Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 13.01.2014, виданого приватним нотаріусом Сімферопольского міського нотаріального округу Тарасовою А.І. на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим ПАТ «Дельта Банк» належить на праві власності вказана квартира, що раніше належала [PERSON]. 27.05.2016 з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ПАТ «Дельта Банк» стало відомо про накладення 02.06.2010. Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим арешту на вказане майно та оголошено заборону на відчуження цього майна, належного боржнику [PERSON] згідно виконавчого листа №2-16/15123-2007А, виданого 22.04.2009 Господарським судом АР Крим. Оскільки наявність арешту на вказане майно перешкоджає здійснити реалізацію зазначеного майна в рахунок погашення кредитної заборгованості в позасудовому порядку, позивач просить зняти арешт з вказаного майна. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16.09.2016 визначено підсудність даної цивільної справи Печерському районному суду м.Києва. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, про причини неявки представника суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідача, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача та третьої особи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтвом, виданим 13.01.2014 приватним нотаріусом Сімферопольского міського нотаріального округу Тарасовою А.І. на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим ПАТ «Дельта Банк» 04.10.2013 посвідчено, що ПАТ «Дельта Банк» належить на праві власності майно, що складається з: квартири [ADDRESS], вартістю 438 641 грн., однокімнатна квартира загальною площею 91,3 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м., оскільки не реалізовано / торги не відбулися і стягувач ПАТ «Дельта Банк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.06.2002 виконкомом Сімферопольскої міської ради згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядження виконкому Сімферопольської міської ради №442 від 05.06.2002; право власності на квартиру за боржником було зареєстровано 17.06.2002р. Сімферопольським міжміським бюро реєстрації і технічної інвентаризації в книзі 165, номер запису 886; реєстраційний номер у електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14667911 від 05.05.2006. Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за [NUMBER]. (а.с. 7) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.12.2016 №76315285 вказане майно зареєстровано на праві власності за ПАТ «Дельта Банк». (а.с.30-33) Крім того, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна квартира [ADDRESS] перебуває під забороною відчуження, а саме, згідно договору іпотеки від 22.02.2007 №408, а також постанови Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим від 02.06.2010 про накладення арешту на підставі виконавчого листа №2-16/15123-2007А, виданого 22.04.2009 Господарським судом АР Крим. (а.с.32-33) Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача посилається на те, що наявність арешту вказаного майна перешкоджає реалізувати права ПАТ «Дельта Банк» як власника майна. Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку", право іпотеки виникає з моменту укладення договору іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Таким чином, право іпотеки у позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки та її державної реєстрації, тобто до вчиненої виконавцем оспорюваної дії. Однак на момент накладення арешту на спірний об'єкт нерухомого майна, державний виконавець не з'ясував, що згадане майно було передане боржником банку у забезпечення своїх зобов'язань за кредитним договором, чим порушив право позивача на задоволення його вимог як іпотекодержателя. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 по 04.10.2017р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. У відповідності до п.7 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Згідно з п.2 ч.1 ст.48 вказаного Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що наявність арешту майна перешкоджає позивачу реалізувати свої права як власника арештованого майна, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved