Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «АКБ Автокразбанк» про визнання договору іпотеки недійсним та про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним і таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач була одружена з [PERSON], який помер [INFO]. Разом з чоловіком спільно володіли будинком [ADDRESS]. Згідно свідоцтва на право власності на частину в спільному майні подружжя від 30 листопада 1982 року, кожен із подружжя володів ? частиною будинку. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 листопада 1982 року позивач стала власником 1/2 частини будинку, яка належала її покійному чоловікові. Іншу 1/2 частину спадкового майна отримав її син [PERSON]. Таким чином, вона стала власником 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Власником іншої, 1/4 частини домоволодіння став її син, [PERSON]. [PERSON] з метою позбавити позивача майна із застосуванням шахрайства заволодів належними їй 3/4 частинами домоволодіння по [ADDRESS], позбавивши таким чином належного мені житла. Таке заволодіння було скоєно шляхом укладення 24 січня 2005 року із застосуванням обману договору дарування ? належних мені частин домоволодіння. За даним фактом було порушено кримінальну справу та вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 грудня 2011 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та засуджений до 2 років обмеження волі. 23 березня 2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука ухвалено рішення, яким визнано недійсним правочин, договір дарування ? частин домоволодіння [ADDRESS], укладений представником [PERSON] від її імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] від 24 січня 2005 року. Повернуто [PERSON] у власність 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS]. Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 07 травня 2012 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 березня 2012 року залишено без змін. Виший спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 19 вересня 2012 року залишено без змін рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 травня 2012 року. На час подачі до суду позову про визнання договору дарування частини домоволодіння недійсним позивачу не було відомо про те, що домоволодіння знаходиться під іпотекою та про існування виконавчого напису нотаріуса. При спробі здійснити певні юридичні дії щодо належного їй на праві власності майна позивач дізналася, що на її частину домоволодіння, як і на весь будинок була накладена заборона на відчуження у зв'язку із тим, що відповідно до договору іпотеки №1247/К2-1 від 31 серпня 2007 року укладеного між «Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Автокразбанк» та [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] є предметом іпотеки. Договором іпотеки забезпечено виконання договору про надання кредитної лінії №1247/К2 від 30.08.2007, згідно якого іпотекодержатель (АКБ «Автокразбанк») надав іпотекодавцю ([PERSON]) кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 120 000 доларів США на строк по 30.08.2017 року включно. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] 31 серпня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №3826. Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано в порядку, встановленому законодавством, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №142052220 від 31.08.2007 року. Реєстрація здійснена приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер №5585937. На предмет іпотеки приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] 31.08.2007 року накладена заборона відчуження, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер №5585920 та заборона відчуження за реєстраційним номером №5585889. 29 вересня 2009 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] у зв'язку із наявністю заборгованості по Договору про надання кредитної лінії №1247/К2 від 30.08.2007, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх обов'язків по поверненню кредиту вчинив виконавчий напис, згідно якого приватний нотаріус на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 запропонував звернути стягнення на майно: домоволодіння з господарськими будівлями [ADDRESS] та земельну ділянку площею 707 кв. метри по [ADDRESS], кадастровий номер: 5310436100:06:003:0434, цільове призначення (використання) якої: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2613. Просила визнати недійсним договір іпотеки №1247/К2-1, укладений 31 серпня 2007 року між «Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Автокразбанк» та [PERSON] і яким забезпечено виконання Договору про надання кредитної лінії №1247/К2 від 30.08.2007 року - Кредитного договору, згідно якого іпотекодержатель (АКБ «Автокразбанк») надав іпотекодавцю ([PERSON]) Кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 120 000 доларів США на строк по 30.08,2017 року включно.; скасувати заборону на відчуження предмету іпотеки, домоволодіння [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] 31.08.2007 року, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер №5585920 та заборона відчуження земельної ділянки за адресою [ADDRESS] за реєстраційним номером № 5585889.; виключити з Державного реєстру іпотек, внесений згідно договору Іпотеки №1247/К2-1, укладеного 31 серпня 2007 року між «Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Автокразбанк» та [PERSON] запис про обтяження іпотекою майнових прав, здійснений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON]; визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], вчинений 29 вересня 2009 року, згідно якого приватний нотаріус запропонував звернути стягнення на майно: - домоволодіння з господарськими будівлями [ADDRESS]. - земельну ділянку площею 707 кв. метри по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, просив поновити строк позовної давності. Представник відповідача ПАТ «Автокразбанк» у судовому засіданні проти позову заперечував, просив застосувати строки позовної давності. Треті особи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] була одружена з [PERSON], який помер [INFO]. Разом з чоловіком спільно володіли будинком [ADDRESS]. Згідно свідоцтва на право власності на частину в спільному майні подружжя від 30 листопада 1982 року, кожен із подружжя володів ? частиною будинку. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 листопада 1982 року позивач стала власником 1/2 частини будинку, яка належала її покійному чоловікові. Іншу 1/2 частину спадкового майна отримав її син [PERSON]. Таким чином, вона стала власником 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Власником іншої, 1/4 частини домоволодіння став її син, [PERSON]. [PERSON] з метою позбавити позивача майна із застосуванням шахрайства заволодів належними їй 3/4 частинами домоволодіння по [ADDRESS], позбавивши таким чином належного мені житла. Таке заволодіння було скоєно шляхом укладення 24 січня 2005 року із застосуванням обману договору дарування ? належних мені частин домоволодіння. За даним фактом було порушено кримінальну справу та вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05 грудня 2011 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та засуджений до 2 років обмеження волі. 23 березня 2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука ухвалено рішення, яким визнано недійсним правочин, договір дарування ? частин домоволодіння [ADDRESS], укладений представником [PERSON] від її імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] від 24 січня 2005 року. Повернуто [PERSON] у власність 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS]. Апеляційний суд Полтавської області ухвалою від 07 травня 2012 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 березня 2012 року залишено без змін. Виший спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 19 вересня 2012 року залишено без змін рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 7 травня 2012 року. На час подачі до суду позову про визнання договору дарування частини домоволодіння недійсним позивачу не було відомо про те, що домоволодіння знаходиться під іпотекою та про існування виконавчого напису нотаріуса. При спробі здійснити певні юридичні дії щодо належного їй на праві власності майна позивач дізналася, що на її частину домоволодіння, як і на весь будинок була накладена заборона на відчуження у зв'язку із тим, що відповідно до договору іпотеки №1247/К2-1 від 31 серпня 2007 року укладеного між «Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Автокразбанк» та [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] є предметом іпотеки. Договором іпотеки забезпечено виконання договору про надання кредитної лінії №1247/К2 від 30.08.2007, згідно якого іпотекодержатель (АКБ «Автокразбанк») надав іпотекодавцю ([PERSON]) кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 120 000 доларів США на строк по 30.08.2017 року включно. Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON] 31 серпня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №3826. Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано в порядку, встановленому законодавством, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек №142052220 від 31.08.2007 року. Реєстрація здійснена приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер №5585937. На предмет іпотеки приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] 31.08.2007 року накладена заборона відчуження, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер №5585920 та заборона відчуження за реєстраційним номером №5585889. 29 вересня 2009 року приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] у зв'язку із наявністю заборгованості по Договору про надання кредитної лінії №1247/К2 від 30.08.2007, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх обов'язків по поверненню кредиту вчинив виконавчий напис, згідно якого приватний нотаріус на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 запропонував звернути стягнення на майно: домоволодіння з господарськими будівлями [ADDRESS] та земельну ділянку площею 707 кв. метри по [ADDRESS], кадастровий номер: 5310436100:06:003:0434, цільове призначення (використання) якої: будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2613. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Відповідно до вимог ч.1 ст. 236 ЦК України, яка визначає момент недійсності правочину, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предмет іпотеки нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Ст. 6 Закону України «Про іпотеку» встановлює, що у разі обмеження правомочності розпорядження нерухомим майном згодою його власника або уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування така ж згода необхідна для передачі цього майна в іпотеку. Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що предметом іпотеки згідно із положенням частини другої статті 5 Закону України "Про іпотеку" може виступати як нерухоме майно, зокрема, якщо його будівництво ще не завершено, але яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець при укладенні договору може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому, так і майнові права на нерухоме майно, які можуть бути відчужені іпотекодавцем і на які може бути звернено стягнення. Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про іпотеку" частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Відповідно до вимог ст.. 578 Цивільного Кодексу України, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згідно ч.3 ст. 583 ЦК України, застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника. Згідно вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 87 «Про нотаріат», яка встановлює, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У ч.3 п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначає, що відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved