Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

01.10.2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи це тим, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований її син [PERSON] , але у вказаній квартирі не проживає з 2009 року. Просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування зазначеною вище квартирою. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач до судового засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Свідки [PERSON] , [PERSON] , сусідки позивача, в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] , більше як вісім - десять років, речей його, в квартирі позивача, не має. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та її представника, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 13.09.1994 року квартира за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] . Довідкою Новотроїцької селищної ради від 30.09.2019 року №05/08-2884 підтверджено факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно до вимог\~ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що дійсно в квартирі по [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає більше восьми років без поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи, що відповідач відсутній за місцем реєстрації: [ADDRESS] , більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved