Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

02.03.2020 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що 27.05.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 424. У шлюбі у них народилось троє дітей, які на даний час є неповнолітніми. Сімейне життя у них не склалося. Їх сім`я фактично розпалась через різні погляди на життя та порядок вирішення сімейних проблем. Бажання відновити сімейні відносини немає. Сімейно-шлюбні відносини, починаючи з вересня 2019 року, припиненні. Вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач, посилаючись на вище викладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 4, 5, 28, 175, 177, 184 ЦПК України, просить суд : розірвати шлюб між нею та відповідачем; строк на примирення не надавати; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 03.03.2020 року судом відкрито провадження у справі та судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження призначено без виклику сторін на 27.03.2020 року. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було роз`яснено його право подати протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження письмову заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження та про подання відзиву на позовну заяву, що стверджено поштовим повідомленням. Зазначеним правом відповідач не скористався. Відзиву на позовну заяву не надіслав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін також не надав. Позивач також не заперечує щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 27.05.2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області ( а.с.9). За час шлюбу у сторін по справі народилось троє дітей : син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10,11,12). Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з вересня 2019 року. За спільною домовленістю між сторонами, діти залишаються проживати з матір`ю. Про бажання примиритися сторони суд не повідомили. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 112 ч. 2 СК України, зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дітей. Встановлені судом обставини вказують, що сім`я фактично розпалася, суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 840 грн 80 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved