Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

01.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] міської ради та третьої особи Приватного нотаріуса [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. 21.06.2017 року [PERSON] надала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що що має намір оформити належним чином спадкові права, після смерті свого дідуся [PERSON], померлого 27.11.2014 року. Але при звернені до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Миколаївської області її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок №10 в м.Миколаєві в СВТ «Мічурінець», оскільки в правовстановлюючому документі, який викладений російською мовою, прізвище імя по-батькові померлого вказано з помилкою: замість «Висневский Юрий Никифорович» вказано «Висиевский Юрий Никифорович», крім того, на зворотному боці документу в реєстраційному написі також зазначено прізвище «Висиевский» замість «Висневский», про що було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.06.2016 року. Посилаючись на вищезазначене, просила встановити факт належності померлому [PERSON], правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва на право особистої власності на садовий будинок (дача) від 25.02.1998 року, виданого Виконкомом Великокоренихської селищної ради. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача [PERSON], позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідач [PERSON] міської ради не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позов не заперечував. У судове засідання третя особа, приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу Миколаївської області у судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №23/2015 до майна померлого 27.11.2017 року [PERSON], суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, 27.11.2014 року помер дідусь позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на садовий будинок №10 в м.Миколаєві в СВТ «Мічурінець», який належав померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності на садовий будинок (дача) від 25.02.1998 року, виданого Виконкомом Великокоренихської селищної ради Судом встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується спадковою справою № 23/2015 до майна померлого 27.11.2014 року [PERSON]. Але, відповідно до постанови від 23.06.2016 року виданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дідуся [PERSON], було відмовлено оскільки, в правовстановлюючому документі, а саме в свідоцтві про право особистої власності на садовий будинок (дача) від 25.02.1998 року, який викладений російською мовою, прізвище імя по-батькові померлого вказано з помилкою: замість «Висневский Юрий Никифорович» вказано «Висиевский Юрий Никифорович», крім того, на зворотному боці документу в реєстраційному написі також зазначено прізвище «Висиевский» замість «Висневский». Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, судом встановлено, що дійсно померлому 27.11.2014 року [PERSON] належить Свідоцтва на право особистої власності на садовий будинок (дача) від 25.02.1998 року, виданого Виконкомом Великокоренихської селищної ради. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved