Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

02.06.2015р. [PERSON] вернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано виконкомом Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №01. Під час шлюбу у них народились доньки: [PERSON], 09.06.2012р.н., та [PERSON], 06.03.2014р.н., які проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча повинен надавати. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, вислухавши її пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано виконкомом Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №01 (а.с. 2). Під час шлюбу у них народились доньки: [PERSON], 09.06.2012р.н., та [PERSON], 06.03.2014р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких знаходиться в матеріалах справи (а.с. 3,4). Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, не працює. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач має на утриманні двох дітей, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved