Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

У вересні 2019 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право на проживання та користування квартирою за адресою: [ADDRESS] ). Позов обґрунтований тим, що він проживає у зазначеній квартирі, яка належить його синові - [PERSON] , який народився [INFO] , останній не заперечує проти його проживання у ній. Разом з тим, [PERSON] , яка є його колишньою дружино та матір`ю [PERSON] , погрожує йому виселенням з цієї квартири, проте інше житло в нього відсутнє. [PERSON] позов визнала, про що подала заяву від 17.03.2020 р. (а. с. 37). Ухвалою від 31.03.2020 р. відмовлено у прийнятті визнання [PERSON] позову та постановлено продовжити судовий розгляд. Судом з`ясовано, що [PERSON] , який народився [INFO] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] ), що підтверджується договором від 12.09.2012 р. дарування квартири та інформаційною довідкою від 14.07.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 11, 12). У якості підстав позову [PERSON] посилається на те, що він проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] ). Між тим, будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини [PERSON] не подав. Так, додані [PERSON] до позовної заяви лист від 27.08.2019 р. Бердичівського РЕМ Акціонерного товариства "Житомироблнерго" та лист від 29.08.2019 р. Бердичівського відділення Акціонерного товариства "Житомиргаз" такими доказами не є, оскільки вони лише підтверджують ті обставини, що за адресою: [ADDRESS] ), з ним укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії та на його ім`я зареєстровано особовий рахунок (а. с. 15, 16). Посилання [PERSON] у позовній заяві на те, що його проживання у квартирі, яка стосується предмету спору, підтверджується тим, що він сплачує рахунки за газ та електричну енергію та газ, також не приймається Судом як підтвердження обставини його проживання у квартирі, оскільки, по-перше, сплата рахунків не підтверджує обставину проживання, а по-друге, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували сплату ним цим рахунків. Також як на підстави позову [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не заперечує проти його проживання у ній, [PERSON] , погрожує йому виселенням з цієї квартири, проте інше житло в нього відсутнє. Однак, на підтвердження цих обставин [PERSON] будь-яких доказів не подав. Відповідно ж до змісту частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно зі статтею 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Тобто позов про визнання права на проживання та користування квартирою має пред`являтися до власника квартири. В порушення наведеного, [PERSON] позову до власника спірної квартири, яким є [PERSON] , не пред`явив. Суд звертає увагу і на те, що позовна вимога [PERSON] про визнання за ним права на проживання та користування квартирою за адресою: [ADDRESS] ), не ґрунтується на вимогах законодавства України, оскільки ухвалення рішення про її задоволення призведе до порушення прав інших осіб, які можуть набути право власності на цю квартиру після ухвалення такого рішення, а саме - призведе до обмеження їхнього права власності на неї, оскільки у такому разі рішенням суду буде безстроково та безумно визнано за [PERSON] право проживати та користуватись квартирою. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] .

Outcome: dismissed