Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

01 березня 2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», в особі представника за довіреністю Фещенко О.В. звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08 жовтня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 800002033, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 25000 доларів США та зобов'язався у свою чергу повертати кредит, сплачувати проценти за користування ним, неустойки та інші платежі в порядку, строки та на умовах, передбачених договором та графіком погашення кредиту. Проте відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконує, в результаті чого має перед Банком заборгованість, яка станом на 05 лютого 2016 року становить: 22255,80 доларів США - заборгованість за кредитом, 3752,62 доларів США - заборгованість за відсотками. Також зазначає, що договором передбачено право позивача вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором, у тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та (або) процентів за його користування щонайменше на один календарний місяць. Посилаючись на діюче законодавство, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 26008,42 долари США, з яких 22255,80 долари - заборгованість за кредитом, 3752,62 долари - заборгованість по процентам. До позовної заяви додане клопотання представника позивача за довіреністю Фещенко О.В., в якому вона просить розглядати справу за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, проти заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не прибув. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 75 ЦПК України, а також за адресою, зазначеною у кредитному договорі, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції жодного разу не прибув, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що 08 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого нині є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» в особі представника [PERSON] з одного боку, та [PERSON], з іншого, був укладений кредитний договір № 800002033. Згідно до умов договору Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, кредит в сумі 25000 доларів США строком до 08 жовтня 2027 року.(п. 2.1, 2.3 Розділу № 1 Договору). За підпунктом 2.2 Розділу № 1 Договору з урахуванням змін, внесених Договором про внесення змін і доповнень № 1, укладеним 08 квітня 2009 року між Банком та Позичальником [PERSON], процентна ставка з 08 жовтня 2007 року включно по 07 вересня 2008 року включно складає 11,5% річних, з 08 вересня 2008 року включно по 07 квітня 2009 року включно складає 16% річних. Процентна ставка з 08 квітня 2009 року включно по 07 квітня 2010 року включно складає 6,15% річних. Вказана процентна ставка застосовується за умови відсутності прострочення повернення кредиту чи йго частини та (або) сплати процентів за його користування. При виникненні прострочення повернення кредиту чи його частини та (або) сплати процентів за його користування процентна ставка за користування неповерненою частиною кредиту встановлюється з дня, наступного за днем виникнення прострочення повернення кредиту чи його частини та (або) сплати процентів за його користування за договором у розмірі 16,4% річних. Відповідно до п. 7.1 Розділу 2 Договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені Додатком № 1 до Договору, а також належним чином виконати всі інші зобов'язання, викладені в Договорі. Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 у році. Банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту (п. 8.1 Розділу 2 Договору в редакції договору про внесення змін і доповнень від 08 квітня 2009 року). При цьому відповідач [PERSON] був ознайомлений з умовами договору та договору про внесення змін і доповнень до нього, графіком погашення заборгованості, та, підписавши їх, погодився з їх умовами та зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за договором у порядку, визначеному Договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. З доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує, та станом на 05 лютого 2016 року має заборгованість за кредитом в сумі 22255,80 доларів США, та заборгованість по процентам в сумі 3752,62 доларів США, заборгованість по пені в сумі 6744,91 долари США. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в сумі 22255,80 доларів США та по процентам в сумі 3752,62 долари США. Вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 6744,91 долари США позивачем не заявлені, тому враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд вирішує справу в межах заявлених вимог і на підставі вищенаведеного, дійшов висновку, що факт порушення відповідачем зобов'язань за договором знайшов своє підтвердження наданими доказами, розрахунок заборгованості здійснений відповідно до умов договору, отже позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, доказування належного виконання ним умов кредитного договору, тим самим не оспорює наведених обставин і утворення заборгованості у зазначеному розмірі. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 10472,82 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved