overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

01.02.2018 [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.02.2012 зареєструвала з заінтересованою особою шлюб, однак сімя розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 01.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.02.2019, ухвалено розгляд справи проводити у режимі відеоконференції. 27.02.2019 заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, 27.02.2019 подала до суду заяву, в якій заяву підтримала повністю, просила розглянути справу у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, 26.02.2019 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Суд встановив, що 27 лютого 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницькій області, актовий запис № 03, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 111315 (а.с. 4). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії І-АМ № 257501 (а.с. 5). Однак подружнє життя між заявником та заінтересованою особою не склалося у звязку з тим, що у них різні погляди на життя та на вирішення сімейних проблем. На підставі цих обставин в сімї відбувались сварки, які поступово привели до того, що подружжя стали зовсім чужими людьми. З 2014 року вони проживають окремо. На даний час заінтересована особа відбуває покарання у державній установі «Могилів-Подільська виправна колонія № 114». Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявника, заінтересованої особи та їх дитини, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу та задоволення заяви. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

01.02.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно до досягнення нею повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, просила стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON], [INFO], проживає за адресою:[INFO], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], в якій просить суд розірвати шлюб, що 14.05.2013 року зареєстрований між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №169. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини припинилися, подружніх стосунків не підтримують, спільних дітей немають, а тому просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище - Дідун. Ухвалою судді від 01.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою суду від 06.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 30.01.2018р /а.с.10/ просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у частині розірвання шлюбу та заперечив щодо стягнення з нього судового збору. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши письмові докази, суд установив наступне. 14.05.2013 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який зареєстрували у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №169. Спільних дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин близько року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України та в обґрунтування заявлених вимог зазначив про те, що він народився [INFO] в місті Ромни Сумської області, після досягнення повноліття отримав паспорт громадянина СРСР. Отримав паспорт він в місті Краснодоні Луганської області. Він не мав постійного місця проживання, вів антигромадський спосіб життя, іноді працював нетривалий час, але зареєстрованим не був ніде. Проживав він на території Сумської області в Охтирському, Недригайлівському, Роменському районах. Постійного місця проживання не мав. В 1991 році він проживав в Охтирському районі Сумської області в селі Високе, виконував епізодичні роботи без офіційного оформлення на роботі. В селі Високе Охтирського району Сумської області він проживав з 01.10.1991 року по лютий 1992 року, зареєстрованим не був за місцем проживання, але в сільській раді пам`ятають про його проживання там, що підтверджується довідкою сільської ради. З лютого 1992 року по 19.03.1993 року він проживав в селі Курманівка Недригайлівського району Сумської області, був там зареєстрованим. Потім він неодноразово засуджувався до позбавлення волі, починаючи з листопада 1993 року по 21.05.2004 року. В вироках суду зазначено, що він є громадянином України. Паспорт йому не повернули після звільнення з місць позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі він вирішив стати достойним громадянином України. Він працює різноробочим Пророко-Іллінської церкви, проживає в притулку з 25.04.2011 року. Паспорт громадянина СРСР, який у нього був при першому засуджені, знаходився в його особовій справі, але після звільнення він його не отримав. З тих пір він проживає без особового документу, отримати паспорт громадянина України він також не має можливості, оскільки не мав відомостей про проживання на території України на час вступу в законну силу Закону України Про громадянство . Відомості про отримання ним паспорту громадянина СРСР, його місце знаходження та інше міграційна служба відмовила надати. Йому необхідно отримати паспорт громадянина України, щоб мати можливість користуватися правами громадянина України. В теперішній час він працює, характеризується позитивно. Факт постійного проживання його на території України на час прийняття Закону України Про громадянство підтверджується довідкою сільського голови Височанської сільської ради Охтирського району Сумської області. Йому необхідно встановити даний для отримання громадянства. В теперішній час він знаходиться на лікуванні в Сумському обласному клінічному протитуберкульозному диспансері в смт Степанівка Сумського району Сумської області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, шлюбні відносини припинені, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10 березня 1994 року. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 10.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Сновидовицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, про що було складено відповідний актовий запис №9. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дітей, просить суд розірвати вказаний шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнавав, проти задоволення позову заперечував. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 10.03.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Сновидовицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, про що було складено відповідний актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почутів кохання та взаємоповаги. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2015 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2013 року. Мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] і дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, своєї згоди на примирення не надала. Після розірвання шлюбу просила прізвище змінити на дівоче: «Селезньова». Справу просила розглянути у підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позов визнав. Шлюб просив розірвати, а справу розглянути у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). Мають двох спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 3-4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 02.03.1995 року. У вказаній квартирі крім неї також зареєстрована відповідач [PERSON], яка з 2014 року в даній квартирі не проживає,не бере участі в оплаті комунальних послуг та не з'являється у вказаній квартирі, її особистих речей в квартирі не зберігається. Посилаючись на вищезазначене, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. 05.02.2018 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва відкрито провадження по даній справі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 02.03.1995 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки №142 від 18.01.2018 року виданої ПП «ЖЕК-10» в квартири [ADDRESS] зареєстровано сім осіб, з яких [PERSON] та [PERSON]. Також у судовому засіданні встановлено, відповідач у спірній квартирі не проживає з 2014 року, що підтверджується актом про не проживання від 23.01.2018 року, не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті житлового приміщення, не зберігає свого особистого майна, зв'язок з квартирою втратила. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Відповідно до ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за умови її відсутності понад 6 місяців без поважних причин, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 цієї норми. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі більше шести місяців без поважних причин, суд вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] звернулася з позовом в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] укладений 15.11.1997 року Новобузьким відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте під час шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, \~вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 15.11.1997 року, згідно свідоцтва про одруження, виданого Новобузьким відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 143, від якого народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, у звязку з різни поглядами на життя та взаємним непорозумінням. Сторони припинили шлюбні відносини з осені 2016 року та проживають окремо одне від одного, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільних дітей та поділ майна на час розгляду цієї справи немає, діти будуть проживати разом з матірю .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] подав до суду заяву про видачу копії технічного запису судових засідань, в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних, разом із квитанцією про сплату судового збору у розмірі 528 грн. 60 коп., замість 52 грн. 86 коп., внаслідок чого звернувся до суду з заявою про повернення коштів на оплату судового збору у розмірі 528 грн. 60 коп. Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання, особа зобов'язана сплатити 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.02.2018 року становить 52 грн. 86 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, крім іншого, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2018 року [PERSON] отримав копію звукозаписів судових засідань в цивільній справі позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних. Положеннями ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», передбачано, що у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про повернення сплаченого судового збору, підлягає задоволенню частково, а сума надмірно сплачених коштів в рахунок судового збору, що підлягає поверненню становить 475 грн. 74 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

01.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Встановлено, що позивач - [PERSON], звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони втратили почуття любові та поваги один до одного, їхній шлюб існує лише формально. Позивач зазначає, що на примирення з відповідачем вона не згодна. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання позову. На підставі ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 23.04.1988 року у Русалівській сільській раді Маньківського району Черкаської області. Від спільного життя мають неповнолітю дитину доньку [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved