Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 2012 року по 2014 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала разом з [PERSON] Від шлюбних відносин сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком сина, не виконує своїх батьківських обов'язків щодо його виховання та утримання, не цікавиться його життям, не проявляє ніякого батьківського піклування, та не надає будь-якої матеріальної допомоги, хоча таку можливість має. Крім того має проблеми з вживанням спиртних напоїв, в 2016 році проходив лікування від алкоголізму. Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав, відносно його сина. 20.08.2018 року ухвалою суду провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального провадження.(а.с.18). 17.09.2018 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи було залучено службу у справах дітей Суворовської райдержадміністрації та витребуваний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], до початку підготовчого судового засідання через канцелярію суду подали заяви про проведення розгляду справи за їх відсутністю. Позивач свої позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.(а.с.81;82). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі, просив суд позбавити його батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Відзив не поданий.(а.с.83-84). Представник третьої особи Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Самсій О.В. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову.(а.с.85). Представник третьої особи - служби у справах дітей Суворовської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, про день та час слухання підготовчого судового засідання був сповіщений належним чином, додав Висновок про доцільність позбавлення батьківської прав відповідача.(а.с.86-90). З урахуванням заяв учасників справи, вимог з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог,врахувавши заяви сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах починаючи з 2012 року по 2014 року. Від фактичних відносин у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], матір'ю дитини вказана [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 328. ( а.с.7). З копії актового запису про народження № 328 від 31.05.2013 року, складеного Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на [PERSON], [INFO] встановлено, що батьков дитини є [PERSON], підставою запису відомостей про батька була спільна заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 31.05.2013 року. (а.с.22-23). Сторони після закінчення фактично шлюбних відносин стали проживати окремо. 26.08.2017 року [PERSON]. уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 978.(а.с.6). Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати сина, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 2 від 29.06.2018 року №548, виданою лікарем [PERSON] встановлено, що [PERSON], [INFO], прибув на проживання за адресою: [ADDRESS] в травні 2018 року. Дитині був проведений «Д» огляд у спеціалістів та педіатра в ДТП №2 в присутності матері.(а.с.8). Згідно інформації Виноградарської сільської ради Роздільнянського району від 20.08.2018р. встановлено, що гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS].(а.с.54,62). Відповідно до наданого акту обстеження умов проживання службою у справах дітей Одеської районної ради від 18.06.2018 року встановлено, що під час відвідування гр. [PERSON], [INFO], за місцем її фактичного проживання з метою про можливість проживання дитини було проведено обстеження умов їх проживання. Відповідно висновку: [PERSON] з сином [PERSON] проживає в квартирі батьків свого чоловіка [PERSON] Батьки чоловіка також проживають в квартирі. Для дитини складені всі умови для його повноцінного проживання, навчання, відпочинку. Є свій стіл, ліжко, іграшки. Квартира чиста, мається багато побутової техніки. Стосунки в родині доброзичливі.(а.с.9). Згідно довідки ТОВ «НАТА» № 19056761 від 12.12.2016 року № 2072 [PERSON] пройшов курс лікування від алкоголізму шляхом кодування строком на 3 роки.(а.с.10). Відповідно до висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 055841 від 13.12.2018 року служба у справах дітей Одеської міської ради, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] доцільним, оскільки питання щодо виховання та утримання сина вирішується тільки матір`ю без участі батька; батько офіційно не працевлаштований, працює по найму та періодично зловживає алкогольними напоями; крім того 08.10.2018 року [PERSON] притягувався до адмінвідповідальності за ст. 173 КУпАП. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Також, судом не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання [PERSON] обов'язків по вихованню дитини, не встановлено обставин чинення йому будь-ким, в тому числі і матір'ю дитини, перешкод у спілкуванні з дитиною, перешкод участі у її вихованні. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності та приділяючи першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини; приймаючи до уваги, що батько дитини ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєння нею загально визнаних норм моралі, при цьому він притягувався до відповідальності та лікувався від алкоголізму, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Судовий збір сплачений у повному обсязі при зверненні до суду.

Outcome: approved