Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

01 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 20.04.2016 по 31.01.2018 у сумі 6472 грн. 71 коп. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову, посилаючись на те, що він не мав постійного місця роботи, а тому не сплачував аліменти. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття\~- 17 лютого 2020 року. З розрахунку заборгованості по аліментах, складеного головним державним виконавцем, вбачається, що з 20 квітня 2016 року відповідач аліменти не сплачує, у звязку з чим станом на 31 грудня 2017 року утворилась заборгованість у сумі 19051 грн. 33 коп. У січні 2018 року нараховано аліментів в розмірі 1166 грн. 80 коп., які в цьому місяці не сплачувалися, а тому на кінець січня 2018 року утворилась заборгованість в сумі 20218 грн. 13 коп. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості . З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно розрахунку позивача, пеня за прострочення сплати аліментів за період з 20.04.2016 по 31.01.2018 складає 6472 грн. 71 коп. Наданий позивачем розрахунок заборгованості по аліментах частково спростовано відповідачем, який надав суду новий розрахунок заборгованості, в який включено сплачу ним 29.07.2016 аліменти в сумі 995 грн. 00 коп. при нарахованих у липні місяці 2016 року 770 грн. 60 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у червні 2016 року не сплачено позивачем аліментів в сумі 524 грн. 60 коп. (з урахуванням того, що у липні відповідач сплатив 995 грн. 00 коп., з яких було погашено аліменти за липень 770 грн. 60 коп. та 224 грн. 40 коп. в рахунок нарахованих аліментів за червень 2016 року. З урахуванням викладеного, пеня по аліментах за червень 2016 року становить 157 грн. 38 коп., а за липень пеня не нараховується, адже в липні місяці 2016 року відповідач сплатив аліменти. Крім того, позивачем здійснено розрахунок пені за квітень 2016 року з урахуванням 30 днів прострочення, проте з розрахунку державного виконавця вбачається, що заборгованість по аліментах утворилася починаючи з 20 квітня 2016 року, а тому пеня має бути нарахована за 10 днів прострочення та становить 49 грн. 93 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача пеню по аліментам за період з 20.04.2016 по 31.01.2018 у сумі 6066 грн. 65 коп. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial