Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У серпні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 січня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. До реєстрації шлюбу, сторони перебували у шлюбних відносинах, мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] діти проживають разом із позивачем. З липня 2008 року шлюбні відносини між сторонами припиненні, внаслідок чого 14 листопада 2008 року шлюб між ними розірвано. Починаючи з моменту припинення шлюбних відносин і по сьогоднішній час [PERSON] у вихованні, спілкуванні та розвитку дітей не бере, святкових заходів за участю синів не відвідує, їхнім життям не цікавиться. Позивачка жодних перешкод у вихованні, спілкуванні батька з дітьми не здійснює. Відповідач виявляє повну бездіяльність стосовно свого обов`язку з утримання та виховання власних дітей, не цікавиться життям синів та не виконує своїх батьківських обов`язків з їх виховання. Діти перебувають на повному утриманні матері, батько жодним чином не цікавиться життям дітей. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним засобами рекомендованого поштового зв`язку. Заяви про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Представник третьої особи за довіреністю Думчикова Т.В . в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, думку дітей, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 29 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб в Потоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 1. До реєстрації шлюбу, позивачка перебувала разом із відповідачем у шлюбних відносинах, мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою за адресою [ADDRESS] . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом зі позивачкою - [PERSON] .. Починаючи з моменту припинення шлюбних відносин і по сьогоднішній час Відповідач у вихованні, спілкуванні та розвитку дітей не брав, святкових заходів за участю синів не відвідував, їхнім життям не цікавиться. Позивачка жодних перешкод у вихованні, спілкуванні батька з дітьми не здійснює. Відповідач виявляє повну бездіяльність стосовно свого обов`язку з утримання та виховання власних дітей, не цікавиться життям синів та не виконує своїх батьківських обов`язків з їх виховання. Згідно виконавчого листа № 2-674 від 04.08.2008, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16.08.2008 до досягнення [PERSON] повноліття, та в подальшому в розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, [PERSON] має заборгованість станом на 30.06.2018 - 11936, 78 грн., що підтверджується копією довідки-розрахунку від 12.07.2018 року, виданої державним виконавцем Крюківського ВДВС м. Кременчук, Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області. Згідно відповіді Кременчуцької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 Кременчуцької міської ради від 16.07.2018 № 01-29/288 [PERSON] , батько учня 6-Б класу Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Дзюби Ярослава [PERSON] та учня 11 класу Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 [PERSON] , батьківських зборів не відвідував, впродовж зазначеного періоду не звертався за інформацією щодо виховання дітей, на свята першого та останнього дзвоника не з`являється. Довідкою федерації «Айкідо та Будо» м. Кременчука від 30.07.2018 р. також підтверджено те, що [PERSON] , батько [PERSON] та [PERSON] , протягом 2013-2018 років на тренування дітей не приводив і не забирав, на змагання та атестації не з`являється, а також ніколи не цікавився спортивними досягненнями дітей. Представником третьої особи надано суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 01.02.2019 № 155. Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 р.) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу. В судовому засіданні діти сторін [PERSON] та [PERSON] повідомили, що проживають з матір`ю, дідусем та бабусею, останній раз випадково зустріли батька на вулиці близько п`яти років назад, він з ними не спілкується, не телефонує, не допомагає, не відвідує перші та останні дзвоники, які проводились у школі, а також не вітає з днями народження синів, зі святами. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду надали показання відповідно до яких встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] життям своїх дітей не цікавиться, батьківські обов`язки не виконує, хоча жодних перешкод у здійсненні цих прав ніхто йому не здійснює. Частинами другою та четвертою статті155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" вказується, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено. Отже, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved