Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

01 березня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру від 08 грудня 2008 року у розмірі 30768 грн. 25 коп., де заборгованість за кредитом 3905 грн. 45 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 22459 грн. 55 коп., заборгованість за пенею та комісією 2700 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1453 грн. 25 коп.. Крім того, у заяві позивач просить стягнути з [PERSON] суму понесених судових витрат у розмірі 1600 грн. 00 коп.\~ В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.12.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач приєднався до Умов та привал надання Банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 08.12.2008 року та від 30.04.2014 року. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № 4149437306884659, ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в Заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання за вказаним Договором не виконав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, проти задоволення позову заперечував з посиланням на їх безпідставність та необґрунтованість, вважає їх такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права, зазначив про своє скрутне матеріальне становище, оскільки він не працює, в Центрі зайнятості на обліку не перебуває, не отримує соціальних допомог та не має постійного джерела доходу. З огляду на ці обставини вважає, що заявлена позивачем сума за відсотками за користування кредитними коштами та сума пені, є явно завищеними, та не може бути погашена відповідачем з обєктивних причин. Просив суд в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити в повному обсязі. Представник відповідача також заперечувала проти позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» з посиланням на невірний розрахунок позивачем заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами та суми пені, яку вважала явно завищеною Банком. Окрім цього, представник відповідача просила суд застосувати строки позовної давності у частині щодо стягнення штрафів та зменшити розмір пені на підставі ст. 551 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом\~ встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] склалися кредитні правовідносини. При цьому, в матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно, та відповідно ст. ст. 6, 627 ЦК України уклали кредитний договір. Згідно зі ст. ст. 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Зміст кредитного договору, укладеного між сторонами, зафіксований в кількох документах, договір підписаний сторонами: від імені банку уповноваженою на це особою та скріплений печаткою юридичної особи, а від імені позичальника - особисто [PERSON] Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~\~ Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 08 грудня 2008 року укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач приєднався до Умов та привал надання Банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 08.12.2008 року та від 30.04.2014 року). У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі і з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання (а.с. 6 зворотній бік, 113). Тобто відповідач особистим підписом засвідчив той факт, що відповідна заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами між ним та банком становить Договір надання банківських послуг. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.\~ Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов, позивальник [PERSON] дав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку, що, в свою чергу, дає право ПАТ КБ «Приватбанк» в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання\~даного Договору є прямою і безумовною згодою\~позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с. 130 зворотний бік).\~ Крім того, згідно п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6\~ Умов, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати\~ зобовязання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту (а.с. 132 - зворотній бік). При порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів,\~позичальник зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії (п. п. 2.1.1.7.6) (а.с. 133). 08.12.2008 року та вдруге 30.04.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача із заявою про видачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому позичальник вказав, що ознайомлений і згодний з Умовами, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані останньому для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк» та висловив згоду, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком Договір (а.с. 6, 113). Позичальник [PERSON] користувався коштами, до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 76-85, 110-112,180-185), разом з цим, починаючи з серпня 2014 року не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 4-5,). Станом на 31.12.2016 року сума заборгованості склала 30768 грн. 25 коп., де заборгованість за кредитом 3905 грн. 45 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 22459 грн. 55 коп., заборгованість за пенею та комісією 2700 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1453 грн. 25 коп. Зазначена сума заборгованості за Договором, відповідачем [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді, не сплачена. Відповідач [PERSON] під час розгляду даної справи в суді, не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт повної сплати грошових коштів за Договором, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України, та фактично не заперечував факт існування заборгованості за кредитним договором, але не погоджувався з її розміром. Стосовно посилання відповідача та його представника на неповідомлення з боку ПАТ КБ «Приватбанк» щодо зміни розміру відсоткової ставки, суд вважає дане твердження таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та повністю спростовується наступним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Під час укладення кредитного договору між банком та відповідачем діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36% на рік. Далі процентна ставка була змінена, а саме, 01.01.2013 року встановлена у розмірі 30%, 01.09.2014 року встановлена у розмірі 34,80% та 01.04.2015 року встановлена у розмірі 43,20%, що підтверджується наказами банку СП-2012-6993080 від 26.10.2012 року, СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року (а.с. 140-152). Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема, згідно до п.1.1.3.2.3. Умов та правил передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору (а.с. 119 зворотній бік). Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 119 зворотній бік). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відноситься: отримання виписок про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам (п. 1.1.2.3); у разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам (п. 1.1.2.4) (а.с. 117- зворотній бік). Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року та 15.03.2015 року у вигляді СМС повідомлення на № мобільного: +380664402782, та станом на час розгляду справи в суді, ніяких заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило (а.с. 187-189). Факт належності вищезазначеного номеру мобільного телефону відповідачу підтвердив під час судового розгляду [PERSON] та зазначив, що користується ним і по сьогоднішній день. Щодо застосування судом строків позовної давності в частині штрафів та пені, на яких наполягала представник відповідача в судовому засіданні, та проти застосування яких фактично не заперечував представник позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 08.12.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], пеня почала нараховуватися банком з 31.10.2014 року та станом на 31.12.2016 року склала 2700,00 грн. З вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 27.02.2017 року, що підтверджується поштовим конвертом та реєстром відправлення (а.с. 23-24). Отже, позовні вимоги банку в частині стягнення суми неустойки у вигляді пені підлягають стягненню з відповідача в межах спеціального (річного) строку позовної давності з 28.02.2016 року, що відповідно до розрахунку суми заборгованості становить 1\~100,00 грн. (а.с.5). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми штрафу (фіксована частина) 250 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1453 грн. 25 коп., в загальному розмірі 1\~703,25 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору, а саме пунктом 1.1.5.25 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с. 124). У той самий час, умовами цього Договору передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому Договором, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6) (а.с. 133). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15). В даному випадку штрафи і два різних види пені, нараховані в один і той же період, на переконання суду, є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 1 703 грн. 25 коп. не підлягає задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON], а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором, яка станом на 31 грудня 2016 року складає: в сумі 27 465 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят пять) грн. 00\~ коп., з яких 3 905 (три тисячі девятсот пять) грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом, 22 459 (двадцять дві тисячі чотириста пятдесят девять) грн. 55 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 88 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] в сумі 1 428 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку: (27465 грн. 00 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 1\~600 грн. 00 коп. (сума сплаченого судового збору) / 30 768 грн. 25 коп. (розмір заявлених позовних вимог) = 1 428 грн. 00 коп.

Outcome: partial