Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Чернігівської області, третя особа - приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Новик Галина Василівна, про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , а [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять частки в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , спадкоємцем якої першої черги за законом є позивач. Фактично прийнявши спадщину, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Новик Г.В. з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після померлих батьків, проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв`язку з цим, позивачка звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме: на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] та на 1/3 частину даного домоволодіння належну їй як члену колгоспного двору. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача - Менської міської ради Чернігівської області та третя особа - приватний нотаріус Менського районного нотаріального округу Новик Г.В. в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк не надали суду відзив на позов, а також будь - яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, згідно по господарського обліку книга № 11 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в [ADDRESS] зареєстрований в сільській раді з 1975 року під № 464. Станом на 15 квітня 1991 року дане домоволодіння мало статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , членами - [PERSON] (чоловік) і [PERSON] (донька), що підтверджується Витягом з погосподарської книги № 119 16/04-17 від 06.04.2021 (а.с.15). Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до вимог ст. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року власність колгоспного двору належить всім членам без визначення долі кожного з них. Згідно ст. 123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року належав на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках по 1/3 кожному. [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого додана до матеріалів справи, виданого виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.11). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, в тому числі і на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно є позивачка - донька спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9), яка 08 вересня 2006 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до вимог ст. 529 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. З довідки № 58 від 06.05.2021 виданої старостою Феськівського старостинського округу слідує, що [PERSON] своєчасно в шестимісячний строк прийняла спадщину після померлого батька [PERSON] , а саме: доглядала за будинком, в її користування перейшли речі померлого (а.с.13). Як слідує з копії спадкової справи № 17/2001, заведеної Менською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] , після смерті останнього позивачка [PERSON] , в інтересах якої діяла [PERSON] , в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. [INFO] в [ADDRESS] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого додана до матеріалів справи (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі і на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно є позивачка - донька спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9), яка 08 вересня 2006 року зареєструвала шлюбі із [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з копії спадкової справи № 2/2021, заведеної приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Новик Г.В. до майна померлої [INFO] [PERSON] , після смерті останньої позивачка [PERSON] , в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 241/02-31 від 02.04.2021 слідує, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.16-17). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 19 виданої КП «Чернігівське МБТІ» 20.01.2021 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.23). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 18 січня 2021 року (а.с.18-22). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] має загальну вартість 24 982 грн. 00 коп. (а.с.24). Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] та померлої матері [PERSON] та на 1/3 частину даного домоволодіння, належну позивачу як члену колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved