Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

01 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14 квітня 2002 року померла його тітка [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0159851. Фактично він прийняв спадщину після тітки, однак оформити її не має можливості, так як на підставі вказаного сертифіката [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №005400. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після тітки [PERSON], яка померла 14 квітня 2002 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити . Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 26). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 23). Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області у судове засідання не зявився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 18). Заслухавши позивача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 14 квітня 2002 року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. За змістом частини 1 статті 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений у статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР 1963 року). Статтею 1216 нині діючого Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно мають право на спадкування за законом у п'яту чергу, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Частиною 1 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що матірю позивача [PERSON] була [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) (а. с. 27, 31-32). Рідним братом останньої був [PERSON] (а. с. 28). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП №286348, 19 квітня 1974 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Після одруження подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] (а. с. 30). У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП №090070, [PERSON] помер 18 липня 2000 року (а. с. 33). 14 квітня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №136852 (а. с. 5). У відповідності до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Павлівської сільської ради 20 серпня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №129, [PERSON] заповіла [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0159851, виданий 17 грудня 1996 року (а. с. 7). З повідомлення відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 26 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] отримувала означений вище сертифікат (а. с. 36). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради від 18 вересня 2015 року, [PERSON], яка померла 14 квітня 2002 року, постійно проживала в [INFO] одна. Після її смерті спадщину прийняв племінник, [PERSON], який доглядав за тіткою, здійснив її поховання та зберігав документи. Заповіт від імені померлої посвідчувався Павлівською сільською радою 02 серпня 2000 року за №129. Даний заповіт не змінювався і не відмінявся. Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №25838262. Номер у спадковому реєстрі 50583861 (а. с. 8). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №005400, виданого Павлівською сільською радою Білопільського району Сумської області 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року №91, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №446, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,63 га в межах згідно з планом, з яких: 5,0654 га рілля та 0,5642 га - сіножаті, розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 6). Згідно з витягом з технічної документації від 18 вересня 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної вище земельної ділянки становить 134 412 грн. 13 коп. (а. с. 9). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09 жовтня 2015 року спадкова справа після [PERSON], яка померла 14 квітня 2002 року, не заводилась (а. с. 24). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,63 га в межах згідно з планом, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування після померлої 14 квітня 2002 року [PERSON], яка у 2000 році, заповіла йому вказану земельну ділянку, право на яку було посвідчене відповідним сертифікатом. Однак, [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном, так як незадовго до смерті його тітка отримала державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved