Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

01 грудня 2014 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] в порядку регресу понесених позивачем витрат на суму 26058,14 грн., а також судового збору 260,58 грн. В обґрунтування позивних вимог позивач повідомив, що 01.11.2010 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ЗАЗ-110307» д.н.з. [NUMBER] та яким не було застраховано його цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу, сталась дорожньо-транспортна пригода в наслідок якої було технічно пошкоджено автомобіль автогосподарства, підпорядкованого УМВС України в Полтавській області «ЗАЗ-TF 69 YР» д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до вимог чинного законодавства позивачем була відшкодована потерпілій в ДТП стороні, а саме Автогосподарству, підпорядкованому УМВС України в Полтавській області, завдана іншим водієм шкода на суму 31270 грн., з яких 5211,86 податок на додану вартість у розмірі 20%. Після проведення вказаного відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до винуватця ДТП, яке воно реалізувало шляхом звернення до суду з відповідним позовом до відповідача. Сторони в судове засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач позов визнав в повному обсязі про, що зазначив у відповідній заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Як встановлено судом із змісту постанови Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2011 року у справі № 1-108/11, яка набрала законної сили 19.11.2011 року, а отже відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України встановлені у ній факти не потребують доказування, 01 листопада 2010 року близько 11-30 год. на 82 км. автодороги Лубни-Миргород-Опішня-Красний Кут з вини [PERSON], який керував автомобілем «ЗАЗ 110307» д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої було технічно пошкоджено інший автомобіль «ЗАЗ-TF 69 YР» д.н.з. [NUMBER], що належить автогосподарству, підпорядкованому УМВС України в Полтавській області та завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості водію вказаного автомобіля. На підставі п. «г» ст. 1, ст.ст. 6,14 Закону України «Про амністію у 2011 році», п. 4 ст. 6 КПК України [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, як такого, що є інвалідом ІІ групи, а провадження у справі закрито (а.с.5). Згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля ЗАЗ TF 69 YР, 2009 року випуску, реєстр № [NUMBER], що належить Автогосподарству, підпорядкованому УМВС України в Полтавській області від 01 серпня 2011 року, виконаного Товарною Біржею «Полтавська регіональна біржа нерухомості» величина завданого автомобілю матеріального збитку (з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу) складає: 31270 грн. (а.с.7). Станом на день скоєння ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 23 серпня 2011 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України за вх. 16430 надійшла заява начальника автогосподарства, підпорядкованого УМВС України в Полтавській області про відшкодування матеріальних збитків, завданих в наслідок вищевказаної ДТП (а.с.6). 07 грудня 2011 року Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі наказу від 06.12.2011 № 3241 перераховано автогосподарству, підпорядкованому УМВС України в Полтавській області 26058,14 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП (а.с.8-10). З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників в Україні шляхом прийняття Закону від 01 липня 2004 року № 1961-IV запроваджено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до вимог ст. 22 вищевказаного Закону МТСТУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілим - юридичним особам відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно правил, закріплених у ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як встановлено судоми відповідач не належить до переліку осіб, визначених п. 13.1 ст. 13 Закону, а отже у позивача після проведення ним 07 грудня 2011 року страхового відшкодування у сумі 26058,14 грн. виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як водія транспортного засобу, що спричинив ДТП та цивільно-правова відповідальність, якого не була застрахована, про стягнення коштів на свою користь коштів у вищевказаному розмірі. Виходячи з вищевикладеного, суд визнає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору, суд повністю покладає на відповідача.

Outcome: approved