Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у лютому 2019 р. звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 12 186 грн. на утримання дочки [PERSON] в розмірі 8 022 грн. щомісячно; стягнення аліментів за минулий час з 01.12.2017 р. в розмірі 51 142 грн. В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.10.1999 р. Від цього шлюбу подружжя має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на повному утриманні позивачки [PERSON] , оскільки відповідач з грудня 2017 р. ухиляється від матеріального утримання їх спільних неповнолітніх дітей, не піклується про них та не допомагає, участі у вихованні дітей не приймає. Представник позивачки зазначає, що відповідач [PERSON] має значні статки, оскільки отримує дохід від адвокатської діяльності та проценти від депозитних рахунків, відкритих в різних банках, у зв'язку з чим на думку представника позивачки є підстави для стягнення та присудження аліментів у заявленому розмірі, а тому представник позивачки просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 07.02.2019 р. відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 26.02.2019 р. у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про об'єднання в одне провадження цивільних справ № 759/2292/19-ц, 2/759/3490/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та 759/12828/18-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей - відмовлено. Ухвалою суду від 06.05.2019 р. у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі № 759/2292/19 - відмовлено. Відзив на позов відповідачем [PERSON] суду не подано. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими обставинами. Як вказує представник позивачки, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1999 р. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони: [PERSON] та [PERSON] (ас. 12, 13). Також, встановлено, що подружжя має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (ас. 14). Згідно ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] проживають разом з матір'ю - позивачкою по справі та перебувають на повному її утриманні. Судом не встановлено участь відповідача [PERSON] у матеріальному утриманні неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON] , участь у їх вихованні та розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що представник позивачки просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 12 186 грн. на утримання дочки [PERSON] в розмірі 8 022 грн. щомісячно, посилаючись на те, що дочка [PERSON] відвідує підготовчі курси з англійської та іспанської мов, курси хімії та біології щомісячно вартість яких становить понад 1 000 грн. за кожний курс; відвідує спортзал, вартість чого становить 560 грн.; донька [PERSON] відвідує дитячий садок - 4 000 грн., послуги няні - 3 360 грн., заняття коворкінгу - 3 200 грн. Проте, всупереч ст. 81 ЦПК України представником позивачки не надано жодного письмового доказу в підтвердження понесення таких витрат позивачкою [PERSON] , а наданий суду рахунок-фактура № 12 від 28.01.2019 р. про сплату коштів в розмірі 5 900 грн. та рахунок-фактура № [NUMBER] без дати, не містять належних відомостей, які б свідчили про здійснення зарахування цих коштів (ас. 28, 29). Також, суду не надано відомості про доходи позивачки [PERSON] Не дивлячись на належне повідомлення з лютого 2019 р. відповідача [PERSON] про наявність даної цивільної справи № 759/2292/19 у провадженні Святошинського районного суду м. Києва, останнім не надано суду відомостей про його доходи (ас. 61). При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивачки, що відповідач [PERSON] має значні статки, в тому числі, у зв'язку з укладенням ним депозитних договорів у різних банках, оскільки Договір № 26308011471219 укладений 12.11.2014 р. зі строком дії до 12.01.2015 р. (ас. 41-43), Угода № ДФЛ-725035/258 дата повернення вкладу 30.08.2018 р., угода № ДФЛ-729257/258 дата повернення вкладу 14.03.2019 р., Додаткова угода від 12.03.2015 зі строком дії до 11.04.2016 р. (ас. 46, 47), Заява - підтвердження розміщення депозиту від 20.07.2016р. зі строком дії до 20.01.2017 р. (ас. 48), Угода № ДФЛ-704294/258 дата повернення вкладу 18.04.2018 р. (ас. 49), Договір № 263/96/932633 від 14.11.2016 р. термін повернення вкладу 16.04.2017 р. (ас. 50), Договір № 263/96/986717 від 08.09.2017 р. термін повернення вкладу 10.09.2018 р. (ас. 51), Договір № 26309011434976 від 07.10.2014 р. зі строком дії до 07.12.2014 р. (ас. 52). Тобто, зазначені вище договори не свідчать про актуальність відомостей щодо можливих доходів відповідача [PERSON] За таких обставин, суд враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази щодо доходів подружжя, призначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] та малолітньої [PERSON] виходить з положень ч. 2 ст. 182 СК України та ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік». Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. У зв'язку з чим суд вважає занеобхідне та достатнім розміром присудити аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2 027 грн. щомісячно та на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1 626 грн. При цьому, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час з 01.12.2017 р. в розмірі 51 142 грн. не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому відповідно до ч. 2 вказаної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Проте, представником позивачки не надано суду доказів, що [PERSON] вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд приходить до висновку, що представником позивачки частково доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial