overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

02.06.2015 року Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго (на далі ПАТ Миколаївобленерго) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 3915,09 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про день слухання справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідачі проживають за адресою: [INFO], є споживачами електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок №0765124. 10.01.2015 року контролерами філії ПАТ Миколаївобленерго м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою проводкою, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку з порушенням схеми обліку». За вказаним правопорушенням було складено Акт № Д-4789. 22.04.2015 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживачів. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачами було нанесено збитки позивачу в розмірі 3915,09грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідачів в солідарному порядку суму боргу в розмірі 3915,09 грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

02.06.2015 року Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго (на далі ПАТ Миколаївобленерго) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 4144,64 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні відповідач проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною вище адресою відкрито особовий рахунок №1452047. 17.02.2015 року контролерами філії ПАТ Миколаївобленерго м. Миколаєва при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника відкритою проводкою, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку з порушенням схеми обліку». За вказаним правопорушенням було складено Акт № В-6202. 20.04.2015 року вищезазначений акт був розглянутий комісією, без участі споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 4144,64грн. Судом встановлено, що кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована відповідно до норм ПКЕЕН та п.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006р. № 562. Також, згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та стягненню з відповідача суми боргу в розмірі 4144,64 грн., яка до теперішнього часу несплачена. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

02.06.2015 р. позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 30.03.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено Додатковий договір №АА2-72-Ф/10-LVV/110312 про встановлення ліміту овердрафту по Договору №АА2-72-Ф/10-LVV/110312 від 25.03.2010 р. на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки АБ «Укргазбанк». Відповідач [PERSON], порушуючи умови договору овердрафту ухиляється від виконання зобов'язань по договору. Заборгованість за договором та відсотками склала - 15546.49 грн. зазначені суми позивач просив стягнути в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача Улицька І.О. просила стягнути заборгованість суми по Договору та судові витрати і витрати за оголошення в пресі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.38) та оголошення в пресі (а.с.39). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, суд встановив правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правової норми, яка регулює ці правовідносини, прийшов до наступного. Як свідчить ксерокопія договору № №АА2-72-Ф/10-LVV/110312 (а.с.3-4), сторони уклали договір за яким позичальник [PERSON] у відділенні ПАТ «УКРГАЗБАНК» отримав овердрафт з лімітом в сумі 9500 грн з процентною ставкою 28 % річних (п.2.2. Договору), таким чином прийняв на себе грошові зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.5-11) [PERSON] заборгував ПАТ «Укргазбанк» за Договором 7812.02 грн та за нарахованими відсотками за користування овердрафтом та простроченими відсотками 7734.47 грн (а.с.5-11). Відповідач був попереджений про наявність заборгованості та про наслідки невиконання зобов'язань за договором. Судом установлено, що спір витікає з цивільних правовідносин які регулюються виконанням зобов'язань. Неналежне виконання позичальником обов'язків перед Банком порушує право останнього, тобто те на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Сторони по справі визнали, що мають місце порушення умов договору з боку відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

02.06.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 07.02.1992р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Відповідач заперечує звернутися в органи РАЦС для розірвання шлюбу, тому позивачка змушена була звернутися до суду з цим позовом. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб та стягнути з відповідача судові витрати на її користь. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

02.06.2016 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 20.05.1989 він та відповідачка [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Протягом останніх двох років шлюбні відносини з відповідачем припинені, останні вісім місяців вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна та місце проживання дітей немає, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. При таких даних, з урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.05.1989 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 12, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 20.05.1989 Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Як видно із свідоцтва про народження серія [NUMBER] та [NUMBER], виданого Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] та сина [PERSON]. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved