Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У січні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просили суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 19.12.1995 року Павлоградською товарною біржею, р. № 12/84-НД, та на 1/16 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 19.12.1995 року Павлоградською товарною біржею, р. № 12/84-НД, та на 1/16 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого 19.12.1995 року Павлоградською товарною біржею, р. № 12/84-НД; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/16 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/16 частину житлового будинку з надвірними прибудовами та спорудами № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року. В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що 19 грудня 1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з другої сторони відбулася угода купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 58 по вул. Луганській в м. Павлограді Дніпропетровської області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 588 кв.м. Цей договір було зареєстровано Павлоградською товарною біржею відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, реєстраційний номер 12/84-НД. Їм на руки був виданий договір купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вони стали власниками зазначеного домоволодіння, зареєстрували дану угоду в КП «Павлоградське МБТІ». Ними були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто вони прийняли майно та сплатили за нього [PERSON] належну за договором грошову суму. [PERSON] в свою чергу втратила інтерес до цього правочину та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально. 21 квітня 2015 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, яке складається з 1/4 частини житлового будинку № 58 по вул. Луганській в м. Павлограді Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги після померлого 21 квітня 2015 року [PERSON] є [PERSON] - мати померлого, [PERSON] - батько померлого, [PERSON], [INFO], - син померлого, в інтересах якого діє його мати [PERSON], [PERSON], [INFO], - донька померлого, в інтересах якої діє її мати [PERSON]. Вони звернулися до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON]. Але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, так як договір купівлі-продажу спадкового майна був оформлений на товарній біржі. Таким чином, наявність обєктивних причин не дозволяє оформити спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори. У звязку з викладеним, вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 т. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. п. 1, 4 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 19 грудня 1995 року, продавець [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON], та [PERSON] купили житловий будинок будинку № 58 по вул. Луганській в м. Павлограді Дніпропетровської області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 588 кв.м. за 1 080 000 000 карбованців. Пунктом 4 вказаного договору підтверджується, що гроші Продавцем отримані від Покупця до підписання цього договору. Пунктом 5 даного договору засвідчено, що житловий будинок до цього часу нікому не проданий, не подарований, в спорі та під забороною не знаходиться. Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин - 19 грудня 1995 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, договір купівлі-продажу житлового будинку № 58 по вул. Луганській в м. Павлограді Дніпропетровської області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 588 кв.м, укладений 19 грудня 1995 року на Павлоградській товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони є дійсним. Окрім того, 21 квітня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить перш за все 1/4 частина житлового будинку № 58 по вулиці Луганській у місті Павлограді Дніпропетровської області. Спадкоємцями першої черги після померлого 21 квітня 2015 року [PERSON] є [PERSON] - мати померлого, [PERSON] - батько померлого, [PERSON], [INFO], - син померлого, в інтересах якого діє його мати [PERSON], [PERSON], [INFO], - донька померлого, в інтересах якої діє її мати [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачає ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. [PERSON] - мати померлого, [PERSON] - батько померлого, [PERSON], [INFO], - син померлого, в інтересах якого діє його мати [PERSON], [PERSON], [INFO], - донька померлого, в інтересах якої діє її мати [PERSON], звернулися до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилося після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2015 року, однак отримали відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Відповідно до відомостей КП Павлоградське МБТІ право власності на будинок № 58 по вул. Луганській у м. Павлограді Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 19.12.1995 року Павлоградською товарною біржею р. № 12-84НД. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачів доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved