Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

У зв`язку з тим, що вона з 15 жовтня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 18 вересня 2014 року, за час шлюбу у них народилося двоє дітей та ними набуто нерухоме майно, яке після розірвання шлюбу не може добровільно розділити з відповідачем, позивачка звернулася з даним позовом до суду та просить визнати незавершене будівництвом будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власність її та відповідача, виділити їй 1/2 частину вищезгаданого незавершеного будівництвом будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами, визнати за нею право власності на дану частину, їхнє право спільної сумісної власності припинити, встановити порядок користування земельною ділянкою, призначеною для обслуговування вищевказаного домоволодіння, витрати по справі розділити відповідно до норм ЦПК України. 07 грудня 2020 року представником позивачки, адвокатом Курганською О.В., подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, яку вона мотивуючи тим, що по справі була проведена експертиза, наявними є докази того, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки, тому доцільним є відступити від рівності часток у спільному майні подружжя, просить визнати будівельні матеріали та конструктивні елементи незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , визначити за [PERSON] 8641/10000 та за [PERSON] 1359/10000 розміру часток у праві спільної сумісної власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи вищевказаного незавершеного будівництвом житлового будинку, в порядку поділу майна, що є спільною частковою власністю сторін виділити у власність [PERSON] будівельні матеріали та конструктивні елементи незавершеного будівництвом вищевказаного житлового будинку, із стягненням із неї компенсації на користь [PERSON] за його частку у спільному майні в сумі 52507,79 гривень, визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,25 га, що за адресою: [ADDRESS] , судові витрати покласти на відповідача. В судовому засідання позивачка [PERSON] позов, з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Пояснила, що за час перебування з відповідачем у шлюбі набули незавершене будівництвом будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] , станом на сьогодні там розморожені батареї, водопостачання немає, сиплеться штукатурка, відповідач познімав вікна та двері. Вона доступу до будинку немає. Такі дії відповідача призводять до того, що їх спільне майно руйнується. Також зазначила, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист зі стягнення з відповідача аліментів, однак відповідачем такий не виконується. Є значною заборгованість по аліментах. Враховуючи вищевикладене, просила позов, з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, задоволити. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Курганська О.В., в судовому засіданні позов підтримала і пояснила, що відповідачем не заперечується, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, станом на сьогодні незавершене будівництво має відхилення від будівельного паспорту. Крім того, на сьогоднішній день відповідачем не проводяться будівельні роботи незавершеного будівництва, навпаки, відповідач знімає обладнання, будинок руйнується. Також вказала, що просить відійти від рівності часток у спільному майні подружжя шляхом збільшення частки позивачки, оскільки за відповідачем рахується борг по сплаті аліментів, саме на цю суму просить збільшити частку, в зв`язку з чим права відповідача порушені бути не можуть. Крім того, зазначила, що оскільки земельна ділянка під будівництво була виділена, але право власності на неї не оформлено, вважає за необхідне передати земельну ділянку у користування позивачці. Враховуючи вищевикладене, той факт, що об`єкт незавершеного будівництва є неподільним, просить позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, задоволити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшло заперечення на позовну заяву про поділ майна подружжя в якому позов визнав частково, просив виділити позивачці 1/3 частину будинку та земельну ділянку в розмірі, необхідному для обслуговування цієї частки будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Заперечення мотивоване тим, що спірна ділянка набута ним особисто за час перебування у шлюбі внаслідок її безоплатної приватизації, а тому в розумінні п.5 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України, є його особистою власністю, не є спільно нажитим майном подружжя і поділу не підлягає. Окрім того, спірний будинок не введено в експлуатацію, є недобудованим, непридатним для постійного проживання в ньому. Що стосується побудови домоволодіння, вказав, що будувався він і будується дотепер ним особисто, за його особисті кошти, а також за кошти, які він особисто позичив у своїх знайомих, з особистих коштів він борг повертає. Однак будинок він будує для своєї сім`ї, а саме: дружини та їхніх двох дітей, тому дивним для нього є наявність спору у суді, оскільки жодних пропозицій мирного врегулювання спору з боку позивачки не надходило. Незрозумілим вважає стягнення з нього аліментів на утримання дітей, оскільки доводи позивачки, що він належної допомоги на утримання дітей не надає, не відповідають дійсності. В зв`язку з будівництвом будинку для всієї сім`ї, практично весь час він перебуває на заробітках, а всі одержані доходи вкладає в будівництво, про що позивачці відомо. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причину неявки відповідач суду не повідомила і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв`язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1999 року, який розірвано рішенням Рівненського районного суду від 18 червня 2014 року (справа № 570/3608/14-ц). Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Під час шлюбу сторін, згідно з рішенням Заборольської сільської ради № 14 від 02 липня 2002 року [PERSON] передано безоплатно із земель комунальної власності сільської ради у власність земельну ділянку площею 0,25 га в с.Забороль для будівництва житлового будинку та надано дозвіл [PERSON] на будівництво жилого будинку і господарських будівель після виготовлення необхідної технічної документації у відділі містобудування, архітектури та житлового комунального господарства Рівненської РДА. У 2002 році було виготовлено проект одноквартирного мансардного 6-кімнатного житлового будинку за № АРР-2-97 та розпочато будівництво. Всі дозвільні документи щодо будівництва будинковолодіння по [ADDRESS] , виготовлялися на ім`я [PERSON] , проти чого сторони не заперечують. На вказаній земельній ділянці було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями. Комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради" на ім`я [PERSON] було виготовлено технічний паспорт від 18 вересня 2018 року, на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . В даному технічному паспорті зазначено 2003 рік побудови житлового будинку. З метою встановлення технічної можливості реального поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, а також вартості домоволодіння, ухвалою суду була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Судовим експертом Зібером О.В. була проведена вищевказана експертиза, за результатами якої був складений висновок експерта № 200316/1_30 від 10 серпня 2020 року, в якому зазначено, що ступінь готовності незавершеного житлового будинку по [ADDRESS] становить 88,5 відсотків, а ступінь готовності незавершеної будівництвом господарської будівлі за вищевказаною адресою становить 51,6 відсотки. Крім того, у висновку експерта визначена ринкова вартість вищевказаного незавершеного будівництвом житлового будинку, будівель та споруд, яка складає суму 372761,00 гривень. Вказано також, що розробити варіанти поділу між двома співвласниками вищевказане майно на два окремі об`єкти нерухомості по 1/2 частині кожному не надається можливим. Висновок експерта є обґрунтованим, повним, складений відповідно до діючого законодавства з використанням відповідної технічної документації, а тому сумніву у суду не викликає. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів № 47286 від 23 вересня 2020 року, № 45743 від 07 вересня 2020 року, № 45741 від 07 вересня 2020 року № 45742 від 07 вересня 2020 року, виконаних державним виконавцем Рівненського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) Діаною Потонею, сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] становить 133872,71 грн. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А ст.16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і визначає, що способом захисту може бути визнання права. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 вищевказаної статті визначено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Стаття 71 СК України передбачає, що є об`єкти права спільної сумісної власності подружжя, діляться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.368, 369, 372 Цивільного кодексу України. Частиною 2 ст.364 ЦК України визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. У суду не виникло сумніву, що незавершені будівництвом житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки цей будинок був побудований під час зареєстрованого шлюбу сторін. Ці обставини не були спростовані під час розгляду справи судом, а, навпаки, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Однак при визначенні часток вищевказаного нерухомого майна, судом враховується його вартість та сума боргу відповідача перед позивачкою по сплаті аліментів на їхніх дітей, тому на думку суду є доцільним збільшити частку позивачки у спільній сумісній власності подружжя в рахунок заборгованості відповідача по аліментам. Крім того, оскільки незавершені будівництвом житловий будинок та господарські будівлі є неподільною річчю, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] його частку у спільному майні, за мінусом наявного у нього боргу по сплаті аліментів перед [PERSON] , що складає 52507,79 грн. Що стосується встановлення порядку користування земельною ділянкою, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільні сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частина 4 статті 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки земельна ділянка не приватизована, але враховуючи, що на земельній ділянці знаходяться незавершені будівництвом житловий будинок та господарські будівлі, які є спільною сумісною власністю сторін, але які виділяються цілком позивачці із стягненням з неї компенсації на рахунок відповідача, то до позивачки [PERSON] має перейти право користування всією земельною ділянкою. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачкою було обрано належний спосіб захисту своїх прав, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення і поділу підлягає вказані незавершені будівництвом житловий будинок та господарські будівлі з визначенням порядку користування земельною ділянкою. Отже, суд вважає, що в наявності є порушення прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними і допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] , необхідно стягнути витрати на проведення експертизи та судовий збір, який був сплачений позивачкою при поданні позову до суду, оскільки такі витрати документально підтверджені відповідними доказами.

Outcome: approved