Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

02.02.2021 до Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшов позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.01.2013 в розмірі 16982,51 грн., яка складається: 13579,54 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3402,97 грн. заборгованість за простроченими відсотками та судові витрата у розмірі 2270,00 грн.- сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 16 січня 2013 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому збільшився до 15000,00 гривень. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому зазначає, що формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua,згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву, між сторонами у відповідності до ст.634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач, в порушення умов вказаного договору, не виконав належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 29 грудня 2020 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 16982,51 гривень, яка складається: 13579,54 грн. - заборгованості за тілом кредиту, а саме заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3402,97 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів банку. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 лютого 2021 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності представника адвоката Зінченко С.А. 23.02.2021\~надав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~що визнає\~позовні вимоги\~частково,\~а саме\~в частині\~заборгованості за\~тілом кредиту\~у розмірі\~13579,54\~грн.\~Вимоги щодо\~стягнення заборгованість\~за простроченими\~відсотками у\~розмірі 3402,97\~грн.\~вважає незаконними\~та безпідставними, оскільки сторонами під час укладення кредитного договору не було погоджено розмір відсотків, порядок та підстави їх нарахування. Відповідач в обґрунтування викладеної позиції посилається на висновки Великої палати Верховного Суду викладені в постанові від 03.07.2019 року у справ №342/180/17, постанову Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) та просить відмовити у задоволені позову в цій частині. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2013 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. (а.с.19) Відповідачу було\~відкрито кредитний\~рахунок із початковим\~кредитним лімітом, який в\~подальшому збільшився\~до 15000,00\~гривень. (довідка про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки а.с.17) Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, термін дії якої, визначено лютий 2020 року. (довідка - а.с.18) Крім того Банк додав до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та відомості щодо актуалізації вказаних умов, виписку за договором №б/н від 16.01.2013 станом на 31.12.2020 з деталізацією операцій за карткою. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором №б/н від 16.01.2013 станом на 29.12.2020 становить 16982,51 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту) 13579,54 грн., заборгованість за простроченими процентами 3402,97 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Щодо позиції відповідача, а саме заперечення проти позовний вимог про стягнення заборгованості за відсотками, яка викладена у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Так, у заяві позичальника від 16.01.2013 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.01.2013, посилався на заяву позичальника, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. У даному випадку в анкеті-заяві від 16.01.2013, яка підписана сторонами, відсутні умови про встановлення відсотків за користування кредитом та їх розмір. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16.01.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.02.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі,

Outcome: partial