Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про визнання наказів про притягнення дисциплінарної відповідальності незаконними та їх скасування, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, уточнивши який, просить суд скасувати незаконні накази директора Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 10.05.2016 № 61, від 30.05.2016 року № 83 та наказ № 55 від 02.07.2016 року про звільнення з Одеського НДЕКЦ МВС України, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду, покласти відповідно до статті 237 КЗпП України матеріальну відповідальність на директора Одеського НДЕКЦ МВС України [PERSON] як на особу винну в незаконному звільненні. Свій позов обґрунтовує тим, що з 15.05.1998 року працював на посаді експерта, 06.11.2015 року у звязку з реформуванням Експертної служби МВС України і звільнення атестованих працівників у запас органів МВС України, був призначений на посаду службовця заступника завідувача відділу завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 02.07.2016 року наказом директора Одеського НДЕКЦ МВС України [PERSON] № 55 о/с «По особовому складу», він був звільнений із вищезазначеної посади за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим колективним договором і Правилами внутрішнього трудового розпорядку. З вказаним звільненням не згоден, так як воно відбулося в порушення вимог ч.2 ст.43 КЗпП України, де вказується що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.2-5 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу, членом якої є працівник. Однак, незаконність наказу від 02.07.2016 року № 55о/с щодо його звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України не тільки вбачається із порушення процедури звільнення за ініціативою власника, а і за відсутності законних підстав для цього. Далі позивач вказує на те, що системність невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і Правилами внутрішнього трудового розпорядку, адміністрацією установи в особі директора [PERSON] вважається наявність нібито двох порушень з його боку, які мали місце в червні 2016 року та низки наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності: від 24.04.2016 № 35, від 10.05.2016 № 61; від 30.05.2016 № 83, в яких йому було оголошено догану. Позивач заявляє, що вказані накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, також винесені з порушенням діючого трудового законодавства та правил внутрішнього трудового розпорядку і Колективного трудового договору. У наказах за змістом не вбачається, які конкретні нормативні вимоги було порушено позивачем, яких конкретних нормативних актів, наявність та ступінь вини у скоєнні цих порушень з його боку, яку це спричинило шкоду. Оскільки КЗпП України передбачено 3-хмісячний строк для оскарження цих наказів, позивач оскаржує накази від 10 травня 2016 року за № 61 та від 30.05.2016 року за № 83. Так наказом № 61 від 10.05.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Одеського НДЕКЦ МВС України» йому було оголошено догану за результатами перевірки роботи працівників сектору криміналістичних досліджень транспортних засобів і реєстраційних документів, який розташовано на території Сервісного центру № 5141 в м. Одесі по вулиці Корольова, 5. Наказом № 83 від 30.05.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]В.» він також був незаконно притягнутий до дисциплінарної відповідальності і йому оголошено догану. В описовій частині наказу від 10.05.2016 року вказано, що встановлені факти неналежного виконання своїх обовязків в порушення затверджених посадових інструкцій та п.4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого наказом ДНДЕКЦ МВС України від 04.02.2016 року № 6-н. Що за порушення він конкретно зробив, чи є в цьому його вина, яка шкода спричинена, в наказі не вказується. В порушення вимог він нього не було отримано письмових пояснень до складання даного наказу, крім того на час складання наказу він хворів і перебував на лікарняному. В описовій частині наказу від 30 травня 2016 року в порушення ч.3 ст.149 КЗпП України вказувалося лише на факт проведення працівниками ДНДЕКЦ МВС України в термін з 25.04.2016-29.04.2016 року перевірки та встановлених фактів нібито неналежного виконання службових обовязків з боку позивача «в порушення затверджених посадових інструкцій та п.4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку». За що конкретно він притягувався до відповідальності, обставини вчиненого проступку, ступінь тяжкості його, яка заподіяна шкода і врахування його попередньої роботи це знову не було визначено в наказі. 02.07.2016 року у наказі № 55 о/с «По особовому складу» в описовій частині лише вказано «Про звільнення [PERSON] з Одеського НДЕКЦ МВС України». В резулятивній частині наказу наведено лише те, що він звільняється з посади у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і Правилами внутрішнього трудового розпорядку. В підставі до наказу наведено перелік наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та доповідна записка заступника директора завідувача відділу ЗДЦ [PERSON] від 02.07.2016 року, відповідно до якої він визнаний винним в тому, що ним не було виконано вимогу директора Одеського НДЕКЦ МВС України по протокольному дорученню від 04.06.2016 року, щодо підготовки узагальнення статистичних даних та результатів роботи підпорядкованого сектору за 6 місяців, яку було продовжено на виконання до 30.06.2016 року, однак виконано не було. Між тим відповідно до протокольних доручень директора Одеського НДЕКЦ МВС України за червень 2016 року на нього не було покладено обвязки на цьому напрямку і він не розписувався за виконання цього зобовязання керівництва. Позивач не вважає, що умисно не виконував своїх обовязків по службі та порушував розпорядження своїх керівників Центру», а за таких обставин і небгрунтовано звільнений за п.3 ст.40 КЗпП України, що стало приводом для звернення з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та додатково пояснив суду, що лише згідно розділу 8 п.3 протоколу від 24.05.2016 року № 34 на нього було покладено обовязок забезпечити явку його підлеглих на нараду за підсумками роботи ОНДЕКЦ МВС України за 5 місяців, що він виконав. Більше того, виконати завдання про узагальнення роботи сектору та створення перевірних належним чином статистичних відомостей він не зміг внаслідок того, що він в термін з 31.05.2016 року по 11.06.2016 року за наказом керівництва Центру перебував у відрядження за межами м. Одеси. В подальшому, згідно з наказом директора Одеського НДЕКЦ МВС України [PERSON] від 30,05.2016 № 84, по п.1.2 він був переведений фактично на нове місце роботи у територіальний сервісний центр 5142, який знаходиться на 6-му км Овідіопольської дороги та виконував функції експерта, що позбавило його своєчасного прибуття на вулицю Прохорівську, 35, де перебувало керівництво установи та є можливість займатися та виконувати обовязки завідувача сектору. В подальшому у підпорядкованому йому секторі головний експерт [PERSON] перебував на лікарняному із 16.06.2016 року, який згідно наказу від 30.05.2016 року за № 84 був розподілений на робоче місце до ТСЦ 5141, який знаходиться за адресою: м. Одеса вулиця Академіка Корольова, 5. Він за усною вказівкою заступника директора завідуючого відділу інженерних, економічних та товарознавчих видів дослідження та оціночної діяльності Одеського НДЕКЦ МВС України [PERSON] заміщав головного експерта [PERSON] на ТСЦ № 5141 та також виконував обовязки експерта до 01.07.2016 року. В той час коли він закінчував робочий день в ТСЦ № 5141 та прибував до Одеського НДЕКЦ МВС України, то робочий день в даній установі також вже закінчувався, то отримати необхідну йому інформацію для узагальнення, відповідні інструкції, порядок денний, форми звітів та інше в канцелярії він не міг. Також позивач зазначив, що у доповідній записці його керівника [PERSON], яка також стала підставою для складання відносно нього наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності вказано, що ним на порушення вимог директора Одеського НДЕКЦ МВС України було 29.06.2016 року направлено електронною поштою на адрес ДНДЕКЦ МВС України щотижневу інформацію про результати роботи сектору. Позивач пояснив, що зробив це ненавмисно, а по необережності, направив зі свого робочого місця інформацію не до Одеського НДЕКЦ, а ДНДЕКЦ МВС України. Побачивши помилку він негайно повідомив ДНДЕКЦ про помилкове направлення інформації та просив не враховувати це як документ, так як це був проект документу. Позивач вказував, що не вважає, що умисно не виконував своїх обовязків по службі та порушував розпорядження своїх керівників Центру, а за таких обставин і необґрунтовано був звільнений за п.3 ст.40 КЗпП України. В обґрунтування завданої моральної шкоди вказував, що з березня по липень 2016 року піддався моральному тиску з боку керівництва Одеського НДЕКЦ МВС України, постійно порушувалися його права, які суттєво впливали на його емоційний стан, взаємовідносини з працівниками, принижували його честь та гідність перед підлеглими та членами родини, знайомими. Зазначені обставини вимагали від нього постійних додаткових зусиль для організації свого життя, тому він просить відшкодувати з адміністрації Одеського НДЕКЦ на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що при його звільнені ніяких порушень трудового законодавства не допускалося, а обставини його звільнення, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. В судовому засіданні представники Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України пояснювали, що при розробці проекту наказу про звільнення Позивача, Відповідач дотримувався чинного законодавства та

Outcome: partial