Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У травні 2014 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] позов визнали, про що зазначено в їх заявах від 19.07.2014 р. (а. с. 32, 34). Скраглівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області у заяві від 22.07.2014 р. № 232 зазначила, що позовні вимоги підтримує (а. с. 36). Судом з'ясовано, що відповідно до довідки від 23.04.2014 р. № 296 Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області згідно із записом в по господарській книзі у [ADDRESS], розміщено житловий будинок 1965 р. побудови з надвірними прибудовами, двір на той час був колгоспним та належав на праві особистої власності [PERSON] (а. с. 14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.09.2002 р. (а. с. 12). Статтею 525 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті [PERSON], передбачалось, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Таким чином, у день смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі - щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Статтею 527 Цивільного кодексу Української РСР встановлювалось, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 529 Цивільного кодексу Української РСР визначалось, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.03.1971 р. (а. с. 13). Крім того, як випливає зі змісту позовної заяви та заяв від 19.07.2014 р. [PERSON] та [PERSON], останні є дочками [PERSON]. Дружина [PERSON] - [PERSON], померла [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.07.1999 р. (а. с. 11). Таким чином, спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частин першої та другої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] після смерті батька - [PERSON], проживав і проживає у будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 23.04.2014 р. № 297 Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 15), тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступив у володіння спадковим майном, що, крім того, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.08.2004 р. (а. с. 9). Доказів того, що в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступили [PERSON] та [PERSON], або того, що вони подали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, не подано. Більше того, як вбачається зі змісту позовної заяви та заяв від 19.07.2014 р. [PERSON] та [PERSON], останні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління або володіння спадковим майном не вступали, заяв про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подавали. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом, який прийняв спадщину, у тому числі - щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі статтею 560 та частиною першою статті 561 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], [PERSON] звернувся лише 06.05.2014 р., що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.05.2014 р. № 1086/02-31 державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. (а. с. 16). Між тим, вказаною постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей житловий будинок. Суд зазначає, що правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], не оформлювався, а право власності - не реєструвалось, що підтверджується довідкою від 13.03.2014 р. № 318 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а. с. 17). Частиною другою статті 12 Закону України "Про власність", яка була чинною на момент прийняття [PERSON] як спадкоємцем першої черги за законом спадщини від свого батька - [PERSON], передбачалось, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Зважаючи на наведене, суд вважає, що [PERSON] у 2002 р. набув у порядку спадкування як спадкоємець першої черги за законом право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], проте у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок не може оформити це право у передбаченому законодавством України порядку. Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, а відтак задовольняє позов.

Outcome: approved