Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 08 березня 2013 року померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №1-л по вул.Папаніна в с.Сартана м.Маріуполя, яке належало померлій на підставі свідоцтва про право приватної власності від 24 травня 1974 року. Після смерті бабусі батько позивача [PERSON] 30 серпня 2013 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки 11 грудня 2014 року помер. Крім батька позивача до нотаріальної контори звернулась його сестра [PERSON], яка відмовилась від спадщини. У спірному домоволодінні позивач проживав як на смерть батька, так проживає і в теперішній час. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено. Просив визнати за ним право власності на домоволодіння №1-л по вул.Папаніна в с.Сартана м.Маріуполя в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 11 грудня 2014 року. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що заперечень проти задоволення позовних вимог не має. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із свідоцтвом про народження серії VІІІ-НО №277601, виданим 08 травня 1991 року Приморською селищною радою м.Маріуполя встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON], актовий запис №35. 08 березня 2013 року померла бабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №686041, виданим виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя, актовий запис №27. Відповідно до свідоцтва про право приватної власності №151, виданим 24 травня 1974 року виконавчим комітетом Сартанської селищної ради померлій [PERSON] належало домоволодіння №1, розташоване по вул.Папаніна в с.Сартана м.Маріуполя. Згідно із повідомленням Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 06 жовтня 2016 року встановлено, що домоволодіння №1, розташоване по вул.Папаніна в с.Сартана м.Маріуполя належало [PERSON] та складається з жилого будинку літ.А-1, жилої прибудови літ.А1-1, нежилої прибудови літ.А2-1 загальною площею 87,9 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., погребу літ.А2/п, навісу літ.а-1, вбиральні літ.Г-1, літньої кухні літ.Д-1, вимощення 1, ганку літ.а1, огорожі №1, 2. 11 грудня 2014 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №801066, виданим виконкомом Сартанської селищної ради, актовий запис №110. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34976771 від 30 серпня 2013 року, виданого Третьої маріупольською державною нотаріальною конторою встановлено, що в справах Третьої маріупольської державної нотаріальної контори мається спадкова справа до майна померлої [PERSON] №555/2013. Таким чином, судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини звертався син померлої [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки помер 11 грудня 2014 року. Згідно із актом від 03 жовтня 2016 року, складеним депутатом Сартанської селищної пади [PERSON], позивач [PERSON] проживає в спірному домоволодінні з 2013 року по теперішній час без реєстрації. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В матеріалах справи мається постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 жовтня 2016 року приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований у м.Маріуполі в с.Сартана по вул.Папаніна, 1-л, після смерті батька [PERSON], померлого 11 грудня 2014 року через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини. За повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 04 травня 2017 року вбачається, що в справах держнотконтори відсутня спадкова справа до майна померлого 11 грудня 2014 року [PERSON]. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р. № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житло. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved