Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

01.07.2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій зазначила, що відповідачем [PERSON], який є її сусідом, в порушення вимог встановлених Таблицею 3.2* Наказу Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», було побудовано вигрібну яму (септик) неподалік від її господарських будівель. На думку [PERSON] вказані дії Відповідача незаконні, просить зобов'язати його перенести вигрібну яму на відстань встановлену Таблицею 3.2* Наказу Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», а саме на відстань не менше 8 метрів від належної їй літньої кухні та житлового будинку та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, оскільки вважає що вони необґрунтовані. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне. Позивач [PERSON] проживає у житловому будинку який розташований по [ADDRESS] Великоновосілківського району Донецької області, який належить їй на праві приватної власності (а. с. 6-12). Відповідач [PERSON] проживає в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS], Великоновосілківського району Донецької області, який належить йому на праві приватної власності. Відповідно до Акту встановлення місця розташування зливної ями, що був складений 18.11.2013 року депутатом Комарської сільської ради Ахкозовою Валентиною Василівною в присутності гр.. [PERSON], [PERSON], гр. [PERSON] та суміжного землекористувача [PERSON] були встановлені розміри та розташування зливної ями, належної гр. [PERSON] проживаючому за адресою [ADDRESS]. Згідно результатів обміру встановлено: зовнішні розміри зливної ями - 1,40 м - 1,40 м, побудована з шлакоблоку; межа зливної ями проходить по лінії межи між земельними ділянками гр.. [PERSON] і гр.. [PERSON]; відстань від зливної ями до межі з лицьової сторони 6,65 м.; відстань від зливної ями до житлового будинку гр.. [PERSON] - 4,43 м.; відстань від зливної ями до літньої кухні гр.. [PERSON] - 4,46 м. Гр. [PERSON] відмовився приймати участь в обмірах та встановлені місцезнаходження зливної ями (а. с. 13). Рішенням виконавчого комітету Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 1 від 31.01.2014 року було рекомендовано [PERSON] згідно встановлених санітарно будівельними нормами перенести вигрібну яму до 30.04.2014 року. Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею, що додається (а. с. 14). Відповідно до Акту від 21.05.2014 року, що було складено спеціалістом Комарської сільської ради Лаврешкин В. Я., сусідами [PERSON], гр. [PERSON] та суміжним землекористувачем [PERSON], встановлено, що [PERSON] рішення Виконавчого комітету Комарської сільської ради від 31.01.2014 року № 1 не виконано (а. с. 19). Відповідач [PERSON] в судовому засідання пояснив, що ним дійсно було побудовано зливну яму на відстані, яка вказана в Акті встановлення місця розташування зливної ями, що був складений 18.11.2013 року, однак вважає, що його дії цілком законні, тому що належний йому житловий будинок та господарські споруди було прийнято в експлуатацію рішенням Комарської сільської ради № 70 від 18.11.2004 року. Крім того, на його думку, вказана у Таблиці 3.2* Наказу Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**» ( 8 метрів від септику до літньої кухні та до житлового будинку відповідачки) не стосуються його вигрібної ями, тому, що його продуктивність менша ніж 1 м3 . Ч. 1 ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч. 3 вказаної статті встановлюється, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно Довідки № 236 від 11.11.1991 року, що була надана архітектором району Т. І. Темиренко, гр. [PERSON] дійсно є забудовником індивідуального житлового будинку в с. Комар (а. с. 27). Відповідно до Акту державної технічної комісії про прийняття закінчених будівництвом об'єктів індивідуальної забудови в експлуатацію від 11.11.2004 року, що було затверджено рішенням Комарської сільської ради від 18.11.2004 року № 70, вирішено індивідуальний житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані по [ADDRESS], прийняти в експлуатацію (а. с.29). Рішенням виконкому Комарської сільської ради № 70 від 18.11.2004 року було затверджено Акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом домоволодіння від 11.11.2004 року затвердити та зобов'язано КП «Великоновосілківське РБТІ» видати [PERSON] видати свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] (а. с. 30). Відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], який було виготовлено станом на 19.11.2013 р., вигрібна яма (И-1) побудована у 2002 році з шлакоблоку, об'ємом 10 м 3 (а. с. 31-35). Дослідивши Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 6265168 від 20.01.2005 року (а. с. 38) та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.11.2004 року (а. с. 40), що були видані КП «Великоновосілківське РБТІ», суд приходить до висновку, що Державною технічною комісією, яка була призначена Комарською сільською радою розпорядженням від 12.07.2004 року № 13-р, не приймалася в експлуатацію вигрібна яма, вказана у наданому відповідачем Технічному паспорті (а. с. 31-35), оскільки у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно № 6265168 від 20.01.2005 року (а. с. 38) та Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 18.11.2004 року (а. с. 40) які видавалися значно раніше за технічний паспорт, відсутні відомості про вигрібну яму. Одночасно з цим, суд вважає вимоги позивача по зобов'язанню [PERSON] перенести вигрібну яму на відстань 8 метрів від літньої кухні та житлового будинку [PERSON] не обґрунтованими, оскільки мінімальна норма водопостачання для задоволення питних і санітарно-побутових потреб людини повинна бути не менше 150 л /добу . У домоволодінні [PERSON] зареєстровано та мешкає дві особи, то добова норма складає 300 л. Таким чином згідно вимог Таблиці 3.2* Наказу Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**» септик продуктивністю до 1 м 3 повинен бути розташований на відстані 5 м. від літньої кухні та житлового будинку позивачки. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Ст. 88 ЦПК України, встановлює, що сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.07.2014 року, позивачем було сплачено адвокату [PERSON] 300 грн. 00 коп. за надану нею правову допомогу. Крім того, відповідно до квитанції № 87 від 01.07.2014 року позивачем було сплачено судовий збір на 243 грн. 60 коп. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково, у сумі 271,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial