Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №001-12025-310507 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 31 травня 2007 року у розмірі 36955 гривень 03 копійки, з яких: 19500 гривень це заборгованість по кредиту; 17455 гривень 03 копійки це заборгованість за відсотками, а також судових витрат. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 25 червня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не зявились. У позові, представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача, а проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, правом на подачу заперечень і доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 05 червня 2015 року та 25 червня 2015 року, у вказані судові засідання не зявився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав і причини неявки не повідомив. А позивач, який не з`явився просив розглянути справу без його участі та не заперечував на ухваленні заочного рішення. Тому, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. А розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати та у порядку частини 5 статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. У позові, позивач вказував на те, що між банком та відповідачем 31 травня 2007 року було укладено по суті кредитний договір. За яким банк, відкрив відповідачу поточний рахунок та здійснював його кредитування. Але відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманих кредитних коштів, сплати процентів, належним чином не виконала. Тому, у неї утворився борг на загальну суму 36955 гривень 03 копійки, яку позивач і просить стягнути на його користь, разом із судовими витратами. На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: Тридцять першого травня 2007 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Дельта було укладено договір №001-12025-310507 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.6-9,5). За яким банк взяв на себе зобовязання відкрити [PERSON] картковий рахунок №26254900739733 у гривні, випустити та надати їй у користування платіжну картку, ПІН-код до картки, а також надати [PERSON] кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 3000 гривень. А [PERSON] отримала право проводити розрахунки за операціями здійсненими з використанням платіжної картки (у тому числі для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються нею у субєктів господарювання), знімати готівку в межах ліміту, із зобов`язанням повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші плати на умовах, зазначених у договорі, тарифах (а.с.5). Того ж дня, 31 травня 2007 року, банк відкрив [PERSON] рахунок, видав платіжну карту та ПІН-код до неї, що вона засвідчила підписом на договорі (а.с.5). На підставі вказаного договору, у період з 31 травня 2007 року по 10 березня 2015 року, [PERSON] отримала грошові кошти на суму 18353 гривні 24 копійки (а.с.3-4). У зв`язку із зміною найменування, 26 червня 2012 року, товариство з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Дельта став іменуватись публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (а.с.8-9). Другого квітня 2015 року публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення з неї боргу, що виник за договором №001-12025-310507 у розмірі 36955 гривень 03 копійки (а.с.2). Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством Дельта Банк та [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері кредитування рахунка, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування рахунка), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого кредиту та сплати належних позивачу процентів за користування кредитом. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 цього ж кодексу, зобовязання можуть виникати з договорів, які є обовязковими для виконання сторонами, що їх уклали. Відповідно до положень частини першої та другої статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з положень частини першої статті 1054 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1 Закону України Про захист прав споживачів №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання кредиту із споживачем укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх на умовах, передбачених договором. При цьому, в силу положень частини 1 та 2 статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Тридцять першого травня 2007 року [PERSON] та публічне акціонерне товариство Дельта Банк (як воно називається нині) уклали договір №001-12025-310507 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.5). За цим договором, банк взяв на себе зобовязання відкрити [PERSON] картковий рахунок №26254900739733 у гривні, випустити та надати їй у користування платіжну картку, ПІН-код до картки, а також надати [PERSON] кредит шляхом відкриття кредитної лінії на загальну суму 3000 гривень. А [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути кредит й інші платежі на умовах, зазначених у договорі, тарифах (а.с.5). Факт належного виконання банком зобовязання з відкриття карткового рахунку [PERSON] надання їй у користування платіжну картку з ПІН-кодом підтверджується її підписом у договорі (а.с.5). Факт належного виконання банком зобовязання з кредитування рахунку, у період з 31 травня 2007 року по 10 березня 2015 року підтверджується розрахунком (а.с.3-4). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на зміст підписаних [PERSON] договору №001-12025-310507(а.с.5) та тарифів, які є додатком №1 до договору (а.с.5), банк та вона встановили, що остання зобовязана щомісяця до 15 (пятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним, здійснювати обовязковий мінімальний платіж, який складається з: платежу у розмірі 7% від суми поточної заборгованості (тобто отриманих грошових коштів у кредит); платежу у розмірі 29,90 % річних за користування кредитною лінією; платежу у розмірі 2,99 % у вигляді плати (комісії) за обслуговування кредитного залишку (а.с.5). Відповідно до положень ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання). Виходячи з документів наданих позивачем (а.с.3-4), [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення отриманих кредитних коштів, у строки та розміри, передбачені договором і тарифами, належним чином не виконувала. Тому, у відповідача, як позичальника, перед публічним акціонерним товариством Дельта Банк, як кредитодавцем, утворилась заборгованість у розмірі 36955 гривень 03 копійки, з яких: 19500 гривень це заборгованість по кредиту; 17455 гривень 03 копійки це заборгованість за відсотками (а.с.3-4). Зважаючи на встановлені обставини, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобовязань на підставі договору №001-12025-310507 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого їй кредиту. Отже, матеріально-правову вимогу позивача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з частиною 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а позивач був звільнений від сплати судового збору, останній, у розмірі 243 гривні 60 копійок, підлягає стягненню на користь держави з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved