Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

01 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 76400 грн. та 3% річних від сумиборгу у розмірі 452,12 грн., а всього 76852,12 грн., судові витрати по справі у розмірі 768 грн. 53 коп. просив покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що за договором позики від 16 січня 2013 року він передав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 77700,00 грн. На підтвердження фактичного одержання вказаної суми, позичальником надано розписку від 16 січня 2013 року, у якій відповідач зобов'язався повернути отримані в борг кошти в повному обсязі протягом 14 календарних днів з моменту отримання вимоги. 26.04.2013 року відповідач повернув 1300,00 грн. із загальної суми боргу, тобто сума боргу, що підлягає поверненню складає 76400,00 грн., про що також зазначено в розписці. Оскільки, після 26 квітня 2013 року, відповідач більше борг не повертав та на підставі умов договору позики, 08 травня 2014 року було заявлено вимогу до відповідача про повернення суми боргу в розмірі 76400,00 грн. Зазначена вимога була направлена 15 травня 2014 року. У зв'язку з тим, що відповідачем у зазначений строк - протягом 14 календарних днів з моменту отримання вимоги, тобто до 29 травня 2014 року, сума боргу не була погашена, 23 червня 2014 року позивачем була направлена повторна вимога від 20.06.2014 року, що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення до вимоги про повернення боргу від 23.06.2014 року. Таким чином, розписка від 16 січня 2013 року, написана [PERSON] про отримання в борг грошових коштів від [PERSON] в сумі 77700,00 грн. є документом, який виданий боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів в сумі 77700,00 грн. Отже, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки, а саме, не повернуті грошові кошті в розмірі 76400,00 грн. та 3% річних від суми боргу за період з 29 травня 2014 року по 08 серпня 2014 року у розмірі 452,12 грн. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу відповідач свого зобов'язання не виконав, борг не повернув навіть частково, спілкування уникає, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлено, що 16 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики за яким, останній отримав грошові кошти у сумі 77700 грн. 00 коп. (арк.с.5). Факт одержання грошей підтверджується розпискою від 16.01.2013 року, що була надана позивачу в момент передачі відповідачу суми позики, яку [PERSON] зобов'язався повернути позивачу в повному обсязі протягом 14 календарних днів з моменту вимоги. Встановлено, що в рахунок погашення заборгованості, 26.04.2013 року позивач отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1300,00 грн. 15 травня 2014 року на адресу [PERSON] була направлена вимога про повернення суми боргу в розмірі 76400,00 грн., що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення (арк.с.7). 23 червня 2014 року на адресу відповідача була повторно направлена вимога про повернення суми боргу в розмірі 76400,00 грн., що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення (арк.с.9). Крім того, в силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за період з 29.05.2014 року по 08.08.2014 року необхідно вирахувати наступним чином: прострочення виплати боргу становить 72 дні. Розмір 3% річних з простроченої суми за 24 місяці становить: (76400,00 грн. 00 коп. х 3% річних) = 2292 грн. 00 коп. Отже, три відсотки річних від простроченої суми за 72 дні становить: 2292,00 грн./365 х 72 = 452,12 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума боргу становить: 76400,00 грн. 00 коп. (сума боргу) + 452 грн. 12 коп. (три відсотки річних від простроченої суми за 72 дні) = 76852 грн. 12 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768 грн. 53 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved