Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 13474,37 грн. та стягнення судових витрат по справі. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27.09.2011 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (надалі-кредитний договір), за яким відповідачеві був виданий кредит в сумі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. В порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, і станом на 30.04.2014 року заборгованість перед Банком склала 13474,37 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 7408,14 грн., заборгованість за відсотками 4056,75 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредиту - 891,65 грн., штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 617,83 грн.. Посилаючись на викладенні обставини, позивач просив про задоволення позовних вимог. Представник позивача, в судове засідання не з"явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать розписки-повідомлення про врученян судових повісток. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в наданій суду заяві вказував, що проти заочного рішення суду не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення вимог цього Закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2011 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит в сумі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Взяті зобов'язання відповідач по кредитному договору виконує неналежно, допустив заборгованість яка станом на 30.04.2014 року склала 13474,37 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 7408,14 грн., заборгованість за відсотками 4056,75 грн., заборгованість по комісії за користуванням кредиту - 891,65 грн., штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 617,83 грн.. У разі порушення зобов"язань настають наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема сплата неустойки, штрафу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Викладене свідчить, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved