overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

01.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 19.11.2004 року помер її рідний дядько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами 1940 року побудови, який розташований по вул. Вишнева (бувша Леніна), 2 в с. Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області, що належав останньому на праві власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове домоволодіння. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1940 року побудови, який розташований по вул. Вишнева (бувша Леніна) , 2 в с. Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області в.п. сільського голови [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 19.11.2004 року помер [PERSON], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.4). Спадкодавець доводився рідним дядьком позивачеві [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, що підтверджується рішенням Кобеляцького районного суду від 26.05.2016 року та заявою від 24.06.2016 року про прийняття спадщини ( а.с. 5, 25), однак внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно, нотаріусом відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.7). Належність житлового будинку, який розташований по вул. Вишнева (бувша Леніна) , 2 в с. Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області, спадкодавцю підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с.8). Оскільки позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності відносно спадкового майна, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], який помер 19.11.2004 року підтверджується відповідними документами, відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості із заробітної плати та про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 17.02.2016 року по 01.07.2016 року на загальну суму 20624,83 грн, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №29/к від 11.02.2016 року, позивач з 16.02.2016 року був звільнений з роботи за скороченням штатів та з 22.02.2016 року він працює електромонтером Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради (а.с.10) Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 9330,73 грн. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати в розмірі 9330,73 грн (з яких утримані податок та обов'язкові платежі), суд покладає на відповідача також обов'язок здійснити виплату позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 17.02.2016 року по 01.07.2016 року (71 робочих дні Х 126,78 грн середньоденного заробітку), із утриманням із вказаної суми податку та обов'язкових платежів та розміру заробітної плати, отриманої позивачем за місцем нової роботи і ці обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] даних про його батьківство та зупинення стягнення аліментів на сина з моменту звернення до суду з цим позовом. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що сторони по справі є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], але він не є біологічним батьком дитини. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 29.07.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини серія 1-ЕЛ №038632, яке видане 13.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області та відповідними документами про зміну прізвищ сторін у звязку з укладенням нових шлюбів. Згідно ст.136 Сімейного України, особа, яка записана батьком дитини (народженої в шлюбі), має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до положень ст.61 ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідач позов визнала, тобто має місце відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, а тому встановлені судом обставини є підставою для часткового задоволення позову. Вимога позивача про зупинення стягнення аліментів на сина з моменту подачі до суду позовної заяви (01.07.2016 року) не ґрунтується на вимогах закону (розділу V1 ЦПК України) і не може бути задоволена, оскільки судове рішення не набрало законної сили.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) згідно заяви про уточнення позовних вимог від 23.08.2016 року, який підтримав в судовому засіданні. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що відповідач вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, його долею, умовами життя не цікавиться. Відповідач в судове засідання повторно не прибув. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є матірю малолітнього сина [PERSON], [INFO], який з грудня 2015 року мешкає разом з позивачем. Відповідно ст.ст.164, 165 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків. Згідно п.8.2 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної в місті Чернігів ради №126 від 25.07.2016 року, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини та служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Викладені обставини дають суду підстави задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських справ, оскільки відповідач тривалий час (з грудня 2015 року) ухиляється від виховання та матеріального утримання сина, з ним постійно не спілкується, не проявляє відносно нього належної материнської турботи, хоча має таку можливість з огляду на її вік і позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Згідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач також має можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 31.10.1992 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву в якій просив про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.1992 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 3-4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з червня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, який підтримала в судовому засіданні. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2009 року та є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 14.11.2011року народження. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з червня 2016 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде та мешкає окремо, позивач поновлювати сімейні відносини не бажає по причині застосування відповідачем до неї фізичного насилля (що визнає [PERSON]І.), а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. По причині розпаду сімї з вини відповідача судові витрати, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що 07.07.2011 року він уклав спадковий договір з відповідачем, яка повинна відповідно до умов договору взяти на себе зобов`язання виконувати розпорядження позивача, забезпечувати довічно згідно з рекомендаціями лікарів належним лікуванням та лікувальними засобами, в разі смерті позивача організувати поховання за християнськими звичаями на кладовищі м. Апостолове та встановити на могилі надгробок. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання останній раз відповідач відвідувала позивача на початку 2015 року. Просить розірвати укладений з відповідачем спадковий договір. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень на позов не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.1302, ч.1 ст.1308 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Як встановлено судом, позивачу на праві власності належить будинок № 5, розташовий в с. Широчани по вулиці Молодіжній Апостолівського району Дніпропетровської області. 07.07.2011 року між позивачем як відчужувачем та відповідачем як набувачем укладено спадковий договір, за умовами якого відповідач зобовязується виконувати передбачені цим договором розпорядження позивача і в разі смерті позивача набуває право власності на належну йому квартиру. Згідно п.8.1 вищевказаного договору на відповідача покладено наступні обовязки: виконувати відповідні доручення позивача, щодо утримання житлового будинку, який є предметом цього договору, забезпечувати довічно згідно з рекомендаціями лікарів належним лікуванням та лікувальними засобами, в разі смерті позивача організувати поховання за християнськими звичаями на кладовищі м. Апостолове та встановити на могилі надгробок. Вказаний договір 07.07.2011 року посвідчено приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 973. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає встановленим, що з початку 2015 року до часу звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем не виконуються умови укладеного спадкового договору з позивачем, тому позовні вимоги в суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 551 гр. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 15.10.1994 року Новоград-Волинським міським відділом РАЦС, актовий запис № 424. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дочку - [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач зявилась, позов просила задовольнити, надала суду копію свідоцтва про зміну імені серії 1-ТП № 005458 від 19.07.2016 р., а саме змінила прізвище з «Сидорака» на «Данильчук». Відповідач в судовому засіданні не зявився, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.1994 року, який зареєстрований Новоград-Волинським міським відділом РАЦС, актовий запис № 424. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, в обґрунтування позову зазначила, що з 06.03.2013 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року з відповідачем разом не проживають, вона з дитиною мешкає окремо. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, хоча має таку можливість, оскільки працює та має постійний дохід. Інших дітей у останнього не має, стягнення за виконавчими документами не провадиться. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, втім, надала заяву в якій зазначила, що просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглядати справу без її участі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, втім, надала заяву в якій зазначила, що просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] згідно судового доручення у Очаківському міськрайонному суді Миколаївської області пояснив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, просить справу розглядати за його відсутності. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, на утримання сина є законними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1000 гривень, до повноліття на користь [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та присить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що позивачка також звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у сумі 500 гривень, так як у нього немає стабільного заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру доходу, який отримує відповідач, тому суд у відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України вважає за необхідне стягнути аліменти у твердій грошовій суму у розмірі 500 гривень щомісячно на утримання дитини, яка підлягає індексації відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України.

Outcome: partial