Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій ставить питання про стягнення з відповідача суми компенсації за надання державної допомоги в розмірі 7369,00 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] була призначена і виплачена державна допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, а саме на [PERSON]. Згідно того, що [PERSON] набула повної цивільної дієздатності, у зв'язку з народженням нею дитини, виявлено факт надмірної виплати державної допомоги на дітей над якими встановлено опіку чи піклування в сумі 7390,00 грн. Для вирішення питання щодо відшкодування надмірно виплачених коштів відповідачу було надіслано повідомлення з терміном до 13.12.2016 року для повернення коштів, яке залишилось без уваги. До теперішнього часу відповідачем грошові кошти в сумі 7390,00 грн. не повернуті, а тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 25 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2008 року № 1751, відповідно до статті 16 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до п. 30 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2008 року № 1751, підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є: звільнення від виконання обов'язків опікуна чи піклувальника; працевлаштування або взяття шлюбу дитиною до досягнення нею 18-річного віку; усиновлення дитини, передача дитини батькам ; досягнення дитиною 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності, якщо вона записана матір'ю або батьком дитини. У разі виникнення обставин, внаслідок яких може бути припинена виплата зазначеної допомоги, її одержувачі, служба у справах дітей, виконавчий комітет сільської (селищної) ради або уповноважена особа об'єднаної територіальної громади зобов'язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення, які виплачують допомогу. Виплата допомоги припиняється за рішенням органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли відповідні обставини. Судом встановлено, що рішенням про призначення допомоги сім'ям з дітьми від 05.05.2016 року, [PERSON] призначена допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно наданого представником позивача особового рахунку № [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], яка отримувача допомоги на дітей, які знаходяться під опікою чи піклуванням, виникла переплата допомоги з 01.05.2016 року в сумі 7369,00 грн., оскільки [PERSON] стала матір'ю (свідоцтво про народження від 11.05.2016 року) (а.с. 6). На адресу [PERSON] Управлінням соціального захисту населення було направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги від 13.10.2016 року. (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] суми надміру виплаченої державної допомоги посилається на те, що оскільки (мовою оригіналу) [PERSON] набула повної цивільної дієздатності, згідно зі свідоцтвом про народження, виявлено факт надмірної виплати державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування в сумі 7369,00 грн. Разом з тим, вищезазначені посилання позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, відповідно з частинами 1, 2 ст. 35 ЦК України, повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір'ю або батьком дитини. Надання повної цивільної дієздатності провадиться за рішенням органу опіки та піклування за заявою заінтересованої особи за письмовою згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника, а у разі відсутності такої згоди повна цивільна дієздатність може бути надана за рішенням суду. Позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] набула повної цивільної дієздатності, у спосіб, визначений Цивільним кодексом України, тобто не надано рішення органу опіки та піклування або рішення суду з цього приводу. Крім того, суду не надано рішення органу соціального захисту щодо припинення виплати [PERSON] державної допомоги. Частиною 2 ст. 22 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Оскільки позивачем не доведено, що суми державної допомоги, виплачені надміру, внаслідок зловживань [PERSON], а тому позов є необґрунтованим, безпідставним та до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed