Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в розпорядженні майном та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №70, виданого Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області 28 вересня 2010 року, та витягу з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно про реєстрацію права власності №27600571 від 11 жовтня 2010 року, позивач є власником будинку №4-а по вул. 1 Травня в с. Балки Василівського району Запорізької області. Згідно довідки №4123 від 14.11.2017 року, виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, за вищевказаною адресою з 18 травня 2016 року зареєстрований відповідач [PERSON], який не є членом сімї позивача, був зареєстрований тимчасово за згодою позивача, проживав за місцем реєстрації лише місяць, після чого в червні 2016 року зібрав всі свої речі і покинув місце реєстрації, не знявшись з реєстраційного обліку. Згідно акту обстеження домоволодіння від 18 листопада 2017 року, складеному за участю депутата Балківської сільської ради [PERSON] свідків [PERSON], [PERSON], відповідач з травня 2016 року по теперішній час жодного разу не з`явився за місцем реєстрації та місце його знаходження не відоме, жодних стосунків, листування чи іншого спілкування між сторонами весь час не було. Враховуючи вищевикладене, позивач просить усунути перешкоди в розпорядженні належним йому на праві власності майном, зняти відповідача [PERSON] з державної реєстрації в будинку 4-а по вул. 1 Травня в с. Балки Василівського району Запорізької області. Ухвалою Василівського районного суду від 05 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу\~ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу Українисправи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності\~Цивільного процесуального кодексу Українив редакції\~Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З урахуванням вищезазначеного, судовий розгляд вказаної цивільної справи продовжений за правилами, що діють після набрання чинності\~Цивільним процесуальним кодексом України\~в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні 26 грудня 2017 року підтримали свої позовні вимоги, позивач пояснив, що є власником будинку №4-а по вул. 1 Травня в с. Балки Василівського району Запорізької області, у належному йому будинку. В травні 2016 року зареєстрував свого знайомого [PERSON], стосунки з яким потім погіршилися і він залишив місце реєстрації. В судове засідання, призначене на 24 січня 2018 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 26 грудня 2017 року, 24 січня 2018 року не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи за місцем реєстрації, поштові конверти з судовими викликами повернені у звязку закінченням строку зберігання. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку вважається днем вручення судової повістки. Представник третьої особи Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області в судові засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи в судовому засіданні 24.01.20187 року, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку №4-а по вул. 1 Травня в с. Балки Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області 11 жовтня 2010 року, та витягом про Державну реєстрацію прав №27600571 від 11 жовтня 2010 року. Як вбачається із відповіді, наданої на запит суду Балківської сільської ради №1207 від 12.12.2017 року, відповідач [PERSON] зареєстрований в вищезазначеному будинку з 18 травня 2016 року. Згідно акту обстеження домоволодіння за адресою: с. Балки, вул. 1 Травня, 4-а Василівського району Запорізької області від 18 листопада 2017 року, складеному за участю депутата Балківської сільської ради [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте фактично понад року не проживає, місце його перебування не відоме. Допрошені в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що 18 листопада 2017 року за їх участю складався акт обстеження за місцем реєстрації громадянина [PERSON], також пояснили, що більше року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Стаття 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 4.11.1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,\~закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач [PERSON] з травня 2016 року і на момент звернення до суду з цим позовом у спірному будинку як член сімї позивача не проживав, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення статей 156 ЖК України та статті 405 ЦК України, на які посилається позивач у позові, оскільки за встановлених судами фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383, 391 ЦК України. Аналіз норм статті 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України\~№6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, чинної на момент звернення позивача до суду, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог як виселення, позбавлення права власності або права користування на житлове приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про позбавлення права користування житловим приміщенням, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності шляхом\~\~позбавлення відповідача права користування спірною квартирою, решта позовних вимог є зайвими для мети судового захисту і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial