Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

У заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про встановлення факту проживання її та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без шлюбу у період з серпня 1980 року по день смерті останнього за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] проживала в громадянському шлюбі з серпня 1980 року до його смерті за вищевказаною адресою. За життя вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. У будь-якому іншому шлюбі ні вона, ні [PERSON] не перебували. Після смерті останнього здійснила обряд поховання, залишилась проживати за тією ж адресою, в неї зберігаються усі особисті та правовстановлюючі документи [PERSON] . Інші спадкоємці, які б мали право на спадкове майно, відсутні. До складу спадкового майна увійшло право на земельну частку (пай) та майновий пай. Проте оформити своїх спадкових прав на це майно не має можливості, оскільки не була офіційною дружиною [PERSON] . В судове засідання учасники справи не з`явились. Від Вишнівської сільської ради засобами електронного зв`язку надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та відсутність заперечень щодо задоволення заявлених вимог. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в селі Штунь Любомльського району Волинської області. Довідкою Вишнівської сільської ради Любомльського району від 01 червня 2020 року № 2-309 стверджено, що з 1980 року до дня смерті [PERSON] проживав у громадянському шлюбі з [PERSON] по [ADDRESS] і вів з нею спільне господарство. Відповідно до довідки Вишнівської сільської ради від 01 червня 2020 року № 2-308 після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) згідно із Сертифікатом серії ВЛ № 0078059 та майнового паю в пайовому фонді СГВК "Колос" згідно свідоцтва серії [NUMBER]. Цією ж довідкою сільської ради стверджено, що на день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована і проживала його співмешканка [PERSON] . З копії паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] з 26 вересня 2002 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству із заявником, ствердили, що заявник [PERSON] та [PERSON] проживали разом до смерті останнього, вели спільне господарство, тримали худобу, усе робили спільно, на людях постійно були разом і їх сприймали як сім`ю. Свідок [PERSON] вказала, що такі взаємовідносини між [PERSON] та [PERSON] тривали не менше двадцяти років до смерті останнього. Свідок [PERSON] з огляду на своє проживання по сусідству із заявником з 1992 року ствердила про такі взаємовідносини [PERSON] та [PERSON] саме з цього часу, однак також вказала на їх спільне проживання й раніше, що запам`яталось їй з дитинства, при цьому завжди вважала їх подружжям і не знала, що вони жили без реєстрації шлюбу. Відповідно до п.5 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 вказав, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Дослідженні по справі письмові докази та показання свідків у своїй сукупності дають достатньо підстав вважати, що заявник [PERSON] та спадкодавець [PERSON] з серпня 1980 року по [INFO] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, бюджет, у них були взаємні права і обов`язки, а їх відносини були притаманні подружжю. Проте заявлені заявником вимоги не в повній мірі узгоджуються із чинним у період їх спільного проживання законодавством. Заявник у заяві вказує, що встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім`єю без шлюбу з серпня 1980 року по [INFO] їй необхідне, тобто має юридичну мету для реалізації права на спадкування після смерті останнього та, водночас, посилається на положення ч.1 ст.74 СК України. Тобто заявлена вимога охоплює період дії як Кодексу про шлюб та сім`ю України, так і дію Сімейного та Цивільного кодексів України, які набрали чинності з 01 січня 2004 року. [PERSON] помер в період дії норм СК України та ЦК України. Стаття 1264 ЦК України визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, за змістом наведених матеріальних норм закону метою встановлення заявленого юридичного факту може бути як спадкування за законом, так і розподіл спільно набутого майна, тобто може мати різні юридичні наслідки. При цьому для визнання особи спадкоємцем четвертої черги за законом вимагається лише встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тобто не обов`язково як жінки та чоловіка без шлюбу (ст.1264 СК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Проживання ж однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно (ч.1 ст.74 СК України). Таке положення було закріплене лише з 01 січня 2004 року, тобто з набранням чинності Сімейного кодексу України. Положення КпШС України, який діяв до 01 січня 2004 року, не містив норм про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. Аналогічну правову позицію щодо застосування інституту спільного проживання осіб як чоловіка і жінки без шлюбу висловив Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2021 року по справі № 489/615/18. Відтак, заявлена вимога про встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю без шлюбу в період з серпня 1980 року по 01 січня 2004 року не ґрунтується на вимогах закону. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В цьому випадку реалізація заявником спадкових прав після смерті [PERSON] можлива шляхом віднесення її до категорії спадкоємців, передбачених ст.1264 ЦК України. Тому з урахуванням встановлених по справі фактичних обставин та норм матеріального закону суд вбачає підстави і вважає необхідним встановити факт проживання заявника [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю у період з серпня 1980 року по 31 грудня 2003 року включно та факт їх проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу з 01 січня 2014 року по [INFO]. Саме такий спосіб реалізації прав заявника буде відповідати вимогам закону. Вимога про одночасне встановлення факту проживання заявника [PERSON] та [PERSON] у вказані періоди за конкретною адресою ( [ADDRESS] ) задоволенню не підлягає, оскільки фактично є вимогою про встановлення факту прийняття заявником спадщини у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України та необхідності встановлення цього факту у судовому порядку заявник не довела. Отже, судом заявлені за заявою вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial