Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з позовом до Територіальної громади виконкому Полтавської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого дідуся [PERSON], померлого [INFO]. Ухвалою суду від 02 квітня 2013 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтави ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 16 травня 2013 року цивільну справу № 553/1102/13-ц, провадження 3 2/553/582/2013 за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Територіальної громади виконкому Полтавської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого дідуся [PERSON], померлого 04.09.1999року, та справу № 553/1554/13-ц, провадження 3 2/553/720/2013 за позовом [PERSON] до Територіальної громади виконкому Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора про визнання факту прийняття спадщини за [PERSON] на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS], та визнання за нею права власності на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS] - об'єднано в одне провадження. Присвоєно справі №553/1102/13-ц, провадження № 2/553/582/2013. У червні 2014 року позивачка [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, в якій просила встановити, що [PERSON], [INFO], будучи неповнолітньою на час смерті її дідуся [PERSON], прийняла спадщину після його смерті, визнання за нею права власності на ? частину будинку із господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS] та належав [PERSON]. Ухвалою суду від 30 липня 2013 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради. У листопада 2013 року третя особа на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради звернулось до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], Служба у справах дітей Київської районної у м. Полтави ради про визнання спадщини [PERSON], відумерлою. Так, 13 листопада 2013 року третя особа на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Управління житлово - комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], Служба у справах дітей Київської районної у м. Полтави ради про визнання спадщини [PERSON] - відумерлою. Згідно ухвали суду від 13 листопада 2013 року зустрічний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], Служба у справах дітей Київської районної у м. Полтави ради про визнання спадщини [PERSON] - відумерлою та зустрічний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], Служба у справах дітей Київської районної у м. Полтави ради про визнання спадщини [PERSON] - відумерлою прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Органу опіки і піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтави ради до Територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради, за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON] про встановлення факту, що [PERSON], [INFO], будучи неповнолітньою на час смерті її дідуся [PERSON], прийняла спадщину після його смерті та визнання за нею права власності на ? частину будинку з господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS] та належав [PERSON], та за позовом [PERSON] до Територіальної громади виконкому Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора про визнання факту прийняття спадщини за [PERSON] на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS], та визнання за нею права власності на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS]. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2013 року прийнято відмову представника позивачки [PERSON] за первісним позовом [PERSON] від позовних вимог до Територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно. Провадження у справі за первісним позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтави ради, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Третьої Полтавської державної нотаріальної контори до Територаільної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно - закрито в зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог ( т. 1 а.с. 178-181). 21 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Третьої Полтавської державної нотаріальної контори про усунення від права спадкування [PERSON], як такої, що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], який був у безпорадному стані в силу постійного споювання дружиною спиртними напоями. Згідно ухвали суду від 22 січня 2014 року цивільну справу № 553/1102/13-ц, провадження №2/553/20/2014 за позовом [PERSON] до Територіальної громади виконкому Полтавської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора про визнання факту прийняття спадщини за [PERSON] на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS], та визнання за нею права власності на будинок [ADDRESS] та будинок [ADDRESS], зустрічним позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], Служба у справах дітей Київської районної у м. Полтави ради про визнання спадщини [PERSON] відумерлою та зустрічним позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до [PERSON], треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, [PERSON], Служба у справах дітей Київської районної у м. Полтави ради про визнання спадщини [PERSON] відумерлою та цивільну справу № 553/158/14-ц, провадження № 2/553/369/2014, за позовом [PERSON] до Третьої Полтавської державної нотаріальної контори про усунення від права спадкування - об'єднано в одне провадження. Присвоєно справі № 553/1102/13-ц, провадження № 2/553/20/2014. Ухвалою суду від 24 лютого 2014 року замінено первісного позивача за зустрічними позовами Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на належного позивача за зустрічними позовами на правонаступника - Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради. Згідно ухвали суду від 17 квітня 2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Полтавське міське управління юстиції. У травні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з уточненою позовною заявою до Територіальної громади, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Третя Полтавська державна нотаріальна контора м. Полтави про усунення від права на спадкування [PERSON], як такої, що фактично не вступила в володіння спадковим майном, та визнання її такою, що не прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] підтримали заявлена та уточнені позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовів третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - заперечували в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність. Представник відповідача Територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради - Лобач Ю.О. позовні вимоги [PERSON] не визнала в повному обсязі посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість, проти задоволення позовних вимог за зустрічними позовними вимогами третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - не заперечувала. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - позивача за зустрічним позовом - Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради - Ткаченко В.І. первісний позов [PERSON] та об'єднаний з ним уточнений позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність, позовні вимоги за зустрічними позовами підтримала а в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідачка за зустрічними позовами [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за первісним та зустрічними позовами: Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічними позовами: Служби у справах дітей Київської районної у м. Полтаві ради - не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення первісного та зустрічних позовів заперечував в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги Калінченко Л.В. такими, що підлягають до задоволення та зустрічні позови третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради такими, що до задоволення не підлягають за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 січня 2011 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, [INFO] померла [PERSON] ( т.2 а.с.10). Згідно заповіту від 22 січня 2011 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON]., [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповідала [PERSON] ( т. 2 а.с. 15). Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання вказаного заповіту недійсним (т. 1.с. 16). Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2012 року, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року про відмову в позові [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним - залишено в силі ( т. 1 а.с.17). Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2012 року, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 липня 2012 року - залишено без змін ( т. 1 а.с.19). Так, законодавцем визначено, що спадкове право можна вважати інститутом цивільного права України, оскільки воно має всі його ознаки, а саме - це система пов'язаних між собою цивільно-правових норм, що регулюють певну групу однорідних суспільних відносин (встановлюють порядок переходу прав та обов'язків померлої особи за правом спадкування). На законодавчому рівні питання спадкування урегульоване Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) (Книга шоста), також Законом України "Про нотаріат" , крім того, у судовій практиці застосовується постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" та іншими нормативно-правовими актами. Законодавцем дано визначення поняттю спадкування, яким визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - стаття 1216 ЦК України. Судом встановлено, що згідно заповіту від 22 січня 2011 року, який є на даний час дійсним, спадкодавець [PERSON] заповідала [PERSON] житлові будинки з господарськими спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] та по [ADDRESS] та все інше майно, на яке остання буде згідно закону мати право. Так, судом встановлено, що Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою на майно, померлої [INFO] [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], заведено спадкову справу за № 89/2011. В даній спадковій справі маються заяви: від імені [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON]. 22 січня 2011 року за реєстровим № 95, яким заповідач все своє майно заповідала останній; - від імені [PERSON], [INFO], яка діяла за згодою законного представника - матері - [PERSON], про прийняття спадщини з усіх підстав, передбачених чинним законодавством. Вказане підтверджується відповіддю Третьої державної нотаріальної контори, наданою на адресу суду 16 квітня 2013 року за вих. № 274/01-16, з якої вбачається, що заявникам було роз'яснено, що при наявності вищезазначеного заповіту [PERSON] позбавляється можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Інших заяв в спадковій справі немає. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Одночасно в даному листі зазначено, що на майно, померлого [INFO], [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], спадкова справа не відкривалась. Фактично прийняла спадщину (шляхом проживання та реєстрації за однією адресою) його дружина [PERSON] ( т.4 а.с.48). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], від 29 липня 2011 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, [INFO] помер [PERSON] ( т.1 а.с.6). Поряд з цим, суд визнає неспроможними твердження представника позивача за зустрічним позовом Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про те, що спадщина, яка залишилась після померлого [PERSON], що складається з житлового будинку по [ADDRESS] після смерті останнього - [INFO] є відумерлою, посилаючись на те, що майно померлого ніхто не прийняв, а час, що сплинув з моменту смерті, перевищує один рік, що в свою чергу свідчить про її відумерлість. Вказані твердження спростовуються встановленими вище обставинами, оскільки у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України дружина померлого [PERSON] - [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом проживання та реєстрації за однією адресою з спадкодавцем, що у встановленому законом порядку не оскаржено. При цьому, слід вказати, що в обґрунтування позовних вимог представником позивача за зустрічним позовом Управлінням майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради не надано будь-яких допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог у відповідності до положень ст. 10,60 ЦПК України. Зважаючи на наведені вище обставини та факти, суд приходить до висновку, що [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] нерухоме майно, яке належало останньому на підставі правовстановлюючих документів. Так, правовстановлюючим документом може вважатися документ (сукупність документів), який на підставі законодавства і нормативних актів, що діяли в період цього складання, безперечно підтверджує право зазначеного в ньому особи на зазначений об'єкт нерухомості і при цьому не вимагає для встановлення зафіксованого в ньому права будь-яких інших документів. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 листопада 2004 року, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності САА/843840/14.10.2004/, виданого Головним управлінням з питань житлово - комунального обслуговування населення № 179/Виконавчий комітет Новоселівської сільської ради 30.10.1987 року належав на праві власності будинок по [ADDRESS] ( т.1 а.с.9). Поряд з цим, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що після смерті [PERSON] чоловіка - [PERSON] закликались до спадкування спадкоємці першої черги (дружина [PERSON], син - [PERSON], який помер [INFO]) та [PERSON], як спадкоємець по праву представлення на долю раніше померлого батька - [PERSON], який помер [INFO] та був сином [PERSON], що в свою чергу підтверджується листом Третьої державної нотаріальної контори м. Полтави від 06.02.2013 року за вих. № 62/02-14 ( т. 4 а.с.24). При цьому, слід зазначити, що 26 листопада 2013 року [PERSON] представником неповнолітньої [PERSON], яка являється спадкоємець по праву представлення на долю раніше померлого батька - [PERSON], який помер [INFO] та був сином [PERSON], подано до суду заяву про відмову від позовних вимог про встановлення факту прийняття [PERSON], [INFO], будучи неповнолітньою на час смерті її дідуся [PERSON], прийняла спадщину після його смерті та визнання за нею права власності на ? частину будинку з господарськими спорудами, що розташований у [ADDRESS] та належав [PERSON]. Вказана відмова прийнята судом та ніким з учасників процесу не оскаржена ( т.1 а.с.170,178-181). Таким чином, з аналізу наведених вище обставин та враховуючи дії [PERSON]- представника неповнолітньої [PERSON], які базувались на принципах диспозитивності, вбачається, що єдиним спадкоємцем на спадкове майно, що залишилось після померлої [PERSON] у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] є спадкоємець за заповітом - [PERSON]. Так з матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 лютого 1997 року місцевим відділом РАЦС м. Полтави, помер [PERSON], [INFO], про що здійснено актовий запис за № 618 ( т. 1 а.с.5). Поряд з цим, судом встановлено, що підставою для звернення [PERSON] до суду за захистом своїх законним прав та інтересів спадкоємця за заповітом, стала відмова Третьої державної нотаріальної контори в оформленні свідоцтва про право власності за заповітом на житловий будинок у [ADDRESS] з наступних підстав. Так, згідно листа Третьої державної нотаріальної контори м. Полтави від 15 лютого 2013 року за вих. № 77/02-14, направленого на адресу [PERSON], вказано, що остання звернулась до Третьої державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON]. 22.01.2011 року за р. № 95, на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить померлому [INFO] [PERSON], на майно якого Третьою державною нотаріальною конторою 20 квітня 2007 року відкрито спадкову справу № 152 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від імені матері померлого - [PERSON]. В цій заяві зазначено, що крім [PERSON] є спадкоємцем за законом - дружина померлого [PERSON]. В даному листі вказано, що нотаріусу невідомо факту прийняття спадщини [PERSON], оскільки відсутня будинкова книга на будинок по [ADDRESS], де був зареєстрований [PERSON] з зазначенням всіх осіб, зареєстрованих в цьому будинку. Поряд з цим, в даному листі зазначено, що згідно наданих документів [PERSON] на оформлення спадщини за заповітом, вбачається відсутність документів про підтвердження родинних відносин між [PERSON] та її сином [PERSON], правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться у м. Полтава по [ADDRESS] та належить [PERSON]. При цьому, нотаріусом вказано в даному листі, що в зв'язку з вищезазначеними обставинами неможливо оформити спадкові права [PERSON] в нотаріальній конторі, рекомендовано їй звернутися до суду з питанням визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та належить померлому [PERSON], після смерті якого прийняла спадщину але не оформила своїх спадкових прав - [PERSON] ( т.4 а.с.23). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 листопада 2006 року, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO], про що здійснено актовий запис про смерть за № 3726 ( т. 2 а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді Приватного підприємства Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» вказано, що за матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок по [ADDRESS] ( нова адреса: [ADDRESS]) Полтавської області зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Новоселівською сільською радою народних депутатів від 30.10.1987 року ( т. 4 а.с.58). Більше того, згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], власником вказано [PERSON] ( т.2 а.с.27-29). Таким чином, зважаючи на наведені вище обставини та факти, вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON], спадкоємцями останнього є його мати - [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON], які є спадкоємцями в рівних частках будинку [ADDRESS] у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Поряд з цим, в судовому засіданні представником позивача за зустрічним позовом Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради наголошувалось на тому, що, зважаючи на ту обставину, що з моменту смерті [PERSON] минуло майже 7 років та оскільки ніхто майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , що належало померлому на праві власності, не прийняв, тому спадщина є такою, що відумерла. Вказані твердження представника позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні та обставини зазначені у самому зустрічному позові суд визнає такими, що прямо не узгоджуються з встановленими обставинами та фактами і більше того з матеріалами справи та є такими, що не несуть в основі юридичного підгрунття, що в свою чергу свідчить про їх безпідставність. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] вказувала, що померла [PERSON] була її сусідкою, за життя між ними склались доброзичливі відносини, позивачка постійно допомагала останній по господарству, надавала допомогу, яку та потребувала. Більше того, як вказувала позивачка, [PERSON] останні два роки свого життя була одинокою людиною, з нею не спілкувались її рідні: онука, бувша невістка інші родичі, єдиною близькою людиною для неї була позивачка. Вказані вище обставини викликали те, що померла [PERSON] після своєї смерті заповіла все належне їй майно позивачці [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що після смерті [PERSON] вона звернулась до Третьої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої за заповітом, але їй було відмовлено в зв'язку з тим, що за життя [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], та її сина [PERSON], який помер [INFO], але у встановленому законом порядку не оформила. Поряд з цим, крім [PERSON] спадкоємцем після смерті сина останньої - [PERSON] є його дружина [PERSON], тому зважаючи на вказані обставини позивачка [PERSON] змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Частиною статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч.2 ст. 1259 ЦК України. З аналізу наведених вище норм закону, які регулюють спірні правовідносини, позивачка [PERSON] правомірно та на законних підставах звернулась до суду за захистом свої прав та інтересів, як спадкоємця за заповітом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що за життя [PERSON] говорила, що її син [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Так, після смерті сина, його будинком по [ADDRESS] займалась його мати [PERSON]. Поряд з цим, наголошувала на тому, що померла [PERSON] постійно переймалася тим, що син [PERSON] разом з дружиною [PERSON] ніде не працювали і фактично знаходились на утриманні останньої. Такий спосіб життя сина з невісткою був викликаний тим, що вони систематично зловживали спиртними напоями. Більше того, сама [PERSON] спонукала свого чоловіка [PERSON] до такого життя та фактично споювала його спиртними напоями. Вказані твердження позивачки [PERSON] були підтверджені в судовому засіданні і твердженнями першої дружини останнього - [PERSON], представником неповнолітнього позивачка [PERSON], яка підтвердила те, що останні - [PERSON] зі своєї дружиною [PERSON] вели аморальний спосіб життя безпосередньо з вини та впливу на це його дружини [PERSON]. Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Поряд з цим, в даному листі роз'яснено, що суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При цьому вказано, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Так, законодавцем розтлумачено поняття ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, яке полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Більше того, в даному листі роз'яснено, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; - перебування спадкодавця в безпорадному стані; - потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасно настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Так, в ході судового розгляду справи позивачкою [PERSON] наголошувалось на тому, що [PERSON] перебував у безпорадному стані до якого фактично довела його дружина [PERSON]. При цьому, остання наголошувала на тому, що [PERSON] під час життя з сином [PERSON], [PERSON] , в великій кількості вживала спиртні напої, тобто вела аморальний спосіб життя. Так, незважаючи на те, що остання перебувала у зареєстрованому з шлюбі з [PERSON] вона жила з ним лише періодично, час від часу коли в останнього були кошти, на які останні могли придбати спиртні напої. Вказані твердження [PERSON] узгоджуються з поясненнями наданими в судовому засіданні [PERSON], представником неповнолітньої позивачки [PERSON], яка суду вказувала на неможливість спільного проживання з [PERSON], який постійно вів аморальний спосіб життя в силу зловживання спиртними напоями. Так, судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] його дружини [PERSON] поруч не було, остання з'явилась вже на поховання останнього. При цьому в організації поховання її чоловіка [PERSON] участі не приймала, все організовувалось його матір'ю [PERSON] та за її рахунок. Таким чином наведені вище обставини та факти, свідчать про настання в сукупності обставин, виключний перелік яких наведений у частині 5 статті 1224 ЦК України, що в свою чергу свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] перебував в безпорадному стані, до якого був доведений своєю дружиною [PERSON] та потребував допомоги останньої, яка останнью йому так надана не була , оскільки помер у віці 30 років від дії низьких температур, а саме у стані сильного алкогольного сп'яніння- тобто у безпорадному стані. Так, положенням ст. 31 ЦПК України визначено, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Дана стаття визначає правила допустимості доказів, які визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Правила допустимості доказів установлені задля об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися задля досягнення легітимної мети, а також ураховуючи те, що про осудність судового рішення, яке було ухвалено з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Поряд з цим, законодавцем в даній нормі статті визначено поняття допустимості доказів, де визначено, що допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Недопустимими є докази: а) одержані з порушенням порядку встановленого законом; б) які походять з інших засобів доказування, ніж ті, що визначені законом для підтвердження певних обставин. Поряд з цим, суд критично відноситься до тверджень представника відповідача Територіальної громади м. Полтави про те, що позивачкою не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про достатність підстав усунення від права на спадкування [PERSON], як такої, що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві. При цьому представником відповідача Територіальної громади м. Полтави на підтвердження даних тверджень не надано суду допустимих та достатніх доказів у відповідності до положень визначених статтями 10,60 ЦПК України , які б спростовували в свою чергу встановлені судом факти, які випливають з тверджень позивачки [PERSON] та пояснень [PERSON] - представника неповнолітньої позивачки [PERSON]. Так, судом встановлено, що після смерті свого чоловіка [PERSON] його дружина [PERSON] зникла, оскільки вела аморальний спосіб життя, ніде не працювала, пиячила і більше ніколи не з'являлася та не проживала у будинку [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно актового запису про смерть від 18 червня 2008 року, [PERSON] померла [INFO] ( т. 4 а.с.56), тобто невдовзі після свого чоловіка з врахуванням їх аморального способу життя. Згідно спадкової справи № 152/2007 після померлого [INFO] [PERSON], заведеної Третьою державною нотаріальної конторою м. Полтави на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON], спадкоємцями будинку по [ADDRESS] є в рівних частках згідно зі ст. 1261 ЦК України мати [PERSON] та дружина [PERSON]. Так статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З вказаних вище норм закону вбачається, що для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою слід розуміти настання юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. Таким юридичним фактом для виникнення права на спадкування є смерть спадкодавця. Слід вказати, що в момент відкриття спадщини згідно норм закону наведених вище, спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Таким чином, для виникнення права на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування передусім полягає у тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. З наведених вище норм закону вбачається, що підставою для прийняття спадщини спадкоємцем шляхом пасивної поведінки визначеної частиною 3 сттаті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець постійно проживав з померлим, а не був зареєстрованим за однією адресою з спадкодавцем. Таким чином, суд критично відноситься до тверджень представника відповідача Територіальної громади м. Полтави про те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, оскільки була зареєстрована разом з ним за адресою [ADDRESS]. Поряд з цим, вказані твердження спростовуються встановленими судом фактами, оскільки [PERSON] фактично не проживала з померлим [PERSON] за місцем реєстрації та проживання останнього, що відповідно виключає її право на спадкування у порядку визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України. Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ця стаття регулює спосіб прийняття спадщини шляхом активної поведінки спадкоємця, тобто шляхом подачі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець зобов'язаний з'явитися до нотаріуса особи. Він повинен пред'явити документ, що підтверджує його особу, а також свідоцтво про смерть спадкодавця, щоб нотаріус зміг установити час відкриття спадщини. При прийнятті заяви нотаріус з'ясовує у спадкоємця місце відкриття спадщини, наявність інших спадкоємців, що надасть змогу правильно розподілити спадкове майно. Більше того, з аналізу наведених вище обставин та норм закону, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично не вступила в управління та володіння спадковим майно та більше того, не вчинила конклюдентних дій спрямованих на прийняття спадщини, оскільки лише [PERSON] після смерті сина було подано заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлого та при цьому останньою фактично утримувалось належне сину майно. Таким чином, дії [PERSON], які виразились в бездіяльності, щодо прийняття спадщини, а саме ? частини житлового будинку по [ADDRESS] свідчать про те, що остання відмовилась від прийняття спадщини, що свідчить про те, що її частка переходить до інших спадкоємців і розподіляється між ними. Вказане свідчить, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його мати [PERSON], яка є такою, що вступила в володіння спадковим майном, а саме будинком [ADDRESS]. З аналізу даних норм права та встановлених судом обставин вбачається законність та обґрунтованість вимог [PERSON] про усунення від права на спадкування [PERSON], як такої, що фактично не вступила в володіння спадковим майном, та визнання її такою, що не прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON], поряд з цим з встановлених судом обставин та фактів вбачається про відсутність у Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради правових підстав для звернення до суду з зустрічними позовами про визнання спадщини [PERSON] та [PERSON] відумерлими, що в свою чергу свідчить про необгрутованість та недоведеність даних позовних вимог. Так, частиною 2 статті 80 ЦПК України визначено, що якщо визначена ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішення справи. Таким чином, з позивача за зустрічними позовами Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради підлягає стягненню судовий збір, який не був сплачений останніми при зверненні до суду з даними позовами, згідно визначених ставок Законом України «Про судовий збір», які діяли на момент звернення Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради до суду з вказаними позовами, саме 13 листопада 2013 року, в сумі 229,40 грн., за кожен окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved