Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді вказаний позов. Просить зобов'язати відповідачів не перешкоджати у здійсненні нею права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS], шляхом виселення відповідачів з квартири зі зняттям їх з реєстрації. Просить також зобов'язати Бердичівський районний сектор управління Державної міграційної служби України у Житомирській області зняти з реєстрації відповідачів. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира раніше належала її рідній сестрі [PERSON], яка померла [INFO] року. У вказаній квартирі зареєстрований та проживає її племінник [PERSON] з дружиною та п'ятьма дітьми, які є відповідачами у справі. Вони не є членами її сім'ї, вона не веде з ними спільного господарства. Починаючи з 2007 року вона неодноразово інформувала відповідачів про намір розпорядитися своєю квартирою, просила їх знятися з реєстрації. Однак її вимоги були проігноровані. Вони наполягали, що це їх житло. За її позовом було визнано недійсними довіреність [PERSON], договір купівлі-продажу та договір дарування спірної квартири. В задоволенні позову [PERSON] до неї про визнання права на спадщину за законом та визнання її такою, що втратила право на спадщину за заповітом відмовлено. У позові посилається на положення статей 64, 150, 155 156 Житлового кодексу України, статей 319, 386, 391 ЦК України, статті 7 ЗУ „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, вказані у позовній заяві. Пояснив, що позивачка має намір продати житло, однак через реєстрацію та проживання там відповідачів вона не може цього зробити. [PERSON] нещодавно приїжджала у м. Бердичів, приходила до квартири, однак їй двері не відчинили. Вона ключів від квартири не має. За квартирою рахується борг по квартплаті та водопостачанню. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він з дружиною та п'ятьма дітьми проживає у спірній квартирі, яка раніше належала його матері. Йому з сім'єю немає де проживати. Підтвердив, що ключів від квартири позивачка не має. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що позивачка неправомірно заволоділа квартирою. [PERSON] за життя бажала подарувати квартиру онукові [PERSON]. Однак [PERSON] викрала всі документи [PERSON] на їх відновлення пішло багато часу. Вона буде ініціювати перегляд рішень судів, за результатами розгляду яких позивачка набула права власності на квартиру. Володимиру та Валентині з дітьми немає де проживати. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що у разі виселення їм з дітьми не буде де проживати. Від представника Бердичівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Житомирській області надійшла заява з проханням справу слухати в їх відсутність, позов не визнали. Представник органу опіки та піклування заперечив проти позову в частині щодо виселення дітей та при прийнятті рішення просить врахувати права малолітніх дітей на проживання у спірній квартирі. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Судом встановлено, 12 березня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ( а.с. 7). 12 березня 2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру ( а.с. 9). З довідки МК ВЖРЕП № 7 від 15.08.2014 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: племінник власниці [PERSON], [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], [INFO], та їх малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 11). У судовому засіданні встановлено, що у довідці по-батькові [PERSON] -[PERSON],[INFO] вказано невірно -„ [PERSON]." Вказані особи не є членами сім'ї власника житла, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Сторони також підтвердили, що незавершених судових спорів щодо спірної квартири немає. [PERSON] був зареєстрований в спірну квартиру за життя колишнього власника, його матері [PERSON] з 22 вересня 2006 року. Відповідачка [PERSON] зареєстрована у квартирі 12.12.2006 року, в той час, коли вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу спірної квартири належала їй (а.с. 16). Малолітні діти зареєстровані у спірній квартирі по місцю реєстрації батьків. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України з врахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення прав власності особи на будинок припиняє право членів сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника жилого будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири). Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-158цс14 від 05.11.2014 р, яка є обов'язковою для застосування судами. Оскільки відповідачі вселялися до квартири як члени сім'ї колишнього власника, вони не є членами сім'ї [PERSON]. а отже не мають права на проживання у квартирі та підлягають виселення з житла. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що позивачка неправомірно заволоділа квартирою, спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами. Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 30.06.2009 року договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.11.2006 року за яким [PERSON] продав [PERSON], та догорів дарування квартири від 26.12.2006 року за яким [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] визнано недійсними. Рішення набрало чинності (а.с. 16). Суд відмовляє в задоволення позовних вимог, в частині зняття відповідачів з реєстрації та зобов'язання Бердичівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Житомирській області зняти з реєстрації відповідачів, виходячи з такого. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про виселення. Оскільки суд виселяє відповідачів зі спірної квартири, що є підставою для зняття їх з реєстрації, права позивача як власника житла будуть у повній мірі цим захищені. А тому відсутні підстави для знання відповідачів з реєстрації та зобов'язання Бердичівського районного сектору управління Державної міграційної служби України у Житомирській області зняти з реєстрації відповідачів. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] 121,8 гривень витрат позивача по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позивних вимог, у рівних частках з кожного по 60,9 грн.

Outcome: partial