Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі ? частки його заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення сином навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який розірваний у 2001 році. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Їхній син [PERSON] є студентом Київського транспортно-технологічного коледжу Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного. Термін навчання до 28 червня 2017 року, форма навчання - денна. Зараз син навчається на ІІ курсі. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання та потребує допомоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов [PERSON] визнає, проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі ? частки його заробітку (доходу) до закінчення ним навчання не заперечує. Просив розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що у період з 21 жовтня 1995 року по 19 вересня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом із матір'ю у [ADDRESS] З 01 вересня 2013 року син сторін [PERSON] навчається на денному відділенні Київського транспортно-технологічного коледжу Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, форма навчання - денна, що підтверджується довідкою № 30, виданою 04 лютого 2015 року вказаним навчальним закладом. Термін закінчення навчання - 28 червня 2017 року. У зв'язку із навчанням син сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги. За змістом ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON], його згоду та можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові [PERSON], який продовжує навчання, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору позивачі звільняються. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підстав викладеного вище,

Outcome: approved