Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

02.02.2015 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.03.2015 року, просить стягувати з відповідача кошти на своє утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трирічного віку. Вимоги обґрунтовані тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.09.1998 року. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.10.2010 року відповідача зобов'язано до сплати аліментів на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.06.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжили спільне проживання та [INFO] в останніх народилась дочка [PERSON]. Відповідач подав до суду заперечення, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування заперечення послався на те, що за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області сплачує на користь позивача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням чого розмір його заробітної плати після усіх відрахувань становить 900-1000 грн. Інших доходів немає. Згідно з довідкою МСЕК він визнаний інвалідом III групи. Розмір пенсії після усіх відрахувань становить 474 грн. Позивач проживає у приватному секторі, користується плодами саду та урожаєм городу, що зменшує її витрати на харчування. Також мати позивача тривалий час працює офіційно в Італії, звідки систематично передає позивачу грошові кошти, речі та продукти харчування. Зазначає, що щомісячно сплачує 450-500 грн. за житло та комунальні послуги. На теперішній час проживає у цивільному шлюбі з [PERSON], яка перебуває на обліку по вагітності у ЧМЛ. З ними проживає неповнолітня дочка останньої - [PERSON], [INFO], на яку [PERSON] аліменти не отримує. Крім того, станом на 16.02.2015 року має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 6730 грн. Кредит змушений був взяти, оскільки не вистачало коштів на продукти харчування та лікування. Позивач у судовому засіданні зменшила позовні вимоги, у зв'язку з чим подала відповідну заяву. Просить стягувати з відповідача кошти на своє утримання у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Пояснила, що відповідач платить аліменти на двох дітей по 480 грн. щомісячно. Вказує, що проживає зі своєю матір'ю, яка є пенсіонером та отримує щомісячно 1 500 грн. пенсії. Зазначає, що отримує щомісячно 1012 грн. допомоги на дитину та 768 грн. як мати-одиначка. Інших доходів не має. Пенсією матері розпоряджається сама, оскільки мати працює за кордоном. Стверджує, що остання пересилає грошові кошти лише в крайньому випадку. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву. Відповідач пояснив, що повинен щомісяця лікуватися, оскільки є інвалідом III групи, має постійні головні болі. Погоджується сплачувати кошти на утримання позивача в сумі 250 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, тому просить позов задовольнити саме у такому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставин справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 12.09.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.06.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Від спільного проживання після розірвання шлюбу [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с. 7), яка проживає з позивачем. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, виникнення у дружини після розірвання шлюбу, з якою проживає дитина, права на утримання обумовлене наявністю у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу. При цьому судом ураховано, що відповідач працює на посаді робітника у КЗ «Червоноградському протитуберкульозному диспансері», за період з серпня 2014 року по січень 2015 року, за винятком усіх відрахувань, отримав 7839,26 грн. заробітної плати (довідка про доходи № 44 від 17.02.2015 року, а.с. 32), за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року отримав за вирахуванням аліментів 3049,26 грн. пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід III групи (довідка УПФУ в м. Червонограді від 16.02.2015 року № 203, а.с. 21). За таких обставин суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачеві матеріальну допомогу до досягнення їхньою дочкою [PERSON] трьох років. Вирішуючи питання про розмір цієї допомоги, суд бере до уваги те, що відповідач иає непрацездатних батьків, що визнано сторонами, є платником аліментів на користь позивача на їхніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно згідно з рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2013 року, ураховано і його інвалідність III групи (довідка МСЕК серії 10 ААВ № 875070, а.с. 30), у зв'язку з чим останньому необхідні кошти на лікування, проживання у цивільному шлюбі з [PERSON], у якої є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з ними та перебуває на їх утриманні, [PERSON] перебуває на обліку по вагітності у Червоноградській жіночій консультації (довідка № 36 від 17.02.2015 року, а.с. 31), відповідач зареєстрований у квартирі останньої (довідка КП «Комінтех» № 1399 від 16.02.2015 року), сплачують щомісячно комунальні послуги, які в середньому становлять 450-500 грн. (а.с. 22-27), станом на 16.02.2015 року відповідач має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 6730,05 грн. (довідка ПАТ КБ «Приватбанк» від 16.02.2015 року № 150216/110, а.с. 29). Отже, ураховуючи визнання відповідачем позову у розмірі 250 грн., суд дійшов висновку про задоволення позову саме в такому розмірі. Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Позивач у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до положення частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Водночас згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Ураховуючи незначний розмір отримуваної відповідачем заробітної плати та пенсії, його інвалідність, що періодично тягне за собою кошти на лікування, суд вважає, що відповідача слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: partial