Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

01 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачем був укладений кредитний договір б/н від 24.04.2012 року, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач, всупереч норм закону та умов договору зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 31.01.2015 року наявна заборгованість в розмірі 23527 грн. 09 коп., з якої: 10080. 86 грн. - заборгованість за кредитом; 10549.70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300 грн. - заборгованість за пенею та з комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1096.53 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю,просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився та до суду надав телефонограму в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та просить постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання позову зрозумілі. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає вимоги, викладені в заяві, такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач у простій письмовій формі 24.04.2012 року уклали кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору позивач випустив та надав відповідачу - держателю платіжну картку « Універсальна», на яку на день укладення цього договору встановив ліміт у розмірі 10200 грн., відсоткова ставка - 30% річних. Відповідач суму кредиту отримав та зобов»язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором, не виконав, у зв»язку з чим у останнього перед кредитором виникла заборгованість. Станом на 31.01.2015 року наявна заборгованість в розмірі 23527 грн. 09 коп., з якої: 10080. 86 грн. - заборгованість за кредитом; 10549.70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1300 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1096.53 грн. - штраф (процентна складова). Згідно поданого позивачем розрахунку суми заборгованості, останній платіж відповідачем по кредиту було здійснено 31.08.2013 року, після чого в односторонньому порядку від виконання взятих на себе зобов»язань відмовився. Встановив вказані обставини, які сторонами визнані та не підлягають доказуванню, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Так відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 -1053 ЦК України. Окрім того, правова позиція по даному виду правовідносин виписана і в рішенні ВСУ від 17.09.2014 року №6-95цс14, яке є обов»язковим для застосування у даному випадку. Беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору, ніхто із сторін до цього часу не заявив про намір його припинити, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку, та у нього у зв»язку з неналежним виконанням взятого на себе перед банком зобов»язання утворилась заборгованість за кредитним договором, та відповідач не звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає повному задоволенню. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved