Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлана Олександрівна, [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко Володимир Іванович, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є позивач, син [PERSON] та мати померлого - [PERSON] . Для оформлення спадщини останні звернулися із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О., проте їм стало відомо, що 10 квітня 2017 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І., відповідно до якого все майно, що належало йому на день смерті переходить у власність сестрі - [PERSON] . Позивач зазначає, що даний заповіт є недійсним, так як на момент його складення померлий [PERSON] за своїм психічним станом не міг повністю розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки внаслідок стійкого психологічного розладу, на фоні зловживання спиртними напоями та отриманих внаслідок ДТП важких травм, не міг адекватно і неупереджено сприймати дійсність. Про не усвідомлення померлим значення своїх дії щодо розпорядження майном, на переконання позивача, свідчить те, що [PERSON] дуже любив сина, який був його єдиною дитиною, завжди вважав його своїм спадкоємцем і ніколи не висловлював намірів залишити свій спадок лише сестрі. Крім того також зазначила, що наявні у [PERSON] переломи та тяжкий стан, в якому знаходився останній на час посвідчення заповіту, дають підстави стверджувати про його нездатність власноруч здійснювати підпис на документах та, як наслідок, в силу ч. 1 ст. 1257 ЦК України, стверджувати про нікчемність даного правочину. На підставі викладеного, просила суд визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] , померлим [INFO] , посвідчений 10 квітня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В. І., номер в реєстрі нотаріальних дій 298; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на наступне майно: 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; 1 /6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 814, [NUMBER], фургон - С, 1990 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes-Benz 312D, [NUMBER] , автобус- D , 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ; 1 / 6 частину транспортного засобу марки Hyundai Veracruz, [NUMBER] , універсал-В, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/6 частину транспортного засобу марки Dodge Caliber, 1 [NUMBER] , легковий-комбі-В, 2008 року випуску, помаранчевого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ; 1 / 6 частину транспортного засобу марки Skoda Octavia Tour, [NUMBER] , легковий-комбі-В, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/6 частину транспортного засобу марки Renault Premium, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/6 частину полупричепу марки Trailer Srem, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/6 частину скутеру марки Suzuki Choinori, [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/6 частину рушниці SIMSON калібр 16 № 1656 (антикварна); 1/6 частину рушниці Caesar verini калібр 12 [NUMBER] 1/6 частину пістолету ПМРМ (Макаров) калібр 9 № [NUMBER] 1/6 частину мотору човнового SUZUKI ДТ 15S № [NUMBER], серійний номер [NUMBER] ; 1/6 частину підвісного мотору (човновий) SUZUKI ДТ 2.2SK. серійний номер [NUMBER] ; 1/3 частину гаражу [ADDRESS]; 1/6 частину будинку [ADDRESS] частину земельної ділянки площею 0,0265 га по [ADDRESS] , а також стягнути судові витрати по справі (а.с.1-8 т.1). Ухвалою суду від 24 листопада 2017 року відкрито провадження по справі (а.с.44 т.1). Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] та її представника - адвоката Тарасевич С.В. про об`єднання справ в одне провадження відмовлено (а.с.141 т.1) Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року витребувано медичну документацію, а саме: від Травматологічної міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №1 належним чином завірену копію справи МСЕК на [PERSON] травматологічної міжрайонної медико-соціальної експертної комісії №1, в т.ч. копію акту огляду МСЕК, копію протоколу засідання комісії та інших медичних документів, що є у справі, на підставі яких було прийнято рішення про встановлення [PERSON] 1 "А" групи інвалідності; з Комунального закладу «Дніпропетровська міська лікарня № 5 Дніпропетровської обласної ради» оригінал медичної карти хворого [PERSON] № 432/83; з Комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8 Дніпровської міської ради оригінал медичної (амбулаторної) картки хворого [PERSON] ; з Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» оригінал медичної карти хворого [PERSON] ; з Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова» оригінал медичної карти хворого [PERSON] № Э 2684; за наявності з Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської міської ради оригінал медичної карти [PERSON] від лікаря-нарколога та зобов`язано надати довідку про знаходження [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога; за наявності з Комунального закладу «Дніпропетровська міська поліклініка № 1» Дніпропетровської міської ради (колишній міський психоневрологічний диспансер) оригінал медичної карти на [PERSON] від лікаря-психіатра та зобов`язано надати довідку про знаходження [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра (а.с.142 т.1). Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів, а саме витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи №9/2017, заведену [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.169 т.1). Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року задоволено клопотання адвоката Терещенко Т.М. представника третьої особи [PERSON] про витребування доказів, а саме витребувано від Міжрайонної травматологічної медико-соціальної експертної комісії №1 оригінал справи Міжрайонної травматологічної медико-соціальної експертної комісії №1 відносно [PERSON] (а.с.243 т.1). Ухвалою суду від 13 червня 2018 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Тарасевич С.В. про витребування доказів, а саме витребувано зі Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області належним чином завірену копію висновку судово-медичної експертизи відносно потерпілого [PERSON] , [INFO] , проведену в рамках кримінального провадження розпочатого 25.12.2016 за ч.2 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 24.12.2016 (а.с.121 т.2). Ухвалою суду від 13 червня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.122 т.2). Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Тарасевич С.В. та призначено по справі посмертну комісійну судово-медичну експертизу стосовно [PERSON] , [INFO] , проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (а.с.153-154 т.3). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2019 року ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.249,250-253 т.3). Ухвалою суду від 05 червня 2019 відновлено провадження по цивільній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.2 т.4). Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Тарасевич С.В. про призначення посмертної комісійної судово-медичної експертизи відмовлено (а.с.58-59 т.4). Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року задоволено клопотання представника третьої особи адвоката Терещенко Т.М. та призначено посмертну судово-психіатричну експертизу відносно [PERSON] , [INFO] , проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.61-62 т.4). Ухвалою суду від 21 січня 2020 року у зв`язку з проведенням посмертної судово-психіатричної експертизи провадження по справі поновлено (а.с.96 т.4). 25 червня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Представник позивача адвокат Тарасевич С.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково пояснив, що 24 грудня 2016 року [PERSON] потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Із значними травмами його було госпіталізовано до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І.Мечникова, де останній досить тривалий час знаходився в реанімації у непритомному стані. У зв`язку з отриманими пошкодженнями, психологічний стан [PERSON] погіршився, він не міг сприймати дійсність, оскільки навіть під час полегшення, в порушення правил лікарні, у доступний йому спосіб, намагався повернутися до своїх звичок, таких як куріння та вживання алкоголю, а тому неадекватно реагував на зауваження дружини та лікарів, впадаючи при цьому в агресію. [PERSON] також зазначив, що на момент смерті, позивач з [PERSON] перебували у конфліктних відносинах, на стадії розірвання шлюбу та поділу спільного майна подружжя. Утім, вони регулярно спілкувалися, за час перебування в лікарні [PERSON] позивач піклувалася та доглядала за чоловіком. Через деякий час було вирішено, що оскільки [PERSON] та [PERSON] офіційно не працевлаштовані, то доглядатимуть за [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. За життя останній склав заповіт, за яким все належне йому майно переходить у власність сестрі, відповідачу по справі, [PERSON] . Представник позивача вважає, що у зв`язку з вищезазначеними подіями та, як результат, психічним станом після ДТП, померлий не усвідомлював значення своїх дій щодо розпорядження майном та був нездатний власноручно здійснювати підпис на документах, що свідчить про нікчемність даного правочину. На підставі викладеного, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, підтримала наданий суду відзив. Додатково зазначила, що між її братом [PERSON] та позивачем досить часто виникали конфліктні ситуації. 24 грудня 2016 року [PERSON] потрапив у ДТП та отримав важкі травми. На початку його лікування позивач приймала часткову участь у витратах на лікування, при цьому, зазначені витрати вона здійснювала грошима, вирученими від продажу спільного майна подружжя - автомобіля «Рено-Преміум». Крім того, зазначила, що з середини січня 2017 року та до смерті [PERSON] , позивач жодного разу не відвідувала останнього в лікарнях, де він знаходився, і відповідно не могла знати про його дійсний стан здоров`я, його лікування та психічний стан. На четвертий день після реанімації, відповідач вільно спілкувалася з братом [PERSON] , стан його був стабільний. Далі, [PERSON] проходив обов`язковий період реабілітації в Дніпропетровській міській лікарні №5, після якого вийшов в нормальний стан та навіть почав самостійно сідати. [PERSON] спілкувався в соціальних мережах, його відвідували друзі та сусіди, а також планував своє майбутнє, перебував у нормальному психічному та психологічному стані. [PERSON] також суду повідомила, що при посвідченні заповіту присутньою не була, про даний факт дізналася наступного дня від матері та брата. Вважає, що [PERSON] на момент вчинення зазначеного правочину повністю розумів значення своїх дій, міг керувати ними, не мав ніяких обмежень психічного характеру, дані обставини підтверджуються численними медичними документами, які було досліджено в судовому засіданні. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.90-96 т.1). Представник відповідача адвокат Текут`єв Є.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Додатково зазначив, що померлий [PERSON] не хворів психічними захворюваннями, на психологічний стан ніколи не скаржився, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підстави, які зазначені в позовні заяві щодо визнання заповіту недійсним, є лише припущенням позивача і задоволенню не підлягають. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Утім, до суду надала письмові пояснення в яких зазначила, що є матір`ю померлого [PERSON] . Позов не визнала в повному обсязі, оскільки вимоги є незаконними та необґрунтованими, а фактичні обставини, викладені [PERSON] в позовній заяві, не відповідають дійсності, надумані та надані з метою заволодіння майном, яке належало її синові - [PERSON] . З пояснень вбачається, що дійсно частину ліків для [PERSON] було придбано позивачем, а частину [PERSON] та її чоловіком. Проте, зазначила, що на ліки позивач витрачала кошти виручені від реалізації автомобіля Renault Premsum, державний номерний знак [NUMBER] . В середині 2017 року [PERSON] стало відомо про отримання позивачем, без його відома, другої частини коштів від продажу зазначеного авто, однак останній зобов`язав [PERSON] передати залишок коштів матері. Після чого, з другої половини січня закінчилася активна участь позивача в лікуванні [PERSON] та його відвідування в лікарні. Що стосується відносин [PERSON] з сином [PERSON] зазначила, що до отримання травми [PERSON] добре відносився до сина та матеріально утримував, але під час перебування [PERSON] в лікарні, відносини між ними погіршали у зв`язку з тим, що [PERSON] не проявляв до батька належної уваги, відвідував дуже рідно, а також [PERSON] визнав, що в березні 2017 року забрав з сейфа батька всі правовстановлюючі документи на будинок, земельну ділянку, автомобілі та передав їх позивачу, після чого відносини між батьком та сином практично припинилися. [PERSON] зазначає, що син [PERSON] , у зв`язку з погіршенням стосунків зі своєю сім`єю, не бажав нічого залишати у спадок ні дружині, ні сину, а має намір скласти заповіт на користь сестри [PERSON] , яка весь час опікувалася ним. [PERSON] сам був ініціатором складання заповіту, сам розпоряджався організацією посвідчення, радився з матір`ю щодо нотаріуса, доручив останній запросити свідків для вчинення даного правочину. Не дивлячись на те, що фізичний стан [PERSON] на початку квітня погіршився, останній розумів значення своїх дій та зважено керував ними. Викладені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи медичним документами. Щодо позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на частку в майні, як за спадкоємицею зазначила, що за заповітом позивач позбавлена права на спадщину, а також частина майна, право власності на яке заявлено вимоги, померлому [PERSON] не належала, зокрема автомобіль Hyundai Veracruz, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , є власністю [PERSON] , а на нерухоме майно - або взагалі відсутні правовстановлюючі документи або відсутня державна реєстрація права власності, що взагалі виключає визнання права власності. На підставі викладеного, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.9-13 т.2). Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Терещенко Т.М. в судовому засіданні зазначила, що ситуація, яка сталася у березні 2017 року між [PERSON] та його сином [PERSON] щодо втрати правовстановлюючих документів, для [PERSON] було зрадою. Зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] спілкувався з сином, проте останній не заперечував факт передання зазначених документів позивачу. Також зазначила, що [PERSON] дуже любив дружину [PERSON] та тривалий час не погоджувався на розірвання шлюбу. Також зі слів [PERSON] відомо, що [PERSON] обговорював з нею процес складання заповіту. Щодо [PERSON] зазначила, що остання неодноразово допомагала [PERSON] і саме вона підписала заповіт, оскільки на момент вчинення правочину у [PERSON] в руці стояв катетер, а тому він не міг написати своє прізвище та попросив допомоги у [PERSON] . Під час підписання заповіту були присутні свідки. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та безпідставними, а тому просила суд відмовити у його задоволенні. Третя особа [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] та позивача [PERSON] , в судовому засіданні повідомив, що твердження відповідача [PERSON] , зазначені у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсності. Зазначив, що він з матір`ю - [PERSON] щодня відвідували [PERSON] у лікарні, завжди його підтримували та доглядали. Батько жодного разу не говорив йому про зраду чи недовіру, а тим більше про намір позбавити його спадщини. Жодних вчинків та дій направлених проти батька не вчиняв, так як дуже любив останнього. Також зазначив, що протягом життя його батько та [PERSON] спілкувалися рідко, а конфлікт між [PERSON] та чоловіком відповідача тривав багато років. Окремо звернув увагу, що твердження [PERSON] про те, що автомобіль Hyundai Veracruz, державний номерний знак [NUMBER] , є її власністю не відповідає дійсності. На підставі викладеного вважає, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, прийняття знеболювальних препаратів та загального стану здоров`я, [PERSON] не міг усвідомлювати свої дії, їх значення та керувати ними, а також зберігати психологічну самостійність у своїх рішеннях та протистояти будь-якому психологічному впливу інших осіб в момент складення заповіту (а.с.77-81 т.2). Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надав пояснення, в яких зазначив, що 10 квітня 2017 року ним було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №298 заповіт [PERSON] , яким останній на випадок своєї смерті все належне йому майно, усі майнові права та обов`язки заповів [PERSON] . У зв`язку із хворобою [PERSON] посвідчення заповіту було вчинено поза межами робочого місця приватного нотаріуса, а саме за місцем проживання заповідача: [ADDRESS] , про що було зроблено відповідний запис у тексті заповіту та в Журналі обліку викликів нотаріуса за межі державної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця приватного нотаріуса. Під час конфіденційної бесіди з [PERSON] , нотаріусом відповідно до ст.ст.43,44 Закону №3425-ХІІ та глав 3,4,6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, установлено особу заповідача, визначено обсяг його цивільної дієздатності та установлено волевиявлення та його дійсні наміри щодо складання заповіту. [PERSON] повідомив, що бажає скласти заповіт, за яким все належне йому майно, на випадок його смерті, заповідати рідній сестрі - [PERSON] . В результаті проведеної роботи та роз`яснень, [PERSON] переконався, що [PERSON] усвідомлював значення складання та посвідчення заповіту, його умови та правові наслідки, цей намір [PERSON] висловлював самостійно та вільно. Під час підписання, [PERSON] пояснив, що у зв`язку з хворобою не може написати заповіт або власноручно зробити в ньому записи та особисто підписати заповіт, а також побажав, щоб посвідчення заповіту відбувалося при свідках, а підписання заповіту від його імені доручив [PERSON] . Зазначив, що текст заповіту був прочитаний вголос спочатку [PERSON] , а потім прочитаний вголос в присутності свідків та [PERSON] заповідачем [PERSON] . Викладене свідчить, що при складанні та посвідченні оспорювального заповіту були дотримані всі правові норми, заповідач [PERSON] усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, його намір на складання заповіту був вільним та відповідав його волі і бажанню, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Порушень при складання заповіту не було (а.с.194-196 т.1). Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, просила розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , третю особу [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1077 (а.с.10 т.1). 10 квітня 2017 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. та зареєстрований в реєстрі за №298, яким заповів відповідачу [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті (а.с.97-98 т.1). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 105 ЦПК України, зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України. Згідно з висновком судової психіатричної експертизи №23 від 10.10.2019 [PERSON] за життя в період часу складання заповіту, тобто на 10 квітня 2017 року будь-якими психічними розладами не страждав, за своїм психічним станом та той період часу він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.91-95 т.4). Таким чином твердження позивача про те, що заповіт складений [PERSON] має бути визнаний недійсним, оскільки останній не розумів значення своїх дій є необґрунтованими. Окрім зазначеного висновку експертизи, дані обставини підтверджуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сім`ю [PERSON] знає з 2006 року. [PERSON] був дуже доброю людиною. Зазначив, що після ДТП друзі та знайомі збирали гроші для допомоги [PERSON] . Повідомив також суду, що коли [PERSON] забрали з лікарні до його матері [PERSON] , стан у останнього був задовільний, проте згодом вдома фізичний стан погіршувався. На дні народження [PERSON] , останній почував себе добре, проте були проблеми з мовленням. Зі слів [PERSON] відомо, що позивач не мала доступу до місця проживання [PERSON] , де проходив реабілітацію [PERSON] . Щодо заповіту та поділу майна подружжя свідку нічого не відомо. [PERSON] суду повідомив, що також з друзями допомагали [PERSON] , гроші за проханням останнього віддавали його матері [PERSON] . Доповнив, що з 5-ї лікарні [PERSON] виписали в лежачому стані, останній був при тямі та пам`яті. Коли свідок відвідував [PERSON] , останнього доглядала мати, сестра та доглядальниця. Про заповіт свідок дізнався від позивачки. За поділ майна подружжя [PERSON] нічого не відомо. Після отриманих травм, свідок не бачив щоб [PERSON] вживав спиртні напої. Свідок [PERSON] повідомила суду, що приблизно за півроку до ДТП вона дізналася, що між позивачкою та [PERSON] були неприязні відносини та вони не проживали разом. З [PERSON] вона спілкувалася в телефонному режиму. За заповіт [PERSON] їй нічого не розповідав, проте відомо, що він засвідчував нотаріальну довіреність на сестру. Під час спілкування з [PERSON] , було чітко зрозуміло, що останній знаходиться при пам`яті, чітко виражав свої думки, але сповільненою мовою. Свідок [PERSON] суду показала, що в період з 2012 по 2015 роки проживала з родиною [PERSON] . Зазначила, що між позивачем та [PERSON] були конфліктні ситуації, при цьому останній був в стані алкогольного сп`яніння, проте такі ситуації були вкрай рідко. Також повідомила, що [PERSON] дуже любив свого сина [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що про заповіт дізналася після смерті [PERSON] . Зазначила, що спілкувалася з останнім лише декілька разів та в телефонному режимі, [PERSON] при спілкуванні був в адекватному стані. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] був нормальною адекватною людиною. Приблизно раз на тиждень спілкувалася з [PERSON] в телефонному режимі після ДТП, проте він був слабкий. [PERSON] з сином [PERSON] були дуже добрі відносини. Зазначила, що була домовленість між [PERSON] , його матір`ю та сестрою про те, що останні будуть доглядати за ним та піклуватися. Про існування заповіту дізналася лише після смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що після отриманих травм за [PERSON] весь час доглядали його мати [PERSON] та він з дружиною [PERSON] . Зазначив, що син [PERSON] та його дружина за ним не доглядали, лише син декілька разів приїжджав та відвідував в лікарні. Стан здоров`я у [PERSON] був задовільним, останній завжди був при тямі. Доповнив, що боргових зобов`язань перед [PERSON] не мав. Свідку відомо, що [PERSON] засвідчив нотаріальну довіреність на сестру [PERSON] . Свідок [PERSON] суду повідомив, що за проханням [PERSON] та [PERSON] привозив лікаря та медсестру для [PERSON] , а також був присутнім коли приїздив нотаріус для посвідчення заповіту. Зазначив, що нотаріус ознайомив понятих та присутніх з текстом заповіту, після чого останні залишили свій підпис. Доповнив, що [PERSON] завжди був при здоровому розумі та дуже хотів жити, замислювався про свої плани на майбутнє. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є медсестрою та кожного дня робила уколи [PERSON] . Повідомила, що вона підписувала якийсь документ, проте який саме вона не знає, при підписанні також були присутні [PERSON] , [PERSON] та незнайомий їй чоловік. При підписанні [PERSON] був в адекватному стані та всіх присутніх впізнавав. Свідок [PERSON] повідомила, що вона доглядала за [PERSON] з 15 березня та по день смерті останнього. [PERSON] завжди був в адекватному стані, спиртні напої не вживав, психічний стан був нормальним. Зазначила, що при нотаріальному посвідченні заповіту присутньою не була. [PERSON] з дружиною та сином спілкувався дуже рідко. Також повідомила, що від постійних крапельниць та уколів, на правій руці [PERSON] був набряк. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що в квітні місяці до неї звернувся [PERSON] за допомогою щодо складання та посвідчення заповіту. Вона разом з [PERSON] привезли до [PERSON] нотаріуса. Посвідчення заповіту відбулося згідно вимог чинного законодавства. Зазначила, що за проханням [PERSON] підписувала замість останнього заповіт. Після чого, нотаріус та [PERSON] прочитали заповіт вголос. Під час складання заповіту [PERSON] перебував в адекватному стані та стан його був задовільним, в стані алкогольного сп`яніння останнього не бачила. Свідок [PERSON] суду повідомив, що призначав лікування [PERSON] для реабілітації. Також зазначив, що [PERSON] мав проблеми з чутливістю нижніх кінцівок, проте орієнтувався в просторі та приймав рекомендації лікарів. У стані алкогольного сп`яніння [PERSON] не бачив. Все рекомендоване лікування фіксувалося в медичній картці [PERSON] , останній завжди був в адекватному стані. Свідок [PERSON] суду показала, що у [PERSON] працювала процедурною медсестрою, лікування для останнього призначав лікар [PERSON] . Зазначила, що у [PERSON] депресивного стану не помічала, він був вольовою людиною та при пам`яті. Кожного дня свідок ставила останньому крапельниці в руку. [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що йому не відомо хто доглядав за [PERSON] , проте зазначив, що в лікарні його відвідали дружина та син, а реабілітаційний період [PERSON] проходи в матері вдома. На дні народження [PERSON] , останній був в сонливому стані, кволий та мав поганий вигляд. Свідок [PERSON] зазначив, що разом з [PERSON] перебував в одній палаті в лікарні Мечникова. [PERSON] завжди був при тямі та роздавав вказівки з приводу своєї роботи. Після виписки з лікарні, вони підтримували зв`язок в телефонному режимі, при цьому у [PERSON] була зв`язна мова. Свідок [PERSON] повідомила суду, що періодично консультувала [PERSON] з його особистих питань. [PERSON] жалівся їй на сина, якого він дуже любив та говорив, що нікому не потрібен. Через деякий час, [PERSON] дзвонив та радився з приводу складання заповіту. Зазначила, що під час їхніх розмов, [PERSON] завжди був при пам`яті та в адекватному стані. Саме при складанні заповіту участі не приймала та присутньою не була. Свідок [PERSON] зазначила, що вона періодично приходила додому до [PERSON] та доглядала за [PERSON] . Останній раз бачила [PERSON] перед його днем народження, мова у нього була зв`язна та зрозуміла, руки також були в нормальному стані. Бачила, як останнього декілька разів відвідували друзі, а також поруч завжди була його сестра [PERSON] та доглядальниця. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що зі слів [PERSON] відомо, що [PERSON] ображався на сина [PERSON] , оскільки той рідко його відвідував, тоді як дружина жодного разу не приїжджала. Психічний стан [PERSON] завжди був нормальним, були проблеми з нижніми кінцівками, проте руки також були робочими. Доповнила, що в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] ніколи не бачила. Свідок [PERSON] повідомила суд, що коли відвідувала [PERSON] останній завжди був в гарному настрої та адекватному стані. Зазначила, що [PERSON] не виглядав хворою людиною, у нього були травмовані ноги. В безпорадному стані останній не перебував. Також зазначила, що тема про сина та дружину для нього була болючою. Свідок [PERSON] суду показала, що була прибиральницею у [PERSON] , під час її візиту, [PERSON] завжди спілкувався з нею та мав нормальний вигляд. У алкогольному сп`янінні останнього не бачила, мова завжди у нього була зв`язною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що призначення щодо лікування для [PERSON] надходили від лікаря [PERSON] . Повідомила, що у [PERSON] на руках було видно синці від катетерів, проте вона їх не ставила. В період з січня місяця по березень бачила, що [PERSON] син відвідував декілька разів, тоді як дружину не бачила зовсім. Свідок [PERSON] також повідомила, що [PERSON] перебував в адекватному стані, розмовляв та спілкувався добре. Зазначила, що ставила останньому крапельниці та робила уколи, які були прописані лікарем [PERSON] . Зі слів [PERSON] їй відомо, що останній склав заповіт на свою сестру [PERSON] . Також їй жалівся [PERSON] , що його турбувала права рука, оскільки йому ставили катетери, проте опухлою рука не виглядала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] просив його, щоб той приходив до нього додому робити перев`язки. Психічний стан [PERSON] завжди був задовільним, проблем з алкоголем не було. Повідомив, що у [PERSON] був сахарний діабет та трохи згодом почалися проблеми з дихальною системою. Свідок [PERSON] суду показала, що була лікарем [PERSON] . Щодо призначеного лікування вона спілкувалася з [PERSON] Зазначила, що [PERSON] був в адекватному стані та без психічних порушень. Повідомила, що бачила як один раз останнього відвідував його син, поте дружину ніколи не бачила. Всі направлення та рецепти на лікування відображені в медичній документації [PERSON] . Підсумовуючи наведене, оцінивши всі зібрані докази по справі, виходячи з правових підстав заявленого позову, встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed