Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

01 квітня 2015 р. Позивач звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON] в якому просив суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 6/1/09/2007/840-К094 від 19.09.2007 р. у розмірі 8897, 79 дол. США та 26618, 22 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного 19.09.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 дол. США на строк до 18.09.2017 р. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14, 49 % річних. Плата за управління кредитом відповідно до п. 1.3.2. Договору повинна була сплачуватись [PERSON] щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Комісія за розрахунки за договором складає 1,5 % від суми кредиту. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором яка складається з: 4629,98 дол. США - заборгованості по кредиту; 4267,81 дол. США заборгованості по відсоткам; 21120,51 грн. заборгованості по пені; 5497,71 грн. - заборгованості по сплаті комісії. В судове засідання представник позивача не з'явився, безпосередньо в позовній заяві зазначав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, простить суд розглядати справу без його участі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та погодився з розміром нарахованої позивачем заборгованості. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до договору № 6/1/09/2007/840-К094 від 19.09.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 дол. США на строк до 18.09.2017 р. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 14, 49 % річних. Плата за управління кредитом відповідно до п. 1.3.2. Договору повинна була сплачуватись [PERSON] щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,1% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Комісія за розрахунки за договором складає 1,5 % від суми кредиту. Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на підставі заяви на видачу готівки № 108 від 19.09.2007 р. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору [PERSON] зобов'язався проводити повернення кредиту шляхом сплати мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 83, 52 дол. США. У разі прострочення погашення кредиту або відсотків відповідач мав сплачувати позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час винекнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. В свою чергу відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим, станом на 09.01.2015 р. має заборгованість за кредитом в розмірі 8897, 79 дол. США та 26618, 22 грн., яка складається з: 4629,98 дол. США - заборгованості по кредиту; 4267,81 дол. США заборгованості по відсоткам; 21120,51 грн. заборгованості по пені; 5497,71 грн. - заборгованості по сплаті комісії. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1, п. 1, ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved