Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

01.08.2017 року головний лікар Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 [PERSON] звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS], яка 31.07.2017 р. о 12 год. 30 хв. за направленням лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру № 1 поступила до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.1990 року громадянка [PERSON] визнана недієздатною. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30.04.2013 року [PERSON] призначено опікуна [PERSON], [INFO]. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад у формі «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект, маячний синдром». Зі слів опікуна [PERSON] хворіє з 1970 року, зявилась депресивно-параноїдна симптоматика. Багаторазово лікувалась в ТМО «Психіатрія». Останні роки госпіталізації часті. Амбулаторна терапія неефективна. В домашніх умовах відмовляється від прийому ліків, стає агресивною, збудженою. Виливає кипяток з вікна на людей. 31.07.2017 року під час госпіталізації в КМПНЛ № 3 [PERSON] мала формальний контакт, знає своє імя, орієнтується в часі, місці перебування не орієнтується, пам'ять знижена, виказує маячні ідеї відношення, настрій знижений. Виражена дефіцитарна симптоматика, критика відсутня, до госпіталізації байдужа, потребує систематичного стороннього догляду та нагляду. Саме у звязку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану [PERSON] постало питання її госпіталізації до КМПНЛ № 3. В судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр заяву підтримали та просили прийняти рішення про примусову госпіталізацію хворого до психіатричного закладу. Опікун [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти\~госпіталізації недієздатної до психіатричного закладу. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав. Відповідно до ч. 2\~ст. 281 ЦПК України\~справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація\~неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній\~документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з висновком огляду комісії лікарів-психіатрів КМПНЛ № 3 від 31.07.2017 року встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний психічний розлад у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний дефект Маячний синдром. У звязку з загостренням психічного захворювання та погіршенням психічного стану, неспроможністю самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечують її життєдіяльність недієздатна [PERSON] потребує негайної стаціонарної госпіталізації в умовах КМПНЛ № 3. Згідно з\~рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього\~рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ\~з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В звязку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму\~ст. 282 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 282 ЦПК України\~рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved