Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

01 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та його батьком [PERSON] , померлим [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 26 лютого 2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке зокрема складається з земельної ділянки площею 3,030 га, кадастровий номер 1223282500:01:042:0699, розташованої на території Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 079290, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22443. Для оформлення спадкових прав заявник звернувся до державного нотаріусу Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, у зв`язку з тим, що в свідоцтві про смерть його батько значиться як « [PERSON] », а в свідоцтві про народження заявника батько зазначений як « [PERSON] ». На думку заявника, такі відмінності у написанні прізвищ виникли в результаті довільного перекладу документів з російської мови, якою заповнювались документи за радянських часів, на українську. Отже, зазначені розбіжності в документах позбавляють можливості заявника реалізувати свої спадкові права, іншого способу для усунення цих розбіжностей він не має можливості використати, тому в судовому порядку просить встановити факт родинних відносин між ним та його батьком [PERSON] , померлим [INFO] . Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відкрито провадження у справі. Заявник та представник заявника адвокат Шаповалов П.В. в судове засідання не з`явилися, звернувшись до суду з заявою, у якій просять справу розглянути у їх відсутність. Представник заінтересованої особи Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суду подано копію свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до якого його батьком є [PERSON] (а.с.11). В той же час, в паспорті заявника серії [NUMBER] , виданий Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 13 грудня 2000 року (а.с.5-6) на ім`я [PERSON] , а також в картці платника податків (а.с.7), його прізвище значиться як « [PERSON] ». Між тим, в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 26 лютого 2019 року, відповідний актовий запис № 57, зазначається, що саме [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Суду також надано копію відмови державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори за № 1176/02-14 від 03 вересня 2019 року, відповідно до якої державний нотаріус повідомив, що вказані розбіжності не дають можливості видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.4). У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Отже, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні прізвища батька у свідоцтві про народження заявника, яке не співпадає з його прізвищем записаному у свідоцтві про смерть. Означені невідповідності дійсно перешкоджають заявнику у реалізації його спадкових прав, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту родинних відносин. Детальний аналіз зазначених вище документів, виданих компетентними органами та зареєстрованими у встановленому порядку, доводить суду той факт, що [PERSON] являється сином [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved