Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі: Державного агенства лісових ресурсів України, Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА до [PERSON], Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Харківської регіональної філії, Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа: Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, в якому просить визнати недійсним рішення XXXV сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30 вересня 2008 року №9 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6322057603:00:000:0297) площею 0.1500 га серія ЯЖ № 461236, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010869300373, виданий на їм я [PERSON]; визнати недійсним запис № 010869300373 про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку від 01.12.2008 року серії ЯЖ № 461236, вчинений Дергачівським районним відділом Харківської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" при Держкомземі України в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. В обґрунтування позову зазначив, що за результатом перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів 05.05.2014 року до ЄРДР внесено відомості № 452014220280000016 за ч.2 ст. 364 КК України та розпочато досудове розслідування відносно колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів та районного відділу архітектури і містобудування. Так, рішення XXXV сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30 вересня 2008 року №9 громадянину [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки площею 0,1500 га в с. Сіряки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 6322057603:00:000:0297). На підставі вказаних рішень та проектів землеустроїв земельних ділянок затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації земельних ділянок, громадянин [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №461236. Одночасно з цим, за результатами проведеної прокуратурою району перевірки встановлено, що зазначені земельна ділянка з кадастровим 6322057603:00:000:0297 відповідно до інформації наданої посадовими особами Данилівського дослідного держлісгоспу перебуває в кварталі 327 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду переданих в постійне користування Данилівського дослідного держлісгоспу. Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося. Окрім того, відповідно до наявних земельно-облікових даних у відділі Держземагенства в Дергачівському районі Харківської області, на підставі проекту формування території Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, виготовленого Харківським філіалом Українського науково-вишукувального інституту «Укрнііземпроект» у 1992 році, земельна ділянка з зазначеним кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні Данилівського дослідного держлісгоспу на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. Проведеним посадовими особами КП «Дергачівське архітектурне бюро» дослідженнями із залучення відповідних спеціалістів у сфері топо-геодезичних вишукувань встановлено, що координати поворотних точок земельну ділянку з кадастровим номером 6322057603:00:000:0297 перебувають в межах земельної ділянки Данилівського дослідного держлісгоспу на території Солоницівської селищної ради Дергачівського району. Вказане свідчить про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельної ділянки з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу в порядку ст.149 Земельного кодексу України. Вищевказані дії посадових осіб спричинили тяжкі наслідки інтересам держави, які виражені в збитках на суму 171 000, 00 тисяч грн. ( вартість земельної ділянки, яка встановлена згідно висновку ПП «Перспектива-земля»,) За вказаним фактом прокуратурою Дергачівського району 05.05.2014 року внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст. 364 КК України. В ході досудового розслідування по вище вказаним фактам, проведена перевірка Державною Інспекцією Сільського Господарства в Харківській області, яке підтвердило вище викладені обставини справи. Ці дані закріплені в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства №550, які додаються до позовної заяви. З огляду на відсутність прийнятого у встановленому законом порядку рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки у власність відповідне право [PERSON] в силу ст.116 ЗК України набуте протиправно. Звернення прокуратури району до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у власність держави землі, яка вибула з її власності незаконно, всупереч встановленому ст. 118 Земельного кодексу України порядку безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Зазначена правова позиція В СУ повною мірою відображена в постанові у справі за № 6- 92цс13. Відповідно до ч. 9 ст. 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси, площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених ч.ч. 5-8 зазначеної статті, та у випадках, визначених ст. 150 указаного Кодексу. Спірні земельні ділянки є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісів першої категорії та перебували в державній власності до винесення оскаржуваного рішення про їх передачі відповідачам. Разом з тим, своїми розпорядженнями Солоницівська селищна рада Дергачівського району Харківської області фактично вилучила з постійного користування Данилівського УкрНДІЛГА 1 га (в тому числі земельна ділянка [PERSON] площею 0,15 га) земель лісогосподарського призначення без згоди вказаного землекористувача, що є грубим порушенням ст. 149 Земельного кодексу України. Разом з тим, документацією із землеустрою та рішенням Солоницівської селищної ради взагалі не передбачалася зміна цільового призначення спірних земельних ділянок. З огляду на те, що спірними рішеннями Солоницівської селищної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, вказані розпорядження протиправно спрямовані на зміну цільового призначення земель лісового фонду всупереч ч.4 ст.20 ЗК України та ст.57 ЛК України, відповідно до яких зміна цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства. Окрім цього, всупереч вимогам ст.207-209 Земельного кодексу України, Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області не були визначені втрати лісогосподарського виробництва, які є обов'язковими для слати у разі вибуття зазначених земельних з власності держави та вказаного цільового призначення. За таких обставин вказане рішення Солоницівської селищної ради суперечать вимогам 4.2 ст.19 Конституції України. Враховуючи вищевикладене, рішення XXXV сесії V скликання Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 30 вересня 2008 року №9 є протиправним, оскільки воно винесено з грубим порушенням меж компетенції Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, а також всупереч встановленого законом порядку зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення та всупереч належному порядку вилучення земельних ділянок з постійного користування державного підприємства. Цивільно-правовими наслідками дій Солоницівської селищної ради є видача [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку, за відсутності відповідного права. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що лише посвідчує право власності та є документом, який повинен бути визнаний недійсним у зв'язку з визнанням недійсності рішення органу публічної влади на підставі якого він виданий. Частиною 3 ст.152 ЗК України в якості способів захисту прав на землю передбачено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст. 21 Земельного кодексу України: порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; а також підставою для визнання недійсними угод щодо земельних ділянок та визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до п.3.3 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43 (в редакції на час видачі державного акту) державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Пунктом 4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. У зв'язку з цим, недійсність первісного рішення про передачу земельної ділянки зумовлює необхідність визнання судом недійсним запису про державну реєстрацію вищевказаного державного акта, оскільки така реєстрація проведена безпідставно. На даний час власником спірної земельної ділянки є [PERSON], що підтверджується інформацією з реєстраційних та кадастрових служб. Відповідно до ч.3 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах за позовами власників майна щодо його відчуження за наступними правочинами таке майно може бути витребувано від особи шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст.388 ЦК України, Спірна земельна ділянка вибули з володіння держави, як законного власника, не з її волі, за відсутності згоди позивача та прийнятого компетентним органом виконавчої влади рішення про її передачу в приватну власність. Згідно п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. У зв'язку з цим, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] Представник позивача Сірик В.В. та представник Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА Ломака ІА. в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі, просили справу розглядати в заочному судовому засіданні у зв'язку з відсутністю відповідача. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи: Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача Кадастрового реєстру відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно якої, Харківська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» заперечує проти участі у розгляді справи з наступних обставин. Відповідно до ст. 193 Земельного кодексу України, Державний земельний кадастр визначено єдиною державною геоінформаційною системою відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. При чому ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону. 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», а також Порядок ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051. Згідно ст. 6 Закону України «Про державний земельний кадастр» ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до п. 4-5 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи. До складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: - Міністерство юстиції України; - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; - органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав, надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому Законом тощо. Таким чином, згідно діючих нормативно - правових актів повноваження щодо ведення Державного земельного кадастру реалізуються органами Держземагенства, а повноваження щодо здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно реалізуються органами реєстрації прав Міністерства юстиції України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 35 ЦПК України в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору можуть бути залучені особи у разі, якщо судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі. Згідно зазначених вище нормативно-правових актів відсутні підстави стверджувати, що винесене рішення вплине на права та обов'язки Харківської регіональної філії Центру ДЗК з урахуванням змін у чинному законодавстві щодо порядку оформлення та державної реєстрації документів на земельні ділянки. Представник відповідача Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, відповідно яких, проти задоволення позову прокурора заперечують в повному обсязі, посилаючись на те, що за статтею 118 Земельного кодексу України в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення орган місцевого самоврядування чи місцева державна адміністрація (відповідно до повноважень) приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність громадян за проектом її відведення, погодженим з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини. Рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS], 44 селищною радою приймалось на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого зазначеними органами виконавчої влади. За проектом земельна ділянка на момент передачі у власність [PERSON] відносилась до земель житлової та громадської забудови і не потребувала зміни категорії та цільового призначення, не перебувала у будь-чиєму користуванні. То ж, і ніяких погоджень щодо її вилучення, а також визначення втрат лісогосподарського використання селищною радою не здійснювалось (відшкодування таких втрат не передбачено статтею 208 Земельного кодексу України у разі передачі земельних ділянок, зокрема під будівництво та обслуговування житлових будинків і господарських будівель). В розпорядженні селищної ради є копія містобудівного обгрунтування розміщення котеджної забудови по [ADDRESS] с. Сіряки Дергачівського району Харківської області, розробленого приватним підприємством «Проектувальник» (ліцензія на виконання проектних робіт АБ №205983 від 11.10.2005 р.), яким передбачається розміщення котеджної забудови на площі 17,53 га. В дану територію входить і спірна земельна ділянка, надана у власність [PERSON] Містобудівне обгрунтування погоджене відповідними посадовими особами районного відділу земельних ресурсів, районної санітарно-епідеміологічної служби та природоохоронного органу, а також має позитивний висновок управління містобудування та архітектури Харківської облдержадміністрації щодо відповідності містобудівному законодавству. Згідно з положеннями чинного на той час Закону України «Про планування і забудову територій» містобудівне обґрунтування - це вид містобудівної документації, в якому відповідно до державних будівельних та інших норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації визначаються містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки (об'єкта будівництва), обов'язкові для врахування при відведенні земельної ділянки та/або проектуванні цього об'єкта. Статтею 39 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття рішення селищною радою) передбачалось, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Довідкою, виданою управлінням Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області від 9 червня 2009 р. за № 1514/13, підтверджується, що земельні ділянки згідно містобудівного обгрунтування розташування котеджної забудови по [ADDRESS] в с. Сіряки Солоницівської селищної ради, знаходяться в межах населеного пункту, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове використання - будівництво та обслуговування житлових, громадських будівель та споруд,межі ділянок визначені в натурі. Відповідно до статті 57 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюютьтся на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому, згідно з частиною 1 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. З огляду на це слід зазначити, що у позові як на один з доказів на підтвердження вимог робиться посилання на результати перевірки Державної інспекції сільського господарства в Харківській області, викладені в акті первірки дотримання вимог земельного законодавства від 26 червня 2014 р. № 550. Вважають, що даний акт перевірки складено з порушенням встановлених вимог. Так, за частиною 2 статті 188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом. Відповідно до статей 15 - 2, 188 Земельного кодексу України, статей 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статей 18-1,19 Закону України «Про охорону земель», пунктів 4, 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 р. № 459, пунктів 4, 6 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 грудня 2011 р. № 770, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 р. за № 34/20347 державний контроль (нагляд) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства здійснюється Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами (Інспекція, інспекційний орган). Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 лютого 2013 р. № 132, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 березня 2013 р. за № 412 / 2,2944 затверджено Порядок планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства (Порядок). Згідно з пунктом 1.2 Порядку він визначає процедуру планування та здійснення планових і позапланових заходів державного нагляду (контролю) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, визначає організаційні заходи, які необхідно здійснити перед початком проведення перевірок, загальні вимоги до їх здійснення, а також вимоги до оформлення матеріалів за результатами проведених перевірок. Пунктом 5.3 Порядку визначено, що за результатами здійснення як планових, так і позапланових заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, державні інспектори сільського господарства складають акт перевірки згідно з уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства (додаток до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 липня 2012 р. № 424 "Про затвердження Переліку питань та уніфікованої форми акта перевірки для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1289/21601). Актом перевірки від 26 червня 2014 р. № 550 перевірка була позаплановою за зверненням прокуратури Дергачівського району Харківської області від 26 травня 2014 р., на підставі наказу Держсільгоспінспекції в Харківській області від 23 червня 2014 р. № 856. Предметом перевірки було дотримання вимог земельного законодавства під час винесення Солоницівською селищною радою рішення XXXV сесії ради V скликання від ЗО вересня 2008 р. № 9, рішення XXXVII сесії селищної ради V скликання від 25 листопада 2008 р.№ 31, XXXIX сесії селищної ради V скликання від 20 січня 2009 р. № 12. У відповідності з пунктом 3.2 Порядку підставами для здійснення позапланових заходів з перевірки, зокрема, є отримання інспекційним органом заяв, скарг чи звернень фізичних та юридичних осіб, у яких міститься інформація про порушення суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства (із обов'язковим зазначенням суті порушення). Позаплановий захід у таких випадках проводиться за наявності згоди Державної інспекції сільського господарства України на його проведення. Тобто, рішення територіального органу Інспекції про перевірку має прийматись лише за наявності згоди центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин - Державної інспекції сільського господарства України. В акті перевірки відсутні дані про наявність такої згоди. Питання, які підлягають перевірці під час позапланового заходу (їх перелік вичерпується лише тими питаннями, необхідність перевірки яких стала підставою для позапланового заходу), обов'язково вказуються в направленні на проведення позапланової перевірки (пункт 3.3 Порядку). Відповідно до Порядку перед здійсненням позапланового заходу інспекційний орган інформує у разі можливості суб'єкта господарювання про його проведення. Згідно з вимогами пункту 5.1 Порядку державні інспектори, які беруть участь у здійсненні відповідних заходів, зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі або фізичній особі - підприємцю чи її представнику направлення на проведення планової/позапланової перевірки та службові посвідчення, що засвідчують їх особи, і надати їм копію направлення на проведення планової/позапланової перевірки, яка вручається вищезазначеним особам під підпис. Державні інспектори не мають права здійснювати відповідні заходи без наявності направлення на проведення планової / позапланової перевірки та службових посвідчень. Суб'єкти господарювання, що перевіряються, мають право не допускати державних інспекторів до проведення відповідних заходів, якщо вони не пред'явили документи, визначені пунктом 5.1 Порядку. Планові та позапланові заходи з питань перевірки стану дотримання суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства проводяться за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання у присутності керівника суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи чи у присутності фізичної особи - підприємця або його представника (пункт 5.6 Порядку). За наслідками перевірки відповідно до пункту 6.2 Порядку складається акт у двох примірниках і підписується не пізніше останнього дня проведення перевірки державними інспекторами, які проводять відповідний захід, керівником суб'єкта господарювання або уповноваженою ним особою чи фізичною особою - підприємцем або її представником. Перший примірник акта залишається в інспекційному органі, який проводить перевірку, другий - вручається керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі чи фізичній особі - підприємцю або її представнику. При врученні акта перевірки у примірнику акта, який залишається в інспекційному органі, робиться відмітка про дату вручення акта та ставиться підпис особи, яка його отримує. Проте, селищна рада не повідомлялась про проведення позапланової перевірки, до селищної ради ніхто з посадових осіб Інспекції не з'являвся, направлення на перевірку не пред'являлось, представники селищної ради не були присутніми при перевірці та копію акта не отримували. Наведені факти свідчать про суттєві порушення контролюючим органом встановленого порядку перевірки дотримання вимог земельного законодавства, а отже зазначений акт перевірки за приписами частини 1 статті 59 ЦПК України не може бути взятий до уваги як доказ у справі. Крім того, прокурором робиться посилання на висновки посадових осіб КП «Архітектурне бюро Дергачівського району», а не на висновки експерта, щодо перебування земельної ділянки, наданої [PERSON], в межах земельної ділянки Данилівського дослідного держлісгоспу. При цьому, не надано доказів, а саме відповідного документа, що підтверджує право постійного користування лісгоспом земельною ділянкою. Хоча за визначенням частини 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка (як об'єкт прав) - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України (у редакції на час прийняття спірного рішення) право власності та право постійного користування земельною ділянкою має посвідчуватись державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Оскаржуване рішення селищної ради є ненормативним Актом. Воно виконано, наслідком виконання є передача [PERSON] земельної ділянки у власність та посвідчення державним актом, його реєстрація. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 16 квітня 2009 р. № 7-рп / 2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів місцевого самоврядування № 1-9 / 2009), ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У відповідності до частини 3 статті 10, частинні статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. За таких обставин вважають позов недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що прокуратурою Дергачівського району Харківської області проведена перевірка дотримання вимог земельного та законодавства України про місцеве самоврядування під час передачі у власність земельних ділянок Русько - Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Проведеною перевіркою встановлено, що рішенням Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії 5 скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1679 га в с. Руська - Лозова [ADDRESS], від 26.06.2008 року прийнято в порушення ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 конституції України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України». На підставі вказаного рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 06.02.2008 [PERSON] отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ № 470101 від 14.07.2008. Відповідно до нормативно - грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0, 1679 га в с. Руська - Лозова [ADDRESS], її вартість складає 120 451 грн. Прокуратурою Дергачівського району Харківської області з вказаного факту порушено кримінальну справу № 18120056 відносно голови Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, яка з обвинувальним висновком направлена до Золочівського районного суду Харківської області та перебуває на розгляді. В ході досудового слідства у вказаній кримінальній справі достовірно встановлено факт підроблення рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про передачу у власність відповідачу спірної земельної ділянки. Таким чином, вказана земельна ділянка набута у власність з порушенням ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України», що призвело до незаконного її відчуження на підставі завідомо незаконного рішення органу місцевого самоврядування, винесеного одноособово головою Русько - Лозівської сільської ради [PERSON] та порушення прав територіальної громади Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії п'ятого скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1679 га в с. Руська - Лозова [ADDRESS] є підробленим та прийнято з порушенням ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст. 19 Конституції України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування України», що свідчить про незаконність набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] Відповідно копію постанови Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року голову Русько - Лозівської сільської ради [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «е» ст. 1 Закону України «Про амністію на 2011 року» від 08.07.2011 року. Згідно ст. 378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1878-VI від 11 лютого 2010 року, записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд визнає недійсним, незаконним та скасовує рішення Русько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області 24 сесії п'ятого скликання про безоплатну передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,1679 га в с. Руська - Лозова [ADDRESS] Дергачівського району Харківської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved