Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - позивач) звернулося до Оболонського районного суду м. Києва суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач-1) про звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 08.05.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено Кредитний договір №50004303, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 236905,31грн., що еквівалентно на дату договору 29469,50 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля, а відповідач зобов'язався прийняти кредитні кошти належним чином використовувати та повернути позивачеві кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно із графіком погашення кредиту, що становить невід'ємну частину договору. Крім того 15.05.2014року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено договір про внесення змін - додаткову угоду №1 до кредитного договору № 50004303 від 08.05.2012року, в якій сторони погодили надання боржникові суми додаткового кредиту з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування №245002/4098/0000463. Відповідно до Загальних умов зобов'язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором забезпечено Договором застави № 50004303від 11.05.2012 року, згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель Scirocco, 2012 року виробництва, кузов № [NUMBER], об'єм двигуна 1 390куб.см., державний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. На підставі та на виконання умов договору застави 15.05.2012 року до Єдиного державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження за реєстровим номером 12495608- заборону на відчуження стосовно даного автомобіля. Пунктом 30 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.02.2012 № 5 визначено, що вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України "Про іпотеку"); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"). Як встановлено судом, відповідач порушив виконання зобов'язань, в зв'язку з чим за відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором. Частиною 1 ст. 529 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В силу ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). У відповідності до п. 8.1 Загальних умов, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Крім того, п. 8.2 Загальних умов передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у ст. 3.3, позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20% від суми кредиту. Крім того. п. 8.3 Загальних умов передбачено, що за кожен випадок порушення позичальником умов ст. ст. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 20 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у кредитному договорі, на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 25 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією другої вимоги щодо сплати, та у розмірі еквіваленту 30 дол. США за обмінним курсом банку, зазначеному у Кредитному договорі, на момент направлення Компанією третьої вимоги щодо сплати. Відтак, йому було нараховано та направлялись вимоги про сплату заборгованості за договором, за що відповідно нараховано штрафні санкції. Тому, загальна суму заборгованості перед кредитним договором становить 645 590 грн. 63коп. Пунктом 8.5 Загальних умов визначено, що збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконання кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафі санкції. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед відповідачем свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, але останній в свою чергу порушив умови договору, а тому за розрахунками позивача має заборгованість за Кредитним договором № 5004303 від 08.05.2012 року, становить 645 590,63 гривень. Також, у відповідності до п.2.3.4 Договору застави, заставодавець без попередньої письмової згоди заставодержателя не здійснювати наступної застави предмета застави, дій, пов»язаних із зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов»язаних із передачею предмета застави третім особам, в тому числі у тимчасове користування. У разі невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем умов, передбачених ст. 2.3 цього договору, заставодержатель може застосувати до заставодавця штрафні санкції у розмірі 10 (десяти) відсотків від вартості предмету застави, визначеної у статті 1.1 цього договору (п. 4.1.2 Договору застави). Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Так, відповідно до положень ст.572, ч.2 ст.575, ч.1 ст.576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно зі ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Позивач, згідно п. 5.1. Договору застави, має право задовольнити свої вимоги за цим договором у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань за Кредитним договором. Відповідно до п. 5.2. Договору застави, задоволення вимог заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави. Нормами ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено право обтяжувача на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Умовами укладеного між сторонами Договору застави № 50004303 від 08.05.2012 року обумовлено право позивача звернення стягнення на предмет застави (Розділ 4 договору). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. За приписом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач зобов'язання за Кредитним договором №50004303 від 08.05.2012року, Договором застави № 50004303від 11.05.2012 року, у відповідності до Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту не виконав, а за договорами та за вимогами законодавства передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет застави в разі ігнорування вимоги позивача про погашення заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитом у визначеному судом розмірі шляхом продажу вказаного автомобіля Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок часткового погашення боргу [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» за Кредитним договором № 50004303 від 08.05.2012 року в загальному розмірі в сумі - 645590 грн. 63 коп. Також, враховуючи те, що позивач не виконав умови Договору застави № 50004303 від 11.05.2012 року щодо збереження предмета застави, у відповідності до умов цього договору, підлягає стягненню. Доводи відповідача не спростовують правомірності вимог позивача про необхідність звернення стягнення на предмет застави у цій справі. Представник позивача в судовому засіданні з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просив суд постановити рішення, яким визнати договір про внесення змін додаткова угода №1 до кредитного договору №50004303 від 08.05.2012 укладеного між сторонами 15.05.2014року дійсним правочином та в рахунок погашення боргу [PERSON] звернути стягнення на предмет застави. Відповідач в судовому засіданні проти наданого позову заперечила частково, факт існування заборгованості не заперечувала, однак розрахунок суми проведений не вірно, оскільки пункти додаткової угоди №1 вона не підписувала, що підтверджується відповідним висновком. Відповідно до висновку №14043/17-32/14044/17-33 Київського науково- дослідного інституту судових експертиз від 30.11.2017року вбачається, що підписи від імені [PERSON]. що містяться в графі « позичальник» у нижніх лівих кутах першого-четвертого аркушів та в графі «Позичальник [PERSON]» на п'ятому аркуші договору про внесення змін від 15.05.2014\\додаткова угода №1 до кредитного договору № 50004303 від 08.05.2012- виконаний не [PERSON], а іншою особою з деяким наслідуванням підпису [PERSON].( а.с.159). Так, за умовами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитним договором та Договором застави чітко визначені зобов'язання сторін, а їх укладення у встановленому законом порядку свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підпис відповідача під договорами свідчить про його ознайомлення з усіма їх умовами, правами та обов'язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України. Оскільки відповідачу були відомі умови договорів, що він укладав в установленому законом порядку, а також те, що на даний час відсутні належні та допустимі докази того, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства, крім того враховуючи вимоги ст.ст. 524, 652 ЦК України, суд дійшов висновку, що в позову підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь Товариством з обмеженою відповідальність «Порше Мобіліті» судовий збір.

Outcome: partial