Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна на 1/1 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , на підставі доручення, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барською Л.Є. від 07.12.2001р., реєстровий № 3825, з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований 20.12.2001 року на Товарній Біржі "Едвайс-Ріелті" в за реєстраційним № 237, зареєстрований 24.12.2001 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 18751. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідача заперечень та заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 20.12.2001 року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , на підставі доручення, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барською Л.Є. від 07.12.2001р., реєстровий № 3825, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір купівлі - продажу нерухомого майна на 1/1 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 20.12.2001 року на Товарній Біржі "Едвайс-Ріелті" за реєстраційним № 237, зареєстрований 24.12.2001 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 18751. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved