Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

01 березня 2021 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі по тексту - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») Юфест В.О. звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму збитків у розмірі 118 046,65 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що 03 вересня 2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] укладено Договір страхування № 330.0000091.102.5705, згідно умов якого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Хюндай», д.н. [NUMBER] . 08 червня 2020 року в м. Києві, по вул. Набережно-Рибальська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «ГАЗ», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року винним в настанні вищевказаної ДТП визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Потерпілою від ДТП особою було подано до позивача заяву на виплату страхового відшкодування. Виходячи з результатів оцінки майнової шкоди, спричиненої ДТП та договору страхування страхувальнику виплачено страхове відшкоду-вання у розмірі 144 860,65 грн. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу збитки завдані внаслідок ДТП в розмірі 144860,65 грн. Позивач звернувся до [PERSON] із проханням відшкодувати збитки. 01 вересня 2020 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] уклали договір про визначення порядку відшкодування відповідачем матеріального збитку в порядку регресу. Відповідач виплатив позивачу лише 26814,00 грн., а надалі кошти перестали надходити, у зв`язку з цим, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» змушене звернутися до суду із даним позовом за захистом порушених прав. Ухвалою суду від 09 березня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Представник позивача Юфест В.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, подала до суду заяву, якою просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не направив. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріаль-ного права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 03 вересня 2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] укладено Договір страхування № 330.0000091.102.5705, згідно умов якого ПрАТ «СК «Альфа Страхування» застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Хюндай», д.н. [NUMBER] (а.с. 3). 08 червня 2020 року в м. Києві, по вул. Набережно-Рибальська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «ГАЗ», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою про ДТП №3020184345643848 (а.с. 10-11). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року винним в настанні вищевказаної ДТП визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 12). Статтею3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 даного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У ст. 25 Закону України «Про страхування» вказано, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 10 червня 2020 року представник страхувальника [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.13). Враховуючи результати оцінки матеріального збитку від страхового випадку та договору страхування, [PERSON] нараховано страхове відшкодування в розмірі 144 860,65 грн. Наведене підтверджується страховим актом № 0822.206.20.02 (а.с.4), розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № 0822.206.20.02 (а.с. 5-6). Відповідно ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 24 липня 2020 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило страхове відшкодування, шляхом оплати ремонтних робіт, згідно договору рахунку № 14 від 17.06.2020 року, наданого ФОП [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 26309 від 24 липня 2020 року (а. с. 23, 28). Відповідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, від шкодо-вується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.. Відповідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, суд приходить висновку, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» набуло право вимоги про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до [PERSON] як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 144860,65 грн. Разом з тим, в порядку досудового врегулювання спору ПрАТ «СК «Альфа Страхування» зверталось до [PERSON] із проханням відшкодувати збитки, завдані внаслідок ДТП в розмірі 144860,65 грн. 01 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] укладено договір про визначення порядку відшкодування відповідачем матеріального збитку в порядку регресу (а.с. 29). Згідно п. 1.3 вказаного договору сторони дійшли згоди, що розмір відшкодування боржника складає 115888,52 грн., а не 14486,65 грн. Як зазначає позивач, [PERSON] , на виконання досягнутої домовленості, сплатив ПрАТ «СК «Альфа Страхування» відшкодування у розмірі 26814,00 грн. та надалі припинив здійснювати погашення заборгованості. Відтак, розмір боргу відповідача перед страховою компанією становить 89074,52 грн. Доказів виконання грошового зобов`язання [PERSON] перед ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у повному обсязі, сторонами суду не надано, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути різницю між обумовленою у договорі від 01 вересня 2020 року вартістю матеріального збитку (115888,52 грн.) та фактично сплаченими коштами [PERSON] (26814,00 грн.), тобто - 89074,52 грн. Зважаючи на вказане, вимоги позивача про стягнення з відповідача на власну користь матеріальної шкоди саме в розмірі 118046,65 грн. є безпідставним. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь страхової компанії належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 89074,52 грн. Відповідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень, що є мінімальною ставкою, визначеною ст. 4 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню на його користь з відповідача. Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 75,46 % (89074,52 / (118046,65/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь Банку слід стягнути судові витрати у розмірі 1712 грн. 94 коп. ((2270,00/ 100) х 75,46 %).

Outcome: partial