Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У жовтні 2012 року Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат повязаних з навчанням в якому зазначив, що 10 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Розділом 4 Договору передбачено порядок відшкодування варості навчання в разі дострокового розірвання Договору. Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2009 року № 46 ос Відповідач зарахований з 10 серпня 2009 року курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. Наказом № 42 о/с від 27 квітня 2012 року Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відповідача звільнено в запас Збройних сил за п. "ж" ст. 63 (за власним бажанням) та відраховано з навчання. Відповідно до п.3.1. Договору, дострокове розірвання договору про підготовку фахівця в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання є однією із підстав відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з навчанням в університеті. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь держаного бюджету витрати, пов'язані з навчанням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 19 720 грн. 56 коп. та судові витрати у розмірі 214 грн. 60 коп. Від представника позивача у судове засідання надійшла заява у якій він просить, справу розглянути у його відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, вважають, що позивач не виконував своїх зобов'язань в повному обсязі, передбачених договором про підготовку фахівців у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ від 10 серпня 2009 року. Визнали позов в частині стягнення вартості речового майна в іншій частині позовних вимог просили відмовити. Заслухавши представника відповідача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ (а.с. 7). Розділом 4 Договору передбачено порядок відшкодування вартості навчання в разі дострокового розірвання Договору (а.с.7 зі звороту). В обгрунтування суми відшкодування позивачем надано довідки-розрахунки (а.с.8-14,а.с.17), відповідно до яких сума становить 19 720 грн. 56 коп. Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2009 року № 46 ос Відповідач [PERSON] був зарахований з 10 серпня 2009 року курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (а.с. 6). Наказом № 42 о/с від 27 квітня 2012 року Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відповідача [PERSON] було звільнено в запас Збройних сил за п. "ж" ст. 63 (за власним бажанням) та відраховано з навчання (а.с. 16). Відповідно до п.3.1. Договору, дострокове розірвання договору про підготовку фахівця в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у зв'язку з небажанням продовжувати навчання є однією із підстав відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з навчанням в університеті (а.с.7). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до постанови КМУ від 01 березня 2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом та особою. Виходячи з наведеного, у відповідності до договору відповідач несе зобов'язання по відшкодуванню фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно затвердженого розрахунку. Відповідач [PERSON] навчався у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ з 10 серпня 2009 року по 20 квітня 2012 року; витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, становлять 19 720, 56 грн. Враховуючи те, що між сторонами укладено договір, який відповідачем підписаний особисто, що свідчить про згоду [PERSON] з усіма істотними умовами договору, те, що останній не виконав його умови, суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен відшкодувати позивачеві витрати за навчання. Стаття 10 ЦПК України, закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їх порушуваних, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, в тому числі й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved