Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

01 жовтня 1994 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 01 жовтня 1994 року Любицькою сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.10.1994. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2004. Дитина, станом на день розгляду справи, проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 22.08.2016 № 247. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову в частині вимог про розірвання шлюбу. Позивач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у судовому засіданні зазначив про своє бажання надалі іменуватися цим прізвищем, що є його правом, передбаченим статтею 113 СК України. Стосовно вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частці від доходу її батька. За правилом частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 23.08.2016 № 116, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовна заява містила вимоги як майнового (про стягнення аліментів), так і немайнового характеру (про розірвання шлюбу), відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання такої позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів. При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить: 1378,00 грн.*0,4 = 551,20 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved