Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Роздільнянської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, в якій просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03.10.2013 року по 08.06.2015 рік, який відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2015 року був розірваний. Від спільного життя мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання з липня 2014 року батько дитини будь-якої участі в утриманні та вихованні сина не приймає, грубо ігнорує своїми батьківськими обов`язками, жодного разу не цікавився життям дитини та не вчинив жодної дії щодо спілкування з дитиною, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.08.2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 05.05.2015 року до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Однак [PERSON] не сплачує аліменти на утримання сина та згідно довідки заборгованості по аліментах станом на 01.12.2020 року має заборгованість у розмірі 60760,10грн. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не заявилась, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. ( а.с.49) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. ( а.с.38) Крім того, відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 04.03.2021 року та на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] , [INFO] в судове засідання, яке відбудеться .30.03.2021 року о 09:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду. Представник служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій не заперечував щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина - [PERSON] , [INFO] , та просив справу розглядати у його відсутність. ( а.с.55) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2013 року з відповідачем, який розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2015 року ( а.с.4). Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . батьком якої, згідно свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 19.03.2014 року, на підставі актового запису № 185, є відповідач [PERSON] . ( а.с. 5). Також судом встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, вихованням сина не займається і взагалі не приймає участі у його житті та вихованні, матеріальної допомоги не надає. Згідно Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.06.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 05.05.2015 року до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . ( а.с.46). Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.03.2021 року у розмірі 64352,60грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с.47-48). Постановою державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.12.2020 року встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/511/483/15 виданий 06.08.2015 року. ( а.с.8) Постановою державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.12.2020 року встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] року у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/511/483/15 виданий 06.08.2015 року. ( а.с.9) Постановою державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.12.2020 року встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] року у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/511/483/15 виданий 06.08.2015 року. ( а.с.10) Постановою державного виконавця Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.12.2020 року встановлено тимчасове обмеження [PERSON] , [INFO] року у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2/511/483/15 виданий 06.08.2015 року. ( а.с.11) Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати сина, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також судом, встановлено, що відповідно до довідки № 1399, виданої виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради від 17.12.2029 року, малолітній - [PERSON] , 2014 року народження проживає з матір`ю - [PERSON] , 1990 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с.13 ). Згідно акту обстеження умов проживання від 29.12.2020 року за адресою: [ADDRESS] , для малолітнього [PERSON] , [INFO] є всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини. (а.с.20). Відповідно до довідки № 61 виданої Директором ЦТДУМ від 24.12.2020 року, [PERSON] , водить свого сина [PERSON] , [INFO] до Центру творчості дітей та учнівської молоді з 01.09.2018 року по теперішній час. ( а.с.28) Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження підтверджується також письмовими поясненнями свідків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яким достовірно відомо, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні свого малолітнього сина, життям його не цікавиться, вихованням його не займався і не займається, не піклується про фізичний і духовний його розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, матеріальної допомоги на його тримання не надає ( а.с.21-25) З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Для громадянина [PERSON] малолітній син [PERSON] , [INFO] залишився байдужим, адже відповідач вихованням сина не займався і не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, фактично не спілкується з сином, не дбає і не дбав про його нормальне самоусвідомлення, не сприяв і не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Таким чином, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню сина. Також судом встановлено, що Роздільнянською районної державної адміністрації як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] , [INFO] та було надано висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав, відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Даний висновок обґрунтований тим, що батько малолітнього не займається його вихованням та забезпеченням, його життям не цікавиться. ( а.с.41-43) Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] повністю підтверджуються матеріалами справи. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів) Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, і підлягають задоволенню у повному обсязі. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved