Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 липня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №329. Однак, шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Через постійні конфлікти і суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Переконана, що примирення між нею та відповідачем, а також подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливими. За наведених обставин, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 14 липня 2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач працездатний, тому може виконувати батьківські обовязки по утриманню їхньої дитини. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття. В судове засідання, позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання адвокатських послуг від 01 липня 2015 року (а.с. 18), будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, не зявилися. Представником позивача, суду надано письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити (а.с. 17). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 15). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. 14 липня 2007 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №329, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №087894 (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини,\~\~суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов в частині предявлення вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №259108 вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження зазначений відповідач [PERSON] (а.с.7). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог позивача, починаючи стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 243 грн. 60 коп. Крім того, у відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно викладеного,

Outcome: approved