Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2010 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння між нити, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов"язки з ведення спільного господарства. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім"ї стало не можливим, оскільки відповідас постіно влаштовував сварки та скандали, застососував силу і свідком цього часто була їх донька. Фактично шлюбні відносини припинились та спільного господарства вони не ведуть. 05.10.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 12.10.2019 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач до суду не з"явився. Судом встановлено, що між сторонами по справі 02.10.2010 року укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського райнного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1428 (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін по справі є дитина - [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивачки, яка пояснювала, що відповідач влаштовує сварки та застотовує до неї фізичну силу, шо шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, та поновлювали вона не їхбажає. Відповідач у судове засідання не з"явився відзив на позов не подав. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судові витрати підлягають стягненню на користь позивача з відповідача в розмірі 704,80 грн., у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved