Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У лютому 2019 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати відповідача - [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням -житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона, [PERSON] , є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Інша частина житлового будинку належала її чоловіку [PERSON] , який помер [INFO] . В належному їй будинку, крім неї, зареєстрований її син [PERSON] , [PERSON] (онук), та відповідач по справі [PERSON] ( невістка), яка з 2015 року не проживає за місцем своєї реєстрації, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, майно та особисті речі відповідача в будинку відсутні, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідача позивач не створює, вона за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Крім того, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.01.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. 17.01.2019 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відповідачу [PERSON] була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надала, в судове засідання не з`явилася, хоча судом про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причини неявки суду не надала. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник, відповідно до заяви, просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 25.07.1977 року, посвідчене державним нотаріусом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Друкер Л.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2233, та зареєстрованого в Миколаївському МБТІ за № 12764 від 10.09.1977 року (а.с.10). Інша частина спірного житлового будинку належала [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі договору купівлі - продажу 15.08.1972 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, р. № 1780 (а.с.8-9). Згідно з інформаційної довідки П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори № 512/01-09 від 14.06.2019 року, відповідно до даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкової справи після смерті [PERSON] , який мер 18.01.2013 року, не виявлено. Згідно довідки КП ДЄЗ "Океан" № 4056 від 18.12.2018 року (а.с.11) в будинку зареєстровані: позивач, як уповноважений власник 1/2 частини, син [PERSON] , [PERSON] - без родинних відносин, та відповідач по справі, [PERSON] - без родинних відносин Відповідач [PERSON] з 2015 року не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок сплати судового збору на користь позивача.

Outcome: approved