Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Представник Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], якого 06.10.2016 року у супроводі поліції було доставлено до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія», у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. Свою заяву обґрунтовують тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2014 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено опікунів - [PERSON] та [PERSON] Вказали, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: біполярний афективний розлад з частими тривалими фазами альтернуючого характеру, беземісійний перебіг. Маніоформно-параноїдний синдром. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни (F31.2, F10.3 згідно МКХ-10). Посилаючись на те, що у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару, ТМО «Психіатрія» звернулося до суду із даною заявою. У судове засідання представник заявника та опікун хворого не з»явилися, надали заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність та задовольнити вимоги заяви. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року [PERSON] визнано недієздатним та рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 травня 2014 року призначено йому опікунів - [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 11). [PERSON] страждає на на тяжкий психічний розлад у формі: біполярний афективний розлад з частими тривалими фазами альтернуючого характеру, беземісійний перебіг. Маніоформно-параноїдний синдром. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни (F31.2, F10.3 згідно МКХ-10), що підтверджується вказаним рішенням, висновком ЛКК, витягом з медичної карти стаціонарного хворого №6356 ( а.с. 5-8, 11, 18-19). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ТМО «Психіатрія» та необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу. На підставі викладеного,

Outcome: approved