Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

02.05.2019 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики від 17.10.2015 в сумі 11683 долара США шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належала позичальнику за договором позики [PERSON] , який помер у 2017 році, а натепер належить відповідачу як спадкоємцю майна позичальника. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач як спадкоємець прав і обов`язків позичальника [PERSON] відмовляється погашати заборгованість, що виникла за договором позики від 17.10.2015, що є підставою для звернення стягнення на спадкове майно позичальника. Позивач просив суд розглянути справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав посилаючись на те, що строк платежу за договором позики від 17.10.2015 не настав; що відповідач не є власником спірної квартири, а тому не є належним відповідачем по цій справі; що позивач не надав належні докази, які підтверджують часткове виконання [PERSON] умов договору позики від 17.10.2015; що [PERSON] страждав на психічне захворювання, а тому на момент укладення договору не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Позивач ані в підготовче засідання, ані в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як стверджує позивач, 17.10.2015 він уклав з [PERSON] договір позики на суму 40000 доларів США строком до 18.10.2020; на момент смерті в 2017 році [PERSON] не повернув йому 14345 доларів США, з яких еквівалент 2662 доларів США вже стягнуто рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова, яке ухвалено в цивільній справі № 742/1832/18. Позивач просить суд стягнути залишок суми боргу в розмірі 11683 долара США з відповідача, як спадкоємиці [PERSON] , шляхом звернення стягнення на його спадкове майно квартиру [ADDRESS] . Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України (далі Кодекс) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, звертаючись до суду з цим позовом, позивач повинен довести належними і допустимими доказами факт укладення з [PERSON] договору позики, та підтвердити заявлену до стягнення суму заборгованості. За приписом частини другої статті 83 Кодексу позивач повинен був подати усі докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з частинами другою, п`ятою статті 95 Кодексу письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. В порушення зазначених вище вимог Кодексу, позивач надав суду копію договору позики від 17.10.2015, яка ним не засвідчена, що виключає можливість посилання на неї як на доказ укладення договору позики з [PERSON] . У позовній заяві позивач просив суд дослідити матеріали цивільної справи № 742/1832/18 стверджуючи, що оригінал договору позики від 17.10.2015 знаходиться в цій справі. Втім, як випливає із супровідного листа суду, 28.05.2019 вказана справа була надіслана Чернігівському апеляційному суду для розгляду апеляційної скарги на рішення суду від 25.04.2019. Вказана обставина унеможливила задоволення клопотання позивача як на стадії підготовчого засідання, яке відбулося 04.06.2019, так і під час розгляду справи по суті 21.06.2019. Водночас, ця обставина не є підставою для зупинення провадження у справі, оскільки статті 251, 252 Кодексу не містять норм, які дають право суду зупиняти провадження до розгляду іншої справи, що не впливає на вирішення цієї справи лише з метою отримання можливості дослідження наявних в ній доказів, тому як позивачу ніщо не заважало надати необхідні докази під час звернення до суду з цим позовом. Крім того, виходячи з пункту 4 копії договору позики від 17.10.2015 (а.с. 7), підтвердженням існування непогашеної суми заборгованості є виключно оригінал цього договору. Якщо брати до уваги твердження позивача про погашення [PERSON] заборгованості частинами, позивач повинен був надати й оригінали письмових доказів, що підтверджують розмір погашеної [PERSON] суми заборгованості, а також копію рішення суду по справі № 742/1832/18, яке підтверджує стягнення частини суми боргу, чого не зроблено. За таких обставин, пред`явлений позов не підтверджений належними та допустити доказами, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed