Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», звертаючись до суду з позовом до [PERSON], просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №R22-5Q3/09-2005 від 20 вересня 2005 року звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердик Фінанс» на предмет застави автомобіль: ТЗ: легковий седан, марка: Nissan, модель Primera, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого м.Київ, МРЕВ-8 ДАІ ГУ МВС України, 27 вересня 2005 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладання від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Вердикт Фінанс». Надати (визнати) право ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем. Витребувати у [PERSON] автомобіль ТЗ: легковий седан, марка: Nissan, модель Primera, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки [NUMBER] та передати у володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердик Фінанс». Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» право (повноваження) вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу вказаній в позовній заяви, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір за №R22-5Q3/09-2005, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошову суму) в іноземній валюті в сумі 22000 доларів США, що еквівалентно 111 100,00 грн. по курсу НБУ на день укладання цього договору.(а.с.14-20) За використання кредитних коштів у межах встановленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,5 процентів річних. (п.1.3.1 п.1.3 Кредитного договору) Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки Nissan Primera, 2005 року випуску, кузов [NUMBER] Сєдан. (п.1.4 Кредитного договору) Строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту та плати за кредит. (п.9.5 Кредитного договору) В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 29 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір застави транспортного засобу №22-5Q3/09-2005А, за умовами якого Заставодавець з метою забезпечення виконання викладених нижче зобов'язань заставляє майно (предмет застави), а саме: автомобіль: ТЗ: легковий седан, марка: Nissan, модель Primera, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві важності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого м.Київ, МРЕВ-8 ДАІ ГУ МВС України, 27 вересня 2005 року. (а.с.21-24) 20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу за №05/12. (а.с.53-56) 20 квітня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» укладено Договір факторингу за №05/12-КВ. (а.с.57-59) Згідно Витягу з Реєстру Боржників (Додатку №1 до Договору факторингу №05/12-КВ від 20 квітня 2012 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги по Кредитному договору №22-5Q3/09-2005 від 29 вересня 2005 року та Договору застави транспортного засобу №22-5Q3/09-2005А від 29 вересня 2005 року, який укладено між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], на загальну суму основного боргу та процентів у гривневому еквіваленті станом на 14 травня 2012 року в розмірі 110 227,64 грн. (а.с.52) Відповідно до положень статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов'язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов'язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Згідно ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойку), необхідні витрати та утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як передбачено умовами п.5.1, 5.2, 5.3 Договору застави транспортного засобу №22-5Q3/09-2005А від 29 вересня 2005 року, Заставодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та кредитним договором, що зазначений в п.1.3 цього договору, яке виникає у заставодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Заставодавцем своїх зобов'язань перед Заставодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, при прострочені належного платежу та згідно з розділом 4 цього договору. Задоволення вимог Заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність Заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави. Сторони домовились, що добровільна передача Предмету застави у власність Заставодержателя здійснюється в порядку наведеному в пункті 5.3.1, далі по тексту названому «Застереження про добровільну передачу». Згідно положень п.5.4 Договору застави транспортного засобу №22-5Q3/09-2005А від 29 вересня 2005 року, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, чи на підставі виконавчого напису нотаріуса Реалізація предмету застави, на який звернення стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде встановлено цим договором. Початкова ціна предмету застави для його продажу з публічних торгові встановлюється в розмірі зазначеному в п.1.1 цього договору, або, за вимогою Заставодержателя, визначається належними суб'єктами оціночної діяльності, призначеними Заставодержателя. (п.5.4.1 Договору). Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства і відповідно до статі 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які неврегульовані цими актами; можуть відступитись від законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; можуть відступитись від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до статі 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжував, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяжування, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, у якій зазначена можливість продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виходячи з предмету спору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» пред'явлено вимоги до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно, що зумовлює доведення в межах даного спору наявності простроченої заборгованості по кредитному договору та/або пред'явлення вимог щодо дострокового стягнення заборгованості по кредитному договору, однак позивачем не визначено загальна сума заборгованості по кредитному договору , не визначено вартість предмету застави, що унеможливлює надати оцінку співмірності розміру заборгованості за кредитом із вартістю заставленого автомобіля, в той же час відповідно до положень Закону України "Про заставу", однією із вимог дотримання даної процедури є визначення початкової ціни предмету забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, що має важливе юридичне значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса в установленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Разом з тим, позивачем визначено спосіб реалізації заставленого майна шляхом продажу вказаного автомобіля та укладання від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Вердик Фінанс», а також надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу рухомого майна та вчинення дій від імені власника транспортного засобу, які можуть виникнути у майбутньому, та пов'язанні з державною реєстрацією прав власності на відчужуване майно, який не кореспондується з нормами чинного законодавства, оскільки переуступка позивачу виключних прав власника майна, без його згоди та оформлення відповідних документів, які визначають обсяг прав особи, яка від імені власника відчужує майно, є порушенням презумпція прав власника майна, та не входить до повноважень суду, при цьому суд враховує, що такий спосіб звернення стягнення на заставлене майно, визначений сторонами договору, як спосіб позасудового звернення стягнення на предмет застави, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно та зобов'язати вчинити певні дії, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed