Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на зміну матеріального становища, оскільки всі організації та господарські товариства, до складу засновників яких він входив, припинили свою діяльність, на його утримані перебуває непрацездатна мати, [PERSON], а також він сам хворіє та має додаткові витрати на лікування, у звязку з вищезазначеними обставинами він не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн., як було встановлено судовим рішенням. Просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2013 року у розмірі 3000 грн., стягнутих з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 06 вересня 2013 року, зменшивши його, та стягувати аліменти щомісячно в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] вказували, що проти задоволення позову заперечують. Оскільки відповідач та її представник неодноразово не з'являлись в судові засідання, не надали суду доказів існування поважних причин неявки, судом розглянуто справу без їх участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави віл 13.02.2014 року. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] яка після припинення шлюбних стосунків між сторонами постійно проживає з матір'ю [PERSON] Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.11.2013 року позов [PERSON] задоволено - стягнуто з [PERSON] на користь \~[PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 06.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2013 року, яким зменшено розмір стягнутих зі [PERSON] на користь\~[PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], - з 5000 грн. до 3000 грн. При цьому, згідно змісту рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2013 року при прийнятті рішення про зменшення розміру аліментів було враховано, що [PERSON] являється засновником ряду господарських товариств, частина з яких не здійснює господарську діяльність, має у власності житлове та нежитлове нерухоме майно, має ряд хронічних захворювань, на його утриманні знаходиться хвора мати, а в період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року він доходів не отримував, крім того, суд взяв до уваги позицію відповідача, який в наданій письмовій заяві вказував, що маж можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз вищенаведеної норми дає підстави стверджувати про те, що приводом для зміни розміру аліментів можуть бути зміни, в тому числі матеріального чи сімейного становища, які відбулись в житті особи після постановлення судового рішення про стягнення аліментів. Разом з тим, зміст позову [PERSON] та приєднаних до нього документів безперечно свідчить про те, що обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, існували на час постановлення рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2013 року, були враховані судом при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню зі [PERSON] на утримання його малолітньої доньки. Так, судом було враховано наявність у [PERSON] хворої матері, яка досягла пенсійного віку, наявність у самого позивача хронічних захворювань, на які він хворіє щонайменше з листопада 2013 року згідно довідок, наданих даному складу суду, припинення діяльності частини підприємств, засновником яких він являється, на підтвердження чого до даної справи позивачем надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 28.08.2013 року, а також довідки про те, що КС "Полтава-Капітал" та ПП "Мегаінвест-Форум" не здійснюють фінансово-господарську діяльність, відповідно, з 2011 року та з 2009 року, наявність у власності нерухомого майна, яке не вибуло з власності позивача та відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна є арештованим до 2013 року. Поряд з цим, позивачем [PERSON] надано суду Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, згідно змісту якої він не отримував прибутків у звітному періоді. Разом з тим, вказана декларація не доводить того, що у позивача відсутні доходи в 2015 році та станом на час розгляду справи судом, крім того, на час перегляду Апеляційним судом Полтавської області справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів останній також не отримував доходів, що було враховано при визначенні розміру аліментів, при цьому, він підтверджував можливість сплачувати аліменти в сумі 3000 грн. Враховуючи викладене, те, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, були враховані судом при прийнятті рішення про стягнення аліментів та визначенні їх розміру, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в період після грудня 2013 року змінилось матеріальне або сімейне становище, погіршився стан здоров'я [PERSON], позивачем та його представником не надано, суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 192 СК України та зменшення розміру аліментів. А тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed