Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У грудні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що вона є його племінницею. Будучи мешканкою [ADDRESS], і маючи бажання переїхати ближче до столиці, вона могла реалізувати свою мрію лише шляхом придбання власного житла. Для придбання у власність жилого будинку в [ADDRESS], у [PERSON] власних коштів у 2007 році не було, і він мав певні заощадження, про що членам його родини було відомо. Завдяки збігу таких внутрішніх сімейних обставин [PERSON], взявши у нього в борг 50 000 доларів США, купила у братів Костюченко жилий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], оформивши угоду договором купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року. Розмір присадибної земельної ділянки складав 0,25 га. При цьому [PERSON], взявши необхідну суму валюти в борг у нього вдома, напередодні оформлення угоди власноручно написала розписку і дала йому про те, що вона позичила у нього 50 000 доларів США для купівлі будинку і 0,25 га земельної ділянки в [ADDRESS]. Вказавши, що вона валюту бере в борг терміном на 2 роки, [PERSON] застерегла, що вона залишає за собою право із 0,25 га землі по [ADDRESS], використати 0,05 га землі для подальшого будівництва будинку і надвірних споруд для себе, а раніше придбаний будинок і 0,20 га землі продати і гроші повернути йому. Скриставшись правом приватизації присадибної земельної ділянки, розташованої біля власного будинку, [PERSON] домоглась того, що Мироцька сільська рада на 18 сесії 6 скликання винесла рішення від 24 жовтня 2012 року № 3/20 про передачу їй в приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах села по [ADDRESS]. На підставі цього рішення вона 27 травня 2013 року отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,15 га в межах будинку, придбаного в борг. Решта землі цього будинку розміром 0,10 га відведено в резерв. Таким чином, [PERSON], скориставшись родинними стосунками, придбавши за його кошти у власність будинок, і завдяки цьому-у власність земельну ділянку, де побудувала для себе новий будинок, забула про необхідність повернення йому суми боргу. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь позику в розмірі 50 000 доларів США, що еквівалентно сумі в національній валюті України, та понесені судові витрати, і вважати строк позовної давності не пропущеним з огляду на те, що в договорі сама [PERSON] строк виконання договору пов»язала з терміном реалізації того будинку, який купила за гроші, взяті в борг. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення. Також представник відповідача [PERSON] подав суду заяву про застосування судом строку позовної давності і просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав попущення позивачем строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] позичила 50 000 доларів США для покупки будинку і двадцяти п»яти соток землі в [ADDRESS] у [PERSON] терміном на два роки, при всьому цьому вона залишила за собою право із двадцяти п»яти соток землі по [ADDRESS], використати п»ять соток землі для подальшого будівництва будинку і надвірних споруд для себе, а раніше куплений будинок і двадцять п»ять соток землі продати і гроші повернути [PERSON], про що власноручно видала письмову розписку, датовану 2007 року. Однак, як пояснив позивач [PERSON] в судовому засіданні, відповідач [PERSON] до даного часу борг добровільно не повернула. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] видала доручення відповідачу [PERSON] здійснювати від її імені дії, спрямовані на продаж належного їй будинку [ADDRESS]. Однак, як пояснив позивач [PERSON], в грудні 2013 року [PERSON] скасувала видане на його ім»я доручення на право продажу належного їй будинку, в зв»язку з чим він зрозумів з дій відповідача, що кошти йому вона не поверне, і звернувся до суду з позовом про стягнення з неї боргу. Відповідач [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що вона дійсно видала доручення позивачу [PERSON] на право продажу від її імені належного їй на праві власності жилого будинку, однак в грудні 2013 року вона скасувала дане доручення, так як у неї відпала потреба продавати вказаний будинок. Відповідач [PERSON] також підтвердила, що дійсно видавала боргову розписку про позику нею у позивача [PERSON] 50 000 доларів США. Доводи відповідача [PERSON] в судовому засіданні, що вона не позичала у позивача [PERSON] згідно виданої неї боргової розписки 50 000 доларів США, а лише написала проект даної розписки без отримання вказаних коштів, необгрунтовані, оскільки не підтверджуються ніякими доказами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобов"язання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути 586 440 грн., що еквівалентно 50 000 доларів США, за договором позики. Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки в борговій розписці був обумовлений сторонами договору позики строк повернення коштів, а саме повернення коштів мало відбутись після продажу будинку. Оскільки відповідач відмовилась від його продажу в грудні 2013 року, про що зазначила сама відповідач в судовому засіданні, а тому у позивача [PERSON] виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON]. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 441 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved