Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини (не менше три місяці), яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , що померла [INFO] , з часу набуття рішенням законної сили, судові витрати залишити за нею. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилася в селі Максимівка Долинського району Івано-Франківської області, являєтьсь дочкою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після смерті матері вона на початку березня 2020 року звернулась до приватного нотаріуса Дуткевич О.Я. щодо відкриття спадщини, однак нотаріусом їй було повідомлено, що при прийнятті спадщини за заповітом неможливо визначити, що вона є спадкоємцем першої черги через розбіжності в прізвищах її і матері, а саме мати мала прізвище « [PERSON] », а в неї вказано « [PERSON] », та рекомендовано звернутись до суду про встановлення факту родинних відносин, тому що за ставкою 5 %, визначеною п.167.2 ст.167 Податкового кодексу, оподатковується вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, а згідно з пп. "а" пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПКУ за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб оподатковується вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення. У зв`язку з тим, що згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на всій території України був запроваджений карантин, вона розпочала збір документів та отримання правничої допомоги після послаблення протиепідеміологічних заходів. У серпні 2020 року нею було подано до Долинського районного суду заяву про встановлення факту родинних відносин. Згідно з рішенням вищевказаного суду по справі №343/1464/20 від 16.09.2020, яке набрало законної сили 16.10.2020, факт родинних відносин між нею та матір`ю встановлено. У жовтні 2020 року вона знову звернулась до приватного нотаріуса Дуткевич О.Я., яка повідомила їй, що нею пропущений термін прийняття спадщини за заповітом, а тому вона ще раз змушена звернутися до суду з метою реалізації свого законного права на спадкування, так як у зв`язку з тим, що судовий процес тривав певний проміжок часу від незалежних від неї причин, вона пропустила встановлений законодавством термін прийняття спадщини. Просить суд вважати поважними вищевказані причини пропуску строку для прийняття спадщини. Її сестра [PERSON] ще за життя матері не претендувала на спадкове майно, яке належало на праві особистої власності їх матері, тому остання склала заповіт на її, позивачки, ім`я. Після смерті матері відповідачка не зголосилась про намір приймати спадщину. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, однак звернулися з письмовими заявами, в яких просили справу розглядати без їх участі та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні, що відповідатиме їх інтересам. Позивачка позов підтримала, просила прийняти визнання позову відповідачкою, а відповідачка позов визнала повністю. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 11.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 03 грудня 2020 року від сторін надійшли заяви, в яких кожен з них просив справу вирішувати без їх участі в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідачка правом подати відзив на позов не скористалася, однак подала заяву про визнання позову повністю та не заперечила проти його задоволення. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка позов визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачкою та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.01.2020 виконкомом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] в с. Максимівка Долинського району Івано-Франківської області (а.с.9). На випадок своєї смерті [PERSON] 21 лютого 2005 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради І. Лазорко за реєстром №025, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона буде мати право [PERSON] , 1962 р.н. (а.с.12). Згідно з довідкою № 606 від 05.08.2020, виданою виконавчим комітетом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а/з № 2 від 10.01.2020, до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . З нею разом проживали та вели спільне господарство: [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онук; та [PERSON] , [INFO] , онук. Заповіт від імені [PERSON] у Лолинській сільській раді посвідчувався 21.02.2005 та реєструвався під № 025, який не змінений і не скасований (а.с.13). Відповідно до довідки №507 від 05.08.2020, виданої виконавчим комітетом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] , а/з № 2 від 10.01.2020, по даних сільської ради згідно запису в погосподарській книзі № 1 за 2016-2023р.р., номер об`єкта погосподарського обліку 03-0004-1, числиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок 1963 року побудови (а.с.14). Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який включає в себе: житловий будинок (літ А), загальною площею 50,4 кв.м, житловою - 29,8 кв.м, стайню (літ. Б), стодолу (літ. В), шопу (літ. Г), шопу (літ. Д), вбиральню (літ. Е), криницю, ворота та огорожу (№1, №2, №3) на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 28.12.2015 (а.с.17), а також витягом № 51100027 від 28.12.2015 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.18-19). Також [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2622082905:01:003:0515, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно №42658702 від 21.08.2015 (а.с.15) та підтверджується витягом №42659078 від 21.08.2015 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.16). [INFO] народилася [PERSON] , а [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчать відповідно свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.07.1962 та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 20.08.1960 (а.с.7, 8). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2020 у справі №343/1464/20 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , являється матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.20-23). У відповіді за вих. №207/01-16 від 05.11.2020 приватний нотаріус Долинського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міністерства Юстиції України Дуткевич О.Я. на звернення [PERSON] повідомила, що спадкова справа після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалася. Строк для прийняття спадщини заявниця пропустили, оскільки не подала заяву про прийняття спадщини в строк до 6 місяців з дня смерті спадкодавця, у неї відсутні документи, які б підтверджували проживання її на день смерті [INFO] разом із спадкодавцем, а також відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину, які б могли дати згоду на подання нею заяви про прийняття спадщини після 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Якщо строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, то може звернутися в суд для надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері (а.с.10). На підтвердження того, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалася надано інформаційну довіку № 62346115 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформовану 05.11.2020 приватним нотаріусом Дуткевич О.Я. (а.с.11). Таким чином, виник спір з приводу поважності причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини після смерті її матері. Оцінка суду: вивчивши зміст заяв сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийнявши визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як уже описувалося вище, згідно з Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №62346115 від 05.11.2020, сформованим нотаріусом Дуткевич О.Я., будь-які дані про померлу [INFO] [PERSON] у вказаному реєстрі відсутні. Зазначена інформація свідчить про те, що до нотаріальної контори будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались та спадкова справа не заводилась. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про оформлення спадкової справи з порушенням шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, у зв`язку з чим отримала відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії. Таким чином, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] . Однак вона пропустила строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається позивачка щодо поважності причин пропуску вказаного строку. Зокрема, позивачка після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на початку березня 2020 року звернулась до приватного нотаріуса Дуткевич О.Я. щодо відкриття спадщини, однак нотаріусом було встановлено, що відповідно до заповіту при прийнятті спадщини неможливо визначити, що позивачка є спадкоємцем першої черги через розбіжності у в її прізвищі « [PERSON] » та прізвищі її матері « [PERSON] », що впливало на оплату при оформленні спадкових прав. Через введені карантинні заходи, пов`язані з COVID-19, тільки 15.09.2020 вона отримала рішення суду, що набрало законної сили 16.10.2020, яким встановлено факт родинних відносин, а саме, що померла [PERSON] являється матір`ю позивачки [PERSON] , [INFO] . Коли ж вона у жовтні 2020 року повторно звернулась до приватного нотаріуса Дуткевич О.Я., остання повідомила їй, що пропущений термін прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] , враховуючи, що судовий процес тривав певний проміжок часу від незалежних від неї причин, пропустила встановлений законодавством термін прийняття спадщини. Суд вважає наведені обставини поважними причинами пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, оскільки вони пов`язані з об`єктивними труднощами для спадкоємця щодо вчинення цих дій. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 315/765/14-ц, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Суд приймає до уваги той факт, що позивачка не проживала з заповідачкою на момент її смерті, а також те, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом та дочкою заповідачки. Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги те, що позивачка захистити своє порушене право в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не може, суд вважає, що [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка пропустила з поважної причини строк для прийняття спадщини, навела достатні підстави для визначення їй додаткового строку. На переконання суду, трьохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили буде достатнім строком для подання заяви про прийняття спадщини, і тому позов [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.24), при цьому бере до уваги її вимогу судові витрати залишити за нею та з відповідачки не стягувати. На підстав вищевикладеного, ст.ст. 15, 1216, 1217, 1220, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 211, 247 ЦПК України та

Outcome: approved