Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи тим що 15 січня 2015 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-15-00024, предметом якого є страхування транспортного засобу «Фольцваген», державний № [NUMBER]. 20.09.2015 р. в м. Львові на проспекті Свободи, 16 відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольцваген», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес Бенс», державний № RBI 00703 під керуванням [PERSON], яка сталась внаслідок порушення останнім [PERSON] дорожнього руху України, що кваліфіковані за ст. 124 КпАП України. 09 жовтня 2015 року позивачем на підставі рахунку № СКРС0000110 від 22 вересня 2015 року, виданого ТОВ «Престиж-Авто» складено страховий акт № ЗСКА-4699 та розрахунок суми страхового відшкодування. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 81 203 (вісімдесят одна тисяча двісті три) грн. 13 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 18734 від 09.10.2015 року. Цивільну відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес Бенс», державний № RBI 00703 на момент ДТП було застраховано, згідно іноземного страхового сертифікату «Зелена картка» № PL07 17224133. Відповідно до п.п. «в» п. 41.2 ст. 41 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» в разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена карта», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. 16 січня 2016 року МТСБУ було здійснено виплату ПАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 50000 грн., згідно регресної вимоги № 11/13067 від 30.10.2015 року. Різниця, яку не покриває поліс становить 31 203 (тридцять одна тисяча двісті три) грн. 13 коп. (81203,13 грн. 50000,00 грн.). Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про відшкодування шкоди, однак така не виконана. Тому просить суд стягнути вказану суму та суму сплаченого при подачі заяви, судового збору в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача, згідно довіреності № 0116-317 від 30.12.2016 року, [PERSON], до початку судового засідання подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Клопотання про розгляд справи у його відсутності чи заперечення проти позову, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача в поданій заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-15-00024, яким застраховано транспортний засіб марки «Фольцваген», державний № [NUMBER]. 20 вересня 2015 року в м. Львові на проспекті Свободи, 16 відбулась дорожньо- транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольцваген», державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес Бенс», державний № RBI 00703 під керуванням [PERSON]. Згідно довідки ДАІ № 57164972 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Приморського районного суду м. Одеси № 522/2369/15-п (провадження №3/522/1010/15) від 19.02.2015 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху України, що кваліфіковані за ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України регламентовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, вина відповідача у даній дорожньо-транспортній пригоді, є доведеною. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Вищевказаним законом регламентовано, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди. Відповідно до положень ст.22 вказаного вище Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. 21 вересня 2015 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав при цьому усі необхідні документи. 09 жовтня 2015 року позивачем на підставі рахунку № СКРС0000110 від 22 вересня 2015 року, виданого ТОВ «Престиж-Авто» складено страховий акт № ЗСКА-4699 та розрахунок суми страхового відшкодування. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 81203 (вісімдесят одна тисяча двісті три) грн. 13 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 18734 від 09.10.2015 року. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Встановлено, що цивільну відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес Бенс», державний № RBI 00703 на момент ДТП було застраховано, згідно іноземного страхового сертифікату «Зелена картка» № PL07 17224133. Відповідно до п.п. «в» п. 41.2 ст. 41 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» в разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена карта», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. 16 січня 2016 року МТСБУ здійснено виплату ПАТ «СК «Українська страхова група» у розмірі 50 000 грн., згідно регресної вимоги № 11/13067 від 30.10.2015 року. Згідно розрахунку різниця, яку не покриває поліс становить: 81203 (вісімдесят одна тисяча двісті три) грн. 13 коп. - 50000 (пятдесят тисяч) грн.00 коп. = 31203 (тридцять одна тисяча двісті три) грн. 13 коп. Позивачем 22 квітня 2016 року на адресу відповідача надіслано претензію про відшкодування шкоди за № 3661/2337-УСГ, однак така добровільно не виконана. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.38.1.1 в ст. 38 Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов відшкодування до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн..

Outcome: approved