Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

01.08.2017 року Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.12.2012 року по 01.07.2017 рік у розмірі 11627,59 грн., збитки від інфляції в розмірі 3381,91 грн., та три відсотки річних в сумі 540,26 грн. На підтвердження позовних вимог позивач зазначав, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO], та користуються послугами централізованого теплопостачання. Між ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та [PERSON] встановилися зобовязальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Незважаючи на застосування всіх заходів пропонування споживачу укласти договір про надання послуг, письмовий договір про надання послуг з відповідачем не укладався, в звязку з відмовою останнього від його підписання. Відповідач своєчасно не оплачував надані позивачем послуги з теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.07.2017 рік утворилася заборгованість в сумі 15549,76 грн. за період з 01.11.2012 рік по 01.07.2017 рік, з урахуванням індексу інфляції і трьох відсотків річних. Крім того зазначили, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання. 17.02.2015 року Заводським районним судом м.Миколаєва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання, який був скасований за заявою боржника 30.04.2015 року. 01.12.2017 року представник ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надав суду доповнення до позовної заяви, в яких зазначив, що у 2015 році ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги теплопостачання, що відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України перериває позовну давність, а тому позивач пропустив строк позовної давності стосовно вимог про стягнення боргу за період з 2012 року по 2015 рік з поважних причин. 11.10.2017 року відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення на позовну заяву ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», в яких зазначив, що в порушення вимог ст.ст. 19,20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач порушив двосторонній обовязок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. При його спробі укласти договір з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» останні повідомили про існування заборгованості та вимагали підписати договір реструктуризації. Після відмови укласти договір реструктуризації, в укладанні договору про надання послуг теплопостачання було відмовлено. Крім того зазначив, що позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, а тому визнає заборгованість за останні три роки. 08.11.2017 року позивач [PERSON] надав суду заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідношень щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги теплопостачання. 25.01.2018 року [PERSON] надав суду заяву аналогічного змісту, в якій визнає позовні вимоги ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в межах строку позовної давності з червня 2014 року по червень 2017 рік. Заперечує проти поновлення позивачу строків позовної давності. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. \~[PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [INFO]. Письмовий договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та [PERSON] не укладався, але теплова енергія у квартиру відповідача надавалась, тобто [PERSON] знаходився у фактичних договірних відносинах з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» виконало свої зобовязання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобовязаний оплатити надані послуги. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, тепловаенергія та іншіпослуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Положення пункту п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630) встановлюють обовязок споживачів щодо сплати платежів за отримане тепло не пізніше 10 числа наступного за звітним місяцем. Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198 споживача зобовязано дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії; повідомити теплопостачальну організацію про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до договору; не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку, будівлі, (споруди). Згідно розрахунку за період з 01.11.2012 року по 01.07.2017 рік заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з теплопостачання складає 11627,59 грн. Крім того позивачем нараховані збитки від інфляції у розмірі 3381,91 грн., та три відсотки річних в сумі 540,26 грн. Нарахування сум оплат за спожите тепло та гарячу воду проводились згідно з тарифами, встановленими рішенням міськвиконкому №1519 від 24.12.2010 року. Таким чином суд вважає, що [PERSON] належним чином не виконав своїх зобовязань, щодо своєчасної оплати послуг за надані послуги теплопостачання, а тому з останнього слід стягнути заборгованість за надані послуги теплопостачання на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». Разом з цим відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.3,4,5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. До звернення до суду з даним позовом ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» у 2015 році зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги. 17.02.2015 року Заводським районним судом м.Миколаєва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за надані послуги в сумі10750,31 грн., та судовий збір. Судовий наказ, за заявою [PERSON], ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 30.04.2017 року був скасований. Згідно п.2,3 зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судовий наказ відповідно до ч. 1\~ст. 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому\~розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14. Отже, звернувшись до суду в серпні 2017 року, позивач має право (з урахуванням переривання перебігу строку позовної давності в лютому 2015 року) на стягнення заборгованості з відповідача в межах строку позовної давності з 01.08.2014 року по 01.07.2017 рік. Розмір заборгованості за період з 01.08.2014 рік по 01.07.2017 рік складає 9215,36 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних від простроченої суми заборгованості складає 276,46 грн., розмір інфляції за весь час прострочення складає 886,38 грн. Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ч 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1067 грн.

Outcome: partial