Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Вимоги заявленого позову позивач обґрунтовує тим, що в порушення норм статті 150 Сімейного кодексу України та статті 12 Закону України ''Про охорону дитинства'' відповідач [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини. Позивач вказує, що з вересня 2015 року дана сім'я відповідача перебуває на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації. За вказаний період родина неодноразово була відвідана, проінспектована, при цьому складалась оцінка потреб сім'ї з дитиною. Позивач стверджує, що відповідач не виконувала рекомендації фахівців з соціальної роботи, санітарно-гігієнічні умови проживання дитини не дотримувались, доглядом за дитиною, її розвитком і вихованням мати займалась неналежним чином. 23.09.2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийнято рішення про направлення дитини [PERSON] до Чернігівського центру соціально- психологічної реабілітації, а матері було надано час для виправлення. За час перебування дитини в центрі соціально-психологічної реабілітації відповідач винайняла для проживання інший будинок, в якому зробила ремонт та створила належні умови для проживання дочки, неодноразово відвідувала дитину в центрі, цікавилась її життям та станом здоров'я. За рішенням комісії з питань захисту прав дитини №3 від 22.01.2016 року відповідачу було надано дозвіл на повернення її дитини додому. В березні 2016 року до служби надійшло повідомлення, про те, що [PERSON] знову зловживає спиртними напоями, не працює, дитина періодично не відвідує дитячий садок. За результатами відвідуванні сім'ї, 12.03.2016 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. 25.05.2016 року представниками служби знову було перевірено умови проживання дитини [PERSON] та виявлено, що вона перебувала без догляду дорослих, які знаходились у стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку зданими обставинами дитину було вилучено із сім'ї та тимчасово поміщено до дитячого відділення Менської ЦРЛ. Питання про стан виконання батьківських обов'язків [PERSON] розглядались на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Менській райдержадміністрації 23.09.2015 року, 30.11.2015 року, 22.01.2016 року. Позивач вважає, що з метою соціально-правового захисту дитини, необхідно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року задоволено позовні вимоги органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позбавлено [PERSON], [INFO], проживаючу за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно її дочки [PERSON], [INFO]. Заборонено відчуження всього нерухомого майна, яке зареєстровано на ім'я [PERSON], [INFO], проживаючої за адресою: [ADDRESS] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції неповно з'ясував фактичні обставини справи, рішення ухвалено без дотримання норм матеріального та процесуального права. [PERSON] вказує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано встановлено, що відповідач, як мати дитини, не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не цікавиться фізичним, моральним та духовним розвитком дитини. Оскільки, як зазначає [PERSON], вказані обставини не підтверджені по справі належними та допустимими доказами. [PERSON] не заперечує тих обставин, що вона приділяла недостатньо уваги своїй дитині - дочці [PERSON] у 2015 році і на початку 2016 року, проте, після спілкування з працівниками соціальної служби вона кардинально змінила свою поведінку та відношення до виконання батьківських обов'язків. [PERSON] стверджує, що вона спиртних напоїв вже не вживає, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, в будинку нею створені всі умови для проживання. [PERSON] зазначає, що відповідно до прийнятого рішення комісії з питань захисту прав дитини при Менській райдержадміністрації, дочка була відібрана у неї без позбавлення батьківських прав, на даний час дитина перебуває у центрі соціально-психологічної реабілітації, і може там знаходитись до квітня 2017 року, тому у [PERSON], є час і можливість для повного виправлення і усунення всіх причин, які перешкоджали належному вихованню дитини. [PERSON] вважає, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, і у зв'язку з цим просить суд дати їй шанс стати доброю матір'ю для дитини, піклуватись про неї, у повній мірі виконуючи свої батьківські обов'язки. В запереченнях на апеляційну скаргу Менська районна державна адміністрація Чернігівської області та Менський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді просять відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 27.09.2016 року. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку відносно того, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року, - скасуванню в частині задоволення позовних вимог Менської районної державної адміністрації Чернігівської області - органу опіки та піклування і позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її дитини [PERSON], [INFO]. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову, яким у задоволенні позовних вимог Менської районної державної адміністрації Чернігівської області - органу опіки та піклування в інтересах дитини [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, - відмовити. Відібрати дитину [PERSON], [INFO] від її матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, яка проживає за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Передати дитину [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області. Попередити [PERSON], [INFO], про необхідність змінити ставлення до виховання дитини [PERSON], [INFO]. Контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків покласти на орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області. В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року підлягає залишенню без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.12). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області №6 від 03.06.2016 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.2), малолітня дитина, [PERSON], [INFO], з вересня 2015 року по січень 2016 року перебувала у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, за заявою матері, у зв'язку із складними життєвими обставинами у сім'ї. Мати, [PERSON], [INFO], проживає разом із співмешканцем, [PERSON]., 1974 року народження, який є біологічним батьком дитини. Після повернення дитини з центру мати знову почала вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями, за що її звільнили з роботи, санітарно-гігієнічний стан будинку знову погіршився. Дівчинка періодично не відвідує дитячий садок, перебуває разом з батьками при вживанні алкоголю, часто без догляду та голодна. Розвитком і вихованням дитини батьки не займаються. 25.05.2016 року дитина була вилучена із сім'ї та тимчасово поміщена до дитячого відділення Менської ЦРЛ. Прийнявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при Менській районній державній адміністрації від 02.06.2016 року (а.с.3), з метою соціального захисту прав дитини, Менська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Як вбачається з акту прийому дітей до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей (с.Хмільниця Чернігівського району та області) від 31.08.2016 року (а.с.43), [PERSON], [INFO], направлена до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Чернігівської обласної державної адміністрації у зв'язку з тим, що дитина опинилась у складних життєвих обставинах. Згідно повідомлення Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 09.06.2016 року (а.с.46), працівниками Менського ВП ГУНП в Чернігівській області складались протоколи про адміністративні правопорушення відносно [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] саме: 19.05.2015 року за ч.1 ст.184 КУпАП; 15.09.2015 року за ч.2 ст.184 КУпАП; 16.03.2016 року за ч.2 ст. 184 КУпАП (а.с.46). Матеріали справи також містять акти обстеження умов проживання родини відповідача від: 19.05.2015 року, 14.09.2015 року, 12.01.2016 року, 12.03.2016 року, 25.05.20165 року (а.с.16-20), 20.07.2016 року, 22.08.2016 року (а.с.44,45), представлені суду позивачем. Відповідно до актів від: 19.05.2015 року, 14.09.2015 року, 12.03.2016 року, 25.05.2016 року, 20.07.2016 року, 22.08.2016 року, санітарно-гігієнічні умови проживання є незадовільними, для виховання та розвитку дитини не створено належних умов, мати та батько ухиляються від виконання батьківських обов'язків, зловживають спиртними напоями. Згідно акту обстеження умов проживання від 12.01.2016 року (а.с.18), санітарно-гігієнічні умови проживання є задовільними, для дитини створені відповідні умови, батьки не зловживають спиртними напоями, мають тимчасові заробітки, мама перебуває на обліку у Центрі зайнятості. При вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявленого позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дочки [PERSON], [INFO]. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд виходив з того, що [PERSON] не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по відношенню до дочки [PERSON], не цікавиться фізичним, духовним і моральним розвитком дитини. Також суд зазначив у оскаржуваному рішенні, що він критично ставиться до тверджень відповідача в судовому засіданні про її виправлення та бажання належним чином виховувати свою дитину - [PERSON], оскільки відповідач не представила доказів, що вона бажає, але з об'єктивних причин не має можливості виконувати належним чином свої батьківські обов'язки. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що: - при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив фактичні обставини справи; - висновок суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого позову не узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (ХІV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Приписами ч. 1 статті 164 Сімейного кодексу України регламентовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області №6 від 03.06.2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.2). При цьому судом першої інстанції не взяті до уваги положення ч.5, ч.6 статті 19 Сімейного кодеку України, відповідно до яких орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи; суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з доводів апеляційної скарги та пояснень [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду, відповідач не заперечує тих обставин, що вона у 2015 році та на початку 2016 року приділяла недостатньо уваги своїй дочці [PERSON], проте, після спілкування із працівниками соціальної служби вона змінила свою поведінку та відношення до виконання батьківських обов'язків. [PERSON] стверджує, що вона спиртних напоїв не вживає, працевлаштувалась, за місцем роботи характеризується позитивно, у будинку створені умови для проживання дитини. [PERSON] просить надати їй можливість стати доброю матір'ю для своєї дочки [PERSON], піклуватись про неї, у повній мірі виконуючи свої батьківські обов'язки. Згідно повідомлення Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей обласної державної адміністрації від 09.09.2016 року №01-24/85 (а.с.54), з 22.09.2015 року по 25.01.2016 року у вказаному закладі перебувала [PERSON], [INFO]. За час перебування дитини у закладі її відвідувала мати [PERSON], при спілкуванні з дитиною поводилась адекватно, проявляла турботу та увагу. З матір'ю проводились бесіди щодо її зловживання спиртними напоями, на що вона повідомляла, що вже тривалий час не вживає алкоголь. Як вбачається з характеристики на [PERSON] за місцем її роботи - філії ''Менський сир'' приватного підприємства ''Консалтингової фірми ''Прометей'' (а.с.56), [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 05.09.2016 року. [PERSON], як зазначено у вказаній характеристиці, за час роботи проявила себе з позитивної сторони, як працьовитий співробітник, до роботи ставиться сумлінно, порушень робочої інструкції та трудової дисципліни за період роботи на підприємстві не має; у колективі користується повагою. Приймаючи до уваги вищенаведене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що при розгляді даного спору по суті вказані обставини судом першої інстанції не були прийняті до уваги та відповідно, їм не було надано судом правової оцінки. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа "Хант проти України" від 07.12.2006 року). Суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому суд звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Як вбачається з апеляційної скарги [PERSON], відповідач просить скасувати оскаржуване рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року та закрити провадження у даній справі.За даних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки відсутні підстави для закриття провадження у справі, регламентовані приписами статті 205 ЦПК України. Враховуючи встановлені по справі обставини, приймаючи до уваги інтереси дитини [PERSON], [INFO], приписи норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року, - скасуванню в частині задоволення позовних вимог Менської районної державної адміністрації Чернігівської області - органу опіки та піклування і позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо її дитини [PERSON], [INFO]. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову, яким у задоволенні позовних вимог Менської районної державної адміністрації Чернігівської області - органу опіки та піклування в інтересах дитини [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, - відмовити. Відібрати дитину [PERSON], [INFO] від її матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав, яка проживає за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Передати дитину [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області. Попередити [PERSON], [INFO], про необхідність змінити ставлення до виховання дитини [PERSON], [INFO]. Контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків покласти на орган опіки та піклування Менської районної державної адміністрації Чернігівської області. В іншій частині рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27.09.2016 року підлягає залишенню без змін, оскільки висновки суду першої інстанції у вказаній частині узгоджуються з приписами ч.4 статті 17 Закону України ''Про охорону дитинства'', яка регламентує право дитини на майно та приписами статті 88 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: partial