Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

01 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 139894 грн. 81 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 18 листопада 2009 року між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі, однак відповідач не виконала належним чином умови договору має заборгованість за кредитом у розмірі 139894 грн. 81 коп., яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом - 498 грн. 22 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом з 18 листопада 2009 року по 02 грудня 2018 року - 139396 грн. 59 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 листопада 2009 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, який складається із Заяви та Умов і Правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг (арк.с.11-18), складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу (арк.с.42) [PERSON] 31 липня 2017 року змінила прізвище на [PERSON] , та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач порушила умови договору та перестала належним чином сплачувати кредит, у результаті чого виник борг у розмірі 139894 грн. 81 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с.4-8). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 139894 грн. 81 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved