Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

01.10.2019 позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. 21.10.2019 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог та просив визнати неправомірними дії Приватного підприємства «Спеціальна енергетична компанія» (код підприємства 35884309) щодо нарахування [PERSON] оплат за опалення у квартирі [ADDRESS] за опалювальні періоди з жовтня 2016 року по травень 2017 року, з жовтня 2017 ррку по травень, 2018 року, з жовтня 2018 року по 31 січня 2019 року включно за визначеним ПП «Спеціальна енергетична компанія», алгоритмом в сумі 44377,44 грн. Визнати відсутність заборгованості за надані послуги з опалення квартири [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) на суму 12124,32 грн. у [PERSON] перед Приватним підприємством «Спеціальна енергетична компанія» станом на 31.01.2019 року. Зобов`язати Приватне підприємство «Спеціальна енергетична компанія» скасувати незаконно нараховану [PERSON] заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі [ADDRESS] в сумі 12124,32 грн. станом на 31.01.2019 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № [NUMBER] , в сторону зменшення заборгованості на 12124,32 грн. Зобов`язати Приватне підприємство «Спеціальна енергетична компанія» зарахувати [PERSON] надмірно сплачені грошові кошти на оплату за опалення по квартирі [ADDRESS] в сумі 22291,44 грн. за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року в рахунок майбутніх платежів шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № [NUMBER] . Стягнути з Приватного підприємства «Спеціальна енергетична компанія» на користь [PERSON] витрати в сумі 3500,00 грн., які пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг, які надає ПП «Спеціальна енергетична компанія». Вказаний будинок обладнаний засобом обліку теплової енергії. Починаючи з жовтня 2016 року по січень 2019 року відповідач при розрахунку кількості теплової енергії на опалення вищевказаної квартири з урахуванням місць загального користування керувався положеннями п. 12, 28 Правил п. 2.1.4, п. 2.2.1-2.2.2. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року №359, а також використовує вихідні дані для розрахунку витрати теплової енергії на опалення МЗК по будинку надані балансоутримувачем та невірно застосовує формулу розрахунку для нарахування витрат на опалення квартир, які не обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії. 23.10.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечують проти задоволення позову в повному обсязі, вказують, що розмір плати за опалення МЗК розраховується згідно п. п. 2.1, 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджену наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та споживачем послуг, які надає ПП «Спеціальна енергетична компанія» (а.с. 7-10). Вказаний будинок обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії, що визнається сторонами по справі. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Крім того, на 01.10.2016 року у зазначеному будинку було встановлено індивідуальні засоби обліку теплової енергії в 35 квартирах, станом 01.10.2017 в 52 квартирах, станом на 01.10.2018 в 66 квартирах, станом на 01.10.2019 в 71 квартрирі. Всього в будинку 72 квартири. Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до абз. 3 п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Відповідно п. 28 Правил, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (далі - МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. При нарахуванні плати за опалення місць загального користування у житловому будинку виконавець послуг з централізованого опалення зобов`язаний дотримуватися положень Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Пунктом 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на місцях загального користування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1 Методики. Відповідачем кількість теплової енергії на опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року (включно) нарахована позивачу у відповідності до п.п. 2.1, 2.1.4 Методики, про що вказано у відзиві. З таким розрахунком суд не може погодитись виходячи з наступного. З розрахунку вбачається, що при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК будинку по [ADDRESS] загальна опалювальна площа всіх помешкань будинку, які не мають відокремленого входу, складає 4861,9 кв.м., проте балансоутримувача будинку - ПП «Техкомсервіс» загальна опалювальна площа квартир складає 4852,1 кв.м. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нарахування відповідачем позивачу плати за опалення місць загального користування передбачено зазначеною вище Методикою, проте розрахунки відповідача не узгоджуються з наданими документами, оскільки загальна витрата теплової енергії по квартирі [ADDRESS] склала 5,087 Гкал через відсутність лічильника в квартирі позивача, що складає 7623 грн. 63 коп. (розрахунок за січень 2019 року), тому за позивачем обліковується неправомірна заборгованість. В порушення вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених в матеріалах справи. Тому, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо нарахування позивачам витрат та оплати теплової енергії на опалення місць загального користування з жовтня 2016 року по січень 2019 року (включно) є неправомірними, а отже порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання Приватне підприємство «Спеціальна енергетична компанія» скасувати незаконно нараховану [PERSON] заборгованість по оплаті витрат за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі [ADDRESS] станом на 31.01.2019 року та проведення перерахунку витрат теплової енергії по особовому рахунку № [NUMBER] . Одночасно вимоги позивача щодо визнання відсутності заборгованості за надані послуги з опалення квартири [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) на суму 12124,32 грн. у [PERSON] перед Приватним підприємством «Спеціальна енергетична компанія» станом на 31.01.2019 року та зобов`язання скасувати незаконно нараховану [PERSON] заборгованість по оплаті витрат на оплату за опалення місць загального користування теплової енергії по квартирі [ADDRESS] в сумі 12124,32 грн. станом на 31.01.2019 року шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № [NUMBER] , в сторону зменшення заборгованості на 12124,32 грн. не підлягають задоволенню через їх недоведеність, оскільки позивачем не надано суду беззаперечних доказів дійсної суми переплати наданих послуг. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони. Таким чином, в зв`язку з частковим задоволенням позову, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розірі 1750 гн. 00 коп. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..

Outcome: partial