Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

01.03.2018 року [PERSON] звернулась до Сколівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем, зареєстрованого 10.08.2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 31. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.08.2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що з відповідачем на даний час не підтримує відносини та проживає окремо, шлюб існує тільки формально, примирення між ними неможливе. Термін на примирення просить не надавати. Ухвалою про відкриття провадження від 14.03.2018 року провадження в даній справі відкрито, підготовче засідання переносилось на 25.05.2018 року, 22.06.2018 року. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.06.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 09.07.2018 року. В судове засідання для розгляду справи належним чином повідомлені сторони не з'явились. Позивач - [PERSON] - подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] - в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик до суду [PERSON] на сайті «Судова влада України». Заяв про розгляд справи у відсутності відповідача, про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач - [PERSON] - відзив на позовну заяву у строк, встановлений ЦПК України, до суду не подав, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони не бажають миритися, що вбачається із їх пояснень, наданих в судовому засіданні. Відтак, перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через відсутність взамопорозуміння, неприязні стосунки, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, а їх шлюб носить формальний характер. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з зазначеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved