Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

02.05.2018 р. до суду надійшла заява головного лікаря психіатричного закладу про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], мешканка Сумського району, с. Новосуханівка, вул. Уренгайська 6, 01.05.2018 р. о 16.30 год. надійшла до гострого психіатричного відділення, у зв'язку з погіршенням психічного стану, а саме: за два дні до госпіталізації психічний стан різко змінився - почала себе поводити неадекватно, заговорюватися, періодично завмирала в одному положенні, не реагувала на звернену мову. 02.05.2018 р. хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Зроблено висновок, що [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Кататонічний синдром.. У звязку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, та неспроможність пацієнтки самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також дана особа позбавлена дієздатності, вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 14. У судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Прокурор просив заяву задовольнити, оскільки у пацієнта виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, ненадання психіатричної допомоги в примусовому порядку може зашкодити її здоровю. Адвокат [PERSON] просила суд прийняти рішення в інтересах її підзахисної. Суд, заслухавши пояснення представника Сумського обласного психоневрологічного диспансера, думку прокурора, адвоката, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»,- особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], мешканка Сумського району, с. Новосуханівка, вул. Уренгайська 6, 01.05.2018 р. о 16.30 год. надійшла до гострого психіатричного відділення, у зв'язку з погіршенням психічного стану, а саме: за два дні до госпіталізації психічний стан різко змінився - почала себе поводити неадекватно, заговорюватися, періодично завмирала в одному положенні, не реагувала на звернену мову. 02.05.2018 р. хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів. Зроблено висновок, що [PERSON], страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Кататонічний синдром.. У звязку з тим, що у пацієнтки виявлено загострення тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, та неспроможність пацієнтки самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також дана особа позбавлена дієздатності, вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 14. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 1- 1/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням-психіатра без судового контролю. Зроблено висновок, що особа яка визнана в установленому порядку недієздатною може бути госпіталізована до психіатричного закладу тільки за рішенням суду. У відповідності до ч.1 ст. 339 ЦПК України, - за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Оскільки згідно комісійного медичного висновку лікарів - психіатрів Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський наркологічний диспансер» від 02.05.2018 р., який був предметом дослідження у судовому засіданні, [PERSON] має ознаки тяжкого психічного захворювання, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, і те, що особа не спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також, враховуючи те, що дана особа не позбавлена дієздатності, вона потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку.

Outcome: approved