Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

02.02.2020 року МТСБУ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовна заява вмотивована тим, що 30.10.2018 року по вул. Купріна біля будинку №2 у м. Маріуполі Донецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Nissan Micra», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження та власнику автомобіля «Nissan Micra», реєстраційний номер [NUMBER] , завдано матеріальні збитки. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.02.2019 року. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. 11.04.2019 Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 103000,00 грн. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого відшкодування в розмірі 103 000,00 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою від 23.01.2019 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, а також за відсутністю його представника - адвоката Ангеловського Л.М.. Раніше позивачем до суду була подана заява, в якій [PERSON] зазначив, що визнає позовні вимоги частково, а саме у сумі 103 000,00 грн., пов`язаною із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 30.10.2018 року о 11-00 год. гр. [PERSON] у м. Маріуполі біля будинку №2 по вул. Купріна, керуючи транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак [NUMBER] , перевищив дозволену швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Nissan Micra, державний номерний знак [NUMBER] , який відштовхнуло вперед в автомобільVolkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого пасажири автомобіля Nissan Micra та автомобіля Volkswagen Passat: [PERSON] та [PERSON] та водію Volkswagen Passat [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження та завдано механічні пошкодження транспортним засобам, чим [PERSON] здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18.02.2019 року [PERSON] притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.05.2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Nissan Micra», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Micra» складає 170175,46 грн., що підтверджується висновком звіту №252 від 27.12.2018 року. Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою. 11.04.2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 103000,00 грн., що підтверджується наказом №3674 від 11.04.2019 року та платіжним дорученням № 937129 від 11.04.2019 року. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] .

Outcome: approved