Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, лікар-психіатр [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в психіатричний заклад без його згоди. Посилається на те, що в [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. На даний час психічний стан хворого погіршився, згоду [PERSON] на госпіталізацію отримати неможливо, у зв»язку із своїм психічним станом, тому просить суд винести рішення про його примусову госпіталізацію у психіатричному закладі. Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просить її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку в психіатричний стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні без його згоди підтримав і вважає, що доцільно надати [PERSON] психіатричну допомогу в примусовому порядку. Допитаний у судовому засіданні законний представник [PERSON] - донька [PERSON] пояснила, що [PERSON] змінився в своєму психічному стані, тому вважає за доцільне помістити його для лікування у психіатричний заклад. [PERSON] був присутній у судовому засіданні, однак через свій психічний стан категорично відмовився від госпіталізації. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], був госпіталізований в ТОККПНЛ 06 червня 2017 року о 00.20год. бригадою швидкої допомоги у супроводі доньки та працівників поліції, на підставі заяви доньки [PERSON] з приводу неадекватної поведінки батька, те, що він не спить, веде себе агресивно, зчиняє бійку з донькою. 06 червня 2017 року [PERSON] був оглянутий черговим лікарем-психіатром ТОККПНЛ [PERSON], який після огляду підтвердив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації в психіатричний стаціонар [PERSON] була заява його доньки [PERSON] 06 червня 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, яка прийшла до висновку, що обстеження та лікування хворого можливе тільки в умовах стаціонару. Із анамнестичних відомостей встановлено, що пацієнт на обліку перебуває з 2004 року. Дебют захворювання характеризувався неадекватною поведінкою, не спав в ночі, не утримувався вдома, конфліктував з рідними. З того часу неодноразово лікувався в 1 психіатричному відділенні ТОККПНЛ, остання госпіталізація 30.04.2006р. Амбулаторно ліки приймав регулярно (вальпроком, азапін). Близько 2-ох днів тому психічний стан пацієнта значно погіршився, не утримувався вдома, конфліктував з донькою та внучкою, внаслідок чого вдарив доньку по обличчю, погрожує їм розправою «вижену з хати», в ночі не спить - у зв'язку з чим був доставлений на обстеження та лікування швидкою допомогою, скерований в стаціонар черговим лікарем у зв'язку із заявою доньки. На момент огляду загальний стан пацієнта задовільний, в свідомості, орієнтований в повній мірі. Доступний мовному контакту, на поставлені запитання відповідає охоче, багатослівно, не завжди по-суті, часто перебиває свого співрозмовника, голосно говорить, під час розмови не завжди витримує дистанцію. Настрій знижений. Увага фіксована на власних хворобливих переживаннях, про які розповідає. Емоційно не стійкий, внутрішньо напружений, дратівливий, сварливий «продам хату і вижену їх з дому», «я їм того не пробачу». Судження прості, поверхневі. Пам'ять на минулі та поточні події дещо знижена. Мислення пришвидшене по темпу з елементами резонерства та паралогій, хвалиться своїми знайомствами, переоцінює свої можливості. Інтелектуально-мнестичні функції дещо знижені. Розладів сприймання та маячних ідей не висловлює. Фрагментарно висловлює соц. небезпечні наміри, схильний до конфліктних ситуацій, погрожує рідним розправою. До власного стану критика формальна. Комісія приходить до висновку, що згідно ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" пацієнт [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу у вигляді ШИЗОАФЕКТИВНИЙ РОЗЛАД, МАНІАКАЛЬНИЙ ТИП, психічний стан, якого обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих у разі,якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Згода [PERSON] на лікування в психіатричному закладі, яке надається в умовах стаціонару, відсутня внаслідок неможливості її отримати у зв'язку з його психічним станом. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] без його згоди до психіатричного закладу є доцільною, а тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved