Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У березні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , турист, позивач) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі також - ФОП [PERSON] , турагент, відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел» (далі також - ТОВ «Корал Тревел», туроператор, відповідач 2) про стягнення в солідарному порядку вартості ненаданих туристичних послуг в сумі 26 050 грн., компенсації за відмінений рейс, нарахованої на підставі частини 5 статті 104 Повітряного кодексу України, в сумі 14 512,50 грн. та 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтований такими обставинами. 29.09.2018 між [PERSON] та ФОП [PERSON] , яка діяла як турагент від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Корал Тревел», було укладено договір на туристичне обслуговування. Відповідно до умов вказаного договору турагент зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних послуг з подорожі позивача до Єгипту на період з 20.10.2018 по 27.10.2018. На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 1 кошти в загальному розмірі 26 050 грн., проте 19.10.2018 позивачу було повідомлено про скасування туру без зазначення причин його скасування. 30.10.2018 позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою про повернення коштів, у відповідь на яку отримав повідомлення про те, що причинами скасування туру є організаційні та структурні особливості підприємницької діяльності відповідача 1, проте строк повернення коштів за ненадану туристичну послугу не було зазначено. Оскільки скасування туру відбулось не з вини позивача, а про існування інших причин не повідомлено, а також ураховуючи, що представники ТОВ «Корал Тревел» могли знати та/або знали про скасування туру, позивач вважає, що турагент та туроператор мають нести перед ним солідарну відповідальність за невиконання умов договору. Внаслідок того, що запланований тур не відбувся, будь-якої альтернативи позивачу не було запропоновано та своєчасно не було компенсовано вартість туру, позивач зазнав душевних страждань, у нього погіршилось самопочуття, сон та апетит, що призвело до погіршення якості його роботи, та було порушено його конституційне право на відпочинок. Ухвалою від 09.04.2020 суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали пославши на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Відповідач ФОП [PERSON] про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку за останньою відомою суду адресою її місцезнаходження та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте в судове засідання вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, правом на подання відзиву не скористалась. Представник ТОВ «Корал Тревел» позов не визнав з підстав, наведених у відзиві. Мотивував свої заперечення тим, що на дату укладення з позивачем договору на туристичне обслуговування агентський договір з ФОП [PERSON] вже був розірваний в односторонньому порядку у зв`язку з порушенням останньою платіжної дисципліни. Одночасно з припиненням дії агентського договору ФОП [PERSON] було припинено доступ до системи бронювання турів. Після вказаної дати ТОВ «Корал Тревел» не могло отримувати і не отримувало від ФОП [PERSON] жодних замовлень на туристичні послуги, в тому числі і для позивача. Отже ураховуючи, що договір з позивачем ФОП [PERSON] уклала вже після розірвання агентського договору і кошти від неї до туроператора не надходили, ТОВ "Корал Тревел" не має нести відповідальність за цим позовом. Представник третьої особи надала свої пояснення по даній справі і не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 19.03.2018 між ТОВ «Корал Тревел» як туроператором та ФОП [PERSON] як турагентом було укладено агентський договір № 1773/2018, предметом якого є зобов`язання турагента здійснювати від імені, за винагороду та на користь туроператора певні юридичні дії, а саме: реалізовувати туристичні послуги за напрямками міжнародного виїзного туризму відповідно до цінових каталогів або спеціальних пропозицій туроператора; укладати договори та туристичне обслуговування, отримувати оплату за такими договорами, приймати рекламації від туристів (а.с. 198-209). Пунктом 3.7. агентського договору передбачено, що відповідальність туроператора за невиконання/неналежне виконання туру перед туристом або іншим замовником виникає з моменту видачі турагенту, а у випадках, визначних цим договором, туристу та/або іншому замовнику супровідних документів туру, що підтверджують перехід права на отримання (споживання) послуг, що є змістом туру. Згідно з умовами, визначеними пунктом 13.4 агентського договору, його сторони зберігають за собою право достроково розірвати даний договір, при цьому туроператор має право розірвати договір в односторонньому порядку письмово попередивши турагента про свій намір розірвати договір у строк 5 календарних днів до дати розірвання договору. 21.09.2018 ТОВ «Корал Тревел» повідомило ФОП [PERSON] про розірвання агентського договору з 27.09.2018 (а.с. 210). Підставою розірвання агентського договору туроператор зазначив порушення турагентом платіжної дисципліни. 29.09.2018 між ФОП [PERSON] (турагентом) та [PERSON] (туристом) було укладено договір на туристичне обслуговування № 20092018/21 (далі також - договір, а.с. 17-20). Незважаючи на розірвання агентського договору між ТОВ «Корал Тревел» та ФОП [PERSON] , у договорі зазначено, що турагент діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Корал Тревел» на підставі агентського договору № 1773/2018 від 19.03.2018. Предметом договору на туристичне обслуговування є зобов`язання турагента за заявкою туриста забезпечити надання туристу і особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг, та зобов`язання туриста їх прийняти та оплатити. Згідно з умовами, визначеними пунктами 1.2., 3.1. договору, позивач замовив тур до Єгипту, курорт Шарм Ель Шейх , на період з 20.10.2018 по 27.10.2018, вартістю 890 дол. США. На виконання умов договору позивач сплатив ФОП [PERSON] повну вартість туристичного продукту в перерахунку на національну валюту України в загальному розмірі 26 050 грн., що підтверджується квитанціями від 29.09.2018 на суму 3 000 грн., від 01.10.2018 на суму 3 000 грн. та від 03.10.2018 на суму 13 050 грн. (а.с. 24-26). Судом установлено, що зобов`язання за договором на туристичне обслуговування турагент не виконав. З пояснень позивача вбачається, що 19.10.2018 ФОП [PERSON] через мобільний додаток "Viber" повідомила його про скасування туру та надіслала бланк заяви про його анулювання. Вказана обставина також підтверджується матеріалами електронної переписки відповідача з турагентом (а.с. 38-40, 56). Цієї ж дати позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про анулювання заброньованого ним туру та повернення коштів, сплачених за ненадані туристичні послуги (а.с. 27). Листом від 19.10.2018 ФОП [PERSON] визнала своє зобов`язання повернути кошти за ненадані туристичні послуги та повідомила, що затримка з поверненням коштів зумовлена поважними причинами, пов`язаними з організаційними та структурними особливостями її підприємницької діяльності, що будуть усунуті протягом розумного строку (а.с. 31-32). 30.10.2018 позивач звернувся до ФОП [PERSON] з повторною заявою про повернення сплачених коштів протягом 14 днів з дати одержання цієї заяви (а.с. 28). В подальшому між позивачем та ФОП [PERSON] велась переписка з приводу повернення коштів, сплачених за ненадані туристичні послуги, проте на дату розгляду справи кошти повернуті не були (а.с. 33-36). Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання туристичних послуг,які регулюються як нормами глави 63 ЦК України «Послуги. Загальні положення», так і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про туризм» (далі - Закон № 324/95-ВР), який визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики в галузі туризму та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України.. Згідно зі статтею 1 Закону № 324/95-ВР туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Статтею 5 даного Закону визначено, що туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до статті 20 Закону № 324/95-ВР за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. За змістом статей 20, 25 Закону № 324/95-ВРтуроператор або турагент мають право відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, а туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (стаття 32 Закону № 324/95-ВР). Умови укладеного між сторонами договору на туристичне обслуговування базуються на вищевказаних положеннях закону і не суперечать їм. Так, згідно з умовами, визначеними пунктами 2.4.4., 5 5.3. договору, у випадку невиконання умов цього договору з боку турагента турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги, а турагент може відмовитися від виконання договору за умови компенсації туристу документально підтверджених збитків, заподіяних унаслідок такого розірвання, за винятком випадків, коли таке розірвання відбулося з вини туриста. Відповідно до положень статей 526, 530, 611, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положенням статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом. За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані в укладеному між ТОВ «Корал Тревел» та ФОП [PERSON] агентському договорі, дають підстави для кваліфікації їх відносин як відносин комерційного посередництва у сфері господарювання (агентські відносини), які врегульовані, зокрема, нормами глави 31 Господарського кодексу України. Стаття 304 цього Кодексу визначає, що агентський договір припиняється за угодою сторін, а також у разі: відкликання повноважень комерційного агента суб`єктом, якого він представляє, або відмови комерційного агента від подальшого здійснення комерційного посередництва за договором, укладеним сторонами без визначення строку його дії; вибуття однієї із сторін договору внаслідок її припинення або смерті; виникнення інших обставин, що припиняють повноваження комерційного агента або суб`єкта, якого він представляє. За обставинами справи установлено, що укладений між відповідачами агентський договір передбачав можливість його розірвання шляхом односторонньої відмови від договору, а відтак надіслане туроператором турагенту у визначений договором строк повідомлення про розірвання агентського договору є належним доказом припинення між ними агентських відносин з 27.09.2018. Факт припинення між відповідачами агентських відносин підтверджується також роздруківкою з офіційного сайту ТОВ «Корал Тревел», на якому на виконання вимог Ліцензійних умов провадження туроператорської діляьності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2015 № 991, розміщений реєстр діючих агенських договорів, серед яких відсутній договір з ФОП [PERSON] . Відтак ураховуючи, що ФОП [PERSON] уклала з позивачем договір на туристичне обслуговування вже після припинення агентських відносин з ТОВ «Корал Тревел», та з огляду на відсутність доказів, які б свідчили про те, що туроператор схвалив вказаний договір або отримав кошти, сплачені позивачемс за туристичний продукт, наявні підстави вважати, що правовідносини за цим договором виникли між позивачем та ФОП [PERSON] . Наведене означає, що у спірних правовідносинах з позивачем ФОП [PERSON] діяла від свого імені і у власних інтересах, що унеможливлює покладення на туроператора ТОВ «Корал Тревел» відповідальності за невиконання зобов`язань за договором на туристичне обслуговування. Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги [PERSON] про стягнення грошових коштів, сплачених за ненадану туристичну послугу, лише до ФОП [PERSON] яка порушила зобов`язання за договором на туристичне обслуговування, а у позові до ТОВ «Корал Тревел» суд відмовляє з підстав заявлення вимог до неналежного відповідача. Правовою підставою вимог [PERSON] про стягнення компенсації за скасований рейс є положення частини 5 статті 104 Повітряного кодексу України, якою встановлено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, авіаперевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю 1500 кілометрів або менше; 400 євро - для рейсів дальністю понад 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Право пасажира на отримання компенсації у разі скасування рейсу передбачене також пунктом 5 розділу 2 Глави XV Правил повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби від 26.11.2018 № 1239. Отже, чинним законодавством чітко визначено, що обов`язок сплати компенсації за скасований рейс покладається на авіаперевізника. Відповідачами у цій справі позивач визначив турагента та туроператора, які не можуть бути суб`єктами відповідальності за скасований рейс, а відтак вимоги позову в цій частині є очевидно необґрунтованими і неприйнятними з огляду на законодавство. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями статті 33 Закону № 324/95-ВР, за нормою якої заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди та визначає, що моральна шкода, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів та наданих доказів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу душевних страждань і переживань, викликаних порушенням його життєвих планів щодо завчасно спланованого відпочинку, втратою значної суми грошових коштів та відмовою від їх повернення у визначений законом строк. З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача і значного розміру неповерненої грошової суми, суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої йому моральної шкоди в сумі 2 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Оскільки зобов`язання за договором на туристичне обслуговування порушила ФОП [PERSON] , саме вона повинна відповідати за завдану її винними неправомірними діями моральну шкоду. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 840,80 грн. У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати на сплату судового збору в сумі 840,80 грн. Належних доказів на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу суду не надано. Загальний розмір заявлених позивачем вимог становив 42 562,50 грн. Отже ураховуючи, що вимоги позивача задовольняються на 66/100 частин від розміру заявлених вимог (28050х100/42562,50), на відповідача 1 слід покласти 66/100 частин сплаченого позивачем судового збору, що становить 554,93 грн. (840,80х66%). На підставі викладеного,

Outcome: partial