Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 01 серпня 2017 \~року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду, завдану незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в розмірі 51200 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 31.07.2015 року позивачу було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 28.08.2015 року позивачу було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. 22.12.2015 року вироком Славутицького міського суду Київської області позивача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.03.2016 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року касаційну скаргу позивача та його захисника задоволено, а ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01.03.2016 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 21.11.2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок суду першої інстанції скасовано, а кримінальне провадження № 12015110270000108 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Проте, за час розгляду справи в апеляційній та касаційній інстанціях позивач відбув покарання у вигляді громадських робіт. Таким чином, в звязку з незаконними діями позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок незаконних дій, а також в додаткових зусиллях, які йому необхідно було приймати для організації свого життя. Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року до участі у справі як третю особу було залучено Головне управління Національної поліції в Київській області. \~\~ Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що моральна шкода йому заподіяна незаконними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду, які полягають у незаконному оголошенні про підозру у вчиненні злочину, якого він не вчиняв, незаконним проведенням обшуку, який було проведено через значний проміжок часу після внесення відомостей до ЄРДР, незаконним засудженням, оскільки судом були порушені вимоги ст. ст. 92, 102, 243, 245, 370, 419 КПК України та ст. 62 Конституції України, тому вирок суду було скасовано. Якби потерпілий не відмовився від обвинувачення, то судом апеляційної інстанції був би ухвалений виправдувальний вирок. Незаконні дії органу досудового розслідування, прокуратури та суду призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В поданому клопотанні представник відповідача зазначив, що Державна казначейська служба України, яка є відповідачем у даній справі, не взмозі використати вищезазначені права учасника судового процесу в повному обсязі, оскільки згідно із своїми функціональними обовязками не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи. Головне управління Національної поліції в Київській області, третя особа у справі, свого представника в судове засідання не направило, про час та місце судового засідання було повідомлено належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 377/637/15-к, провадження № 1-кп/377/56/15, матеріали клопотання про проведення обшуку № 377/637/15-к, провадження № 1-кс/377/114/15, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи \~встановлено, що 31 липня 2015 року [PERSON] в кримінальному провадженні № 12015110270000108, внесеному до ЄРДР 28 квітня 2015 року, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. 28 серпня 2015 року [PERSON] в звязку з необхідністю уточнення формулювання підозри повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у кримінальному провадженні № 12015110270000108 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. З матеріалів клопотання № 377/637/15-к, провадження № 1-кс/377/114/15, видно, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 11 червня 2015 року прокурор звернулася з клопотанням до слідчого судді Славутицького міського суду Київської області про проведення обшуку в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій зареєстроване місце проживання [PERSON], з метою відшукання та вилучення знаряддя вчинення злочину деревяної палиці, яку [PERSON] використовував під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Вказане клопотання прокурора слідчим суддею Славутицького міського суду Київської області було задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку вищевказаного житла. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 377/637/15-к, провадження № 1-кп/377/56/15, 16 червня 2015 року в період часу з 16 години 00 хвилин до 16 години 40 хвилин в присутності понятих та співвласника квартири на підставі ухвали слідчого судді від 11 червня 2016 року було проведено обшук житла за адресою: [ADDRESS]. За результатами проведення обшуку деревяної палиці виявлено не було. Після закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 31 серпня 2015 року до Славутицького міського суду Київської області направлено обвинувальний акт відносно [PERSON] по обвинуваченню його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вироком Славутицького міського суду Київської області від 22.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин, а також стягнуто з [PERSON] на користь держави в особі державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 МОЗ України» витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 689,85 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.03.2016 року вирок Славутицького міського суду Київської області від 22.12.2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 01.03.2016 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 21 листопада 2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок Славутицького міського суду Київської області від 22.12.2015 року скасовано, кримінальне провадження № 12015110270000108 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Згідно довідки Славутицького міського сектору з питань пробації № 3/169 від 28.03.2017 року [PERSON], засуджений 22.12.2015 року Славутицьким міським судом за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин, відбув покарання у виді громадських робіт в КП «УЖКГ» з 13.04.2016 року по 12.07.2016 року. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Частиною першою статті 2 цього Закону передбачено право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, яке виникає у випадках: 1)постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 вказаного Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Аналіз вказаних статей Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» свідчить про те, що право на відшкодування шкоди виникає в разі встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку. Крім того, право на відшкодування шкоди виникає в разі закриття кримінального провадження лише за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Таким чином, законодавець визначив спеціальні випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями чи бездіяльністю, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Як вбачається із змісту ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.11.2016 року, кримінальне провадження № 12015110270000108 було закрито внаслідок відмови потерпілого від обвинувачення. Виходячи із змісту ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», закриття кримінального провадження внаслідок відмови потерпілого від обвинувачення не передбачає право на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог цього Закону. У вищевказаній ухвалі Апеляційного суду Київської області від 21.11.2016 року не встановлено факту незаконного повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення та незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку в квартирі, де проживає [PERSON]. Зазначені обставини не були встановлені також і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року. Не зазначено у вказаних судових рішеннях на порушення органом досудового розслідування, прокуратурою та судом вимог ст. ст. 92, 102, 243, 245, 370 КПК України і ст. 62 Конституції України, на які посилався позивач. Невідповідність вимогам ст.419 КПК України ухвали Апеляційного суду Київської області від 01.03.2016 року, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.09.2016 року, не є підставою для виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За таких обставин судом не встановлено підстав для виникнення у позивача права на відшкодування моральної шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в звязку з чим позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed