Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона є власником житлового будинку № 55 по вулиці Ризькій в місті Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] У вказаному будинку зареєстровані, зокрема, відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], які є її сином та невісткою. Проте ще 01 квітня 2014 року відповідачі виїхали зі вказаного житла у звязку з виїздом в інше місце проживання, яке їй невідоме. Отже, більше двох років відповідачі не проживають у належному їй будинку, ніякої участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймають, ніяких речей відповідачів у будинку немає. Свого часу відповідачі не знялись добровільно з реєстраційного обліку, а на даний час їй не відоме їхнє місце знаходження. У звязку з цим плата за користування комунальними послугами нараховується з урахуванням реєстрації відповідачів у її будинку, які вона повинна нести, що значно порушує її майнові права. Крім того, по причині формальної реєстрації відповідачів у будинку, вона не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки для цього необхідні документи про доходи всіх зареєстрованих в будинку осіб, які вона не має можливості надати у звязку з відсутністю відповідачів. Таким чином, наявність реєстрації відповідачів у даному будинку, порушує її права як власника. Просила суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку № 55 по вулиці Ризькій в місті Маріуполі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що житловий будинок № 55 по вулиці Ризькій місті Маріуполі належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 07 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 796. Згідно довідки про склад родини, виданої головою КСН «Дружба» [PERSON] за № 505 від 21 липня 2016 року, у будинку № 55 по вулиці Ризькій в місті Маріуполі зареєстровані: [PERSON], [INFO] власник, [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO] онучка, [PERSON], [INFO] онучка, [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка. Зокрема, як вбачається з акту від 21 липня 2016 року за № 66, складеного комісією у складі голови КСН «Дружба» [PERSON] та сусідів: [PERSON], проживаючого у [INFO], [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO] та [PERSON], проживаючої за адресою: [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані у [INFO], проте з 01 квітня 2014 року не проживають за цією адресою у звязку з виїздом до Росії. Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України,власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є власником будинку № 55 по вулиці Ризькій в місті Маріуполі, а відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи зареєстрованими у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, чинять позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим будинком. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved