Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 22 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11349838000. Відповідно до умов Договору позивач надав відповідачу грошові кошти в іноземній валюті в сумі 60 тис. дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит та проценти у повному обсязі не пізніше22 травня 2029 року та сплатити проценти у розмірі 12,5% річних. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму грошових коштів в розмірі 55 231, 62 дол. США та пеню у розмірі 9 547 грн. 71 коп., в тому числі: - 51 869, 92 дол. США - кредитна заборгованість; - 3 361, 70 дол. США - заборгованість по процентам; - 2 297 грн. 91 коп. - пеня за прострочення сплати по кредиту; - 7 249 грн. 80 коп. - пеня за прострочення сплати по процентам; У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» є повним правонаступником АКІБ «УкрСиббанк». Як встановлено в судовому засіданні, 22 травня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11349838000 (а. с. 5-12). Відповідно до умов якого, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 60 000 дол. США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором (п. 1.1 договору), в термін не пізніше 22 травня 2029 року (п. 1.2.2 договору). Згідно п. 1.3.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка у розмірі 12, 50% річних. З матеріалів справи, вбачається, що позивачем на виконання умов договору було надано відповідачеві кредитні ресурси в повному обсязі. Однак, на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, останній, отримавши та використавши кредитні ресурси, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, не виконав. У зв'язку з чим станом на 27.08.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 55 231, 62 дол. США та пеня у розмірі 9 547 грн. 71 коп. Матеріали справи свідчать, що 30 липня 2015 року позивачем на ім'я відповідача було направлено вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 13-19). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 526 ЦК України вказано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу ( генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Як убачається з матеріалів справи ПАТ "УкрСиббанк" має банківську ліцензію на право здійснення банківських операцій з валютними цінностями ( а.с. 31-34). Отже, оскільки у ПАТ "УкрСиббанк" наявна ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість за кредитом має бути стягнута в іноземній валюті. Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача на підставі ст. ст. 526, 611 ЦК України слід стягнути на користь позивача 55 231, 62 дол. США та пеню у розмірі 9 547 грн. 71 коп., а саме: - 51 869, 92 дол. США - кредитна заборгованість; - 3 361, 70 дол. США - заборгованість по процентам; - 2 297 грн. 91 коп. - пеня за прострочення сплати по кредиту; - 7 249 грн. 80 коп. - пеня за прострочення сплати по процентам; Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved