overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 07 травня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням дочки не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Її доходу не вистачає для належного матеріального забезпечення потреб дитини. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з»явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце і час його проведення належним чином повідомлений. Надіслав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, щодо задоволення даного позову не заперечує. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому вважає ухвалити рішення про його задоволення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено і це вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 29.07.2011 року, батьками [PERSON], є сторони по справі (а.с.4). Про те, що дитина сторін [PERSON], [INFO] входить до складу сім"ї своєї матері [PERSON] свідчить довідка №470 від 18.11.2014 року, видана виконкомом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району (а.с.7). Із пояснень відповідача також встановлено, що інших утриманців він не має, за станом здоров"я-працездатний. Враховуючи зазначене, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дочку сторін [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.11.2014 року і до повноліття дитини. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в розмірі - 243 грн. 60 коп. на користь Червоноармійського районного суду Житомирської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до\- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- \- [PERSON] про визначення частки в спільній сумісній власності. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON], з 06.03.1982 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу мають дорослу дочку [PERSON] Квартира [ADDRESS] приватизована у відповідності з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" на членів їх родини: їх, позивачів по справі та відповідача, що підтверджується "Свідоцтвом про право на житло № Т-195" згідно розпорядження № Т -61 від 23.01.2006 року, виданим органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів. В цьому свідоцтві не вказано, що дана квартира належить всім їм в рівних частках. На теперішній час між ними з відповідачем досить складані відносини у зв'язку з чим виникають питання пов'язанні з фактичним користуванням спільним помешканням. Добровільно розв'язати ці питання з відповідачем виявляється неможливим, а тому змушені за вирішенням спору звертатись до суду. Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Вважають, що суд має можливість задовольнити їх вимоги, оскільки вони не суперечать закону і не порушують права і свободи відповідача. Просять визнати, що кожному з них: [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частці квартири [ADDRESS] загальна площа якої складає - 45,3 кв.м. м.кв., житлова площа - 27, 2 кв.м. Позивачі в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду с заявами про підтримку позову та розгляд справи в їх відсутність. Відповідач - в судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов належить задовольнити із слідуючих обставин. Згідно свідоцтвом про право на житло № Т-195, на підставі розпорядження № Т -61 від 23.01.2006 року, виданим органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради народних депутатів позивачі та відповідач є власниками квартири [ADDRESS](а.с.10) і яка є спільною сумісною власністю, а тому мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. Таким чином, згідно з вимогами ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісній власності є рівними, а тому суд вважає необхідним визначити із майна, що є у спільній сумісній власності по 1/3 частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] кожному співвласнику. На підставі ст.ст.370 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №006-06506-110411 у розмірі 4 888грн. 82коп., посилаючись на те, що 11 квітня 2011 року позивач відкрив відповідачці картковий рахунок [NUMBER] з кредитною лінією на загальну суму 100 000грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 5 000грн. Відповідачка скористалася кредитними коштами, але належним чином не виконує зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 18 серпня 2014 року виникла вищевказана прострочена заборгованість. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Згідно кредитного договору №006-06506-110411 від 11 квітня 2011 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки позивач виконав на себе взяті зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] надавши відповідачу платіжну картку та відкривши кредитну лінію на загальну суму 100 000грн., встановивши на день укладення кредитного договору ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5 000грн. Розрахунком заборгованості стверджується, що станом на 18 серпня 2014 року за відповідачкою рахується заборгованість на загальну суму 4 888грн. 82коп., яка складається з: 4 888грн. 82коп. - тіла кредиту. Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов»язання. Таким чином, вимоги ПАТ "Дельта Банк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту у розмірі 4 888грн. 82коп., є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У листопаді 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №008-06505-300411 у розмірі 10 185грн. 87коп., посилаючись на те, що 30 квітня 2011 року позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] з кредитною лінією на загальну суму 100 000грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунок в сумі 10 000грн. Відповідач скористався кредитними коштами, але належним чином не виконує зобов»язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 18 серпня 2014 року виникла вищевказана прострочена заборгованість. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Згідно кредитного договору №008-06505-300411 від 30 квітня 2011 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки позивач виконав на себе взяті зобов»язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] надавши відповідачу платіжну картку та відкривши кредитну лінію на загальну суму 100 000грн., встановивши на день укладення кредитного договору ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000грн. (а.с.3-7). Розрахунком заборгованості стверджується, що станом на 18 серпня 2014 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 10 185грн. 87коп., яка складається з: 10 185грн. 87коп. - тіла кредиту (а.с.10). Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов»язання. Таким чином, вимоги ПАТ "Дельта Банк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту у розмірі 10 185грн. 87коп., є підставними і такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15.07.1989 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть і шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2012 року. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.07.1989 року між позивачем та відповідачем відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Неповнолітніх дітей сторони не мають. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням відповідача суд вважає можливим залишити їй набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]". Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що позивач надає відповідачам, які проживають в квартирі [ADDRESS] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі ігнорують виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за надані їм послуги у розмірі 6 126,92 грн.. Просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь комунального підприємства "Управління міським господарством" заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 6 126,92 грн.. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається із матеріалів справи, позивач надає відповідачам, які проживають в квартирі [ADDRESS] житлово-комунальні послуги. Відповідачі ігнорують виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за надані їм послуги у розмірі 6 126,92 грн.. Звернення та попередження адміністрації комунального підприємства "Управління міським господарством" про погашення заборгованості не мають позитивного результату. Відповідачі добровільно не погоджуються сплачувати заборгованість та продовжують ухилятися від їхньої спати. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що позивач надає відповідачу, яка проживає в квартирі [ADDRESS] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач ігнорує виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по оплаті за надані їй послуги у розмірі 7 135,66 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства "Новосілки" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 7 135,66 грн. та судовий збір. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. За правилами ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається із матеріалів справи, позивач надає відповідачу, яка проживає в квартирі [ADDRESS] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач ігнорує виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим у неї станом на 01.10.2014 р. виникла заборгованість по оплаті за надані послуги у розмірі 7 135,66 грн., яка складається з боргу: - 3 308,16 грн. - опалення; - 2 937,00 грн. - квартплата; - 890,50 грн. - холодне водопостачання. Звернення та попередження адміністрації комунального підприємства "Новосілки" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про погашення заборгованості не мають позитивного результату. Відповідач добровільно не погоджується сплачувати заборгованість та продовжує ухилятися від їхньої спати. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з уточненим у подальшому позовом до відповідача та просить стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 22 187 грн. 94 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3 663 грн. 60 коп. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 1 328 грн. 28 коп. В судове засідання сторони не з'явились, до його початку від сторін надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, представник відповідача позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 1981 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством "Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" та звільнена з роботи 09 вересня 2014 року. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу. Статтею 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. При звільненні працівника, згідно ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Проте, в порушення вищезазначених норм законодавства, розрахунок при звільненні з позивачем не проведений та відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 березня по 09 вересня 2014 року в сумі 22 187 грн. 94 коп. Компенсація за затримку виплати заробітної плати, нарахованої після 01.01.2001 р., розраховується відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159 та становить у даному випадку 1 328 грн. 28 коп. Середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 09 вересня по 18 листопада 2014 року становить 3 663 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved