Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

02.01.2020 року представник Виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради, як органу опіки та піклування, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати малолітнього [PERSON] , [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] тривалий час з сином не спілкується та не утримує його. З 21.01.2016 року по 27.05.2019 року відбував міру покарання та під час перебування у виправній колонії не підтримував родинних відносин з сином, здоров`ям та життям дитини не цікавився, не телефонував та матеріальної допомоги не надавав. Після закінчення строку покарання не виявив бажання виховувати сина. Крім того, [PERSON] надав нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся [PERSON] , яка в подальшому має бажання бути опікуном хлопця та виховувати його. Також просили стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2020 року позовну заяву Виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився. 02.03.2020 року через електронну пошту суду надійшла заява від представника позивач про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] . Також до заяви додала висновок орану опіку та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . В підготовче судове засідання відповідач не з`явися, надавши 28.02.2020 року через канцелярію суду заяву, відповідно до якої вимоги позову визнав, не заперечував проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні та просив слухати справу без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області 30.08.2016 року. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Мотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області 15.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно розпорядження Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області від 17.01.2018 року за № 23/2018-р, зі змінами, внесеними розпорядженням від 27.06.2019 року за № 126/2019-р, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до заяви від 06.11.2019 року, посвідченої державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Єрьоменко І.О., [PERSON] , батько малолітнього [PERSON] , [INFO] , дав свою згоду на позбавлення його батьківських прав щодо свого сина. При розгляді справи судом прийнято до уваги Висновок Органу опіки та піклування Кораблівської районної у м. Херсоні ради № 02-14-62-25 від 28.02.2020 року, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, що підтверджується наданими письмовими доказами, а також не заперечується ним щодо позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, обставини справи підтверджуються певними засобами доказування та з урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно, з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча повинен та має таку можливість, з огляду на те, що є людиною працездатного віку, доказів про неможливість сплати аліментів, відповідачем надано не було, а тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі, вказаному позивачем. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 2102,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved