Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

01 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати трудові відносини між нею та ТОВ «Конвалія» припиненими з 02.09.2020 року у зв`язку з її звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Свої вимоги обґрунтувала тим, що наказом №3-к від 26.02.2018 року «Про вступ на посаду директора» вона прийнята на посаду директора ТОВ «Конвалія». Підставою для складання вищевказаного наказу слугувало рішення засновника ТОВ «Конвалія» 1/18 від 19.02.2018 року. Згідно статуту, на підставі якого діє підприємство, позивач як директор товариства підзвітна загальним зборам. Тому, у зв`язку з тим, що підприємство фактично своєї діяльності не веде, заробітної плати позивач не отримує, інших працівників окрім неї на підприємстві не має, 17.08.2020 року звернулась до засновника товариства [PERSON] з вимогою провести забори учасників ТОВ «Конвалія» з приводу звільнення її з посади директора за власним бажанням з 02.09.2020 року. Оскільки ніяких дій засновником товариство щодо скликання загальних зборів не було вчинено, 28.10.2020 року [PERSON] повторно звернулась з аналогічними вимогами до засновника ТОВ «Конвалія» [PERSON] , але відповідач на нього теж не відреагував. Вказані обставини позивач вважає такими, що порушують її право бути звільненою з займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з чим звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 лютого 2018 року засновником ТОВ «Конвалія» Гарбузом М.Ф., який є власником частки у розмірі 100% статутного капіталу, що відповідає 100% голосів товариства, прийнято рішення №1/18 щодо зміни керівника, згідно якого звільнено з посади директора ТОВ «Конвалія» [PERSON] та призначено нового директора [PERSON] /а.с.5/ Наказом №3-к від 26 лютого 2018 року «Про вступ на посаду директора» [PERSON] приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «Конвалія» з 26 лютого 2018 року по 26 лютого 2021 року /а.с.4/ У відповідності до Статуту ТОВ «Конвалія» зі змінами та доповненнями засновником товариства є громадяни України: [PERSON] , який має 100% частки статутного капіталу. 17 серпня 2020 року позивач звернулася до загальних зборів товариства в особі [PERSON] з заявою про звільнення її з посади директора за власним бажанням з 02 вересня 2020 року через неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків, а також на адресу відповідача направила вимогу про проведення загальних зборів товариства з проханням провести збори для вирішення питання про звільнення її з посади директора ТОВ «Конвалія» з 02.09.2020 року» /а.с.6,7/ Оскільки на вимогу [PERSON] скликати загальні збори відповідач жодним чином не відреагував, 28 жовтня 2020 року позивач повторно звернулась до засновника ТОВ «Конвалія» Гарбуз М.Ф. з тією самою вимогою. Поштовий лист з вимогою [PERSON] був отриманий відповідачем під особистий підпис 05.11.2020 року, однак жодних дій з його боку вчинено не було. Пунктом 10.1 Статуту ТОВ «Конвалія» вищим органом управління Товариства є збори учасників (або їх представників). Збори учасників мають право прийняти рішення по будь-яким питанням діяльності підприємства. Учасники володіють кількістю голосів в Зборах, пропорційно до розміру їх частки в Статутному фонді. Збори вважаються правомочними якщо на них присутні Учасники, що володіють в сукупності не менш 60% голосів. А з питань одностайності - всі Учасники. Згідно підпункту 10.2 Статуту до виняткової компетенції зборів учасників відноситься призначення і відкликання членів виконавчого органу (тобто директора) товариства і Ревізійної комісії. Позачергові Збори Учасників відповідно до п.10.4 Статуту скликаються по ініціативі Дирекції чи Ревізійної комісії Головою Товариства, а також на вимогу Учасників, що мають не менше 20% голосів. Про проведення Зборів Учасники повідомляються передбаченим Статутом засобом з вказанням часу, місця проведення і повістки дня не менше як за 30 днів до скликання загальних зборів. Станом на час звернення позивачу до суду загальні збори учасників ТОВ «Конвалія» щодо прийняття рішення про звільнення її з посади директора за власним бажанням не проведено. В Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань досі містяться відомості про позивача як керівника ТОВ «Конвалія», а про відповідача як кінцевого бенефіціарного власника вказаного підприємства./а.с.26-33/ Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. За приписами ст. 22 Кодексу законів про працю України (надалі за текстом - КЗпП України), відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника визначено однією з підстав припинення трудового договору (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 25 листопада 2019 року по справі №201/1384/16-ц із аналогічними обставинами та змістом порушених правовідносин зазначив, що ефективним і таким, що не суперечить закону, буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин між директором юридичної особи та безпосередньо юридичною особою на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Також за приписами вище вказаної статті працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Тобто, за змістом положень ст. 38 КЗпП, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» право директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру. Отже, не вчинення дій по скликанню загальних зборів для вирішення питання про звільнення [PERSON] є фактичним порушенням положень ст.38 КЗпП України та присилуванням до виконання примусової праці в розумінні ст.4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР 17 липня 1997 року. Наразі позивачем вичерпано всі можливі позасудові заходи для реалізації свого права на звільнення, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. Поряд з цим, слід зазначити, що датою звільнення [PERSON] з займаної посади має бути 05 грудня 2020 року, а не 02 вересня 2020 року, оскільки саме її повторне повідомлення про проведення загальних зборів було отримано відповідачем 05 листопада 2020 року і загальні збори згідно Статуту мали відбутись не раніше ніж через 30 днів по тому. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial