Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У вересні 2018 року представник потерпілого неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позовна заява мотивована тим, що 23.01.2018 р., близько 18 год. 30 хв. водій [PERSON] , 1977 р.н., житель [ADDRESS], керуючи автомобілем Renault Kengo, р.н.з. [NUMBER] , який знаходився в технічно справному стані, рухаючись на ближньому світлі фар по вул. Незалежності смт.Клевань, Рівненського району Рівненської області з невстановленою швидкістю зі сторони вул. Б.Хмельницького в напрямку вул. Залізнична в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , який раптово вийшов на проїзну частину, з-за задньої частини громадського транспорту та намагався перетнути її зліва направо по ходу руху автомобіля Renault Kengo, р.н.з. [NUMBER] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині, які відносять до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я. По цьому факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018180180000114 за ч.1 ст.286 КК України. Зазначав, що за час лікування в КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» РОР з 24.01.2018 р. по 07.02.2018 р. на лікування [PERSON] було понесено значні матеріальні витрати на ліки, реабілітацію в розмірі 23451,29 грн. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд: стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в інтересах неповнолітнього [PERSON] на відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням, 23451,29 грн. Ухвалою суду від 26.09.2018 р. позов залишено без руху. Ухвалою суду від 26.11.2018 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.01.2019 р. за заявою представника відповідача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Ухвалою суду від 18.03.2019 р. закрито підготовче провадження у справі. У відзиві відповідач вказує, що транспортний засіб Renault Kengo, р.н.з. [NUMBER] застрахований в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу АК/1374610 обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У зв`язку з цим вважає, що позивач повинен був звернутися до ПрАТ ««УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з вимогою про виплату страхового відшкодування. У судовому засіданні представник потерпілого [PERSON] - [PERSON] та його представник адвокат Бойчук К.М. позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити з підстав вказаних у позові. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Павлюк І.А. позовні вимоги не визнала з підстав вказаних у відзиві, крім того пояснила, що чинним законодавством передбачено, що незалежно від вини особи, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки, виникає обов`язок відшкодувати шкоду. Згідно страхового Полісу серії №АК/1374610 страховиком відповідача зі страховим лімітом за шкоду, завдану життю і здоров`ю у розмірі 200 000 грн. на момент вчинення ДТП була третя особа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Тому не може погодитися з вимогою позивача щодо покладення обов`язку з відшкодування шкоди на відповідача, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Доказів щодо неплатоспроможності чи анулювання ліцензії на здійснення страхового відшкодування позивачем не надано. Враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц, вважає, що саме на третю особу - страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування. Також вказує про відсутність заперечень, що шкоду потерпілому було завдано транспортним засобом відповідача, так само і немає заперечень щодо розміру матеріальної шкоди. У судовому засіданні представник третьої особи ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокат Бондарук І.Ю. просить у задоволенні позову відмовити, оскільки обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно постанови старшого слідчого Рівненського відділення поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області про закриття кримінального провадження від 10.12.2018 р., яка не оскажувалася, встановлено, що в ході проведення досудового розслідування ні слідчим, ні експертним шляхом не здобуто достатніх даних, які б вказували на порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху, що перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням даної ДТП та шкідливим наслідками, що настали. Тобто відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення. Вважає, що відсутня не тільки вина водія [PERSON] у вчиненні даної ДТП та настанні шкідливих наслідків, а й відсутнє неправомірне діяння та безпосередній причинний зв`язок між діянням та шкодою, що виключають його обов`язок відшкодовувати шкоду згідно п.4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 р. Вважає, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в силу ст.32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд, вислухавши пояснення представників учасників розгляду справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як вбачається з постанови старшого слідчого Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції Дулевича А.І., 23.01.2018 р., близько 18 год. 30 хв., водій [PERSON] , 1977 р.н., житель [ADDRESS] , який відповідно до Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 повинен був діяти згідно з вимогами п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), керуючи автомобілем Renault Kengo, р.н.з. [NUMBER] , який знаходився в технічно справному стані, рухаючись на ближньому світлі фар по вул. Незалежності смт. Клевань, Рівненського району Рівненської області зі швидкістю 45 км/год, що не перевищує максимально допустиму швидкість руху для даної ділянки руху зі сторони вул. Б. Хмельницького, в напрямку вул. Залізнична в смт .Клевань Рівненського району Рівненської області, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , який раптово вийшов на проїзну частину, із-за задньої частини громадського транспорту та намагався перетнути її зліва направо по ходу руху автомобіля Renault Kengo, р.н.з. [NUMBER] . У результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довго тривалості розладу здоров`я. Вказаною постановою старшого слідчого Рівненського відділення поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції Дулевича А.І. від 10.12.2018 р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2018 р. № 12018180180000114 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні водія [PERSON] об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення. Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" забезпечений транспортний засіб - «Renault Kangoо», реєстраційний номер [NUMBER] . У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. Межа відповідальності визначає сферу дії обставин, які виключають відповідальність. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Непереборною силою в такому випадку слід визнавати фактори об`єктивного характеру, причинно не пов`язані з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є. Дія непереборної сили може бути спрямована як на об`єкт, діяльність з яким становить джерело підвищеної небезпеки, так і на осіб, які обслуговують цей об`єкт. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Крім того, згідно роз`яснень, які викладені в п.7 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але й бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Із дослідженої постанови про закриття кримінального провадження № 12018180180000114, вбачається, що слідчим встановлено відсутність в діянні водія [PERSON] об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, винесено відповідну постанову про закриття кримінального провадження. Також, встановлено, що згідно висновку експерта №3.1-563/18 від 12.09.2018 р при заданому комплексі вихідних даних, в даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля Renault Kangoo, р.н. [NUMBER] , [PERSON] не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на (лінії руху) пішохода та тим самим уникнути на нього наїзду, оскільки навіть при своєчасному прийнятті мір до реагування він не встиг привести в дію гальмівну систему керованого ним транспортного засобу. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що між діями відповідача та наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди, є прямий причинний зв`язок, та відсутність у діях відповідача складу злочину не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Під час розгляду справи, належних та допустимих доказів, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого надано не було, відповідачем не доведені наявність умислу потерпілого або наявність непереборної сили. Тому, відповідач [PERSON] , як особа, яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищенної небезпеки, несе відповідальність за шкоду, яка є наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 23451, 29 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається із виписки медичної карти стаціонарного хворого №767, [PERSON] , [INFO] , перебував з 24.01.2018 р. по 07.02.2018 р. на стаціонарному лікуванні. 31.01.2018 р. проведено операцію та згідно рахунку на оплату від 31.01.2018 р. та квитанцій від 08.02.2018 р. оплачено 13550 грн. на набір імплантантів для остеосинтезу та понесені витрати на лікування згідно фіскальних чеків, а всього на загальну суму 23451,99 грн. Крім того, слід зауважити, що встановлений дійсний розмір витрат, понесених позивачем у зв`язку з лікуванням потерпілого [PERSON] , не заперечувався в судовому засіданні представником відповідача, тому підлягає стягненню з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди. На думку суду, пояснення представника третьої особи щодо не встановлення вини відповідача, про що йдеться у постанові про закриття кримінального провадження щодо нього, в якій зазначено про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, з огляду на проведені у справі експертизи, не заслуговують на увагу. Водночас відповідачем не доведено, що саме груба необережність потерпілого [PERSON] сприяла виникненню ДТП та завданню йому шкоди. Що стосується доводів представника відповідача щодо обов`язку позивача звернення саме до страховика завдавача шкоди з вимогою про виплату страхового відшкодування в межах суми страхового відшкодування, який згідно ліміту становить 200 000 грн., то слід зазначити наступне. Підстави виникнення у страховика обов`язку зі здійснення страхового відшкодування та порядок його виплати передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Доказів на підтвердження того, що вказана подія кваліфікована страховиком як страховий випадок, а також притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності, що вказувало б, у свою чергу, на наявність передумов для настання цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріали справи не містять.

Outcome: approved