Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на квартиру за [ADDRESS]. Позивач зазначила, що вона разом з дружиною спадкодавця - [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги. Дотримуючись вимог законодавства, позивач звернулась до державного нотаріуса П'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, яка залишилась після смерті батька, проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв»язку з тим, що позивачем не було надано правовстановлюючих документів. Всі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на його майно, в тому числі правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS], знаходиться у відповідача, яка відмовляється надати документи для оформлення права на спадщину, оскільки не визнає права позивача на спадкування. Враховуючи викладене просила суд про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, просили суд вирішити справу на підставі наявних доказів та у відповідності до вимог законодавства. Третя особа в судове засідання не з»явилась, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши наявні письмові докази і спадкову справу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що складано відповідний актовий запис №16924 від 11.11.2015 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9), який є батьком позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Після реєстрації шлюбу 08 вересня 2015 року позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 11). З Листа Київського міського бюро технічної інвентаризації №12948 (И-2016) від 07.10.2016 року вбачається, що за життя, [PERSON]. набув права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого 18.07.2006 року Головним управління житлового забезпечення м. Києва (Наказ №1321-С/КІ від 12.07.2006р.). Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що окрім позивача [PERSON] до спадкоємців першої черги відноситься дружина померлого відповідач - [PERSON], свідоцтво про шлюб від 06.10.2006 року, серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Як встановлено судом, 22.02.2016 року державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу №123/2016 щодо майна [PERSON], померлого [INFO] року. Між тим, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], після померлого [INFO] року батька [PERSON], у зв'язку з тим, що [PERSON] та її представником не було надано правовстановлюючих документів на ? частину зазначеної квартири (а.с 14). Враховуючи п. 216 Інструкції про порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що судом достовірно встановлено, померлий [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], тому відповідно до ст. 392 ЦК України позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги повинна успадкувати після смерті свого батька належне їй нерухоме майно, а саме ? частину квартиру [ADDRESS], загальною площею - 68,40 кв.м., житловою - 33,60 кв.м. З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved