Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29.07.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № CVXRF103041093 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 2844 грн. на строк з 29.07.2007 року по 28.07.2008 року включно, в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, що визначено в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам. При укладенні вказаного договору сторони керувались положеннями ст. 634 ЦК України та відповідач своїм підписом підтвердив, що підписана ним заява про надання кредиту разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами банку складає між ним та банком кредитний договір. Погашення кредиту за умовами договору здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 20 по 24 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 314,71 грн. У разі порушення позичальником своїх зобовязань, він зобовязаний сплачувати відсотки у розмірі 10% щомісячно на суму залишку непогашеної заборгованості. Вказував на те, що відповідач належним чином своїх зобовязань за договором не виконав, у звязку з чим за ним рахується заборгованість по неповернутому кредиту в сумі 2088,89 грн. У відповідності до вимог п. 5.5 Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам збільшено термін позовної давності, а тому позивач вважає за можливим захистити свої порушені права та стягнути відповідача заборгованість по відсотках за вказаним кредитним договором за період з 24.01.2013 року по 24.01.2018 року, в межах позовної давності, що відповідно до розрахунку становить 12580,34 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права та умови договору, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по відсотках за період з 29.01.2013 року по 24.01.2018 року в сумі 12580,34 грн. та судові витрати. У разі неявки представника позивача в судове засідання просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/. Про причини своєї неявки суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що Із матеріалів справи видно, що відповідно до укладеного договору № CVXRF103041093 (заява позичальника) [PERSON] отримав кредит у розмірі 2844 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Умовами договору визначено, що банк надає клієнту строковий кредит в сумі 2844 грн. на строк з 29.07.2007 року по 28.07.2008 рік включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені в заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 20 по 24 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж в сумі 314,42 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 10 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав та станом на 24.01.2018 року розмір простроченої заборгованості за вказаним договором становить 2088,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з ч.1,4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON], мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір № CVXRF103041093, визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів, повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При погашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно погашеної суми кредиту нарахування відсоткові здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п.п.4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені в Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. У відповідності до розяснень, які містяться в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються тривалістю 5 років. З розрахунку заборгованості вбачається, що строк прострочення за тілом кредиту за період з 24.01.2013 року по 24.01.2018 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 2088,89 грн., а тому позивачем визначено суму заборгованості по відсотках, виходячи із відсоткової ставки 0,33% в сумі 12580,34 грн. та саме на таку суму заявлено позовні вимоги. Оскільки справа слухалась у відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав вирішення питання про сплив строку позовної давності за вказаними вимогами, оскільки заявлення про позовну давність є правом відповідача та суд позбавлений можливості самостійно застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість по відсотках за період з 24.01.2013 року по 24.01.2018 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved