Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

02.04.2018 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що з 27 травня 2012 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 01.02.2016. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з відповідачем проживають окремо, донька перебуває на повному її утриманні. Відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, коштів не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні у відповідача немає. А тому, просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення донькою повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали. Додатково суду пояснили, що витрати позивача на дитину щомісячно складають близько 5000 грн., в тому числі на харчування, лікування, бо дитина часто хворіє респіраторними захворюваннями, на розвиток творчих здібностей дитини в гуртках та маленькій школі. Позивачу матеріально допомагають її батьки. У відповідача інших утриманців немає. Він їздить на заробітки за кордон, має дохід. Відомості про наявність у нього на праві власності нерухомого чи рухомого майна відсутні. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно. Заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши письмові докази в справі, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с. 2). Неповнолітня [PERSON] проживає з матірю, перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо. З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що позивач самостійно в достатній мірі не може забезпечувати доньку усім необхідним. З консультативних заключень спеціаліста за 2018 рік вбачається, що дитина [PERSON] трічі протягом року хворіла і потребувала лікування, на яке позивачем витрачалися кошти. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним чоловіком, інших осіб на утриманні в нього немає, офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не отримує. Протягом 2018 року двічі перераховував позивачу кошти на утримання дитини в розмірі по 1000 грн. В судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача на праві власності рухомого та нерухомого майна. З довідок Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області вбачається, що відповідач не має земельної ділянки на території сільської ради, не має земельної частки (паю). Позивачем не доведені витрати відповідача, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2018 Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком до 6 років 1492 грн., а також, враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Окрім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує визнання позову відповідачем в розмірі 1\~000 грн. щомісячно на утримання дитини. Що стосується витрат позивача на розвиток здібностей дитини, то вони не стосуються аліментних зобовязань, і можуть стягуватися з іншого з батьків на підставі ст.185 СК України. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з врахуванням часткового визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial