Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

02.06.2014 року позивач - [PERSON], звернувся з даним позовом до суду, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року в с. Олександрівка Золочівського району батька [PERSON] на житловий будинок з присадибними забудовами та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину фактично, за вимогами ст. 549 ЦК України (1963р.), проживаючи спільно з ним на день його смерті за вищезгаданою адресою, а також фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, хоча не подавав заяву про прийняття спадщини у державну нотаріальну контору Золочівського району. Також протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не заявив про відмову від спадщини. Інших спадкоємців після померлого [PERSON] немає. У квітні місяці 2013 року [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори Золочівського району з питання оформлення спадщини після померлого батька [PERSON], за заповітом. Державний нотаріус надала йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як право власності на вказаний будинок не встановлено, не проведена державна реєстрація права власності, а тому немає витягу з відповідного реєстру та рекомендувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування на житловий будинок, що належав на праві користування згідно запису погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] Олександрівської сільської ради померлому батькові. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі та про те, що на своїх вимогах він наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі, з позовом згодний в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. З заповіту померлого [PERSON], складеного 01 липня 1983 року в Олександрівській сільській раді вбачається, що все належне йому майно він залишає на користь сина - [PERSON]. (а.с.7) Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 25.12.1992, [PERSON] помер [INFO] року у віці 85 років в с. Олександрівка Золочівського району Харківської області (а.с.6). Спадкоємцем першої черги після [PERSON] є його син [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Відповідно до положень ст.ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до положень закону «Про сільські Ради народних депутатів трудящих УРСР» від 02 липня 1968 року (ВВС УРСР,1968, №28 ст. 177) кожна сільська рада вела по-господарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської Ради. У заглавній частині особового рахунку записується прізвище, ім'я, по батькові голови родини, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, та він є власником будинку. Як вбачається з наданих суду листа КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району Харківської області» від 10.02.2014р. №22 була проведена первинна інвентаризація вказаного житлового домоволодіння. Виготовлена інвентаризаційна справа № 293 та технічний паспорт на вказаний садибний (індивідуальний) житловий будинок. Однак право власності не було встановлено, тобто у єдиний реєстр права власності не була внесена відповідна інформація про власника вказаного садибного житлового будинку. Користувачем житлового будинку за адресою [ADDRESS] був [PERSON] згідно довідки Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області №02-20/55 від 05.02.2014 року та запису погосподарської книги № 2, особовий рахунок [NUMBER] (а.с.12). Також, позивач надав суду копію рішення Олександрівської сільської ради від 31.01.2014 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель, розташовану за адресою [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] володів будинком за адресою [ADDRESS] на праві власності, що підтверджується записом у погосподарській книзі Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області № 2, особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведене та факт визнання позову відповідачем, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved