Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати заповіт, складений 23.09.2014, квартири [ADDRESS] визнати недійним, вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що вона є племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому є спадкоємцем другої черги спадкування за законом по праву представлення після смерті її мами - сестри померлої [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач дізналась, що 23.09.2014 о 17-00 [PERSON] склала заповіт на користь відповідача. Позивач вважає вказаний заповіт недійсним, оскільки на момент складення спірного заповіту [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати. 22.09.2014 у [PERSON] було операційне втручання, перед операцією їй були введені наркотичні засоби, які знижують здатність особи усвідомлювати свої дії та керувати ними. При оформленні заповіту [PERSON] не могла прочитати та підписати заповіт, у зв`язку із чим заповіт було складено при свідках, що також підтверджує такий стан померлої, при якому остання не могла керувати своїми діями. Заповіт складено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки в ньому не зазначені конкретні причини, через які [PERSON] не змогла прочитати та підписати заповіт, не зазначено місце здійснення нотаріальної дії. Крім того, у заповіті зазначено, що [PERSON] самостійно обрала нотаріуса, що не відповідає дійсності, оскільки остання знаходилась в лежачому стані, а нотаріуса було викликано відповідачем. Відповідач надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову та вирішити питання розподілу судових витрат. Також зазначила, що в позові існують протиріччя щодо спорідненості позивача та померлої [PERSON] , до позову не додано доказів родинних відносин між позивачем та померлою. Позивачем не доведено, що померла на момент складання заповіту перебувала у стані, при якому не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.02.2017 відкрито провадження у справі, визнано попереднє судове засідання необов`язковим, призначено судове засідання, накладено заборону на відчуження майна: квартири [ADDRESS] , яка є спадковим майном померлої [PERSON] . Ухвалою того ж суду від 27.04.2017 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення по справі, розгляду її в касаційній інстанції за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. Ухвалою того ж суду від 15.06.2020 провадження у справі поновлено. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.11.2020 справу прийнято до свого провадження, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою того ж суду від 03.12.2020 справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справ, призначено справу до розгляду. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] [PERSON] народилась у 1929 році, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Вказаний факт встановлено рішенням Апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2017 року, а тому на виконання частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. [PERSON] 1929 року народження померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 15.04.1963. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05.02.1952 [PERSON] народилась [INFO] , мати - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.11.1974, після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 06.11.1974. Відповідно до довідки про народження № 35 від 28.10.2014 [PERSON] народилась [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Записом акта про одруження № 2 від 03.01.1961 року посвідчено укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , її прізвище після шлюбу - [PERSON] . Згідно з актом про укладення шлюбу № 253 від 20.01.1977 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після шлюбу її прізвище - [PERSON] . Заповітом від 23.09.2014 № 1095, складеним о 17 годині, [PERSON] заповіла на випадок її смерті усе майно гр. [PERSON] . Також у заповіті зазначено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] не може сама прочитати і підписати текст заповіту згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків: гр. [PERSON] , гр. [PERSON] . У зв`язку із похилим віком [PERSON] не може власноруч розписатися, на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписано гр. [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 вересня 2014 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Верченко Т.І. надала суду копію спадкової справи № 8/2014, заведеної 25.11.2014 за заявою [PERSON] до майна [PERSON] , померлої [INFO] . З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38993647 від 25.11.2014 вбачається, до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 56817716, номер у нотаріуса 8/2014 від 25.11.2014, спадкодавець [PERSON] . 25.11.2014 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Верченко Т.І. із заявою, в якій зазначила, є спадкомцем рідної тітки [PERSON] у зв`язку зі смертю її матері та рідної сестри спадкодавця; спадщину, що залишилась після смерті її рідної тітки [PERSON] , приймає. Також повідомила, що є інший спадкоємець за законом: [PERSON] , рідна сестра спадкодавця. 13.02.2015 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Верченко Т.І. із заявою, якою приймає спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 13к Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 25.07.2016: за даними із медичної карти стаціонарного хворого № 8452 КЗ Маріупольської міської ради «Маріупольська міська лікарня № 1» пацієнтка [PERSON] , 1936р.н. була госпіталізована до хірургічного відділення 20.09.2014 року о 16-00 год. На момент госпіталізації скаржилася на больові відчуття в нижній частині живота, слабкість, відчуття неспокою. Болі у животі виникли 18.09.2014 року близько 16-00 год. За медичною допомогою не зверталася. Доставлена швидкою медичною допомогою в ургентному порядку до хірургічного відділення. Загальний стан на момент первинного огляду оцінено як задовільний. Грудна клітина звичайної формі, приймає участь у акті дихання. У легенях дихання везикулярне. Тони серця глухі. Пульс 92 удари на хвилину аритмічний. Артеріальний тиск 160/100 мм.рт.ст. Живіт приймає участь в акті дихання невздутий, помірно болючій. Перистальтика в`яла, спостерігається на всьому протязі. Фізіологічні відправлення у нормі. Симптомів подразнення очеревини немає. Встановлено клінічний діагноз: Тромбоз мезантеріальних судин. Мерехтлива аритмія. Призначене оперативне втручання лапаротомія: лікувально-діагностична. 22.09.2014 року дід час обходу за участю завідувача відділенням встановлено, що стан пацієнтки із негативною динамікою за рахунок підсилення больових відчуттів. Пацієнтка напала свою згоду на проведення анестезії та оперативного втручання, про що свідчить її підпис у формі "Інформованої добровільної згоди...". В межах підготовки пацієнтки до оперативного втручання, була виконана премедикація (підготовка до наркозу) та власне наркоз (анестезія) згідно листа призначень. Загальна тривалість анестезії - 1 година 30 хвилин, оперативного втручання - 40 хвилин. За результатами проведеного оперативного втручання діагноз пацієнтки було уточнено: "Гострий тотальний мезантеріальний тромбоз". Виходячи із виявленої клінічної картини пацієнтка визнана інкурабельною, тобто було встановлено, що надання медичної допомоги не буде ефективно впливати на причину патологічного стану та не здатне зупинити прогресування патогенетичних ланцюгів. В цих умовах завданням медичних працівників було мінімізувати негативні впливи захворювання на суб`єктивний стан пацієнтки та за можливістю покращити рівень її життя. Цей вид медичної допомоги називається симптоматична. 23.09.2014р. о 06-00 год. стан хворої стабільний. Загальмована, адинамічна, сонлива. Скаржиться на помірні больові відчуття в ділянці післяопераційної рани. Гемодинаміка стабільна: артеріальний тиск 110/80 мм.рт.ст, пульс 92 удари на хвилину. Отримує лікування. 23.09.2014р. о 08-00 год. стан хворої відповідає тяжкості перенесеного оперативного втручання. В`яла, адинамічна. Відмічаються періоди неадекватності. Гемодинаміка стабільна: артеріальний тиск 110/80 мм.рт.ст, пульс 92 удари на хвилину. Діурез 400мл. 23.09.2014р. (час не вказаний) переведена із відділення інтенсивної терапії до хірургічного відділення. 23.09.2014р. (час не вказаний) стан пацієнтки тяжкий. Скаржиться на слабкість, больові відчуття у животі ниючого характеру. Діурез 800мл. Шкіра сіруватого відтінку. Живіт при пальпації м`який, болючий у всіх відділах. 23.09.2014р. о 19-00 год. стан пацієнтки вкрай важкий. Свідомість сплутана, реагує тільки на сильні подразники. Продуктивному контакту практично недоступна. Гемодинамічні показники: пульс 108 ударів на хвилину, артеріальний тиск 80/50 мм.рт.ст. Сеча не виділяється. Отримує симптоматичне лікування. З огляду на вищевикладене, пацієнтка [PERSON] на 22.09.2014р. мала змогу самостійно підписувати документи, про що свідчить власноручний підпис на формі згоди на проведення знеболення та оперативного втручання. Стан пацієнтки [PERSON] суттєво погіршився до рівня коли вона втратила фізичну можливість поставити всій підпис за рахунок погіршення загального стану до рівня - вкрай важкий, зниження рівня свідомості, втрату продуктивного контакту із оточуючими 23.09.2014 року о 19-00 год. Відповідно достовірних фізичних (загально-медичних) обставин які перешкоджали б [PERSON] здійснити власноручний підпис на документах 23.09.2014року о 17-00 в медичній документації не міститься. Свідомість після анестезії та оперативного втручання відновилася до рівня формулювання скарг та контакту із оточуючими. Загальний стан відповідав тяжкості перенесеного оперативного втручання. Гемодинаміка в цей період загалом була стабільною. Жодних симптомів глибинних розладів функціювання органів зору та верхніх кінцівок у медичній документації не зафіксовано. [PERSON] [INFO] під час складання заповіту 23.09.2014 о 17.00год. виявляла ознаки психічного розладу у вигляді астенічного розладу вираженого ступеню з транзиторними порушеннями свідомості внаслідок інтоксикації, обумовленої гангреною кишечнику за рахунок гострого тотального тромбозу мезентеріальних судин. Тому, [PERSON] [INFO] , під час складання заповіту 23.09.2014 о 17.00год. не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. Стаття 1266 ЦК України встановлює, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] є сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного та зважаючи на положення статті 1266 ЦК позивач спадкує ту частину майна, яка б належала [PERSON] . Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач є спадкоємцем (за правом представлення) другої черги. Також з матеріалів справи та з копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, до нотаріальної контори із спадкоємців за законом звернулась тільки позивач, яка повідомила, що ще є спадкоємець сестра померлої. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). За статтею 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 650/1252/17(провадження № 61-18032св20). Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Так, з висновку експерта № 13к Комунальної установи «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 25.07.2016 вбачається, що [PERSON] 20.09.2014 о 16-00 год була госпіталізована до хірургічного відділення. 22.09.2014 року стан [PERSON] погіршився із негативною динамікою за рахунок підсилення больових відчуттів, після чого остання надала свою згоду на проведення анестезії та оперативного втручання. Того ж дня [PERSON] була виконана підготовка до наркозу та власне наркоз (анестезія) 23.09.2014 протягом дня стан [PERSON] погіршувався: о 06-00 год. стан хворої стабільний. Загальмована, адинамічна, сонлива;о 08-00 год. стан хворої відповідає тяжкості перенесеного оперативного втручання. В`яла, адинамічна. Відмічаються періоди неадекватності; 23.09.2014р. (час не вказаний) переведена із відділення інтенсивної терапії до хірургічного відділення; 23.09.2014р. (час не вказаний) стан пацієнтки тяжкий. Скаржиться на слабкість, больові відчуття у животі ниючого характеру; о 19-00 год. стан пацієнтки вкрай важкий. Свідомість сплутана, реагує тільки на сильні подразники. Продуктивному контакту практично недоступна. Також висновком експертизи встановлено, що відповідно достовірних фізичних (загально-медичних) обставин які перешкоджали б [PERSON] здійснити власноручний підпис на документах 23.09.2014року о 17-00 в медичній документації не міститься. [PERSON] [INFO] під час складання заповіту 23.09.2014 о 17.00год. виявляла ознаки психічного розладу у вигляді астенічного розладу вираженого ступеню з транзиторними порушеннями свідомості внаслідок інтоксикації, обумовленої гангреною кишечнику за рахунок гострого тотального тромбозу мезентеріальних судин. Тому, [PERSON] [INFO] , під час складання заповіту 23.09.2014 о 17.00год. не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними. На підставі викладеного, суд оцінив всі докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про те, що під час складання заповіту [PERSON] була неспроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання оскаржуваного заповіту недійсним. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 960 грн ( 640 грн + 320), які на виконання положень ст. 141 ЦПК, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Стаття 158 ЦПК України встановлює, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного суд доходить висновку про доцільність заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , яка є спадковим майном померлої [PERSON] .

Outcome: approved