Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням від 20 липня 2006 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20 липня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKН0GК00001655 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 25423 доларів США строком до 19 липня 2021 року, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом. Відповідач зобовязань за договором кредиту не виконує. Станом на травень 2015 року заборгованість відповідача становить на травень 2015 року заборгованість відповідача становить 67305,29 доларів США , що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року становить 1422160 грн. 78 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 21067,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 445164 грн. 09 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 19735,36 доларів США, що за курсом НБУ становить 417008 грн. 16 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3326,40 доларів США, що за курсом НБУ становить 70286 грн. 83 коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 23175,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 489701 грн. 70 коп. В забезпечення виконання зобовязань, за вказаним вище кредитним договором, 20 липня 2006 року було укладено договір поруки між Публічним акціонерним товариством «Приват Банк» та [PERSON]. Тому, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором кредиту від 20 липня 2006 року в розмірі 67305,29 доларів США , що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року становить 1422160 грн. 78 коп., та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, останній подав заяву, про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог щодо відповідача [PERSON], мотивуючи тим, що вимоги до поручителя є необґрунтованими та безпідставними у звязку з припинення поруки у звязку із закінченням преклюзивних строків, передбачених нормами матеріального права. Крім того, при стягнення з відповідача [PERSON] суми нарахованої пені (за умовами кредитного договору) в розмірі 23175, 66 доларів США просив врахувати норми 2 статті 258 та частини 1 статті 266 ЦК України. 2 із 5 Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та подане заперечення, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 липня 2006 року Публічним акціонерним товариством «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKН0GК00001655 відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 25423 доларів США строком до 19 липня 2021 року, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.2 Договору кредиту - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що заборгованість відповідача згідно наданого суду позивачем розрахунку, станом на травень 2015 року становить 67305,29 доларів США , що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року становить 1422160 грн. 78 коп., яка складається із: - заборгованості по кредиту 21067,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 445164 грн. 09 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 19735,36 доларів США, що за курсом НБУ становить 417008 грн. 16 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом 3326,40 доларів США, що за курсом НБУ становить 70286 грн. 83 коп.; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 23175,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 489701 грн. 70 коп.; Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. Частиною 2 ст.192 ЦК України визначено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, у кредит можуть бути надані згідно ЦК України як грошові одиниці України гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобов'язання. Відповідно до п.1 4.2 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Окрім того, положення ч. З ст. 533 ЦК України допускають можливість виконання зобов'язань у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за забов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як зазначалося вище, такі випадки, порядок та умови визначені Законом України «Про банки і банківську діяльність». Отже, можливість надання і погашення кредитів в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Таким, чином, кредитний договір в іноземній валюті відповідає вимогам чинного законодавства. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належним йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Вимогами ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 3 із 5 Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Як зазначено вище за розрахунком позивача станом на травень 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 67305,29 доларів США , що за курсом НБУ станом на 26 травня 2015 року становить 1422160 грн. 78 коп. Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 23175,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 489701 грн. 70 коп. При цьому, як вбачається з наданого розрахунку, пеня позивачем нарахована за весь період прострочення відповідачем своїх зобов'язань починаючи з травня 2007 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Разом з тим, як вбачається з правової позиції Верховного суду України у справі №6-100цс14, (яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування.) за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, пеня може бути нарахована за період 12 місяців від дати звернення з позовом до суду, тобто з 10 серпня 2014 року, а відтак її сума складає 9469,63 доларів США, що за курсом НБУ становить 200093 грн. 28 коп.; Щодо заявлених вимог до поручителя [PERSON] в частині солідарного стягнення суми заборгованості суд приходить до наступного. Відповідно до абзацу першого статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Як встановлено судом між позивачем та [PERSON] виникли правовідносини які регулюються положеннями статей 553-559 Цивільного кодексу України у зв'язку з укладенням між сторонами Договору поруки від 20 липня 2006 року. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, 4 із 5 якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до пунктів 11,12 договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань кредитором, порука до цим договорм припиняється після закінчення трьох років з дня настання терміну повного погашення кредиту за довогором кредиту. Пунктом 5 даного договору поруки визначено, що у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого пунктом 1 цього договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Таку вимогу позивачем надіслано на адресу відповідача [PERSON] 11 червня 2015 року. Крім того, наданими суду доказами підтверджується, що у 2009 році Закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (правонаступником якого є позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2009 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2006 року в розмірі 21014,64 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки а саме квартиру №7 по вулиці Підопригори в місті Мукачеве. Таким чином, зазначеним вище рішенням суду підтверджується, що звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на майно позивач фактично змінив строк виконання основного зобов'язання. Тобто, з урахуванням умов договору поруки, починаючи з 25 липня 2012 року порука була припинена у звязку з із закінченням трьох років з дня настання терміну повного погашення кредиту. Отже, оскільки кредитор, користуючись своїм правом, змінив строк виконання основного зобов'язання, однак у визначений строк, не пред'явив позов до поручителя, то з урахуванням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України та умов договору поруки від 20 липня 2006 року порука є припиненою, а відтак підстави для стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором відсутні. Встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності суд, приходить до висновку, що відсутні належні законні підстави для задоволення даного позову в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], як поручителя. Судові витрати у справі, понесені позивачем та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525-527, 551, 610, 612, 617, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved