Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Управління СЗН м.Горішні Плавні звернулось до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] незаконно отриманої надбавки по догляду за дитиною з інвалідністю у розмірі 11165,52 грн. Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що у період з 01.01.2007 на підставі заяви [PERSON] останній було призначено допомогу на догляд за дитиною з інвалідністю [PERSON] , як непрацюючій особі на період з 01.01.2007 по 13.03.2014. 27.03.2018 управлінням було отримано інформацію про те, що відповідач працювала у період з 01.02.2008 по 10.12.2008, з 17.06.2009 по 23.05.2012 , з 28.05.2012 по 08.01.2013, таким чином відповідач не мала права на надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю. Ухвалою суду від 07.08.2019 (а.с. 30) за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі із призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23.09.2019 від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає в повному обсязі, просить застосувати позовну давність, оскільки вона повідомляла УПСЗН Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про своє працевлаштування і надавала їм копію своєї трудової книжки (а.с.35-37). 04.10.2019 до суду від УПСЗН Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області надійшла відповідь на відзив, згідно якого зазначають, що про те, що [PERSON] була працевлаштована у період з 01.12.2008 по 10.12.2008, з 17.06.2009 по 23.05.2012,з 28.05.2012 по 08.01.2013 дізнались лише у 2018 році. Дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне. Згідно із наданою копією заяви (а.с.9), 01.01.2007 [PERSON] звернулась до органу праці та соціального захисту населення з приводу призначення державної допомоги . За рішенням управління на підставі медичного висновку № 12 про дитину з інвалідністю [PERSON] була призначена державна соціальна допомога була призначена надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю [PERSON] на період з 01.01.2007 по 13.03.2014,що підтверджується протоколом від 21.12.2006 № 1696 (а.с.8,11). Згідно розпоряджень на перерахунок допомоги [PERSON] було установлено розмір допомоги протягом зазначеного вище періоду залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (а.с.13). Відповідно до листа Кременчуцького об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області від 26.03.2018 УПСЗН у м. Горішні Плавні Полтавської області було повідомлено, що згідно даних СПОВ [PERSON] працювала в грудні 2008, з 17.06.2009 по 23.05.2012 , з 28.05.2012 по 08.01.2013. Згідно із наданим розрахунком (а.с.5) загальний розмір отриманої [PERSON] державної допомоги за період з липня 2009 року по січень 2013 року становить 11165 грн 52 коп. Як убачається з матеріалів справи, позивачем на адресу [PERSON] 04.05.2018 було направлено повідомлення щодо повернення отриманої надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, що призвело до виникнення переплати допомоги за період 01.12.2008 по 10.12.2008, з 01.07.2009 по 08.01.2013 в розмірі 11093,25 грн (а.с.24). Встановивши фактичні обставини справи, правові позиці сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що судом взято до уваги ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Порядок надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям . Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються (крім заочної форми навчання), не проходять службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років також призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, у відпустці без збереження заробітної плати, у разі якщо дитина з інвалідністю потребує домашнього догляду, і вони фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю. Одному з батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікуну, піклувальнику надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби. Відповідно до п.3.15 Порядку "Надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 № 226/293/169, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати надбавки на догляд, одержувачі зобов`язані повідомити про це структурні підрозділи з питань соціального захисту населення. Зняття надбавки на догляд у таких випадках проводиться з місяця, наступного за тим, в якому виникли ці обставини. В той же час, згідно п. 3.11 вказаних Правил для підтвердження інших фактів, що впливають на вирішення питання призначення надбавки на догляд до державної соціальної допомоги при відсутності документів, направляються запити до центру зайнятості, органів доходів і зборів, органів охорони здоров`я, органів освіти та інших підприємств, установ, організацій. Таким чином, суд вважає, що Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області при призначенні відповідачу надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю мали право перевірити зокрема, чи отримує відповідач будь-які доходи. При цьому, позивач мав для цього всі можливості шляхом відповідної звірки первинних документів особи при кожному призначенні відповідної надбавки. Крім того позивач не заперечував факт того, що в матеріалах особової справи міститься копія трудової книжки [PERSON] , відповідно до якої позивач 17.06.2009 була прийнята на роботу до Комсомольського міського фінансового управління та була звільнена 23.05.2012 та 28.05.2012 була прийнята на роботу ТОВ «Феррошлях» (а.с.19-20). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Статею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи викладене, суд вважає, що початок перебігу позовної давності починається від дня надання [PERSON] надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, тобто з 01.01.2007 року. Такий правовий висновок також, викладений в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року в справі № 302/66/17 в подібних правовідносинах, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом при розгляду справи. Сплив позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Строк позовної давності застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, зазначає у рішенні про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 20 травня 2020 року відповідач подала до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача незаконно отриману надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю в сумі 11165,52 грн., за період 01.12.2008 по 10.12.2008, з 17.06.2009 по 23.05.2012, з 28.05.2012 по 08.01.2013, з позовом до суду звернувся 10.07.2019 року. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідач неправомірно в період з 01.12.2008 по 10.12.2008, з 17.06.2009 по 23.05.2012, з 28.05.2012 по 08.01.2013, отримала надбавку на догляд за дитиною в сумі 11165,52 грн, однак оскільки позивач міг дізнатись про порушення свого права у вказаний період, а позивач з позовом звернувся лише 10.07.2019 року, в задоволенні позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed