Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач звернувся з позовом, згодом його уточнюючи просив визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобовязати здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок ДТП завданої джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 39806 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 березня 2017 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON], [PERSON], матеріальну шкоду в розмірі 39806 гривен та судовий збір в розмірі 487,20 грн. Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням МТСБУ звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, є невмотивованим на необґрунтованим. Суд неповно зясував обставини справи, що мають істотне значення для справи, не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять вироку відносно [PERSON] пасинка [PERSON], який незаконно заволодів його транспортним засобом, та матеріали справи не містять доказів того, що саме цим транспортним засобом під його куруванням встановлено факт пошкодження транспортного засобу позивача, крім того не встановлено підстав виникнення пошкоджень авто [PERSON]. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, позовні вимоги обґрунтовані, позивачу завдано матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача. З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав. Відповідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що у м. Харкові на перехресті вул. Дерев'янка та вул. Космонавтів 17 грудня 2014 року о 02 год. 50 хв. сталася ДТП внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб HYUNDAI ELANTRA з номерним знаком АХ 7886 СЕ. Зі слів водія [PERSON] іншим учасником ДТП був не встановлений водій транспортного засобу ВАЗ 211440 з номерним знаком АХ 4833 ЕН. Згідно копії страхового полісу № АС/9607744 від 25.03.2014 року, дія полісу до 24.03.2015 року, відповідальність водія [PERSON] була застрахована в межах страхової суми 50000 грн з нульовою франшизою (а.с.8). 18 березня 2015 року [PERSON] в розпорядженні якого на підставі довіреності від 11 березня 2015 року знаходиться автомобіль HYUNDAI ELANTRA звернувся до МТСБУ з заявою в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що шкода заподіяна невстановленим транспортним засобом (а.с.10-11). 16 квітня 2015 року та 17 липня 2015 року МТСБУ надало відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки шкода заподіяна майну невстановленим ТЗ не відшкодовується і що до розгляду звернення зможе повернутись, коли буде встановлено винну особу у ДТП (а.с. 42). 10 серпня 2015 року позивачі знову звернулись до відповідача з заявою про відшкодування шкоди, заподіянної їх ТЗ іншим ТЗ, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи, посилаючись як на підставу для виплати страхового відшкодування (а.с.73-74). 2 вересня 2015 року відповідач повторно відмовив у задоволенні заяви (а.с.75). Згідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Приписами ст.41 Закону, визначений перелік підстав для проведення регламентних виплат з централізованих страхових резервних фондів. Зазначений в ст.41 Закону перелік підстав для проведення регламентних виплат МТСБУ є вичерпним і не підлягає додатковому тлумаченню. Відповідно до п.п. "б" п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу. Отже, відповідач відмовляючи позивачу у виплаті за рахунок коштів фонду за шкоду, заподіяну майну невстановленим транспортним засобом діяв у відповідності до закону. Як визначено в п.п. «в» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи. Матеріали справи не містять доказів протиправних дій особи щодо незаконного заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2114, р.н. [NUMBER] , яка керувала цим авто та пошкодила транспортний засіб позивача. Позивач в порушення норм ст.10,11 ЦПК України не надав суду доказів заподіяння ввіреному йому авто шкоди транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи. Наявні в матеріалах справи відомості щодо згаданого автомобіля [NUMBER] свідчать про те, що він був знайдений його власником пошкодженим, але за яких обставин пояснення [PERSON], на які посилається представник позивача, не містять (а.с.118). В додатку до протоколу про адмінправопорушення , а саме в схемі зазначений лише один учасник ДТП автомобіль позивача. Інших учасників не зазначено. За таких обставин, судова колегія вважає, що немає правових підстав для стягнення з МТСБУ відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, адже такі відшкодування відбуваються виключно на умовах, передбачених Законом. Відмова у задоволенні позову не є перешкодою, у разі встановлення протиправних дій особи, яка керувала авто, що пошкодила транспортний засіб позивача для пред?явлення позову до особи, яка завдала шкоду.

Outcome: dismissed