Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

у серпні 2015 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила на підставі ст. ст. 1212, 1213, 1216, 1218 ЦК України стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в межах вартості та за рахунок майна, отриманого у спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , грошові кошти за недійсним договором позики від 05.08.2011 року в загальному розмірі 236 088,50 грн., а також судові витрати у справі. Свої вимоги мотивувала тим, що 05.08.2011 року [PERSON] , який діяв від її імені на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. 06.07.2011 року за реєстровим номером № 1962, та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від неї у позику грошову суму в розмірі 236 088,50 грн., що за курсом продажу АКБ "Правекс-Банк" станом на 05.08.2011 року склало 29 500,00 доларів США строком до 05.02.2012 року. Того ж дня, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. з метою забезпечення виконання [PERSON] договору позики, був посвідчений договір іпотеки, за умовами якого останній передав, а вона прийняла в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями померлого є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] До спадкового майна увійшла й квартира [ADDRESS] . 29.11.2011 року нею було направлено до Другої державної нотаріальної контори письмову вимогу з проханням довести до відома спадкоємців [PERSON] про його обов`язок перед нею. Спадкоємцями вказана заява-претензія була залишена без відповіді, а рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08.10.2014 року, визнано недійсним договір позики та договір іпотеки від 05.08.2011 року. Оскільки нею договір позики був виконаний та нею було передано грошові кошти у розмірі 236 088,50 грн. [PERSON] , а договір позики був в подальшому визнаний недійсним, то останній набув грошові кошти без достатньої правової підстави, а тому у нього виникло зобов`язання їх повернути. Проте, оскільки [PERSON] помер, то його обов`язок перейшов до його спадкоємців - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та зазначенням того, що позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечили, просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та недоведеність. Вказали, що [PERSON] грошові кошти не отримував, а договір позики та договір іпотеки від 05.08.2011 року визнані недійсними з огляду на те, що [PERSON] не усвідомлював та не міг усвідомлювати значення своїх дій через захворювання. Вислухавши пояснення відповідачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що 05.08.2011 року [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. 06.07.2011 року за реєстровим номером № 1962, та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] у позику грошову суму в розмірі 236 088,50 грн., що за курсом продажу АКБ "Правекс-Банк" станом на 05.08.2011 року склало 29 500,00 доларів США строком до 05.02.2012 року. Того ж дня, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. з метою забезпечення виконання [PERSON] договору позики, був посвідчений договір іпотеки, за умовами якого останній передав, а [PERSON] прийняла в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцями померлого є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 152-199). До спадкового майна увійшла й квартира [ADDRESS] . 29.11.2011 року [PERSON] було направлено до Другої державної нотаріальної контори письмову вимогу з проханням довести до відома спадкоємців [PERSON] про його обов`язок перед нею. Спадкоємцями вказана заява-претензія була залишена без відповіді, а рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.10.2014 року, визнано недійсним договір позики та договір іпотеки від 05.08.2011 року (т. 1 а.с. 36-46). За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно частин 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутноcтi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Разом з тим, у судовому засіданні безперечно встановлено, що спірні грошові кошти не можуть бути визнані судом як безпідставно отримані, й відповідно не може бути задоволений позов [PERSON] з підстав, заявлених в позовній заяві. Також, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed