Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Смоли" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати компенсації. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що він з 22 квітня 2008 року по 08 жовтня 2012 року у відповідача працював майстром виробництва. Наказом № 107/ос від 04 жовтня 2012 року він з роботи був звільнений за власним бажанням з 08 жовтня 2012 року. При звільненні відповідачем з ним не був проведений повний розрахунок по заробітній платі. Рішенням суду від 23 вересня 2013 року з відповідача на його користь був стягнутий середній заробіток з дня його звільнення по 25 грудня 2012 року. При звільненні йому відповідачем також не була виплачена компенсація втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати. Цю виплату у сумі 27 гривень відповідач здійснив 20 травня 2013 року. Згідно з чинним законодавством, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення, а в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу сум у ці строки відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вважає, що відповідачем було порушено його право на оплату праці. Затримка виплати йому компенсації призвела до моральних страждань, приниження його честі, гідності, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому просить зобов*язати відповідача виплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації, яка йому була виплачена 20 травня 2013 року, --- з 25 грудня 2012 року по 20 травня 2013 року включно. Представник відповідача пред*явленого позову не визнала та пояснила, що позивач з роботи був звільнений за власним бажанням з 09 жовтня 2012 року. Компенсація втрати частини грошових доходів у зв*язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових коштів. Доводи позивача стосовно затримки виплати компенсації у сумі 27 гривень, що призвели до моральних страждань, приниження його честі, гідності, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя є перебільшеними та необгрунтованими. Позивач просить виплатити йому середній заробіток за затримку виплати компенсації з 25 грудня 2012 року по 20 травня 2013 року. 27 гривень компенсації позивачу були виплачені 20 травня 2013 року. Тобто, ще до винесення рішення за його позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та спричиненої моральної шкоди. Рішенням суду від 23 вересня 2013 року вимоги позивача були задоволені частково. Рішення суду позивачем не було оскаржено. Таким чином, позивач погодився з рішенням. Підприємством рішення суду виконане та позивачу був виплачений середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 09 жовтня 2012 року по 25 грудня 2012 року у сумі 9.079 гривень та моральна шкода у сумі 2.000 гривень. Таким чином з позивачем остаточний розрахунок був проведений 25 грудня 2012 року. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховується компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням строків її виплати. Компенсація втрати частини доходу є мірою відповідальності для роботодавця у зв*язку з порушенням строків її виплати. Стягнення середнього заробітку за компенсацію втрати частини доходів законодавством не передбачений. Компенсація втрати частини доходів є мірою відповідальності за порушення строків виплати грошових доходів. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Так, із рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 вересня 2013 року вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та спричиненої моральної шкоди. Рішенням суду позовні вимоги позивача були задоволені частково. З відповідача на користь позивача був стягнений середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 09 жовтня 2012 року по 25 грудня 2012 у сумі 9.079 гривень 46 копійок та 2.000 гривень в рахунок спричиненої моральної шкоди. Рішення суду позивачем оскаржено не було та набрало чинності. 27 гривень компенсації втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати позивачу була виплачена 20 травня 2013 року. Тобто, ще до винесення рішення за його позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та спричиненої моральної шкоди. При цьому, позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь 27 гривень компенсації втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати не пред*являлось. Ця сума, 27 гривень компенсації втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати, відповідачем позивачу була виплачена з власної ініціативи та добровільно. Відповідно до ст.,ст. 47,116,117ч.1 КЗпП України: при звільненні працівника виплата всім сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Із матеріалів справи та рішення суду від 23 вересня 2013 року, яке набрало чинності, вбачається, що з позивачем остаточний розрахунок був проведений 25 грудня 2012 року. 20 травня 2013 року позивачу була сплачена лише компенсація втрати частини доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати у сумі 27 гривень. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100: при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження, згідно з чинним законодавством, не враховується компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв*язку з порушенням строків її виплати. Компенсація втрати частини доходу є мірою відповідальності для роботодавця у зв*язку з порушенням строків виплати грошових коштів. Тому, враховуючи всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір необхідно покласти на рахунок держави.

Outcome: dismissed