Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося з вище вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 27.12.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 24 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення вказаних норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав станом на 10.01.2016 р. має заборгованість у загальному розмірі 46 523,18грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 23 620,00грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 19 611,60грн.; заборгованість за пенею та комісією - 600,00грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2191,58 грн. штраф (процентна складова). Вказані суми заборгованості за кредитом, а також судовий збір просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та надав свої заперечення в яких зазначив, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є необгрунтованими виходячи з того, що доводи позивача щодо наявності між ним та [PERSON] договірних зобов'язань грунтуються на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаний відповідачем 27.12.2013 року. Однак вважає, що дану анкету-заяву не можна вважати належним чином оформленим кредитним договором, так як вона не містить істотних умов щодо правовідносин між клієнтом та банком з приводу термінів та порядку здійснення платежів на погашення кредиту (необхідності внесення щомісячного платежу, його розміру, розміру відсотків за користування коштами тошо). Самі по собі Умови та Правила надання банківських послуг по-перше також не містять жодної з вищепереліченої інформації, а по-друге не можуть являтись складовою частиною будь-якого договору, так як вони не підписані відповідачем. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року при розгляді справи N 6-240цс14. До матеріалів позовної заяви додано інформацію щодо тарифів по престижним картам Vіsа. Однак доказів того, що його довіритель ознайомлений належним чином з даними тарифами позивачем також не надано. Вважає, що ці тарифи в будь-якому випадку не мають жодного відношення до предмету спору, так як суперечать інформації, викладеної самим позивачем у позовній заяві, де вказано що відповідач отримав кредит у розмірі 24300,00 гривень, а максимальна сума кредитної лінії за цими тарифами 20000,00 гривень, базова ставка складає 2,5% на місяць (відповідно 30% на рік), а в позові вказано, що розмір відсотків складає 27,60% на рік. Таким чином, між сторонами не узгоджено належним чином механізму шодо повернення коштів відповідачем, якими він мав право користуватися за допомогою відкритого карткового рахунку, а тому і незрозуміло, які саме умови та умови чого ним було порушено. Також зазначив, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачу закінчується у липні 2017 року, тому правовідносини між сторонами продовжують діяти і позов, не зважаючи на його необґрунтованість, в будь-якому випадку є передчасним. Просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н від 27.12.2013 р., відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 24 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно наданої представником відповідача копії картки строк її дії закінчується в липні 2017 року. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит)\~\~позичальникові\~\~у розмірах та\~\~на\~\~умовах, встановлених\~\~договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 207 ЦК України\~\~правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на вище наведене, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.02.2015 р. № 6-240цс14, суд приходить до висновку, що позивач не довів укладення між сторонами договору, а Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались. Матеріали справи не містять копії чи оригіналу тексту кредитного договору, який укладався між сторонами 27.12.2013 року, незважаючи на те, що ці обставини підлягають доказуванню позивачем, оскільки вони мають значення для ухвалення рішення у справі та їх заперечує відповідач. Представник відповідача зазначає, що між відповідачем та позивачем кредитні правовідносини відсутні взагалі, а надана банком копія анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанку" заповнювалась відповідачем 27.12.2013 року з метою отримання особистої картки, на яку мала зараховуватися заробітна плата останнього. Факт оформлення відповідачем особистої картки, а не кредитної, підтверджується змістом копії відповідної заяви, наданої самим позивачем. Крім того, ПАТ КБ "ПриватБанк" не спростував належними та допустимими доказами зазначені доводи відповідача у справі. Докази, що відповідач ознайомлювався з Умовами і Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року в редакції наданій позивачем, також відсутні, оскільки вони не містять підпису відповідача. Таким чином, позивачем на підтвердження позовних вимог надано документи, які не містять необхідної інформації щодо предмету доказування, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з необґрунтованістю.

Outcome: dismissed