Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання на весь період вагітності, у розмірі ⅙ частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною після народження трирічного віку. В обґрунтування позову зазначала, що 10 квітня 2020 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Ще до реєстрації шлюбу вона завагітніла, відповідач від даної звістки зрадів, проте після реєстрації шлюбу його відношення до неї різко змінилося, через що подружні відносини стали напруженими. На момент подачі позову сторони проживають окремо. Вона перебуває на обліку в жіночій консультації у місті Бровари Київської області з приводу вагітності, строк якої станом на 15 квітня 2020 року складає 18 тижнів. Матеріальної допомоги у зв`язку з вагітністю відповідач їй не надає, тому вона змушена була звернутися до суду. Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, його місячний дохід складає 15000 грн., тому він здатний надавати їй матеріальну допомогу під час вагітності та після народження дитини до досягнення нею трирічного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позовні вимоги [PERSON] він визнає, просив суд розглянути справу за його відсутності та стягнути з нього на користь держави лише 50 % судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 10 квітня 2020 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 126. Із довідки від 15 квітня 2020 року № 1, виданої Жіночою консультацією Комунального некомерційного підприємства "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, вбачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації міста Бровари Київської області з приводу вагітності, станом на 15 квітня 2020 року строк вагітності 18 тижнів. За змістом ч. ч. 1, 2, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У ч. 1 ст. 80 СК Украйни встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. ч. 1, 2, 4 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Підстави припинення права дружини на утримання визначені у ст. 85 СК України. Виходячи з наведеного вище, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] у частині вимог про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на дружину у зв`язку з вагітністю в розмірі ⅙ частки заробітку (доходу) ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У задоволенні позову [PERSON] у частині вимог про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право дружини на утримання від чоловіка після народження дитини до досягнення нею трьох років захищено законом та ухвалення судом додаткового рішення не потребує. Аналогічний правовий висновок щодо права дружини на отримання аліментів під час вагітності та після народження дитини міститься у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 204/4346/16-ц. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного вище, враховуючи позивач звільнена від сплати судового збору, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що на користь держави із [PERSON] відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial