Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

01.09.2015 позивачі звернулись до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просять: визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.1999 року, який був зареєстрований Бориспільським районним БТІ 21.06.1999 року. Позивачі стверджують, що на прохання відповідача, який являється рідним братом позивача [PERSON], він був зареєстрованиу на вказаній житловій площі строком на 1 рік, проте з моменту подання заяви про реєстрацію у 2001 році, жодного дня в будинку не проживав та не проживає, його особисті речі в будинку не знаходяться, в зв'язку з чим втратив право на користування будинком. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги, додатково пояснила, що відповідач тимчасово реєструвався в належному їм будинку для того, щоб відновити втрачені документи та виїхати на постійне місце проживання до Російської Федерації. Після того, як вони з чоловіком виявили, що відповідач значиться зареєстрованим в належному їм будинку, вони вживали заходи, щоб виписати відповідача в позасудовому порядку, але відповідач, коли приїздив в Україну в літку 2015 року не зміг з'ясувати, яким чином він має це зробити. Внаслідок цього з метою захисту свого порушеного права вони звернулись до адвоката, який склав їм позовну заяву, а потім до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений, згідно з позовною заявою, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні підстави. В судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, кожному по ? частині належить житловий будинок під номером [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованому відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» на Київській товарній біржі, реєстровий №Н-3131/99, та в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації під реєстровим №336 21 червня 1999 року (а.с.8-9). Згідно з довідкою Кіровської сільської ради Бориспільського району №718 від 19.08.2015 та відомостями адресно-довідкового територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 14.09.2015, відповідач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим в належному позивачам будинку за вищевказаною адресою (а.с.11,15). Відповідно до акту опитування свідків від 28 серпня 2015 року, складеного комісією працівників та депутата Кіровської сільської ради Бориспільського району, а також за участі мешканців с.Лебедин Бориспільського району, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], проведеним опитування свідків встановлено, що гр.[PERSON], 1976 року народження, не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] з 2001 року по даний час (а.с.12) . За змістом ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач тривалий час, понад один рік, без поважних причин не проживає в належному позивачам на праві власності будинку №4 по вулиці Шевченка в селі Лебедин Бориспільського району Київської області, він втратив право на користування вказаним жилим приміщенням. Суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вимоги щодо стягнення судових витрат по сплаті судового збору позивачі не заявляють та згідно з поясненнями позивача [PERSON] понесені витрати залишають за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved