Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

01 лютого 2011 року до судового провадження прийнята позовна заява гр. [PERSON] , за якою позивачка звернулася з позовом до відповідача про розподіл спільного нерухомого майна подружжя та визначення порядку користування ним, вказавши, що 16.02.1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у справі, придбали недобудовану будівлю в 1992 році в смт. Біловодськ, вулиця Ілліча, б. № 1-д, за сумісні кошти добудували будинок та господарські споруди, приватизували земельну ділянку на імя відповідача . На даний час з причин непорозумінь у сімї та окремого проживання, яке привело до розірвання шлюбу, позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та господарських будівель без виділу в натурі та ? частини земельної ділянки , також визначити порядок користування житловими приміщеннями , а саме виділити в користування їй та дітям кімнати 18,8 кв.м та 9,8 кв. метрів, відповідачу кімнату площею 11,5 кв. метрів, залишивши інші приміщення в загальному користуванні, також земельну ділянку без розподілу в натурі по ? частині за кожним із сторін . Відповідач гр. [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, також заявив суду, що він має бажання все майно віддати позивачці у справі. Вислухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Сторони дійсно під час перебування у шлюбі нажили перелічене в позовній заяві майно, прийнятій за ухвалою суду до провадження 02.02.2011 року. За нормами Сімейного Кодексу України, а саме за ст. 60,61, 63 цього Кодексу, майно, набуте подружжям під час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності , обєктом права сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, дружина та чоловік мають рівні права на володіння , користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності , якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Оскільки відповідно наданих сторонами доказів сторони дійсно придбали у спільну власність та добудували за спільні кошти житловий будинок з надвірними будівлями загальною вартістю на час розгляду справи 175615,66 гривень, та яке зареєстровано за № 2986 під реєстровим № 17 19.03.1998 року в Біловодському БТІ за гр. [PERSON] в смт. Біловодськ, вулиця імю Ілліча, б. № 1-д та складається з житлового будинку А-1 вартістю 131436,99 гривень, тамбура «а» вартістю 15547,20 гривень, вхідного ганку «а-1» вартістю 436,05 гривень, сараю «Б» вартістю 12650,93 гривень, погріба п/г вартістю 1870,31 гривня, убиральні «У» вартістю 457,58 гривень, гаража «Г» вартістю 4600,76 гривень, огорожі вартістю 7024,77 гривень, колонки вартістю 1591,07 гривень,всі вище перелічені будівлі розташовані на приватизованій земельній ділянці площею 0,14 га відповідно державного акту на право власності серії ЛГ № [NUMBER]. Суд приходить до висновку про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельну ділянку по ? частині за кожним із сторін у справі, тобто зі спільної власності цей будинок переводить у часткову власність за кожним із сторін у справі. Стосовно визначення порядку користування житловими приміщеннями, то суд приходить до висновку , що позовні вимоги можуть бути задоволеними частково, виходячи з рівності права сторін на спільно нажите майно, тобто в користування позивачки залишити кімнату площею 11,5 кв. метрів під номером «1-6», за відповідачем в користування кімнату № «1-2» , а інші кімнати та допоміжні приміщення, господарські будівлі , земельну ділянку залишити в користування сторін у справі, без виділу в натурі. , бо не всі пропозиції позивачки можуть бути враховані судом при винесенні рішення по справі. На основі викладеного,

Outcome: partial