Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 03 листопада 2005 року Турійською районною державною адміністрацією Волинської області на ім'я «[PERSON]». Заява обгрунтована тим, що у вищевказаному документі прізвище його матері вказано як "[PERSON]" замість правильного «[PERSON]», як зазначено у свідоцтві про її смерть та свідоцтві про одруження. У зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища матері заявника в зазначеному документі він не може оформити спадщину після її смерті. Внести виправлення у державний акт не являється можливим. Тому просив встановити факт належності його матері [PERSON], яка померла [INFO] року, державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 03 листопада 2005 року Турійською районною державною адміністрацією Волинської області на ім'я «[PERSON]». У судовому засіданні заявник [PERSON], його представник [PERSON] заяву підтримали із вказаних у ній підстав, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу держгеокадастру у Турійському районі Волинської області у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. [INFO] року померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина (а. с. 7). Заявник [PERSON] є її сином, що стверджується рішенням Турійського районного суду Волинської області від 26 грудня 2016 року. 03 листопада 2005 року на підставі розпорядження Турійської райдержадміністрації №142 від 10 червня 2005 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 2.95 га, що розташована на території Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області, серії [NUMBER] на ім'я «[PERSON]» (а. с. 15). Разом з тим, із свідоцтва про одруження (а. с. 11) та свідоцтва про смерть, що видано Туличівською сільською радою Турійського району Волинської області 28 листопада 2011 року, слідує, що прізвище померлої значилось як «[PERSON]» (а. с. 7). Про те, що земельна ділянка, розташована на території Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області, належала [PERSON], ствердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Крім того, факт належності земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] підтверджується довідкою Туличівської сільської ради Турійського району №22 від 17 січня 2017 року (а. с. 9). Як встановлено в судовому засіданні, заявник не може оформити спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з розбіжностями у написанні прізвища останньої у вищевказаному правовстановлюючому документі. В іншому порядку встановити факт належності [PERSON] даного документа неможливо (а. с. 14). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладене, невірне зазначення прізвища матері заявника у державному акті на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим заявник не може оформити спадщину після її смерті, представлені заявником докази на підтвердження належності вищевказаного документа останній в контексті положень ст.ст. 57-59 ЦПК України є належними та допустимими, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved