Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У жовтні 2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.03.2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № МL-022/017/2008. При проведенні [PERSON] реструктуризації при укладенні додаткового договору № 1 від 18.04.14 до кредитного договору № ML-022/017/2008 від 18.03.2008 року та додаткового договору № 2 від 18.11.14 до кредитного договору № ML-022/017/2008 від 18.03.2008 року, позивачем було укладено з відповідачем договір поруки №SR-022/017/2008 від 18.04.2014 року та додатковий договір № 1 від 18.11.2014 року до договору поруки №SR-022/017/2008 від 18.04.2014 року Також вказала, що 12.06.2015 року позичальником [PERSON] було отримано письмову досудову вимогу ПАТ «ОТП Банк» № 22-2/873515 від 08.05.2015 року про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, з огляду на, що строк виконання умов кредитного договору щодо повного повернення [PERSON] отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 11.08.15 року. [PERSON] зазначає, що протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме починаючи з 12.08.2015 року та до 11.02.2016 року, відповідач не заявив своїх вимог до неї, як до поручителя шляхом пред'явлення позову до поручителя, а відтак, в силу ст. 559 ЦК України, порука має вважатися припиненою. З огляду на таке, просила визнати поруку за договором поруки № SR-022/017/2008 від 18.04.2014 року та додатковим договором № 1 від 18.11.2014 року до договору поруки № SR-022/017/2008 припиненою, станом на дату підписання досудової вимоги № 4179 від 30.06.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позовні заяві. Додатково при ухвалення рішення просив врахувати правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2662цс15, від 02 вересня 2015 року № 6-1077цс15, від 27 січня 2016 року № 6-990цс15, від 21 січня 2015 року № 6-190цс14 Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що сторона відповідача вважає неналежним обґрунтуванням вимог позивача постановами ВСУ з правовою позицією щодо застосування ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки існує альтернативна позиція ВСУ щодо врегулювання аналогічних питань стосовно визнання поруки припиненою, яка викладена у підготовленому ВСУ аналізі застосування судами законодавства, що регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання, та згідно якої при зверненні кредитора до поручителя з «вимогою» продовж шести місяців від дня настання строку виконати основне зобов'язання порука не припиняється і кредитор вправі поза межами цього (шестимісячного) строку, але до спливу позовної давності за основною вимогою, пред'явити поручителю «позов» до суду про стягнення суми боргу боржника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача та дослідивши матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 18.03.2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено кредитний договір МL-022/017/2008 (а.с. 24-28). Також встановлено, що в подальшому між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено додатковий договір № 1 від 18.04.2014 року (а.с. 19-23) та додатковий договір № 2 від 18.11.2014 року (а.с. 14-18) до кредитного договору № ML-022/017/2008 від 18.03.2008 року. 18.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-022/017/2008 (а.с. 6-9). 18.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до Договору поруки №SR-022/017/2008 від 18.04.2014 року. Відповідно до п. 1.1 договору поруки №SR-022/017/2008 поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Водночас, відповідно до визначення термінів договору поруки №SR-022/017/2008 передбачено, що під кредитним договором розуміється кредитний договір МL-022/017/2008 від 18.03.2008 року, укладений кредитором (ПАТ «ОТП Банк») та боржником ([PERSON]В.), з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками. 08.05.2015 року Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було направлено [PERSON] досудову вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-022/017/2008. Строк виконання вимоги встановлено терміном в 30 календарних днів з дати відправлення Банком цієї вимоги (а.с. 13). Таким чином, новий кінцевий строк повернення грошових коштів за кредитним договором № ML-022/017/2008було встановлено до 07.06.2015 року. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( статті 251, 252 ЦК України ). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із п. 22 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин " передбачено, що, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Так, відповідно до правової позиції Верховного суду України у постанові від 21.01.2015 року у справі 6-190цс14 пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінює строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, вбачається, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме від 07.06.2015 року, мало право звернутися з позовом до поручителя [PERSON] Разом з тим, як доведено стороною позивача, та не спростовано представником відповідача в судовому засіданні, вказаних дій банком вчинено не було, з огляду на що, в силу ст. 559 ЦК України, порука за договором поруки №SR-022/017/2008 від 18.04.2014 рокувважається припиненою. Посилання сторони відповідача на наявність альтернативної практики правовій позиції Верховного Суду України викладеній, зокрема, у справі 6-190цс14 від 21.01.2015 року, не можуть свідчити про наявність підстав для відступлення від правової позиції, на яку здійснив посилання суд. Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, та не були спростовані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи, що ухвалою від 07.10.2016 року задоволено клопотання позивача та звільнено її від сплати судового збору за звернення до суду з позовом, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved