Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі Банк) та [PERSON] 09 липня 2014 року уклали кредитний договір №52114С8, за яким останній надано кредит у розмірі 400000 гривень та кінцевою датою погашення не пізніше 08 липня 2019 року. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, заборгованість станом на 23 травня 2016 року становить 333700,90 гривень. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу згідно пояснень від 06 грудня 2016 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в продовж всього розгляду справи навмисно затягували розгляд справи по суті, подавала численні клопотання про перенесення розгляду справи з різних підстав, зловживала своїми правами. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не зявився, не повідомивши причин неявки. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] 09 липня 2014 року уклали кредитний договір №52114С8 за яким останній надано кредит у розмірі 400000 гривень та кінцевою датою погашення не пізніше 08 липня 2019 року (а.с.4-8). У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором поручителем виступив [PERSON] згідно договору поруки №52114Р1 від 09 липня 2014 року (а.с.15-17). Відповідачі свої зобовязання не виконали та станом на 06 грудня 2016 року мають заборгованість перед позивачем, яка складається з наступного: - 255609 гривень 87 копійок тіло кредиту; - 8360 гривень 93 копійки пеня; - 38355 гривень штраф за невиконання підпункту 2.4.5 пункту 2.4 статті 2 Іпотечного договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідачі допустили неналежне виконання зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved