Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства. Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача. Оскільки, позивач не працює та здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, інших джерел доходу не має. При цьому, відповідач не надає останній фінансового забезпечення, що ускладнює можливість підтримки гідного рівня існування. На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 червня 2021 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Шостаков С.М. у судове засідання не з`явився, проте надав до суду пояснення по справі, де зазначив, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2021 стягнуто щомісячно із [PERSON] на користь матері [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років. На підставі викладеного та з урахуванням уже присуджених із відповідача аліментних платежів, просив суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1/7 частини від усіх видів доходу. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2013 року розірваний, рішення набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 15 лютого 2021 року. Повнолітній син сторін, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю першої групи «А», та, як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Також судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2021 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, до закінчення навчання [PERSON] , [INFO] , у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», а у разі продовження навчання - до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення з 28 серпня 2020 року. За загальним правилом, передбаченим статтею 75 СК України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, законом визначені підстави для надання подружжям матеріальної допомоги одне одному. Так, право на утримання виникає у подружжя, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікується цією дитиною, за наявності у другого подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Це право не залежить від того, чи працює подружжя, з яким проживає дитина, та від його матеріального становища. Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Враховуючи вимоги вищезазначеного законодавства право на утримання в даному випадку триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно з вимогами ст. ст. 77, 79, 80 СК України, утримання одному з подружжя за рішенням суду присуджується від дня подання позовної заяви, в грошовій формі та сплачуються щомісячно у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. В абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не працює, оскільки опікується сином, який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду. Потреба в такому догляді підтверджується характером захворювання та відповідними медичними документами. Зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав щодо права позивачки на отримання допомоги. З`ясувавши, що [PERSON] проживає з сином [PERSON] , [INFO] , який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, і піклується про нього, суд вважає, що позивачка набула право на утримання від [PERSON] , який в свою чергу за своїм майновим станом може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує те, що з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина. Крім того, як вже зазначалось вище, на теперішній час з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання його повнолітнього дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача до досягнення дитиною 23-х років. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі заявленому позивачем, а саме 1/5 частини усіх видів заробітку щомісячно. Отже, враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, приймаючи до уваги стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей, та відсутність у матеріалах справи доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі про який просить позивач, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2021 року і протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial