Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що, 03 вересня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/20021/74/2615 згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі\~30000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та строком користування до 03.09.2028 року зі сплатою відсотків 20,45 % річних. Загальними зборами ВАТ «РБ Аваль» від 14.10.2009 року прийнято рішення про зміну найменування відкритого акціонерного товариства «РБ Аваль» на публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк Аваль». 05 листопада 2009 року державним реєстратором зареєстрований Статут ПАТ «[PERSON] банк Аваль» у новій редакції (реєстраційний номер 10701050027010012), який у відповідності до чинного законодавства України, затверджений загальними зборами акціонерів ВАТ «Райффайзен Аваль»14 жовтня 2009 року. Згідно з п. 1.3 вказаного Статуту, ПАТ «[PERSON] банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обовязками ВАТ «[PERSON] банк Аваль». В порушення умов кредитного договору та\~ ст. 526 Цивільного Кодексу України, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість за кредитним договором № 014/20021/74/112615 від 03.09.2008 року. Станом на 25 червня 2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 32091 гривень 56\~копійок. Крім того, в забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед банком, 03 вересня 2008 року між\~ВАТ «РБ Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/20021/74/112615 згідно з умовами якого поручитель прийняв на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника, які випливають з умов кредитного договору № 014/20021/74/112615 від 03.09.2008 року, в разі його невиконання позичальником. Посилаючись на викладене, позивач прохав стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014/20021/74/112615, яка станом на 25 червня 2015 року становить 32091,56 гривень та судовий збір 320,92 гривень. Заявою до суду представник позивача за довіреністю [PERSON] просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] також звернувся до суду з аналогічною заявою. Заявлені позовні вимоги визнав частково. Просив зменшити розмір пені в звязку з складним матеріальним становищем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Положення цієї статті застосовуються до відносин за кредитним договором на підставі частини 2\~ст. 1054 ЦК України. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом достовірно встановлено, що 03 вересня 2008 року між АТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/20021/74/2615 згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі\~30000,00 грн. строком користування до 03.09.2028 року зі сплатою 20,45 % річних. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеному договором. У вказаному договорі сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строк дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Позивач ПАТ "[PERSON] Аваль" свої зобовязання, які обумовлювались договором, виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач не виконує умови договору, і не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, передбачені договором. Станом на 25.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 32091,56 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 18087,30 грн., заборгованість по сплаті відсотків -2231,13 гривень, пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків 11773,13 гривень. Крім того, в забезпечення виконання зобовязання [PERSON] перед банком, 03 вересня 2008 року між\~ВАТ «РБ Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/20021/74/112615 згідно з умовами якого поручитель прийняв на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника, які випливають з умов кредитного договору № 014/20021/74/112615 від 03.09.2008 року, в разі його невиконання позичальником. Статтею 553 ЦК України\~передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачами банку не сплачена. Відповідачі не надали належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів на спростування позову в цілому і встановлених судом обставин. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь заборгованості по кредиту та по процентам по кредиту підлягають задоволенню частково. Сума боргу відповідачів [PERSON] та [PERSON] по кредиту підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 25 червня 2015 року. Відповідно до п. 16.3. кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даним у постанові Пленуму №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини 3\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Суд застосовує положення ч.3 ст. 551 ЦК України і зменшує розмір пені враховуючи заяву відповідача [PERSON] про зменшення розміру неустойки, майновий стан відповідача, ступінь виконання зобов'язання боржником, та те, що нарахована Банком відповідачу пеня в розмірі 11773,13 грн., за несвоєчасне виконання ним зобовязань за договором, значно перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, одними з яких, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що розмір пені за несвоєчасне виконання зобовязань по договору необхідно зменшити до 2000,00 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Стягується з відповідачів на користь банку-позивача: 22318,43 гривень., з яких: заборгованості за кредитом 18087,30 грн., заборгованість по сплаті відсотків -2231,13 гривень, пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків 2000 гривень. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім суми заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду, а саме: в сумі 320,92 грн. по 160,46 гривень з кожного.

Outcome: partial