Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2014 року о 19.00 хв. у м. Києві по вул. Червонопільській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. В результаті даного ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто», в результаті чого у позивача виникло право на відшкодування шкоди, завданої ДТП. Відповідно до висновку № 071/15 від 24.02.2015 року вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП автомобілю «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] становить 78 530, 76 грн. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності Страховика становить 50 000 грн. Крім того, зазначає, що внаслідок ДТП порушилися його життєві плани, що призвело до значних душевних страждань. Посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку не виплачують розмір матеріального збитку, просить стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на свою користь розмір страхового відшкодування в сумі 49 000 грн., 1 000 грн. - витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, витрати на правову допомогу у сумі 8 400 грн., стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальний збиток у розмірі 7 059 грн. 31 коп., моральну шкоду, які він оцінює у 10 тис. грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини поважності неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти відшкодування матеріального збитку у розмірі 7 059 грн. 31 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 5 зворот). 16 жовтня 2014 року о 19.00 хв. у м. Києві по вул. Червонопільській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Мітцубісі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто», що підтверджується полісом № АС/8662632 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 12 грудня 2013 року до 11 грудня 2014 року на суму 50 000 грн. зі встановленим розміром франшизи 1 000 грн. 00 коп. (а.с.6 зворот). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07 листопада 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 19). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними (ті самі особи (особа) або правонаступники) і об'єктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими сторони чи інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти і правовідносини. Внаслідок даного ДТП автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 09 листопада 2014 року позивач звернувся до страхової компанії ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Листом від 05.12.2014 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» повідомила [PERSON], що сума страхового відшкодування у розмірі 32 507 грн. 83 коп. буде перерахована на вказаний ним рахунок ( а.с. 21). Не погоджуючись з розрахунком та розміром страхового відшкодування, позивачем 06.01.2015 року було подано заяву до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» щодо належного перерахування суми страхового відшкодування ( а.с. 22). За змістом п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховий зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо- транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Як пояснив у судовому засіданні позивач, у порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач-2 у місячний строк не здійснив виплату страхового відшкодування на його користь, що стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до висновку № 071/15 від 24.02.2015 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] становить 56 059 грн. 31 коп. ( а.с. 8-17). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст. 29 вказаного закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. У ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ч. 2 ст. 1192 ЦК України зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно роз'яснень у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що саме [PERSON] допустив порушення правил дорожнього руху, а тому відповідати за шкоду повинен саме він. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року роз'яснено, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 3142/5/2092. Крім того, згідно з Положеннями про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими КМУ від 28 вересня 1996 року № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, у якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у порушенні вищезазначених норм та умов договору свої обов'язки перед позивачем не виконав, а саме не виплатив страхове відшкодування. Разом з тим, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до суми страхового відшкодування не входить сума франшизи, встановлена договором. З огляду на те, що на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач-2 здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність її стягнення судовим рішенням у розмірі ліміту відповідальності за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8662632 у сумі 49 000 грн. за вирахуванням суми франшизи, а з відповідача-1 підлягає стягненню сума 7 059 грн. 31 коп. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно роз'яснень у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У зв'язку з пошкодженням автомобіля, неможливістю його використання за призначенням, [PERSON] зазнав душевних страждань. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. Враховуючи те, що відповідач-1 визнав позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн., приймаючи до уваги глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з пошкодженням автомобіля позивача внаслідок винних дій [PERSON] йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON], як це передбачено ст. 23, 1167 ЦК України. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі до 10 тис. грн. Відповідно до ст. 34.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) таким чином, з відповідача-2 підлягають стягненню на користь позивача 1000 грн. витрат на проведення експертизи ( а.с. 18). Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Позивач просить стягнути з відповідача-2 витрати за отримання правової допомоги у розмірі 8 400 грн. Суд приходить до висновку про необхідність задоволення даних вимог, оскільки представником позивача наданий розрахунок на дану суму ( а.с. 56) та позивачем було сплачену дану суму ( а.с. 57). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Однак, ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не скористався своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог [PERSON] На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та [PERSON] на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі по 407 грн. 10 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial