Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

01 листопада 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1998 року, що підтверджується заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Треті особи - її дорослий син від першого шлюбу та її з відповідачем дочка. Всі вони зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2001 року. Т [PERSON] я. квартира була придбана ними в період шлюбу, та вона є об`єктом права спільної сумісної власності з рівними частками. З 2013 року відповідач в спірній квартирі не проживає. До червня 2018 року до досягнення [PERSON] повноліття за обслуговування будинку та прибудинкової території та комунальні послуги повинні були сплачувати повнолітні особи. В січні 2018 року відповідач передав їй картку на оплату комунальних послуг з великими боргами. З березня 2018 року вона почала самостійно сплачувати послуги. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території та оплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] за період з березня 2018 року по вересень 2019 року включно суму у розмірі 6249,90 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з суми сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., витрат на оплату правничої допомоги у сумі 1000 грн. 13.11.2019 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків ( а.с. 28-29). 21.11.2019 року представником позивача на виконання ухвали суду подано заяву з з усуненими недоліками (а.с. 33-36) 21 листопада 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження (а.с. 37-38). Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.2001 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 6). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.1998 року по 18.07.2017 року, що підтверджується заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 року (а.с.7). Позивач [PERSON] , відповідач та треті особи зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власники квартири зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги, п.п.41, 42 Правил передбачено, що розподіл загальних витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг в квартирах, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням між власниками квартири, а спори щодо оплати вирішуються судом. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Так, відповідно до квитанцій, що містяться в матеріалах справи за період 2018, 2019 року позивачем було сплачено суму за надання комунальних послуг у розмірі 24999,60 грн. (а.с. 9-23). Відповідач [PERSON] за вищезазначений період щомісячно комунальні послуги не сплачував. Оскільки в квартирі всього зареєстровано четверо осіб, його частка щодо сплати житлово-комунальних послуг становить ј, тобто з нього підлягає стягненню (24999,60 грн. /4) = 6249,90 грн. Відповідно до ч.1 ст.544 ЦПК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частині, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Отже, виходячи з цих обставин справи, наведених вимог закону, суд перевіривши надані позивачем докази, приходить до висновку про обґрунтованість вимог та вважає за необхідне їх задовольнити. Що стосується вимог про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині вимог, оскільки, позивачем не було надано належних доказів щодо їх понесення. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved