Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 699 від 03.09.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], як спадкоємеці після смерті останньої. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чиномшляхо опублікування оголошення в газеті "Рідне Прибужжя", причини неявки суду невідомі. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 вересня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 699, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. під 32 % річних строком на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 02 вересня 2010 року на споживчі цілі. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.07.2011 року було задоволено позов позивача до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 8004,98 грн. за кредитним договором № 699 від 03.09.2008 року. 28.08.2012 року [PERSON] помер. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07.07.2011 року на момент смерті [PERSON] в повному обсязі не виконано. Згідно розрахунку заборгованості від 07.07.2011 по 30.08.2012 року утворилась заборгованість, яка складається з: 4166,60 грн. заборгованості за кредитом, 1918,62 грн. - заборгованості по відсоткам, 130 грн. - заборгованості за комісією, 6219,03 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після смерті [PERSON], померлої 28 серпня 2012 року, є її дочка - [PERSON], яка звернулась до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. Об'єктом спадкового майна є земельна ділянка розміром 8,9647 га. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 19, 20). Так, частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина третя ст.. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 України). Умови та порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до його спадкоємців встановлені ст. 1281 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Зазначена норма не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Таким чином, пред'явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через суд не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Вимоги кредитора відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Отже, відповідач, як спадкоємиця померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. На підстави викладеного та враховуючи положення ст.1282 ЦК України, [PERSON] як спадкоємець зобов'язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Враховуючи, що розмір заборгованості за кредитним договором, який станом на день смерті спадкодавця становив 12434,25 грн., є значно меншим порівняно з вартістю земельної ділянки, яка складає 158614,95 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 12434, грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат, яка складає 357,72 грн., а також суму 3% річних - 365,32 грн. в період з 26.11.2010 року по 28.08.2012 року, посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням положення ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку, тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Зазначена позиція відображена в т.ч. і у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суму інфляційних витрат, яка складає 357,72 грн., а також суму 3% річних - 365,32 грн. підлягають задоволенню. У відповідності з ч.1 ст. 88 та, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved