Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

01.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною вище скаргою, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця по стягненню з нього аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), визнати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2015 року незаконною та скасувати таку. Скарга обґрунтована тим, що в провадженні головного державного виконавця Ткачової К.В. перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Постанову про відкриття такого виконавчого провадження винесено 09.11.2015 року, на підставі виконавчого листа №531/789/15 виданого Карлівським районним судом. Заочне рішення про стягнення аліментів винесено 22.07.2015 року, а 31.08.2015 року [PERSON] подав апеляційну скаргу на таке рішення і 17.11.2015 року апеляційним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою. Таким чином, рішення Карлівського районного суду від 22.07.2015 року не набрало законної сили, хоча державний виконавець Ткачова К.В. зазначає у своїй постанові, що таке рішення набрало законної сили 05.08.2015 року. Пославшись на такі обставини, а також на положення ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», [PERSON] називає дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження незаконними, а постанову від 09.11.2015 року такою, що підлягає скасуванню. [PERSON] чи його представник не зявилися в судове засідання для розгляду скарги, проте 18.01.2016 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON], в якій він просить розглядати справу за його відсутності і зазначає, що підтримує вимоги заяви та просить такі задовольнити. Головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві [PERSON] чи інший представник органу ДВС для розгляду скарги в судове засідання не зявились, хоча про час, дату та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Причина неявки [PERSON] суду не відома, жодних заяв від неї не надходило. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що були викликані для розгляду справи. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. З наданих суду доказів вбачається, що 22.07.2015 року Карлівським районним судом винесено заочне рішення, яким повністю задоволено позов [PERSON]Є до [PERSON] і вирішено розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання сина та доньки сторін разом з матірю, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.05.2015 року і до досягнення повноліття старшою дитиною. Судом також вирішено питання про судові витрати. В частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць та в частині визначення місця проживання дітей, допущено негайне виконання рішення. (а.с. 5) 31.08.2015 року [PERSON] відправлено апеляційну скаргу на заочне рішення суду від 22.07.2015 року. (а.с. 6-9) Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17.11.2015 року справу за апеляційною скаргою [PERSON] призначено до розгляду на 24.11.2015 року. (а.с. 10) Одночасно з цим, 09.11.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві [PERSON], на підставі заяви стягувача (представника стягувача) або уповноваженого органу про примусове виконання, відкрито виконавче провадження ВП №48355157 з примусового виконання виконавчого листа №531/789/15 виданого 22.07.2015 року Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з [PERSON] на користь стягувача [PERSON] (а.с. 4) Вказаний виконавчий лист було видано у справі №531/789/15-ц, що перебувала в провадженні Карлівського районного суду. З матеріалів такої справи вбачається, що 24.07.2015 року, після винесення заочного рішення від 22.07.2015 року, [PERSON] звернулася до суду з заявами про видачу виконавчого листа про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. (а.с. 70-71 справи №531/789/15-ц) Згідно з положеннями п. 29.32 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, затвердженої Наказом ДСА України № 173 від 17.12.2013 року - виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, у день постановлення рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи з положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема виконавчих листів, що видаються судами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено обовязок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У пункті 1 ч. 3 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» також зазначено, що рішення про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення, - підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 4 даної статті, в таких випадках державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання. Таким чином, за наявності рішення, яке підлягало негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць, належним чином оформленого виконавчого листа на підставі такого рішення, за заявою стягувача чи іншої особи, що визначена Законом, державний виконавець була зобовязана відкрити виконавче провадження на виконання такого виконавчого документа. Зазначена [PERSON] підстава незаконності постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2015 року не набрання заочним рішенням суду від 22.07.2015 року законної сили необґрунтована, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», на яку посилається [PERSON], встановлено виключення. Так, згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання. Отже дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві - [PERSON] щодо відкриття провадження на виконання виконавчого листа № 531/789/15 про стягнення аліментів з [PERSON] не можна вважати незаконними. З цих самих підстав, суд не може вважати незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2015 року. Таким чином, в задоволенні скарги [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed