Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 05 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 822, та відновити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". В обґрунтування позову зазначала, що 05 листопада 2013 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На початку 2018 року, після народження дитини, сімейне життя стало погіршуватись. Спроби налагодити сімейні відносини позитивних результатів не дали. Кожен із них має протилежні погляди на сім`ю, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки, що негативно впливає на розвиток і виховання малолітньої дитини. На момент подачі до суду позову подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо. Примирення подружжя є неможливим. Спір про поділ майна подружжя на даний час відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки з жовтня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо. Понесені нею судові витрати у справі, зокрема, по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката їй добровільно відшкодовані відповідачем повністю. Претензій щодо цих витрат вона не має. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, оскільки з жовтня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Просив суд розглянути справу за його відсутності та розірвати шлюб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 листопада 2013 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 822. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з жовтня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають вони окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища " [PERSON] " ґрунтується на вимогах закону, тому теж підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved