Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем вона уклала шлюб 26 червня 2013 року. У них з відповідачем мається спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з нею, перебуває на її утриманні та питання про стягнення аліментів на її утримання на даний час не стоїть. Їх з відповідачем сім'я розпалася через те, що відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями та не намагається виправитися. Він не турбується про сім'ю, утриманням дитини, не займається вихованням дитини. З огляду на викладене просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON]. Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.15). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 321204, що шлюб між сторонами зареєстрований 26 червня 2013 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Судом встановлено, подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.8).. Сімейні відносини у них не склалися, вони перестали розуміти один одного, виникли суттєві непорозуміння та різні погляди на життя, зникла любов та спільні інтереси. Позивач постійно пияче, з дитиною не спілкується, не переймається сімейними проблемами. На цей час сторони проживають разом. Вказані обставини сторонами підтверджуються матеріалами справи. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо , щодо встановлення дійсних причини позову про розірвання шлюбу, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. У відповідності із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З урахуванням положень ст.113 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе відновити відповідачці [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного

Outcome: approved