Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

01. 04. 2014 [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23. 12. 1999, зареєстровані та проживають у вказаному житлі. У зазначеній квартири зареєстрований також і відповідач [PERSON], але останній в даному житлі не проживає, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює, особистих речей відповідача в будинку немає, витрат на утримання, ремонт будинку відповідач не несе. Позивачі самостійно утримують вказане житло, здійснює оплату за комунальні послуги. Відповідач, постійно проживаючи в іншому місці, з реєстрації у вказаному вище будинку не знімається. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання позивачі не з'явилися, суду надали заяви, в яких просили справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23. 12. 1999, виданого на підставі розпорядження управління майном комунальної власності Миколаївської міської ради від 21. 12. 1999 № 1983-р, копія якого міститься в матеріалах справи. За даною адресою, окрім позивачів та членів їхньої сім'ї, зареєстрований також і відповідач - [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕК № 2 Житлово-комунального підприємства «Бриз» від 06. 03. 2014 № 2436. Відповідач в будинку не проживає з 2009 року, що підтверджується актом від 31. 03. 2014, складеним за участю свідків (сусідів) [PERSON], [PERSON], і посвідченим старшим майстром ЖЕК № 2 (дільниця № 2) ЖКП «Бриз» [PERSON] та паспортистом [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідача та її дитини у спірній квартирі, хоча є зареєстрованими.. За повідомленням відповідача, він постійно проживає в Ізраєлі за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч. 2 ст. 405 ЦК України поширюється і на тих членів сім'ї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у квартирі більше 1 року без поважних причин, суд вважає його особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вимог про відшкодування судового збору позивачем не заявлялося. На підставі викладеного,

Outcome: approved