Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із заявою, у якій просила суд встановити факт смерті [INFO] у місті Донецьк її колишнього чоловіка [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви зазначала, що [INFO] у місті Донецьк помер її колишній чоловік [PERSON] , що підтверджується копіями довідки про причину смерті № 3312 від 26 липня 2020 року та свідоцтва про смерть від 28 липня 2020 року, що видані на тимчасово окупованій території України. У період шлюбу з [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є малолітнім. Для реєстрації факту смерті колишнього чоловіка [PERSON] вона в інтересах їхнього малолітнього сина [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ РАЦС), проте у реєстрації смерті [PERSON] їй відмовлено, оскільки нею пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті колишнього чоловіка, батька її сина [PERSON] їй необхідно для отримання свідоцтва про його смерть, отримання допомоги на поховання та прийняття спадщини після смерті батька сином померлого. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити заяву. Заінтересована особа Відділ РАЦС, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без участі їхнього представника, оскільки Відділ РАЦС прав заявника не оспорює. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що з 15 липня 2005 року заявник [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 15 червня 2012 року. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про народження, рішення суду про розірвання шлюбу та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Згідно із копією паспорта громадянки України № [NUMBER] заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на даний час вона взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем її проживання є адреса: [ADDRESS] . Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Донецьк, зареєстрованим місцем його проживання з 25 лютого 2014 року є адреса: [ADDRESS] . Із копій довідки про причину смерті № 3312 від 26 липня 2020 року та свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 28 липня 2020 року, виданих на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, вбачається, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у місті Донецьк у віці 39 років. Причина смерті: набряк легень, гостра коронарна недостатність. Рішенням Відділу РАЦС від 31 липня 2020 року за № 1792 у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] у місті Донецьк, заявнику [PERSON] відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті її колишнього чоловіка нею пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Із Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, видно, що місто Донецьк Донецької області включене до даного переліку населених пунктів. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01 липня 2010 року № 2398-VI визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом п. 1 розділу І, п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (у редакції наказу від 24 грудня 2010 року № 3307/5), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Підставою для державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Згідно із ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. У ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи наведені обставини справи, суд вважає вставленим факт смерті [INFO] у місті Донецьк у віці 39 років громадянина України [PERSON] , [INFO] , який є батьком малолітнього [PERSON] , тому заява [PERSON] про встановлення факту смерті її колишнього чоловіка підлягає задоволенню. Факт смерті [INFO] [PERSON] судом встановлений для проведення державної реєстрації смерті даної особи в порядку, визначеному законодавством України, та надання можливості прийняти спадщину за законом після смерті батька малолітнім сином померлого [PERSON] . Згідно із ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved