Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

\~ \~ \~01.06.2018\~року до\~Овідіопольського районного\~суду Одеської\~області надійшла\~заява [PERSON]\~у власних\~інтересах та\~інтересах малолітніх\~дітей:\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO],\~заінтересовані особи:\~[PERSON],\~Служба у\~справах дітей\~[PERSON] районної\~державної адміністрації,\~про видачу\~обмежувального припису,\~в обґрунтування\~якої заявниця\~зазначила,\~що вона, [PERSON], та [PERSON], з 23.04.2010 року перебувають у шлюбі, на даний час перебувають у процесі розлучення (справа розглядається Київським районним судом м.Одеси). У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з чоловіком у нас не склалося через різні життєві погляди, постійні непорозуміння та сварки, що вчиняються [PERSON] у присутності у дітей. Чоловік агресивно себе поводить, вчинює тиск на неї, принижує її честь та гідність. В останній час на протязі вже двох місяців [PERSON] систематично бє її на очах у її дітей (зокрема, 26 та 27 квітня 2018 року, 19 травня 2018 року), неодноразово застосовував фізичну силу як до неї, так і до її сина, поводить себе вкрай агресивно, вороже до них, висловлює образи нецензурною лайкою, з приводу чого вона неодноразово зверталась до органів поліції (із викликами по лінії «102» та письмовими заявами), а також до медичного закладу щодо нанесених їй травм. 29 травня 2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області було притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за фактом вчинення ним 20 та 23 травня 2018 року домашнього насильства за місцем їх помешкання. На даний час її захисники мають намір оскаржити її лише в частині призначення покарання. Останній випадок знущання та агресії щодо неї збоку [PERSON] відбулось 31 травня 2018 року, коли він самовільно змінив замки у їх квартирі, не пускаючи всередину ні її, ні її дітей, погрожуючи їй, висловлюючись нецензурною лайкою. Після цього, навіть коли [PERSON] надав їй ключі, не добровільно, як вона того просила, стоячи під дверима з голодною дитино, а в присутності співробітників поліції, яких їй довелось викликати, від зміненого замка, вона більше не змогла знаходитись у квартирі із-за постійного почуття страху перед можливими нападами та новими випадкам домашнього насильства з боку чоловіка, тому була вимушена піти разом із дітьми з місця її помешкання до подруги. Найбільшою проблемою для неї та її малолітніх дітей є, насамперед, великий ризик продовження вчинення домашнього насильства чоловіком [PERSON], можливість настання невідворотних наслідків для стану здоровя її та її дітей, з огляду на сукупність багатьох факторів: - [PERSON] вчиняє домашнє насильство вже багаторазово, його дії носять триваючий та системний характер; - домашнє насильство вчиняється не тільки до неї у присутності дітей, а й до самих дітей, з приводу чого вони знаходяться в постійному емоціональному стресі; - насильство не обмежується тільки погрозами, вже два рази вона діставала травм від [PERSON], з приводу чого у медичних закладах їй були поставлені діагнози, зокрема останній раз 19 травня 2018 року: «ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, множинні забої грудної клітини, забій мяких тканин голови та обличчя»; - домашнє насильство і погрози вчиняються навіть у присутності інших родичів, зокрема її матері, а також третіх осіб: сусідів, представників обслуговуючого кооперативу; - [PERSON] рухає почуття безкарності, адже його не зупиняє ні складання на нього протоколів органами поліції, ні накладення адміністративного стягнення рішенням суду, з якого він відкрито «глузує», навіть у присутності третіх осіб; - домашнє насильство вчиняється, як правило, [PERSON] в нетверезому стані; - на сьогоднішній день [PERSON] є безробітним, будь-яких стабільних доходів не має. З огляду на викладене, з посиланням на ст.ст.350-1 350-8 ЦПК України, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вона просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [INFO], із наступними заходами тимчасового обмеження: - заборонити [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON], [INFO], малолітнім [PERSON], [INFO] та малолітньою [PERSON], [INFO], за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14; - обмежити [PERSON] [INFO], ІПН [NUMBER], спілкування з постраждалими дітьми - малолітнім [PERSON], [INFO] та малолітньою [PERSON], [INFO]; - заборонити [PERSON] [INFO], ІПН [NUMBER], наближатися на відстань у 800 (вісімсот) метрів до місця проживання (перебування) постраждалих осіб [PERSON], [INFO], малолітньої [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO] (зокрема, але не обмежуючись, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14), місця навчання дітей - малолітнього [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO], інших місць частого відвідування постраждалими особами. - про обмежувальний припис повідомити [PERSON] ГУНП в Одеській області (67800, Одеська обл., смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9) для взяття [PERSON] [INFO], ІПН [NUMBER], на профілактичний облік, а також Овідіопольську районну державну адміністрацію (67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт.Овідіополь, вул.Т.Шевченка, 169) та виконавчий комітет Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (65496, Овідіопольський р-н, смт.Таїрове, вул. 40-річчя Перемоги, буд. 25). Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, підтвердили обставини викладені у заяві та просили суд заяву задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, вважають її безпідставною, просять суд у її задоволенні відмовити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації в судовому засіданні просила суд прийняти рішення з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON], та [PERSON], з 23.04.2010 року перебуваємо у шлюбі, на даний час перебувають у процесі розлучення (справа розглядається Київським районним судом м. Одеси). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відносно до дружини, у присутності неповнолітніх дітей, [PERSON] вчиняє домашнє насильство, а саме: 26 квітня 2018 року приблизно о 12 год. 15 хв. [PERSON],\~знаходячись за\~адресою Одеська\~обл.,\~Овідіопольський район,\~с.\~Лиманка,\~ж/м\~Ульянівка,\~масив Радужний,\~15/1,\~кв.\~14,\~у присутності\~малолітньої дитини\~[PERSON] вчинив\~домашнє насильство\~у формі\~фізичного насильства\~відносно дружини\~[PERSON],\~завдавши останній\~підчас сварки\~тілесні ушкодження.\~Відповідно до\~даних [PERSON] ГУНП\~України в\~Одеській обл.\~про даний факт на лінію «102» повідомила малолітня дитина. \~ \~ \~26\~квітня 2018\~року приблизно\~о 14\~год.\~48\~хв. [PERSON], знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини [PERSON] вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини [PERSON], завдавши останній підчас сварки тілесні ушкодження. \~ \~ \~27\~квітня 2018\~року приблизно\~о 10\~год.\~04\~хв. [PERSON], знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини [PERSON] вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини [PERSON], завдавши останній під час сварки тілесні ушкодження. Згідно з відповіддю [PERSON] №48/20аз від 01 червня 2018 року, у той же день 27 квітня 2018 року, о 15 год. 54 хв., за повідомленням лікаря на лінію «102», [PERSON] звернулась до [PERSON] лікарні, оскільки вчора та сьогодні її побив чоловік. Постраждалі був виставлений діагноз: «забій правого плеча, правої кісті, забій лівого плечозапястного суглоба». Відповідно до висновку ст. інспектора ДОП [PERSON] капітана поліції [PERSON] від 18 травня 2018 року, кривдник [PERSON] у своєму поясненні не заперечував нанесення тілесних ушкоджень у вигляді декількох ударів в обличчя, ступінь тілесних ушкоджень [PERSON] встановлюється, очікується висновок акту судово-медичного обстеження потерпілої. \~ \~ \~19\~травня 2018\~року приблизно\~о 13\~год.\~56\~хв. [PERSON], знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітньої дитини [PERSON] вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства відносно дружини [PERSON], завдавши останній підчас сварки тілесні ушкодження. В той же день, згідно з відповіддю [PERSON] №48/20аз 01 червня 2018 року, за повідомленням лікаря на лінію «102» о 15 год. 39 хв., [PERSON] була госпіталізована з діагнозом «ЗЧМТ, травма грудної клітини, травма обох передпліч, лівої стопи та носа, травми отримала внаслідок побиття чоловіком, доставлена у ОКЛ». У останній потерпілій був виставлений діагноз: ««ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита травма грудної клітини, множинні забої грудної клітини, забій мяких тканин голови та обличчя». Відповідно до висновку ст. інспектора ДОП [PERSON] капітана поліції [PERSON] від 29 травня 2018 року, ступінь тілесних ушкоджень [PERSON] встановлюється, очікується висновок акту судово-медичного обстеження потерпілої. \~ \~ \~20\~травня 2018\~року приблизно\~о 07\~год.\~22\~хв. [PERSON], знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, вчинив домашнє насильство морального характеру відносно дружини [PERSON] у вигляді морального тиску та сімейного скандалу. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року за даним фактом [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. У судовому засіданні по даному факту [PERSON] свою вину не визнав, обґрунтувавши свою поведінку провокаційними діями збоку потерпілої. \~ \~ \~23\~травня 2018\~року приблизно\~о 21\~год.\~07\~хв. [PERSON], знаходячись за адресою Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка, ж/м Ульянівка, масив Радужний, 15/1, кв. 14, у присутності малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON], знаходячись в стані алкогольного спяніння, вчинив домашнє насильство морального характеру відносно дружини [PERSON] у вигляді морального тиску та сімейного скандалу. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 травня 2018 року за даним фактом [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. У судовому засіданні по даному факту [PERSON] свою вину не визнав, обґрунтувавши свою поведінку провокаційними діями збоку потерпілої. 31 травня 2018 року приблизно о 13 год. 30 хв., тобто вже на наступний день після винесення судом постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, він самовільно змінив замки у квартирі де проживають дружина та неповнолітні діти, не пускаючи всередину ні дружину, ні дітей, висловлюючись нецензурною лайкою, з приводу чого [PERSON] звернулась до поліції по лінії «102», на даний час матеріали за даним фактом перебувають на розгляді у [PERSON] 07.01.2018 року набрав чинності Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за допомогою якого, держава, декларуючи нульову толерантність до домашнього насильства і визнаючи його суспільну небезпечність, впровадила нові підходи до протидії цьому соціальному явищу; був запроваджений такий новий юридичний інструмент, як обмежувальний припис. Відповідно до пояснювальної записки субєкта законодавчої ініціативи до проекту Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (додається), прийняття акту зумовлена підготовкою до ратифікації [PERSON] Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція). Незважаючи на те, що Стамбульська конвенція ще не ратифікована Україною, новели ЦПК України, внесені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо видачі обмежувальних приписів, необхідно розглядати в контексті норм [PERSON], яким вони відповідають за своєю суттю, для гармонізації з якими були прийняті. Так, ст.53 [PERSON] передбачено, що: 1.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб належні обмежувальні або захисні приписи були доступними для жертв усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї [PERSON]. 2.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб обмежувальні або захисні приписи, зазначені в пункті 1, були: доступними для невідкладного захисту та без покладення неналежного фінансового або адміністративного тягаря на жертву; виданими на певний період або до їхньої зміни чи зняття; у разі необхідності виданими на основі ex parte, що має негайну дію; доступними незалежно від іншого правового провадження або на додаток до нього; дозволеними бути представленими в подальшому правовому провадженні. 3.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб порушення обмежувальних або захисних приписів, виданих відповідно до пункту 1, підлягало ефективним, пропорційним та переконливим кримінальним або іншим юридичним санкціям. Згідно довідника Парламентської асамблеї [PERSON] Європи щодо положень [PERSON] (витяг додається), мета положення останньої про цивільні позови та засоби правового захисту запровадження засобів цивільно-правового захисту, що дозволяють судам зупиняти певну поведінку та дають змогу постраждалим просити про ухвалення певних судових дій, таких як судові заборони, тимчасові приписи, заборонні судові накази чи судові накази про заборону домагання. Ці судові заборони важливі захисні заходи, адже вони перешкоджають правопорушникові, наприклад, наближатися до постраждалих у їхніх будинках і навколо них. У разі домашнього насильства ці судові заборони можуть дати жертві довготриваліший захист, якого не забезпечують надзвичайні захисні судові приписи. Вилучення правопорушника, навіть якщо він власник місця проживання, запобігає подальшим травмам у жертви, яка б інакше була змушена залишити дім, часто разом з дітьми, задля власної безпеки. Сторони мають вирішити, яка владна структура матиме право на видачу заборонних постанов, проте безпека жертви чи особи, що наражається на ризик, має залишатися пріоритетом. Сторони мають забезпечити, щоб жертви всіх зазначених у конвенції видів насильства мали змогу отримати постанови для обмеження дій кривдника та захистити жертву від контактів з ним на певний час. Відповідно до п.п. 5, 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обовязки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином обмежувальний припис, з урахуванням положень ст.350-4 ЦПК України та ст.16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не потребує наявність судового рішення чи вироку суду у відношенні кривдника, у якості преюдиції, і може бути виданий і у випадках, коли кривдника ще взагалі не притягнуто до адмінвідповідальності та не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі інших доказів у їх сукупності, не заміняє провадження у справах про адміністративне правопорушення та/або кримінальне провадження та не потребує застосування презумпції невинуватості при розгляді справи в порядку ЦПК України. По-перше, законом встановлені максимально стислі строки розгляду заяв такої категорії, які є, у більшості випадків, недостатніми до притягнення кривдника навіть до адміністративної відповідальності. По-друге, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ч.3, 5 ст.26) пов'язує видачу та продовження обмежувального припису з оцінкою ризиків - оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1). При цьому суд вважає, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як і Глава 13 розділу IV ЦПК України, надає безпеці постраждалої особи першочерговий пріоритет навіть над майновими правами кривдника на житло. Частиною 1 ст.3 [PERSON] про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 19 [PERSON] передбачено, зокрема, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань … з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв'язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури. Відповідно до положень ст.ст.1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. \~ \~ \~З огляду\~на викладене,\~звертаючи увагу\~на триваючий\~та системний\~характер насильницьких\~дій [PERSON],\~які продовжуються\~навіть після\~процесуальних дій\~збоку органів\~поліції та\~суду,\~рішення якого\~не забезпечують\~належну поведінку\~кривдника та\~відкрито і\~демонстративно не\~сприймаються ним,\~суд вважає\~доведеним ризик\~продовження застосування\~[PERSON] домашнього\~насильства як\~по відношенню\~до заявниці\~так і\~по відношенню\~до неповнолітніх\~дітей та\~з метою\~захисту прав\~і свобод\~заявниці та\~неповнолітніх дітей,\~суд вважає\~необхідним задовольнити\~заяву у\~повному обсязі. \~ \~ \~

Outcome: approved