Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

01.03.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з нього пеню за аліментами в сумі 263421,84 грн., яка виникла в зв»язку з не сплатою ним аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в результаті чого виникла заборгованість в сумі 32944,49 гривень. Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 15 липня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв'язку із несплатою аліментів - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів у розмірі 10 158 (десять тисяч сто п'ятдесят вісім) гривень 10 копійок та 229 гривень 70 копійок на користь держави. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Позивачка з рішенням суду першої інстанції не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення є необґрунтованим, так як у відповідача виникла заборгованість по аліментам на утримання дитини, стягнутих рішенням суду 2005 року, в розмірі 263421,84 грн. Але судом першої інстанції стягнуто лише 10 158,10 грн. Ця заборгованість виникла з вини відповідача, тому вона має право відповідно до вимог ст.196 Сімейного Кодексу України на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Стягнута судом сума не відповідає розрахунку, тому вона просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні апеляційного суду позивачка [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, відповідно до відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Донецькій області (а.с.16)т значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] Судова повістка направлена на зазначену адресу відповідача повернулася з відміткою про відсутність відповідача за місцем реєстрації (а. с. 67-68), що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається врученою належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в зв»язку з наявною у відповідача заборгованістю має право на стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти в період с січня 2008 року по грудень 2012 року (включно), але розрахунок пені є невірним, тому згідно здійсненому судом розрахунку задоволенню підлягає сума пені в розмірі 10158,10 гривень. Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможна з наступних підстав. Відповідно до ст. 194 ч.4 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу,- до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як зазначено в п. 22 зазначеної постанови Пленуму стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості за аліментами визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 21.06.1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу народилась дочка - [PERSON] [INFO] (Свідоцтво про народження [NUMBER]) Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 05.03.2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення повноліття доньки. 14.06.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах № 912/16068/05-ЗУ по виконавчому листу № 2-7357 виданого 11.03.2002 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів по ? частині, заборгованість по аліментам з 01.01.2008 року станом на 31.12.2008 року складає 32944,49 гривень (розрахунок наданий старшим державним виконавцем Шевцовою А.В.) Таким чином, суд прийшов до правильному висновку про те, що в зв»язку з наявною у відповідача заборгованістю позивачка має право на стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти в період с січня 2008 року по грудень 2012 року (включно), але розрахунок пені, здійснений судом першої інстанції є невірним, оскільки він повинен здійснюватися за формулою сума заборгованості аліментів за місяць Х 1% Х кількість днів прострочення. Вирішуючи спір суд першої інстанції не врахував, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення. Тобто пеня повинна розраховуватися, в межах позовних вимог, із кількості днів прострочення станом на 01.02.2013 года за формулою: сума заборгованості аліментів за місяць Х 1% Х кількість днів прострочення. Виходячи із данних щомісячної заборгованості аліментів, наданих державним виконавцем за місцем виконання рішення, здійсненої виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, судом здійснений розрахунок пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки за наведеною формулою, станом на 01.02.2013 року, який складає А взагалі: 263421 (двісті шістдесят три тисячі чотириста двадцять одну ) гривні 84 копійки. З наведеного слідчить, що розрахунок суду першої інстанції не відповідає правильному розрахунку, здійсненому апеляційним судом, який повністю співпадає з розрахунком, здійсненим позивачкою, а тому її вимоги підлягають задоволенню. В матеріалах справи відсутні данні, що заборгованість утворилася з незалежних від боржника причин, а також данні, за якими відповідно до ст. ст. 197 СК України суд може зменшити розмір неустойки, а саме данні щодо матеріального та сімейного стану платника аліментів, а тому сума пені підлягає стягненню у повному обсязі. Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинами справи, зроблені з порушенням норм матеріального права, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв'язку із несплатою аліментів. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2634 (дві тисячі шістсот тридцять чотири) гривні 21 копійка.

Outcome: approved