Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 25 листопада 2011 року між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" та [PERSON] укладено Кредитний договір № IKAPNAIG.17217.001, за умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в сумі 77958 гривень, а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням на придбання нового автотранспорту, повернути банку в строк до 24 листопада 2018 року, а також сплатити проценти, виходячи зі ставки 16,80 % в рік, комісійну винагороду та інші платежі. В порушення зобов'язань за договором станом на 11 лютого 2015 року відповідач допустив заборгованість по сплаті кредиту, яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту в сумі 54920,38 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 19620,89 грн., поточної заборгованості за процентами в сумі 1055,15 грн.; простроченої заборгованості за процентами в сумі 28366,75 грн. З урахуванням нарахованої пені в сумі 59953,23 грн. просив стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість за договором кредиту в розмірі 176909,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 25 листопада 2011 року між публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ" та [PERSON] укладено Кредитний договір № IKAPNAIG.17217.001, згідно якого банк надав відповідачу кредит на придбання нового автотранспорту в сумі 77958,00 гривень. Додаток 2 до договору передбачав графік погашення кредиту. Моментом надання Банком відповідачу кредиту відповідно до п. 2.3 Договору є день перерахування коштів на рахунок, визначений з заяві позичальника. Кредит в сумі 77958 грн. був наданий відповідачу шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника філії «Автоцентр на Столичному». Вказані обставини підтверджуються меморіальним ордером № 34213 від 25 листопада 2011 року. Відповідно до п. 1.1.2 договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до 24 листопада 2018 року також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені договором. Пунктами 1.3, 2.4., 2.5 договору передбачено період сплати кредиту та порядок його повернення. Згідно п. 1.1.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти, виходячи зі ставки 16,80% річних. В п. 6.1 договору зазначено, що у разі прострочення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування він зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі подвійної відсоткової ставки за кожен день прострочення. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Остання оплата по кредиту відповідачем була проведена в жовтні 2013 року. 31 жовтня 2013 року відповідачу було направлено лист-вимогу про погашення заборгованості по кредиту. Порушуючи зобов'язання за договором кредиту, станом на 11 лютого 2015 року відповідач допустив заборгованість по сплаті кредиту, яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту в сумі 54920,38 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 19620,89 грн., поточної заборгованості за процентами в сумі 1055,15 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 28366,75 грн. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. В п. 6.3 укладеного сторонами договору зазначено, що у разі прострочення відповідачем зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування він зобов'язаний сплатити пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань. Станом на 11 лютого 2014 року розмір пені розрахований в сумі 59953,23 грн. Розмір пені підтверджений розрахунком заборгованості. Розмір заборгованості за кредитним договором з врахуванням основного боргу та пені, що підлягає стягненню, становить 176909 гривень 40 копійок. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610 - 612, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved