Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 25 жовтня 2003 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що під час спільного проживання між ними постійно виникали непорозуміння, сварки, що призвело до втрати почуттів та розладу шлюбно-сімейних відносин. [PERSON] вказує, що шлюбно-сімейні відносини фактично припинені з січня 2014 року, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року сторонам надавався строк на примирення - 2 місяці. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. При цьому позивач зазначив, що фактичні шлюбні відносини із відповідачкою були припинені в січні 2014 року. Іх стосунки, як чоловіка та жінки були припинені ще раніше. Він вже більше 5 років має відносини із іншою жінкою, фактично мешкає на дві родини. Відносин із відповідачкою та спілкування не має, але він і досі надає матеріальну допомогу родині. В лютому 2017 року відповідачка забрала ключі у нього від квартири, де вони мешкали. [PERSON] проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечувала. Проте зазначила, що шлюбно-сімейні відносини були припинені не з січня 2014 року, як зазначає позивач, а у лютому 2017 року. Причиною розпаду сім"ї була подружня зрада позивача. Наданий ним строк для примирення не дав позитивних результатів, примирення не відбулось. З 2014 року вони разом придбали майно. Зазначила, що є спір про майно та утримання дитини, які в подальшому буде вирішувати в судовому порядку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач по справі її син, а відповідач - невістка. На прикінці зими 2017 року їй стало відомо, що син збирається розлучатись із дружиною, до цього було все нормально. Вона разом із сином та його родиною не живе, приїздить один раз на тиждень в квартиру на пр. Московському. Коли вона приїзджала, син був завджи вдома, другого місця мешкання у нього не має. Син з родиною приїздив до них в село, але останні два роки вони не приїзджають разом. Фінансова допомога сина родині не припинялась, син придбав для дружини та дитини мобільні телефони, вони разом придбали майно, ходили в гості, відпочивали. В лютому 2017 року їх відносини припинились. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона і сторони по справі друзі, знайомі приблизно 10 років. В лютому 2017 року їй стало відомо, що вони вже не сім"я, хоча Новий рік позивач та відповідач зустрічали разом. Останні 5 років сторони по справі були разом, виглядали, як щаслива родина, у них були сімейні відносини. Свідок із своєю сім"єю та сім"я позивача з відповідачем відпочивали разом із дітьми, відмічали свята. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. \~ \~Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1513 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 202121 від 25 жовтня 2003 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 276189 від 08 червня 2004 року, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 423) Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін, відносини позивача з іншою жінкою. Вислухавши в судовому засіданні сторони по справі, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені в лютому 2017 року, вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та є неможливим, з огляду на відносини, що є між сторонами на даний час. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище «Набіуліна». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved