Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Кондратенко М.М., звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що на підставі договору міни квартири від 16 вересня 1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , по 1/5 частці кожний. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , частка якого становила 1/5 у праві спільної часткової власності на квартиру, є дружина [PERSON] у розмірі 1/6 частки майна (обов`язкова частка) та син [PERSON] у розмірі 5/6 часток майна за заповітом. Таким чином, частка відповідачки [PERSON] у праві власності на спірну квартиру становить 1/6 частина від 1/5 частин, що дорівнює 1/30 частин в квартирі. Відповідно, сумарна частка [PERSON] у праві власності на квартиру становила 11/30 частин (1/5 + 1/6). [INFO] помер [PERSON] і спадкоємцями першої черги за законом після його смерті стали дружина [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON] , у розмірі 1/3 частки від 11/30 частки кожна, що становить 11/90 часток. Таким чином, сумарна частка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на спірну квартиру становить 29/90 часток кожній (1/5 частина + 11/90 частин). Позивачка зазначає, що частка у праві власності відповідачки на спірну квартиру є незначною у розмірі 1/30 частин, що не впливає на загальний обсяг у праві власності. У спірній квартирі вона не проживає, оскільки має постійну зареєстровану адресу проживання у [ADDRESS] , де проживає з 2005 року, тому, на думку позивача, наявні всі умови для припинення її права на частку в спільному майні. Позивач має можливість та гарантує внесення грошових коштів, які будуть дорівнювати сумі компенсації. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/30 частину у праві спільної часткової власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею право власності на 1/30 частину двокімнатної квартири, загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію за належну їй частку в розмірі 1/30 на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30 серпня 2021\~року. 30 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 13\~жовтня 2021 року у зв`язку з першою неявкою в судове засідання відповідачки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30\~листопада 2021 року. 30 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 14 грудня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки. В зазначене судове засідання учасники не з`явились. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, відзив чи пояснення щодо позову у зазначений строк до суду не подали. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставин справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору міни від 16 вересня 1997 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у розмірі по 1/5 частки кожний (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер і спадщину після його смерті прийняли його дружина [PERSON] у розмірі 1/6 частки майна та син [PERSON] у розмірі 5/6 часток майна за заповітом (а.с. 11, 12, 13-14). [INFO] помер [PERSON] і спадкоємцями після його смерті стали дружина [PERSON] та доньки [PERSON] і [PERSON] , у розмірі 1/3 частки від спадкового майна кожна (а.с. 15, 16). Таким чином, сумарна частка позивачки [PERSON] у праві власності на спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] становить 29/90 часток (1/5 частки + 11/90 часток) (а.с. 17-18, 53-54). Відповідачка [PERSON] набула права власності в порядку спадкування за законом на 1/30 частку у спірній квартирі (1/6 частина від 1/5 часток), однак не зареєструвала право власності на вказане нерухоме майно. Відповідачка [PERSON] у спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57). Згідно з висновком експерта № 116 від 21 вересня 2021 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 543 000 грн, а ринкова вартість 1/30 частки зазначеної квартири відповідно 18100 грн (а.с. 99-103). Дана сума внесена позивачем [PERSON] на депозитний рахунок суду відповідно до квитанції №0.0.2284905666.1 від 30 вересня 2021 року (а.с. 109). Згідно з ч.ч. 4 і 5 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цією статтею також визначено певні гарантії прав приватних осіб у випадку втручання держави у їхні права. При розгляді справ національні суди України застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до частини другої статті 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції ("за наявності одночасно") в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто, можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї, виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачці [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/30 частина квартири [ADDRESS] , і ця частка є незначною порівняно з часткою іншого співвласника позивачки у справі [PERSON] , якій належить 29/90 частин цієї квартири. Відповідачка у спірній квартирі не зареєстрована, не проживає у ній, житлом не користується та не несе витрати на її утримання. За таких обставин, суд вважає, що припинення права власності відповідачки [PERSON] на незначну частку в майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки така шкода нею не доведена. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні. Оскільки на депозитний рахунок суду позивачем внесено кошти у розмірі вартості 1/30 спірної частки квартири, що становить 18100 грн, іншого висновку щодо ринкової вартості належної їй частки у спірному майні відповідачка суду не надала, тому суд вважає, що з позивачки на користь відповідачки підлягає стягненню в якості грошової компенсації вартість 1/30 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] у сумі 18100 грн 00 коп., яка згідно з квитанцією №\~0.0.2284905666.1 від 30 вересня 2021 року зарахована на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області №\~UA558201720355249001000008869, з визнанням за позивачкою права власності на 1/30 частку цієї квартири, що належить відповідачу [PERSON] . Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: approved