Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

01 листопада 2013 року позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторингова компанія «Вектор Плюс», який 28.11.2012 року відповідно Договору факторингу відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0318/0608/45-011, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 68400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,90% на рік, з кінцевим строком повернення 20.06.2022 року. [PERSON] зобов'язалася своєчасно повертати кредит, нараховані відсотки у відповідності до умов кредитного договору. Однак відповідач свої обов'язки виконує неналежним чином та станом на 20.06.2013 р. має заборгованість: за кредитом - 65352,03 доларів США,що є еквівалентом 522 358,78 грн., по відсотках - 22990,35 доларів США, що є еквівалентом 183 761,87 грн., пеня - 23 220,86 доларів США, що є еквівалентом 185 604,33 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року ВАТ «Сведбанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки №0318/0608/45-011-Z-1 від 20.06.2008 року, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] Оскільки вказана квартира є іпотечним майном та кредитор має право переважно перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, тому позивач просить в рахунок заборгованості [PERSON] перед позивачем в розмірі 891 724,98 грн. за кредитним договором № 0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] та виселити відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2014 року позов задоволений частково. Звернуто стягнення на користь позивача на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності в рахунок сплати боргу за кредитним договором №0318/0608/45-011 від 20.06.2008 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, який відповідає ринковій вартості на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна і не нижче визначеної в договорі іпотеки №0318/0608/45-011-Z-1 від 20.06.2008 року вартості предмету іпотеки, тобто 369111 грн. Стягнуто на користь позивача з [PERSON] судовий збір в розмірі 3441 грн. В іншій частині позовних ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2014 року заочне рішення залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2014 року в частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про виселення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав усні пояснення, які ґрунтуються на тому, що спірній квартирі зареєстровані малолітні діти, та у випадку задоволення позову будуть порушені їх права. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов в частині виселення [PERSON] зі спірної квартири без надання іншого житла, із зняттям з реєстраційного обліку підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, не потребує доказування факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором та обґрунтованості вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві власності. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою ст. ст. 9, 109 ЖК УРСР, ст. ст. 39?40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Судом встановлено, що позивач 10.07.2013 року направив письмову вимогу на адресу [PERSON] щодо добровільного виселення з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки. Зазначену вимогу направлено листом з рекомендованим повідомленням (а.с. 97-98, 99). [PERSON] отримано зазначену вимогу 31.07.2013 року (а.с. 100). У встановлений законом строк відповідач не звільнив житлове приміщення, яке є предметом іпотеки. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2, 164). Заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки позивач ставить питання лише про виселення із спірної квартири відповідача [PERSON], отже з урахуванням положень ст. 11 ЦПК України виселення неповнолітніх дітей не є предметом зазначеного спору. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved