Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.07.2020 р. у задоволенні позову Михайлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області до [PERSON] , Бершадської районної державної адміністрації, третя особа ПП "Валентина" про визнання сертифікату на земельну частку (пай) недійсним - відмовлено у повному обсязі. 02.07.2020 в судовому засіданні, в судових дебатах, представник відповідача [PERSON] ,. адвокат Путілін Є.В., подав заяву про подання у п`ятиденний строк доказів понесених його клієнтом судових витрат на правничу допомогу. 20.07.2020 до суду надійшла заява адвоката Путіліна Є.В. від 06.07.2020 про стягнення судових витрати та на підтвердження обставин та вимог, викладених в заяві від 06.07.2020., надав суду Договір №120 про надання правничої допомоги від 15.02.2020р., розрахунок № ПЄ -000001 від 06.07.2020 виконаних робіт та квитанцію прибуткового касового ордера №107067 . Адвокат Путілін Є.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заяву про стягнення судових витрат підтримала та просила задовольнити. Представник позивача Михайлівської сільської ради Бершадського району , Вдовиченко Т.А., проти задоволення заяви заперечувала. Представник Бершадської РДА Франківська Н.В. надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, зміст заявлених вимог та позицій сторін, рішення суду, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, з наступних підстав:. Відповідно до вимог ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. З матеріалів цивільної справи № 126/14/2020 вбачається, що 02.07.2020 року ухвалено рішення у справі за позовом Михайлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області до [PERSON] , Бершадської районної державної адміністрації, третя особа ПП "Валентина" про визнання сертифікату на земельну частку (пай) недійсним, яким в задоволенні позову відмовлено. Під час судових дебатів представником відповідача [PERSON] , адвокатом Путіліним Є.В., подано заяву про надання у п`ятиденний строк доказів понесених судових витрат на правничу допомогу та вирішити питання про відшкодування цих судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України). У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та пропорційності задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2020 [PERSON] сплачено адвокату Путіліну Є.В. на підставі Договору від 15.02.2020 №120 та розрахунку від 06.07.2020 6153 грн., що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера № 107067 від 06.07.2020, Розрахунком № ПЄ -000001 від 06.07.2020 виконаних робіт та Договором № 120 про надання правничої допомоги від 15.02.2020. Згідно Розрахунку № ПЄ -000001 від 06.07.2020 виконаних робіт (наданих послуг) вбачається, що вартість наданих послуг складає 6153 грн. Заявником визначена сума до стягнення за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6153 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи, той факт, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, виходячи із доведеності співмірності та розумності розміру понесених судових витрат [PERSON] , складності справи, суд вважає що судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, які понесла відповідач, згідно вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved