Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу згідно кредитного договору №б/н від 27.06.2008 року в розмірі 13023 гривень 01 копійок та стягнення судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 червня 2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у сумі 2300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 31.12.2016 року становить 13 023,01 гривень та складається з наступного: - 6589,96 грн. - заборгованість за кредитом; - 4692,43 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 644,29 грн. - заборгованість по комісії; - 1096,33 грн.- заборгованість по судовим штрафам. Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, то просить стягнути її в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 31.12.2016 року, "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку". В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість надав суду клопотання, в якому позовні вимоги Банку підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення у ній. ( а.с. 29 ) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Разом з тим суду пояснив, що через тяжкі життєві обставини, зокрема, відсутність крім пенсії інших доходів, допустив заборгованість по кредиту, який сплачував по мірі можливості. В той же час повідомив, що в змозі сплачувати заборгованість лише з пенсії, що отримує, якої на всі потреби не вистачає. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини\~ позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином\~ відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 27.06.2008 року кредитного договору № б/н, за яким Банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, відповідач отримав кредитні кошти на загальну суму 2300 грн., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36,00% річних та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується документально. ( а.с. 7 - 14) Як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем, та розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній карті, про що свідчить рух коштів по рахунку. В той же час, [PERSON] свого обов'язку по поверненню кредиту у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.12.2016 року за ним утворилась заборгованість в сумі 13 023,01 гривень та складається з наступного: - 6589,96 грн. - заборгованість за кредитом; - 4692,43 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 644,29 грн. - заборгованість по комісії; - 1096,33 грн.- заборгованість по судовим штрафам. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. ( а.с. 3-6). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Як вбачається із розрахунку, Банк з 01.04.2015 року збільшив відсоткову ставку з 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором на 43,20 %. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 3 ст. 1056 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, одностороння зміна відсоткової ставки кредитором є нікчемною, а тому задоволенню підлягає лише сума нарахованої заборгованості по тілу кредиту відсотках і пені, обчисленої до дати односторонньої зміни відсоткової ставки, а саме до 01.04.2015 року, оскільки розрахунку тіла кредиту та прострочених по ньому зобов'язань після 01.04.2015 року виходячи із розміру відсотків - 36% річних, позивачем суду не представлено. Як видно з розрахунку заборгованості, станом на 01.04.2015 року борг [PERSON] за договором кредиту становить: 5860,36 грн. - заборгованість за кредитом, 179,78 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість по пені. Таким чином, проаналізувавши пояснення відповідача, досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження, однак у розмірі, який є документально підтвердженим і нормативно обгрутованим. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 7136 гривень 47 копійок, що складається з тіла кредиту, відсотків та судових штрафів, нарахованих виходячи з 36% процентної ставки станом на 01.04.2015 року, а також процентів і комісії нарахованої виключно на прострочену заборгованість станом на 01.04.2015 року в сумі 179,78 грн.. В решті позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 551 1054 ЦК України,

Outcome: partial