overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначив, що 25 вересня 1999 року між ним та відповідачкою, Відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради було зареєстровано шлюб, актовий запис № 381. \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач в позовній заяві посилаючись на те, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, несумісність характерів, що в свою чергу призводить до постійних сімейних сварок, а також на те, що вони з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують та сім"я має формальний характер, просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони по справі в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання відповідачем позову. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так судом встановлено, що 25 вересня 1999 року між позивачем та відповідачкою, Відділом реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради було зареєстровано шлюб, актовий запис № 381. \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони мають різні погляди на життя, несумісність характерів, що в свою чергу призводить до постійних сімейних сварок, шлюбних стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При таких обставинах суд вважає,що примирення між сторонами неможливе, сім"я сторін існує формально, збереження сім"ї суперечить інтересам сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. \~ \~ \~ \~ \~ \~\~На підставі викладеного позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У грудні місяці 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 11 лютого 2005 року між АКіБ "Укрсоцбанк" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір № 880/23-РКМ 23, згідно умов якого банк надав споживчий кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 40 000 доларів США строком на 24 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 16% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 09.08.2006 року. Позичальник неналежним чином виконував зобов»язання за договором та станом на 13.11.2014 року заборгованість [PERSON] становить 161 252,56 грн., з них заборгованості по відсотках 8 728,19 доларів США, що еквівалентно 135 810,7 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 635,08 доларів США, що еквівалентно 25 441,86 грн. Просить стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 11 лютого 2005 року між АКіБ "Укрсоцбанк" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений кредитний договір № 880/23-РКМ 23, згідно умов якого банк надав споживчий кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 40 000 доларів США строком на 24 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 16% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 09.08.2006 року. Як убачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] умов договору в повному обсязі не виконав, і станом на 13.11.2014 року заборгованість позичальника перед банком становить Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржники зобовязані виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком. Згідно статті 626 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд не вбачає підстав для відмови у позові на вимогу відповідача в частині стягнення відсотків за договором та пені у зв»язку із пропуском строку позовної давності. За наведених обставин підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості 161 252,56 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач звернувся з позовом в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" за кредитним договором № 5693356 від 13.09.2007 року в загальному розмірі 497 409,13 дол. США та 945 675,58 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки № 5693450 від 30.09.2007 року шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" права власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня 2016 року позов задоволено. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2016 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року апеляційна скарга задоволена. Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня 2016 року скасовано. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності відмовлено. У грудні 2016 року [PERSON]Є звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, яким просив вирішити питання про стягнення з ПАТ «Перший Український [PERSON]» на його користь сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3800 грн. В обґрунтування своїх вимог посилалася на положення ст. 220 ЦПК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. на те, що апеляційним судом при постановленні рішення по вказаній справі не було вирішено питання про судові витрати. Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави заяви, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ст.88 цього Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, суд відповідно вирішує питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 21 вересня 2016 року сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3105,30 грн. (т. 2 а.с. 28). В рішенні Апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року питання про розподіл судових витрат не вирішено. За таких обставин, вимоги [PERSON] є обґрунтованими і судова колегія вважає за можливе заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково ухвалити додаткове рішення у справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У жовтні 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 19219,54грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2008р. за договором банк надав відповідачу 6134,93грн кредиту терміном, який відповідає строку дії картки, під 26% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №yunit/31 від 07.06.2006р. ВАТ"КРЕДОБАНК" (правонаступник - ПАТ "КРЕДОБАНК") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 6140,00грн зі сплатою за користування 26% річних, терміном, який відповідає строку дії картки, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 15.07.2013р. становить: за кредитом - 6134,93грн, за відсотками - 6721,39грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: пеня - 6354,22грн. Всього сума заборгованості - 10210,54грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки та пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У жовтні 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 29279,94грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2009р. за договором банк надав відповідачу 10200,00грн кредиту терміном, який відповідає строку дії картки, під 28% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №8/767 від 14.01.2009р. ВАТ"КРЕДОБАНК" (правонаступник - ПАТ "КРЕДОБАНК") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 10200грн зі сплатою за користування 28% річних, терміном, який відповідає строку дії картки, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 12.07.2013р. становить: за кредитом - 10190,16грн, за відсотками - 8978,21грн., комісія - 54,44грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: пеня - 10057,13грн. Всього - 29279,94грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія та пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] В обгрунтування своїх вимог вказав, що остання є його матір'ю, яка померла [INFO]. Зазначив, що при реєстрації його народження ім'я матері зазначено "[PERSON]", а у свідоцтві про смерть матері та у решті її правовстановлюючих документів "[PERSON]". Внаслідок цього після смерті матері він не може оформити спадщину. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримують. Представник заінтересованої особи - Купільської сільської ради в судове засідання не з'явився. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, вимоги заяви визнає. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] підтверджується: даними паспорта заявника та свідоцтва про його народження; свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO]; відмовою державного нотаріуса Волочиської державної нотаріальної контори у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON]; матеріалами спадкової справи № 271/2009, заведеної після смерті [PERSON]; довідкою, виданою виконавчим комітетом Купільської сільської ради від 05.11.2014 року № 693 про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою; показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Купільської сільської ради Волочиського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Купільської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.06.2003 року серії ХМ № 064428. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на майно останнього, в тому числі і на вказану земельну ділянку. У встановленому законом порядку вона як спадкоємець по закону прийняла спадщину після смерті батька, однак, у зв'язку з тим, що в державному акті на дану земельну ділянку є виправлення щодо по батькові останнього, вона не може оформити свої спадкові права. Від позивачки надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача Купільської сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутності його представника, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та підтверджується: даними паспорта позивачки, свідоцтвом про її народження та про одруження з [PERSON]; свідоцтвом про смерть [PERSON] 26.01.2010 року; довідкою відділу Держземагенства у Волочиському районі Хмельницької області від 18.09.2014 року № 15-4514/14 про те, що на підставі розпорядження Волочиської РДА від 18.04.2003 року № 165/2003-р. на ім'я [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 010558, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 34; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 010558, виданим на ім'я [PERSON] із виправленнями даних щодо по батькові (з "[PERSON]" на "[PERSON]"), які застереженні головою Волочиської РДА; матеріалами спадкової справи № 411/2010, заведеної після смерті [PERSON]; відмовою державного нотаріуса Волочиської державної нотаріальної контори у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку після смерті [PERSON];

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

у жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала, суду пояснила, що неповнолітня дочка проживає з нею, [PERSON] матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому змушена звернутися до суду для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що згоден сплачувати аліменти, однак в меншому розмірі, оскільки сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки КП "Гадяч-житло" [PERSON] проживає з матір'ю та батьком. Рішенням Гадяцького районного суду від 7 жовтня 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1996 р.н. в розмірі 1 / 6 частини всіх видів заробітку відповідача. Згідно довідки ТОВ "Гадячсир" [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 4881 грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як відповідач вже сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], 1996 р.н., тому з урахуванням даної обставини, на її користь слід стягти 1/6 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У жовтні 2014 року заявник [PERSON] звернулася із заявою до суду, в якій вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,88 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, згідно Державного акту серія I-ПЛ № 025355, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 292. В зв'язку з невірним зробленим записом в державному акті в графі по імені записаний «[PERSON]» замість «[PERSON]» заявниця просить встановити факт належності чоловіку [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Встановлення даних фактів необхідно заявниці для оформлення спадщини. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свої вимоги. Представник заінтересованої особи - Кіровська сільська рада в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява в якій він не заперечує проти задоволення заяви та прохає розглядати справу у його відсутність. Суд, заслухавши заявницю, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст.256 ЦПК України "суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по-батькові, місце і час народження якої , що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті". Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] виписано свідоцтво про народження та свідоцтво про одруження (а.с.6,7). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). З державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 025355 вбачається,що він виданий [PERSON] ( а.с.9). Таким чином, коли вимоги заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і, оскільки, вони мають для неї юридичне значення, то дані факти підлягають встановленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ КБ "Приват Банк", як правонаступник ЗАТ КБ "Приват Банк", звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 22011,21 грн. за картковим рахунком [NUMBER] від 10.03.2006 року та судових витрат. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн.. 10.04.2006 року відповідач переоформив умови кредитування та отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 22011,21 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 10.03.2006 року між позивач надав [PERSON] картрахунок із встановленим лімітом у розмірі 4000,00 грн.. 10.04.2006 року відповідач переоформив умови кредитування та відповідно до підписаної Анкети-Заяви отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовами повернення кредиту та сплатою відсотків за користування кредитом, в розмірі 7% на місяць на залишок заборгованості. Даний договір укладений за заявою відповідача, в якій він висловив бажання оформити кредит на своє ім'я, а також він ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанка. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 29.09.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 22011,21 грн.(а.с.9,10). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В договорі, укладеному між сторонами, зазначені всі істотні умови, які сторони досягли під час укладання кредитного договору. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність свої вини у порушенні зобов'язання. Відповідач таких доказів суду не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати на користь позивача у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved