Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

02.02.2021 представник позивача Маріупольської місцевої прокуратури №1 Донецької області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов мотивований тим, що вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 17.08.2020 у справі №241/601/20, який за вироком Донецького апеляційного суду від 21.10.2020 був скасований в частині призначення покарання та за вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.08.2020 року у справі №241/322/20, який набрав законної сили, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, вчиненій за попередньою змовою групою осіб. Розмір матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідачів, становить 58162,47 грн. Оскільки станом на день звернення до суду вказана шкода відповідачами добровільно не відшкодована, а заходів судового захисту щодо стягнення із відповідачів шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, Мангушська селищна рада не здійснювала і не заперечує проти представництва інтересів держави в суді Маріупольською місцевою прокуратурою, керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 1 звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 04.02.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Маріупольської місцевої прокуратури № 1 Дорогань О.В. в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити в повному обсязі, посилався на підстави, викладені в позовній заяві. Від позивача Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позову прокурора не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки при розгляді кримінального провадження до них ніяких вимог не пред`являлося. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 17.08.2020 у справі №241/601/20, який за вироком Донецького апеляційного суду від 21.10.2020 був скасований в частині призначення покарання [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду на суму 58162,47 гривень, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки (а.с.12-20). Також, вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.08.2020 року у справі №241/322/20, який набрав законної сили 04.09.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду на суму 58162,47 гривень, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки (а.с.21-23). Згідно з листом Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області від 27.01.2021 № 161, до Мангушської селищної ради коштів по відшкодуванню матеріальних збитків в сумі 58162,47 гривень, спричинених протиправними діями [PERSON] та [PERSON] не надходило та Мангушською селищною радою не вживались заходи для стягнення вказаної суми шкоди (а.с.27-28). Як вбачається з висновку експерта №2/14-3 від 31.01.2020 сума завданої шкоди, яка зазначена у розрахунках, проведених Державною екологічною інспекцією у Донецькій області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 (з урахуванням індексації станом на 2019 рік), підтверджується у сумі 58162,47 гривень (а.с.35-45). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3, 4 статті 23 Закон України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої в даному випадку є Мангушська селищна рада Маріупольського району Донецької області, прокурор посилається на те, що протиправними діями відповідачів спричинена шкода навколишньому природному середовищу, що свідчить про порушення інтересів держави та є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури, оскільки Мангушською селищною радою не вжито заходів для стягнення шкоди. Таким чином, пред`явлення прокурором позову в інтересах держави відповідає вимогам законодавства. Прокурором визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та дотримано встановленого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» порядку щодо обґрунтування підстав для здійснення представництва органу місцевого самоврядування у суді. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад. Відповідно до ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Таким чином, природні ресурси, які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Мангушської селищної ради). Загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт вчинення відповідачами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, тобто незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, доведений вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 17.08.2020 у справі №241/601/20, який за вироком Донецького апеляційного суду від 21.10.2020 був скасований лише в частині призначення покарання та вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.08.2020 року у справі №241/322/20, який набрав законної сили 04.09.2020. Розмір шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (з урахуванням індексації). Згідно з наявним у матеріалах справи висновком експерта №2/14-3 від 31.01.2020, заподіяна [PERSON] та [PERSON] сума завданої шкоди, згідно такс Постанови Кабінету Міністрів від 23.07.2008 р. № 665, становить 58162,47 гривень. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідачівв солідарному порядку на користь держави спричинену їх діями шкоду у загальній сумі 58162,47 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved