Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

01 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені за борговою розпискою, посилаючись на те, що 01 серпня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він надав відповідачу у борг 5000 гривень на два місяці зі строком повернення до 01 жовтня 2012 року,за несвоєчасне повернення боргу відповідач зобовязався виплатити йому 1 % за кожен календарний день прострочки без обмеження, про що написав письмову розписку. Проте, відповідач не виконав це зобовязання і до теперішнього часу не повернув йому суму боргу. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 06.11.2015р., яке набрало законної сили, у цивільній справі № 243/9406/15-ц за його позовом до [PERSON] зі [PERSON] на його користь було стягнуто суму боргу за договором позики 5000,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 3730,00 гривень, 3% річних у розмірі 450,00 гривень за період з 31 серпня 2012р. по 31 серпня 2015р., неустойку у вигляді пені в сумі 18300,00 гривень за 366 календарних днів. Оскільки на даний час відповідач йому не повернув суму боргу 5000,00 грн., вважає, що має право на стягнення з відповідача пені, 3% річних за користування його коштами та інфляційних втрат за той період, за який вони раніше рішенням суду не стягувалися, а саме: інфляційних втрат за період з 01.09.2015р. по лютий 2016р. включно в розмірі 210,00 грн.; 3% річних за користування його коштами з 01.10.2015р. по 31.07.2016р. в розмірі 124,70 грн.; 1 % пені за кожний календарний день прострочення з 01.10.2013р. по 31.07.2016р в розмірі 51671,00 грн., а усього 52005,74 грн. Позивач в судове засідання не зявився,подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити його позов у повному обсязі і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], місце мешкання якого зазначено у місті Горлівка Донецької області, тобто на території тимчасово не підконтрольній українській владі у звязку із проведенням АТО був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив і заяву про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подав. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши додані докази, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших осіб, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Коджексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній …справі, що набрало законної сили, не доказуються при розхгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 06.11.2015р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені та про відшкодування моральної шкоди були задоволені, зі [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто: суму боргу за договором позики 5000,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 3730,00 гривень, 3% річних у розмірі 450,00 гривень за період з 31 серпня 2012р. по 31 серпня 2015р., неустойку у вигляді пені в сумі 18300,00 гривень за 366 календарних днів. Рішення суду набуло чинності. 14.12.2015р. за заявою позивача [PERSON] на вказану ним адресу були надіслані виконавчий лист та ухвала суду. Таким чином, обставини укладання сторонами договору позики та його невиконання відповідачем станом на 15.09.2015р. є встановленим судовим рішенням і не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIY, який діяв на час звернення позивача до суду з цим позовом, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом; підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчи документи: виконавчи листи, що видаються судами... Словянський місьекрайонний суд видав [PERSON] виконавчий лист про стягнення зі [PERSON] заборгованості, в тому числі і за договором позики. У тексті позовної заяви позивач [PERSON] жодним чином не зазначає про те, чи звертався він до відповідної виконавчої служби із заявами про примусове виконання рішення суду та чому не виконано на даний час рішення суду. Суд, відкриваючи провадження по справі, в ухвалі від 08.09.2016р. зобовязав позивача [PERSON] в строк до 23.09.2016р. надати суду документальні підтвердження невиконання судового рішення станом на 01.09.2016р. (а.с. 12), зазначену ухвалу позивач [PERSON] отримав 08.09.2016р. (а.с. 16). 13.09.2016р. позивач [PERSON] надіслав на електрону адресу суду заяву та клопотання про розгляд спорави за його відсутності та про винесення заочного рішення, не надавши жодних доказів невиконання відповідачем [PERSON] рішення суду станом на 01.09.2016р. (а.с. 17.18). Таким чином, в порушення вимог ст.ст. 57-61 ЦПК України позивачем [PERSON] не надано судом будь-яких доказів на підтвердження як невиконання боржником [PERSON] рішення Словянського міськрайонного суду від 06.11.2015р. на час звернення до суду, так і вчинення позивачем [PERSON] всіх необхідних дій для примусового виконання цього рішення суду (згідно до ст. 527 ЦК України кредитор зобовязаний прийняти виконання договору особисто), що унеможливлює встановлення невиконання судового рішення від 06.11.2015р. та договору позики від 01.08.2012р. станом на 01.09.2016р. Відповідно до ст. 60 ЦПК України суд позбавлений права самостійно витребувати будь-які докази по справі, в тому числі і інформацію від виконавчої служби про стан примусового виконання судового рішення. З урахуванням усього викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних, інфляційних витрат, пені за борговою розпискою після набуття чинності рішенням Словянського міськрайонного суду від 06.11.2015р. Залишення даного позову без задоволення не позбавляє позивача права на повторне звернення із позовом аналогічного змісту до Словянського міськрайонного суду із викладенням обставин та зазначенням доказів не виконання рішення Словянського міськрайонного суду від 06.11.2015р. на час подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed