Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

01.09.2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 07 травня 2014 року, близько 23 години 00 хвилин, в темний час доби, при ввімкненому міському електроосвітленні, [PERSON] керуючи автомобілем Део державний номерний знак [NUMBER], рухався по пр. 50 років Жовтня в м. Кременчуці, на шляху прямування біля будинку №3. Рухаючись у вказаному напрямку, відповідач, порушуючи п.п. 2.9, 12.1 «Правил дорожнього руху України», а саме: керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не дотримався безпечної дистанції та не впоравшись з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини внаслідок чого, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка стояла праворуч від нього. В результаті наїзду позивач отримала пошкодження одягу та зазнала матеріальних збитків. [PERSON] свою вину у вчинені, встановленого судом адміністративного проступку визнав повністю. Оскільки відповідач, як особа, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, суд визнав його винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України, призначивши адміністративне стягнення у позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Від представника позивача до суду надійшла заява, про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду не заперечувала. Позов підтримувала, просила стягнути матеріальну шкоду - 1895 грн., моральну шкоду в розмірі - 5000 грн. та сплачений судовий збір. Обґрунтовуючи моральну шкоду, позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача зазнала душевних страждань - порушились нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та ціла низка інших, перерахованих у позові негативних наслідків. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 07 травня 2014 року, близько 23 години 00 хвилин, в темний час доби, при ввімкненому міському електроосвітленні, [PERSON] керуючи автомобілем Део державний номерний знак [NUMBER], рухався по пр. 50 років Жовтня в м. Кременчуці, на шляху прямування біля будинку №3. Рухаючись у вказаному напрямку, відповідач , порушуючи п.п. 2.9, 12.1 «Правил дорожнього руху України», а саме: керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння не дотримався безпечної дистанції та не впоравшись з керуванням, допустив виїзд за межі проїзної частини внаслідок чого, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка стояла праворуч від нього. В результаті наїзду позивач отримала пошкодження одягу та зазнала матеріальних збитків. [PERSON] свою вину у вчинені, встановленого судом адміністративного проступку визнав повністю, що підтверджується постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.05.2014 року (а.с. 4). Оскільки відповідач, як особа, яка керує транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України, суд визнав його винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України, призначивши адміністративне стягнення у позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Ст.1166 ЦК України, визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України відшкодовується шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно вимог ст. 23 ЦК України яка визначає підстави, порядок та розмір відшкодування моральної шкоди особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди яка підлягає відшкодуванню,та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач детально описав які моральні страждання вона пережила і переживає в теперішній час у зв'язку із протиправними діями відповідача. У відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: - якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними наступними змінами, а саме п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При встановлені розміру моральної шкоди, завданої [PERSON] суд, враховуючи тяжкість, характер та обсяг вимушених змін у життєвих стосунках та страждань, яких зазнала позивач [PERSON] внаслідок протиправних дій відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе стягнути на відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на її користь - 5000 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved