Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

01 липня 2019 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] про зміну розміру аліментів, та за її зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення на її користь додаткових витрат на утримання сина в частині позовних вимог щодо періоду стягнення з [PERSON] додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятот) гривень щомісячно. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 року було відмовлено в задоволені позовних вимог [PERSON] до неї про зміну розміру аліментів та було частково задоволено її позовні вимоги до [PERSON] і було стягнуто з [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. Однак, заявник стверджує, що вказане рішення не було ухвалено щодо усіх заявлених нею позовних вимог, а саме, звертаючись до суду з даним позовом, вона просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000. 00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Вказані позовні вимоги були предметом розгляду в суді, стосовно вказаних позовних вимог сторони надавали свої пояснення та докази, судом встановлювалися та досліджувалися фактичні обставини відносно вказаних вимог, досліджувалися надані докази. Однак, судом не було ухвалено рішення відносно періоду сплати додаткових витрат, на утримання сина у зв`язку з чим вважає необхідним звернутися на адресу суду з даною заявою про ухвалення додаткового рішення. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явилась заявник [PERSON] , яка свої вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, які були отримані суддею після закінчення судового засідання та не приймаються до уваги. Відповідно до ст.270 ЦПК України Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 22 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які під час підготовчого провадження у відповідності до вимог ст. 49 ЦПК України збільшив, та просив змінити розмір та порядок утримання аліментів, що утримуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , які були призначені постановою Київського районного суду м. Одеси від 07.04.2003 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] . В свою чергу, відповідач [PERSON] 06.10.2017 року звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат, який під час підготовчого провадження у відповідності до вимог ст. 49 ЦПК України збільшила, та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп., в іншій частині вимог відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2019 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів змінено в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову. В решті рішення суду залишено без змін. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2018 року на даний час не виконане, строк протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання - не закінчився. Звертаючись до суду з даною заявою, [PERSON] зазначає, що судом не було ухвалено рішення відносно періоду сплати додаткових витрат на утримання сина. Дійсно, в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 року встановлено, що дитина тяжко хворіє, діагноз: «Епілептичний синдром з частими психомоторними і складними парціальними приступами (2-3 рази в тиждень). Змішаний розлад поведінки і емоцій. Хронічний гастрит, загострення. Дизфункція жовчного міхура. Ідеопатичний скаліоз І-ІІ ступеня. Повздовжня плоскостопість ІІ ст. Фімоз ». У зв`язку з наявними захворюваннями дитина вимушена постійно проходити медичні обстеження та лікування, що потребує значних матеріальних затрат. Позивачем [PERSON] надано копії медичних виписок, протоколів ВКК, результатів лабораторних досліджень та інших медичних обстежень, квитанцій про купівлю лікарських засобів, що свідчать про дійсну потребу дитини у постійному лікуванні, що потребує матеріальних затрат. Отже, з урахуванням того, що дитина потребує постійного лікування, можливо зробити висновок, що рішенням суду вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень щомісячно. Таким чином, судом встановлено, що в резолютивній частині рішення суду не вказано період сплати додаткових витрат на утримання дитини, що підлягає виправленню шляхом ухвалення додаткового рішення суду. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що положення статті 191 Сімейного Кодексу України у даному випадку не застосовуються, так як предметом зустрічного позову не є стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved