Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та [PERSON] 28 серпня 2008 року уклали договір №ZRL0AE0000134861. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 15201,88 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено договір поруки від 28 серпня 2008 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем і взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON] ПАТ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 15201,88 доларів США. Відповідач свої зобовязання не виконав та станом на 16 січня 2016 року має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 22365,56 доларів США. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та [PERSON] 28 серпня 2008 року уклали договір №ZRL0AE0000134861. Згідно даного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 15201,88 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-16). В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено договір поруки від 28 серпня 2008 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем і взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням [PERSON] (а.с.17). Станом на 16 січня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 22365,56 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 540799 гривень 21 копійку, яка складається з наступного: - 6699,70 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 161998 гривень 74 копійки заборгованість за кредитом; - 979,35 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 23680 гривень 68 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; - 219,46 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 5306 гривень 54 копійки заборгованість по комісії за користування кредитом; - 13392,18 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 323822 гривні 91 копійка пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 10,34 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 250 гривень штраф (фіксована частина); - 1064,53 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ складає 25740 гривень 34 копійки - штраф (процентна складова)(а.с.4-7). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved