Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі, однак у ній не проживає, його особистих речей у квартирі немає. Відповідач не несе тягар утримання спірного житлового приміщення, тоді як факт реєстрації у зазначеній квартирі створює їй перешкоди у реалізації її прав щодо даної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відноситься верховенство права і змагальність сторін (ст.2 ЦПК України). Принцип змагальності сторін визначає обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 26.03.1998 року, виданого Відділом по обліку та розподілу житлової площі, та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 28.04.2014 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А., р. № 1-1522. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сім`ї за № 6193 від 02.07.2019 року, виданої КП "Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр" Павлоградської міської ради № 2, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту від 08.07.2019 року, складеного комісією КП "Павлограджитлосервіс" Павлоградської міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає з 2014 року. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За умовами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що [PERSON] у належній позивачу та третій особі квартирі не проживає, особистих речей у ній немає, комунальні послуги та витрати по утриманню квартири (поточний ремонт) відповідач не несе, так само як і інших витрат, а також не приймає участі у спільному побуті, доказів які б спростували дані обставини сторонами надано не було. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved