Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

01 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобовязання, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача інфляційні збитки за весь час прострочення в сумі 65\~545, 11 грн., а також три проценти річних від простроченої суми відшкодування у розмірі 12\~819, 25 грн., а всього 78\~364, 36 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 квітня 2012 року Апеляційний суд Харківської області ухвалив вирок по справі №1- 2/2012р., яким визнав відповідача [PERSON] винним і засудив за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 1 ч. 2 ст. 115 із застосуванням ст.69 Кримінального кодексу України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком суд також стягнув із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 350,00 грн матеріальних збитків та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. До того ж, зазначеним вироком суд звернув в рахунок відшкодування потерпілому, [PERSON], матеріальних та моральних збитків, шляхом передачі потерпілому, [PERSON], речових доказів, а саме: грошові кошти в сумі 5300,00 шарів США. 10 жовтня 2012 року Апеляційним судом Харківської області видано виконавчий лист №1-12/2012р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди - 350,00 грн. та моральної шкоди - 100 000,00 грн. Зазначений виконавчий лист предявлено для примусового виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. 18.10.2012 старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №35072454. 22.01.2014 року позивач отримав, в рахунок відшкодування матеріальних та моральних збитків грошові кошти в сумі 4 900,00 доларів США, що по курсу НБУ (1 дол. США = 7, 993 грн.), що станом на 22.01.2014 р. становило 39 165,70 грн. Залишок боргу становить 61 54,30 грн. В червні 2014 року Жовтневим ВДВС ХМУЮ були перераховані на користь позивача грошові кошти у розмірі 9 033,91грн. Залишок боргу становить 52 150,38 грн. Позивач зазначає, що на даний час, боржником рішення суду залишається невиконаним. В Міжрайонному ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області на примусовому виконанні перебуває вищезазначене виконавче провадження. Так, на думку позивача, у нього є всі правові підстави для стягнення з відповідача на свою користь трьох відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Представник позивача - [PERSON], який діє на підставі Довіреності від 30.01.2017 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2012 року, зокрема, «[PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п.п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання, з застосуванням ст. 69 України, у вигляді 7 /семи / 6 шести / місяців позбавлення волі….» «…цивільний позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 350 гривень в рахунок стягнення матеріальної шкоди та 100\~000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.»… (а.с. 6-13) Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] від 18.10.2012 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-12/2012, виданого 10.10.2012 року Апеляційним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 100350 грн. (а.с. 14) Як вбачається з листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18.09.2018 року № 50894, в провадженні відділу перебуває на виконанні виконавче провадження ВП №35072454 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Харківської області № 1-12/2012 виданого 10.10.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 100\~350, 00 грн. З 22.04.2014 року в рахунок погашення заборгованості враховуються отримані стягувачем грошові кошти в сумі 4\~900, 00 доларів США, що по курсу НБУ (1 дол. США = 7,\~993 грн.) станом на 22.01.2014 року становило 39\~165, 70 грн. Залишок боргу становить 61\~184, 30 грн. На рахунок обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС ХМУЮ надійшли грошові кошти у розмірі 10\~000, 00 грн., які після розподілу перераховані стягувачу, [PERSON], відповідно до платіжного доручення № 689 від 30.05.2014 року у розмірі 9\~033, 91 грн. Залишок нестягнутої заборгованості становить 52\~150, 39 грн. (а.с. 15) Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов'язання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, підтверджених вироком суду. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією [PERSON] Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з рішення суду. [PERSON] Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] має грошове зобовязання перед [PERSON], що підтверджується вироком Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2012 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 350 гривень в рахунок стягнення матеріальної шкоди та 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні витрати з 03.04.2012 року по 20.09.2018 року з наступним розрахунком: Розрахунок 3% річних: За період з 03.04.2012 року по 22.01.2014 року. Сума боргу складає 100\~350, 00 грн. Отже, 3% річних за цей період становлять: 100\~350, 00 грн. х 659 календарних днів х 3% річних :\~365 календарних днів в році = 5\~435, 39 грн. За період з 23.01.2014 року по 27.05.2014 року. Сума боргу складає 61\~184, 30 грн. Отже, 35 річних за цей період становлять: 61\~184, 30 грн. х 125 календарних днів х 3% річних : 365 календарних днів в році = 628, 60 грн. За період з 28.05.2014 року по 20.09.2018 року. Сума боргу складає 52\~150, 39 грн. Отже, 3% річних за цей період становлять: 52\~150, 39 грн. х 1576 календарних днів х 3% річних : 365 календарних днів в році = 6\~755, 26 грн. Таким чином, загальна сума 3% річних за неналежне виконання зобовязання станом на 20.09.2018 року становить 5\~435, 39 грн. + 628, 60 грн. + 6\~755, 26 грн. = 12\~819, 25 грн. Розрахунок інфляційних витрат: За період з 03.04.2012 року по 22.01.2014 року. Сума боргу складає 100\~350, 00 грн. Середній індекс інфляції за цей період становить: травень 2012 0,997, червень 2012 0,997, липень 2012 0,998, серпень 2012 0,997, вересень 2012 1,001, жовтень 2012 1, 000, листопад 2012 0,999, грудень 2012 1, 002, січень 2013 1, 002, лютий 2013 0, 999, березень 2013 1,000, квітень 2013 1,000, травень 2013 1,001, червень 2013 1,000, липень 2013 0,999, серпень 2013 0,993, вересень 2013 1,000, жовтень 2013 1, 004, листопад 2013 1,002, грудень 2013 - 1, 005, січень 2014 1, 002 = 0, 9979 або 99, 79%. Отже, інфляційні збитки за вказаний період відсутні. За період\~з 23.01.2014\~року по\~27.05.2014\~року.\~Сума боргу\~складає 61\~184,\~30\~грн. Середній індекс\~інфляції за\~цей період\~становить: лютий 2014 1,006, березень 2014 1,022, квітень 2014 1,033, травень 2014 1, 038, червень 2014 1, 010 = 1, 1134 або 111, 4%. Отже, інфляційні збитки за цей період становлять: 61\~184, 30 грн. х 111, 4 % - середній індекс інфляції за період 61\~184, 30 грн. = 6\~975, 01 грн. За період\~з 28.05.2014\~року по\~20.09.2018\~року.\~Сума боргу\~складає 52\~150,\~39\~грн. Середній індекс\~інфляції за\~цей період\~становить: липень 2014\~ 1,004,\~серпень \~2014\~ 1,008,\~вересень 2014\~ 1,029,\~жовтень 2014\~ 1,024,\~листопад 2014\~ 1,019,\~грудень 2014\~-\~1,\~030,\~січень 2015\~ 1,031,\~лютий 2015\~ 1,053,\~березень 2015\~ 1,108,\~квітень 2015\~ 1,140,\~травень 2015\~1,022,\~червень 2015\~ 1,004,\~липень 2015\~ 0,999,\~серпень \~2015\~ 0,992,\~вересень 2015\~ 1,023,\~жовтень 2015\~ 0,\~987,\~листопад 2015\~ 1,020,\~грудень 2015\~-\~1,\~007, січень 2016\~ 1,009,\~лютий 2016\~ 0,996,\~березень 2016\~ 1,010,\~квітень 2016\~ 1,035,\~травень 2016\~1,001,\~червень 2016\~ 0,998,\~липень 2016\~ 0,999,\~серпень \~2016\~ 0,997,\~вересень 2016\~ 1,018,\~жовтень 2016\~ 1,028,\~листопад 2016\~ 1,018,\~грудень 2016\~-\~1,\~009, січень 2017\~ 1,011,\~лютий 2017\~ 1,010,\~березень 2017\~ 1,018,\~квітень 2017\~ 1,009,\~травень 2017\~1,013,\~червень 2017\~ 1,016,\~липень 2017\~ 1,002,\~серпень \~2016\~ 0,999,\~вересень 2017\~ 1,020,\~жовтень 2017\~ 1,012,\~листопад 2017\~ 1,009,\~грудень 2017\~-\~1,\~010, січень 2018 1,015, лютий 2018 1,009, березень 2018 1,011, квітень 2018 1,008, травень 2018 1,000, червень 2018 1,000, липень 2018 1,000, серпень 2018 0,993, вересень 2018 1,000 = 2, 1231 або 212, 31 %. Отже, інфляційні збитки за цей період становлять: 52150, 39 грн. х 212, 31 % - середній індекс інфляції за період 52\~150, 39 грн. = 58\~570, 10 грн. Отже, загальна сума інфляційних збитків за невиконані зобовязання станом на 20.09.2018 року ( без урахування інфляції за вересень) становить: 6\~975, 01 грн. + 58\~570, 10 грн. = 65\~545, 11 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобовязання підлягає задоволенню у повному обсязі. У звязку з тим, що позивач звільнений від судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved