Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

01 липня 2014 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом до [PERSON], який обґрунтувала тим, що за рішенням суду з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини стягуються аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно. Станом на 01 червня 2014 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на суму 8050 грн. З посиланням на положення ст. 196 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача неустойку за період з 01 червня 2013 року по 01 червня 2014 року у розмірі 1277,50 грн. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов у повному обсязі, пояснила, що відповідач з червня 2012 року має заборгованість зі сплати аліментів на сина [PERSON], злісно ухиляється від їх сплати, а тому повинен нести відповідальність за прострочення сплати аліментів. Позивач вважала наведений у позовній заяві розрахунок пені правильним, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 74 ЦПК України він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 вересня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із ухиленням від сплати аліментів 09 квітня 2014 року вироком Ковельського міськрайонного суду відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Вироком встановлено, що в період з 01 червня 2012 року по 01 жовтня 2013 року відповідач злісно ухилився від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України, дана обставина доказуванню не підлягає. Як убачається із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого відділом ДВС Ковельського міськрайонного управління юстиції від 22 травня 2014 року № 563, протягом 01 червня 2012 року по квітень 2014 року включно аліменти відповідачем на користь позивача не сплачувались зовсім. Внаслідок чого загальна заборгованість станом на 01 травня 2014 року по сплаті аліментів становить 8050 грн. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Встановлені судом обставини вказують на те, що позивач має право на стягнення з відповідача пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2013 року по 01 червня 2014 року у сумі 1277,50 грн. На підставі вищевказаних доказів встановлена станом на 22 травня 2014 року наявна заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з 01 червня 2013 року по квітень 2014 років включно. Докази про наявність заборгованості зі сплати аліментів за травень 2014 року позивачем усупереч ст. 60 ЦПК України суду не надано. Тому, неустойка за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню з відповідача за період з 01 червня 2013 року по 22 травня 2014 року, і нараховується на червень 2013 - квітень 2014 року включно. Згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою не сплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Тобто, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених за кожен місяць аліментів, підлягає стягненню з урахуванням кількості днів прострочення кожного платежу, з часу невиконання рішення суду, без врахування часткової чи повної помісячної сплати аліментів. Проводячи розрахунок, суд враховує, що пеня нараховується за кожен день прострочення сплати аліментів і її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. Сума пені за період з 01 червня 2013 року по 22 травня 2014 року має становити 7910 грн., виходячи з добутку простроченої суми за місяць на розмір пені та на загальну кількість днів прострочення. Розрахунок пені наступний: за 2013 рік: червень - 1242,5 грн. (350 х 1% х 356), липень - 1141 грн. (350 х 1% х 326), серпень - 1032,5 грн. (350 х 1% х 295), вересень - 924 грн. (350 х 1% х 264), жовтень - 819 грн. (350 х 1% х 234), листопад - 710,5 грн. (350 х 1% х 203), грудень - 605,5 грн. (350 х 1% х 173), за 2014 рік: січень - 497 грн. (350 х 1% х 142), лютий - 388,5грн. (350 х 1% х 111), березень - 290,5 грн. (350 х 1% х 83), квітень - 182 грн. (350 х 1% х 52), травень - 77 грн. (350 х 1% х 22), а всього 7910 грн. Позивачем за вказаний період заявлено пеню на суму 1277,50 грн., тобто меншу, ніж вона визначена судом, тому з урахуванням ч. 1 ст. 11 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає заявлена позивачем сума - 1277,50 грн. Відомості про матеріальний та сімейний стан платника аліментів, що давали б можливість відповідно до ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України зменшити розмір неустойки, у матеріалах справи відсутні. Зважаючи на те, що позивачем не надані докази про заборгованість відповідача зі сплати аліментів за травень 2014 року і пеня на цей період прострочення судом не нараховувалася, позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved