ділянки є ФГ «[PERSON]» не було, так як додаткова угода до договору оренди не була зареєстрована і заяв від фермерського господарства на продовження строку дії договору не було. Земельна ділянка була вільна. Між відповідачем та управлінням Держземагенства 04 березня 2015 року укладено договір оренди земельної ділянки. Він звернувся до державного реєстратора для реєстрації вказаного договору, але йому повідомили, що за 5 днів до підписання договору, державним реєстратором 27.02.2015 року було зареєстровано додаткову угоду до договору оренди між Чернігівською РДА та ФГ «[PERSON]», яка була підписана у 2012 році, тобто через 3 роки після її підписання. З цих підстав йому було відмолено у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, про що надано відповідний Витяг із реєстру. Вважає, що державний реєстратор на мав права реєструвати вказану додаткову угоду підписану у 2012 році, оскільки розпорядником земель з 2013 року є управління Держземагенства. Протягом двох років він не міг приступити до обробітку земельної ділянки відповідно до підписаного договору оренди. Після того, як закінчився строк дії договору між Чернігівською РДА та ФГ «[PERSON]», до управління Держгеокадастру від ФГ «Зибареєвих» за 30 днів до закінчення дії вказаного договору повинна була направлена заява про продовження дії договору. Як йому відомо, що цього зроблено не було. 11 грудня 2017 року державним реєстратором було зареєстровано договір оренди між ним та управлінням Держземагенства, за який він сплачує орендну плату. Після підписання договору відповідач направив техніку для обробки земельної ділянки, але там зустрівся з невідомою йому особою, яка повідомила, що земельна ділянка вже засіяна і взагалі, що є рішення суду, яким поновлено договір оренди між Чернігівською райдержадміністрацією та ФГ «[PERSON]». Але він ніякого рішення суду не бачив. Представник Чернігівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи знаходиться клопотання за підписом першого заступника голови райдержадміністрації Попюка В.М. в якій він просить розглянути справу без їх представника, а також пояснив, що розпорядженням голови районної державної адміністрації від 17.01.2007р. № 12 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФГ «[PERSON]» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 20,5975 га. ріллі, в контурі [NUMBER] із земель резервного фонду розташованої на території Просторівської сільської ради та передано в оренду ФГ «[PERSON]» строком на 5 років. На підставі вказаного розпорядження було укладено договір оренди землі між Чернігівською районною державною адміністрацією та ФГ «[PERSON]», який зареєстровано у Державному реєстрі земель від 03 вересня 2007р. за № 040728100001. На підставі заяви ФГ «[PERSON]» 20.07.2012р. прийнято розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації, яким продовжено термін дії договору оренди від 03.09.2007р. терміном на 10 років. Відповідно до змін, внесених у 2013 році до Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб. На даний період районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб за межами населених пунктів (а.с. 85). Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги позову та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. 03.09.2007р. між Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області та фермерським господарством «[PERSON]» укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Державному реєстрі земель, про що вчинено запис від 03.09.2007р. за № 040728100001 (т. 1 а.с. 9-13). Відповідно до відомостей, що містяться у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: [NUMBER] (т.1 а.с.30). Згідно з п. 1, п. 2 вказаного договору, орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації № 12 від 17.01.2007, та знаходиться на території Просторівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель резервного фонду в контурі [NUMBER], загальною площею 20,5975 га, у т.ч. 20,5975 га (ріллі) розташована на схилі вододільного плато до 30 із чорноземами звичайними малогумусними - слабозмитими легкоглинистими на лісах, середньозмитими легкоглинистими на лісах. Відповідно до п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 200723,00 грн. Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору). Між Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області та фермерським господарством «[PERSON]» 20.07.2012 було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 03.09.2007 № 040728100001, якою внесено зміни до пунктів 5, 8, 9 договору, щодо розміру нормативної грошової оцінки, строку дії договору, розміру орендної плати (т.1 а.с.20-21). Зокрема, сторонами у додатковій угоді погоджено, що договір укладено на 10 (десять) років - з урахуванням ротації с/г культур. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право перед іншими особами на поновлення його на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на поновлення договору повинен не пізніше 01 серпня останнього року дії договору повідомити письмово орендодавця про намір укласти договір на новий строк. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі, зареєстрована у державному реєстрі земель. В пункті 43 договору оренди землі встановлено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, з врахуванням пунктів 8, 43 договору оренди землі та п. 2 додаткової угоди до договору оренди землі від 20.07.2012, строк дії договору становить з 03.09.2007р. по 03.09.2017р. Вказану додаткову угоду зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2015р., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19678855 від 27.02.2015р., що підтверджується Витягом із вказаного реєстру за № 34280308 від 27.02.2015р. (т.1 а.с. 22-23). 23.01.2015р. Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області прийнято рішення оформлене наказом № 8-73/15-15-СГ про надання дозволу гр. [PERSON] на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки розміром 20,5975 га. з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства (т.2 а.с. 2). 04.03.2015р. Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області прийнято рішення, оформлене наказом № 8-447/15-15СГ про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки площею 20,5975 га в оренду за кадастровим номером [NUMBER] гр. [PERSON] строком на 25 років для ведення фермерського господарства (т.2 а.с. 3). 04.03.2015р., між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та гр. [PERSON] укладено договір оренди землі загальною площею 20,5975 га за кадастровим номером [NUMBER] строком на 25 років (т. 2а.с. 4-8). [PERSON] у березні 2015 року звернувся до державного реєстратора для реєстрації вказаного договору, але йому відмовлено у державній реєстрації іншого речового права право оренди земельної ділянки з реєстраційним номером 151323823255, що розташована на території Запорізької області Чернігівського району Просторівської сільської ради, через те, що право оренди на вказану земельну ділянку вже зареєстровано, про що державним реєстратором Линник Є.О. 20.03.2015р. винесено Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 20141571 (т.1 а.с. 241). Відповідно до інформаційної довідки за № 107282620 від 12.12.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 05.12.2017р. проведено державну реєстрацію договору оренди землі від 04.03.2015р. між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та гр. [PERSON] на строк 25 років (т. 1 а.с. 182). Згідно за даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права між Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області та гр. [PERSON] державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області Линник Є.О. зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38643315 від 11.12.2017р. за кадастровим номером [NUMBER], строк дії договору становить 25 років, з правом пролонгації (т.1 а.с. 260). 12 грудня 2017 року Фермерське господарство «[PERSON]» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання укладеним на новий строк (поновленим) договору оренди землі від 03.09.2007р., укладеного між ФГ «[PERSON]» та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області, зареєстрованого у Державному реєстрі земель, про що вчинено запис від 03.09.2007р. за № 040728100001 на тих самих умовах. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 року справа № 908/2506/17 позов ФГ «[PERSON]» було задоволено частково і визнано поновленим договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 20,5975 га (ріллі), укладений між Фермерським господарством «[PERSON]» та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області, зареєстрований у Державному реєстрі земель, про що вчинено запис від 03.09.2007 за №040728100001, на строк десять років та на тих самих умовах, яке набрало законної сили 15.01.2019р. (т.2 а.с.37-39). Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019р. справа № 908/2506/17 рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018р. у справі № 908/2506/17 залишено без змін (т.2 а.с. 132-134). В силу вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, які встановлені вказаним судовим рішенням, суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню в межах розгляду даної справи, а тому достовірно встановленим є факт поновлення Договору оренди землі від 03.09.2007р. за № 040728100001. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1 закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент укладення договору оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Положеннями ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи позивач та орендодавець дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 03.09.2007 р. договір та додаткову угоду до договору 20.07.2012р. своїми підписами. З урахуванням пунктів 8, 43 договору оренди землі та п. 2 додаткової угоди до договору оренди землі від 20.07.2012р., строк дії договору становить з 03.09.2007р. по 03.09.2017р. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» визначає підстави для пролонгації договору оренди землі. Так, у частинах 1,5 статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Згідно частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18). Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 року справа № 908/2506/17 встановлено, що земельна ділянка загальною площею 20,5975 га в контурі [NUMBER], кадастровий номер - [NUMBER], яка знаходиться в обробці у ФГ «[PERSON]» використовується за призначенням, обробляється належним чином та фермерським господарством систематично вносяться орендні платежі за користування земельною ділянкою (т.2 а.с.37-39). Крім того, як вже зазначалося вище, судовим рішенням був встановлений факт поновлення договору оренди від 03 вересня 2007 року. Відповідно до положень ст. ст.141,149 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб, передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача. Згідно із частиною 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Таким чином, при укладанні договору оренди землі між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та [PERSON] від 04.03.2015р. не було дотримано вимог щодо чинності правочину, які передбачені ст.ст.203, 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставами недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». У рішенні Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з поновленням договору оренди від 03.09.2007 року укладеного між Чернігівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством «[PERSON]» на новий строк, у відповідності до рішення Господарського суду Запорізької області від 11.04.2018 року справа № 908/2506/17, яке набрало законної сили 15.01.2019р., суд дійшов висновку, що договір оренди землі, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та [PERSON] від 04.03.2015р., а також Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 23.01.2015р. № 8-73/15-15-СГ, від 04.03.2015 № 8-447/15-15-СГ є недійсними, а рішення про його державну реєстрацію підлягає скасуванню, тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання стосовно розміру судових витрат буде вирішено відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved