Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

01 серпня 2018 року до Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 16 листопада 2012 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір № 460683/02-ДК про відкриття фізичні особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетево-кредитною схемою. Відповідно до п. 7.1 Договору відповідачу було надано кредит в сумі 15000,00 грн., з відсотковою ставкою 24,00% річних за користування кредитом на строк дії картки. Відповідно до п. 7.5 вказаного договору, відповідач зобов'язався щомісячно отримувати виписку по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цієї виписки по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. Позивач виконав умови кредитного договору надавши позичальнику кредит, однак відповідач не виконував належним чином передбачені договором зобовязання, у звязку із чим утворилась заборгованість за кредитним договором яка станом на 17 квітня 2018 року становить 24599,01 грн., та складається із: - заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) 14992,68 грн.; - заборгованості по нарахованим відсоткам 1297,65 грн.; - інфляційного збільшення заборгованості 6844,04 грн.; - трьох процентів річних від суми заборгованості 1464,64 грн. За наведених обставин позивач просив суд стягнути вказані кошти з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 10). Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету\~Міністрів України\~від 07\~листопада 2014\~року №\~1085-р\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких органи\~державної влади\~тимчасово не\~здійснюють або\~здійснюють не\~в повному\~обсязі свої\~повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання/місця перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У звязку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду\~на викладене,\~оскільки відповідач,\~будучи повідомленим\~належним чином про дату, час і місце розгляду справи не зявився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ст.ст. 223,280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 16 листопада 2012 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір № 460683/02-ДК про відкриття фізичні особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетево-кредитною схемою. Відповідно до п. 7.1 Договору відповідачу було надано кредит в сумі 15000,00 грн., з відсотковою ставкою 24,00% річних за користування кредитом на строк дії картки. Відповідно до п. 7.5 вказаного договору, відповідач зобов'язався щомісячно отримувати виписку по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цієї виписки по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором (а.с. 4-7). Судом встановлено, що зміст вказаного договору (правочину) не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковим для виконання. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні ресурси. Відповідач же не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно із\~наданим позивачем\~розрахунком заборгованості\~за кредитним договором, станом на 17 квітня 2018 року заборгованість [PERSON] за основним\~боргом (тіло\~кредиту)\~становить \~14992,68\~грн.; заборгованість по\~нарахованим відсоткам\~становить \~1297,65\~грн.; інфляційне\~ збільшення\~заборгованості становить\~ 6844,04\~грн.; три проценти річних від суми заборгованості становлять 1464,64 грн. (а.с.12,13, 13 з.б.). Суд визнає правильним представлений ПАТ «Державний\~ощадний банк\~України» розрахунок вказаних сум заборгованості, що утворилась за кредитним договором. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. З огляду на наведене суд доходить висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначених сумах. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором. В матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобовязання по даному правочину, у звязку із чим, порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з його вини. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (\~ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, \~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, у звязку із чим, позовні вимоги ПАТ «Державний\~ощадний банк\~України» до\~нього про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved