Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

01.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину, посилаючись на те, що 15 лютого 1999 року помер її дід [PERSON]. Після смерті діда лишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 0,85 га, що розташована на території с. Лахни Новосанжарського району Полтавської області та призначена для обслуговування житлового будинку 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,60 га. Спадкоємцем майна за заповітом після померлого [PERSON] був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] помер 11 травня 2015 року. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є позивач [PERSON] та її брат, відповідач [PERSON], який від належної йому частки спадкового майна відмовився на користь позивачки. Позивачка звернулася до суду для визнання права власності на спадщину, оскільки відсутній кадастровий номер на зазначену земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 027019, виданого Малокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 06.05.1998 року, у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,85 га, що розташована на території с. Лахни Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 13). З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,85 га, що розташована на території с. Лахни Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, вбачається, що площа сільськогосподарських угідь становить 0,60 га (а.с. 14). [PERSON] помер 15 лютого 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 115514 від 15.02.1999 року (а.с. 8). Згідно постанови Новосанжарської державної нотаріальної контори № 913/02-31 від 11.05.2017 року, спадкоємцем майна за заповітом після померлого [PERSON] був його син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 11). [PERSON] помер 11 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 297463 від 12.05.2015 року (а.с. 7). Згідно вищезазначеної постанови Новосанжарської державної нотаріальної контори після померлого 11.05.2015 року [PERSON] заведена спадкова справа № 288/2015 від 18.09.2015 року, подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до письмової заяви [PERSON] відмовляється від належної йому після смерті [PERSON] спадкового майна у вигляді 1/2 частини земельної ділянки площею 0,85 га, що розташована на території с. Лахни Новосанжарського району Полтавської області та призначена для обслуговування житлового будинку 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,60 га, на користь сестри [PERSON]. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved