Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 27.01.2021 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить скасувати усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області [PERSON] , [INFO] , за рішенням Ватутінського міського суду від 23 листопада 2018 року, до усиновлення - [PERSON] , [INFO] ; Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, №5 від 19.01.2015 року, вчиненого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, поновивши актовий запис про народження малолітньої [PERSON] № 5 від 19.01.2015 року, виключивши з актового запису про народження відомості про батька « [PERSON] », у відомостях про дитину - прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », всі інші записи залишити без змін. В обґрунтування позову позивач зазначає, що листопада 2017 року між ним, та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб у Ватутінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №90. На час реєстрації шлюбу відповідач мала на вихованні доньку від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] .Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.11.2018 року у справі №690/340/18 задоволено заяву позивача про усиновлення та [PERSON] було усиновлено малолітню доньку відповідача й змінено актовий запис про її народження, а саме: змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », у графі батько зазначено « [PERSON] ».На підставі вказаного рішення суду, 16 травня 2019 року Звенигородським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області, видано нове свідоцтво про народження доньки [PERSON] (серії [NUMBER] ), відповідно до якого батьком дитини зазначений [PERSON] .У подальшому, під час спільного проживання, між позивачм та відповідачем значно погіршились стосунки, сімейні відносини не склалися, в результаті чого шлюб між сторонами був розірваний за рішенням Звенигородського районного суду від 25.02.2020 року у справі №690/540/19. Ще задовго до ухвалення судового рішення сторони стали проживати окремо. З часу розладу сімейних стосунків, малолітня донька [PERSON] не сприймає позивача як батька, внаслідок чого в нього зникли як можливості, так і бажання займатись вихованням дитини. Поруч з цим, відповідач створює перешкоди у його спілкуванні з дитиною та не бажає щоб він брав участь у її вихованні. Таким чином, позивач вважає, що найкращим захистом інтересів дитини, в конкретному випадку, буде скасування усиновлення. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки зазначені в ухвалі суду від 27.01.2021 року. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.02.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11 березня 2021 року на 14 год. 00 хв. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 11.05.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях просила розглянути справу у її відсутність. Третя особа Служба у справах дітей Ватутінської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, надала висновок органу опіки і піклування щодо доцільності скасування усиновлення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 24 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Ватутінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ватутінським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області. Прізвище після реєстрації шлюбу змінилось на « [PERSON] » (а.с.15). Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.11.2018 року у справі №690/340/18 задоволено заяву [PERSON] про усиновлення та ним було усиновлено малолітню [PERSON] , [INFO] й змінено актовий запис про її народження, а саме: змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », у графі батько зазначено « [PERSON] » (а. с11 ). На підставі вказаного рішення суду, 16 травня 2019 року Звенигородським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області, видано нове свідоцтво про народження доньки [PERSON] (серії [NUMBER] ), відповідно до якого батьком дитини зазначений [PERSON] (а.с.10). Рішенням Звенигородського районного суду від 25.02.2020 року у справі №690/540/19 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 27.03.2020 року (а.с.14). Відповідно до висновку виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської областівід 27.04.2021 року № 1041/02-21 за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 23.11.2018 (справа №690/340/18) відбулось усиновлення [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] , внесено зміни до актового запису про народження дитини. 16.05.2019 Звенигородським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було видано повторне свідоцтво про народження дитини на ім`я [PERSON] [INFO] . На виконання ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.04.2021 під час розгляду питання щодо можливості скасування усиновлення було проведено бесіди з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з дитиною, іншими родичами, вивчено умови проживання дитини, обставини справи та встановлено наступне : Рішенням Звенигородського районного суду від 25.02.2020 (справа №690/540/19) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого вона змінила прізвище на " [PERSON] ". Малолітня донька [PERSON] з часу розірвання шлюбу між батьками проживає з матір`ю в с.Юрківка Звенигородського району, з усиновлювачем не спілкується, отже її сімейне виховання не забезпечується. Натомість біологічний батько [PERSON] активно приймає участь у її вихованні, спілкується з нею, відвідує за місцем проживання, привозить подарунки. Юля називає [PERSON] "татом". Усиновлювач не користується авторитетом у дитини, між ним та [PERSON] склалися стосунки, незалежно від волі усиновлювача, які роблять неможливим виконання ним батьківських обов`язків. 12.04.2021 громадяни [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до служби у справах дітей з письмовими заявами про надання висновку щодо доцільності скасування усиновлення, оскільки [PERSON] та [PERSON] тривалий час спільно не проживають, він не має можливості спілкуватись з [PERSON] та виконувати батьківські обов`язки. Біологічний батько [PERSON] спілкується з [PERSON] , відвідує її за місцем проживання, прагне відновити свої права. У ситуації, що склалася, усиновлення суперечить інтересам малолітньої [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Ватутінської міської ради вважає доцільним скасування усиновлення [PERSON] [INFO] . [PERSON] [INFO] та відповідність скасування усиновлення інтересам дитини. (а.с. 64) Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до змісту статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Зазначені положення закріплені в статті 207 СК України. У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов?язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Згідно ч. 1 та ч. 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), ратифікованої Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Підсумовуючи наведене, можна дійти висновку про те, що однією з головних критерій щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед сімейному вихованні. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. В обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення позивач посилається на те, що між ним і дитиною склалися, незалежно від його волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спілкування, проживання і виконання ним, як усиновлювачем, своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що такі стосунки склалися у зв`язку з тим, що з часу розладу сімейних стосунків сторін, малолітня донька [PERSON] не сприймає позивача як батька, внаслідок чого в нього зникли як можливості, так і бажання займатись вихованням дитини. Поруч з цим, відповідачка не бажає щоб він брав участь у вихованні дитини. Крім того висновком виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської областівід 27.04.2021 року № 1041/02-21 орган опіки та піклування Ватутінської міської ради вважає доцільним скасування усиновлення [PERSON] [INFO] . [PERSON] [INFO] та відповідність скасування усиновлення інтересам дитини При цьому судом враховано і ставлення відповідачки до скасування усиновлення, яка проти цього не заперечує. Отже і на її думку таке скасування буде відповідати інтересам дитини. Крім того і біологічний батько дитини [PERSON] вказав у своїй заяві про необхідність задоволення позову. Відтак враховуючи, що як позивач, так і біологічні батьки дитини вважають скасування усиновлення доцільним, то суд вважає, що таке скасування буде доцільним. Суд приходить до переконання, що в даному випадку скасування усиновлення буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, оскільки стосунки між усиновленим і усиновлювачем не склалися, ані дитина, ані її матір (відповідачка) не бажають підтримувати такі стосунки, дитина підтримує стосунки із своїм біологічним батьком, відтак відновити відносини між усиновленим і усиновлювачем не вбачається можливим. Дитина не бажає спілкуватися з позивачем. Протилежних доказів суду надано не було. Суд вважає, що навпаки - не скасування усиновлення, в даному випадку буде суперечити інтересам дитини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшов об`єктивне підтвердження факт того, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами; Відповідно до ч.2 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно із ч. 5 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по-батькові, які вона мала до усиновлення. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд застосувавши наведені вище положення СК України, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, позивачем подано заяву про залишення за ним судових витрат, то судовий збір, суд залишає за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved