Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дитини сторін [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Позов обгрунтований тим, що сторони, які є батьками даної дитини, перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків щодо своєї дочки-не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманню, не цікавиться навчанням, рівнем здібностей та розвитку. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що дитина перебуває на її утриманні, шлюб із відповідачем розірваний, відповідач останній раз спілкувався із дитиною два роки тому, останній не надає матеріальної допомоги на дитину. Представник органу опіки та піклування Ніжинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні вважала за необхідне позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений шляхом розміщення інформації про виклик на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України, відповідач, який не повідомив суду іншої адреси, не зявився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що є підставою в порядку ст.ст.280, 281\~ЦПК\~України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164\~СК\~України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обовязки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Позивачем по справі є [PERSON], зареєстроване місце проживання в [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сторони, які перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на утриманні позивача. Згідно довідки дошкільного навчального закладу «Росинка» від 08 серпня 2018 року вихованням та утриманням [PERSON] займається її мати [PERSON], участь відповідача у цьому відсутня. Орган опіки та піклування Ніжинської міської ради згідно висновку від 08 лютого 2018 року вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дочки [PERSON]. За таких обставин [PERSON] має батька-відповідача [PERSON], який без поважних причин не виконує свої батьківські обов"язки по її утриманню та вихованню. Також судом враховується, що під час розгляду справи поведінка відповідача не змінилася, він своїми діями не засвідчив те, що не втратив інтерес до дитини та бажає утримувати і виховувати її, також останній не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв»язку з чим несе ризик настання наслідків, повязаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.\~\~\~\~ Зазначені фактори в сукупності розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, оскільки відповідач свідомо, без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов"язками, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Підстави на підтвердження необхідності зміни ставлення відповідача до виховання дитини в судовому засіданні не встановлені. Також в судовому засіданні встановлено, що домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, при цьому сторони повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у частці від заробітку (доходу) відповідача. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлений у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 06 років з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.. Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами\~СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини\~\~від 20 листопада 1989 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» 704 грн. 80 коп судового збору в порядку ст.141\~ЦПК\~України підлягають стягненню із відповідача в дохід держави, а на користь позивача-704 грн. 80 коп судового збору.\~\~

Outcome: approved