Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

02.02.2016 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з 31.10.2012 по 31.10.2015 в сумі 4910 грн 62 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 05.05.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитну карту зі строком дії до 06/10, з встановленим початковим кредитним лімітом у розмірі 8000 грн 00 коп. Відповідач умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість. На прострочену заборгованість з 31.10.2012 по 31.10.2015 були нараховані проценти за користування кредитом в сумі 4910 грн 62 коп. Вказану суму просив стягнути з відповідача. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позову, просила застосувати позовну давність, позивач просив про розгляд справи за відсутністю представника банку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 05.05.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитну карту зі строком дії по 05/10, з встановленим початковим кредитним лімітом у розмірі 8000 грн. 00 коп. Відповідно до договору, кредитні кошти відповідача використовуються для безготівкових розрахунків за товари чи послуги, для перерахування коштів на рахунки інших осіб, зняття готівки та вчинення інших операцій, передбачених угодою та законодавством України. За умовами договору відповідач був зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, процентах за його використання, а також сплачувати комісії. Відповідачем [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконувались та були порушені умови договору, наслідком чого стала заборгованість. Загальна сума заборгованості по процентам за період з 31.10.2012 по 31.10.2015, яку просить стягнути позивач, складає 4910 грн. 62 коп. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 03.03.2016 провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 31.10.2012 по 31.05.2015 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, в іншій частині позовних вимог розгляд справи продовжено. Як вбачається з розрахунку заборгованості, у період з 31.10.2012 по 31.10.2015 відповідач погашення заборгованості за договором не здійснював (а.с. 7-8). З копії картки встановлено, що отримана [PERSON] кредитна карта мала строк дії до 31 травня 2010 року. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України). Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі за № 6-14цс14. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що банк дізнався про порушення свого права 01 червня 2010 року, зі спливом останнього дня місяця дії картки, а з даним позовом до суду звернувся\~\~у лютому 2016 року, що підтверджується датою зазначеною у позовній заяві (а.с. 2-5). Належних та допустимих доказів, які б свідчили про зупинення або переривання перебігу позовної давності, позивачем суду надано не було. З урахуванням наведеного суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк»\~пропущений строк\~\~позовної давності. Оскільки\~представником відповідача було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.06.2015 по 31.10.2015 не можуть бути задоволені. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed