Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

01.07.2015р. позивачка звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на спільне сімейне життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично були припинені з липня 2011 року. Відповідач створив нову сім'ю, тому шлюб носить лише формальний характер. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина, яка проживає біля відповідачки. Спору щодо проживання дитини та поділу майна у сторін немає. Також позивач вказує на те, що строку для примирення подружжя не потребує. Позивачка в судове засідання не з'явився, проте подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та просить постановити рішення у зв'язку з визнанням позову. Наслідки визнання позову йому зрозумілі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідив матеріали справи, перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2007р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис № 11 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ФП № 021766 від 21.04.2007р. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного Сагайдак було змінено на Царан. Фактично сторони з липня 2011 року не проживають однією сім'єю та не підтримують один одного, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Відповідач створив нову сім'ю. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], який проживає біля матері. Спору щодо місця проживання дитини та майнового у сторін немає. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з приводу розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя Царан і збереження шлюбу суперечить інтересам як дружини, так і чоловіка. При прийнятті рішення суд керується ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved