Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Спрямованим до суду позовом, в кінцевій його редакції (а.с.150-151 т.2), [PERSON] просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 500 кв.м., що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, шляхом знесення побудованого на ній двоповерхового з одноповерховою прибудовою площею 160,8 кв.м., бутового паркану та огорожі у вигляді металевої сітки за рахунок відповідача або за рахунок позивача з подальшим відшкодуванням відповідачем витрат на їх знесення. В обґрунтування позову вказала, що на вищевказаній і належній їй земельній ділянці відповідачем без її на те згоди було побудовано вищезазначене нерухоме майно та з метою введення його в експлуатацію останнім подано недостовірні відомості до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області щодо ідентифікуючих даних земельної ділянки та адреси її знаходження. У судовому засіданні позивач та її представник позов в остаточній його редакції підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач та його представники проти позову заперечили і просили суд відмовити у його задоволенні. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення сторін та їх представників, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 10 вересня 2010 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], (відповідачем), [PERSON] (позивачем) з іншої, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.14-15 т.1) площею 1\~000 кв.м., що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер: 1822083000:06:000:1040 і яка має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Згідно п. 1.1 даного правочину позивач та відповідач в рівних частках кожен прийняли у власність вищевказану земельну ділянку. Внаслідок поділу придбаної сторонами земельної ділянки позивач стала власником земельної ділянки площею 0,0500 га, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, кадастровий номер 1822083000:06:000:1339, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.17-18). При розподілі земельної ділянки площею 1000 кв.м. між позивачем та відповідачем її цільове призначення не змінювалось (а.с.9 т.1). Відповідач, в свою чергу, став власником іншої і суміжної ділянки з таким самим цільовим призначенням (для ведення особистого селянського господарства), кадастровий номер 1822083000:06:000:1338 (а.с.148 т.2). 5 листопада 2013 року позивач звернулась із заявою до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області за якою проводилась перевірка дотримання містобудівного законодавства при будівництві відповідачем житлового будинку, що розташований за адресою: с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, 12. Даною перевіркою встановлено, що замовником будівництва одноквартирного житлового будинку є відповідач, який розпочав будівництво згідно поданого до інспекції ДАБК у Житомирській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с.99 т.1), яке зареєстровано 7 серпня 2013 року. Також, останнім було подано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822083000:06:000:1338, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (за межами населеного пункту) і має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, а також декларацію про готовність обєкта до експлуатації (а.с.100-102 т.1). Водночас, проведеною перевіркою встановлено, що збудований на зазначеній земельній ділянці будинок відсутній (на час проведення перевірки на земельній ділянці виконано лише фундамент) внаслідок чого відповідач вказав недостовірні дані в декларації про готовність обєкта до експлуатації (а.с.45 т.1) і з огляду на що, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.103-104, 106-107 т.1). Листом від 5 вересня 2014 року позивача повідомлено про скасування вищевказаних повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність обєкта до експлуатації (а.с.64 т.2). Згідно листа Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 листопада 2013 року (а.с.78 т.1) рішення про присвоєння юридичної адреси належній відповідачу згідно державного акта на право власності серії "ЯМ" № 560325 земельній ділянці площею 0,05 га не приймалось. 5 лютого 2014 року позивач звернулась до Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області із заявою про незаконне заволодіння відповідачем належною їй земельною ділянкою (а.с.136 т.1). Листом від 1 вересня 2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області позивача повідомлено, що відповідач самовільно зайняв належну їй земельну ділянку і збудував на ній житловий будинок та встановив огорожу, про що складено відповідний акт обстеження (а.с.180-182 т.1) та нараховано заподіяну шкоду (а.с.142 т.1). Відповідно до адресованих позивачу листів Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 12 вересня 2014 року (а.с.178 т.1) відповідачу не надавалась земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, 12 і такої юридичної адреси на території сільської ради немає (а.с.179 т.1). За такою адресою на імя відповідача виготовлено технічний паспорт на будинок (а.с.199-200 т.1). Згідно інформації відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури від 5 вересня 2014 року (а.с.182 т.1) в реєстрі забудовників у даному відділ щодо отримання будівельного паспорта на забудову земельної ділянки на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області відповідач не значиться. Про місце розташування належних сторонам земельних ділянок, останні були обізнані, що було встановлено судовим рішенням (а.с.128-129 т.2), а отже, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, такі фактичні обставини є для суду преюдиційними. Так, рішенням апеляційного суду Житомирської області від 2 грудня 2015 року встановлено, що з 2011 року сторонам було достовірно відомо місце розташування земельної ділянки кожного з них (абзац 11 описово-мотивувальної частини рішення суду апеляційної інстанції). Також, факт обізнаності сторін про місцезнаходження таких ділянок підтверджується наявними у матеріалах справи копіями технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (а.с.157-173 т.1; а.с.144-149 т.2). В ході розробки останніх (технічних документацій), крім встановлення меж земельних ділянок, акти на землю приводились у відповідність з кадастровою картою України. Такі обставини не викликають жодних сумнівів у суду щодо обізнаності [PERSON] про місце знаходження зазначених земельних ділянок. Відповідно до висновку проведених у справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз (а.с.2-25 т.2) встановлено що: на земельній ділянці площею 0,0500 га, кадастровий номер 1822083000:06:000:1339, що розташована на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області розміщено двоповерховий житловий будинок з одноповерховою прибудовою загальною площею 160,8 кв.м. та огорожа, яка не внесена до матеріалів технічної інвентаризації; огорожа представлена двох типів: 1. у вигляді бутового паркану висотою від 1,35 до 2,3 м. та влаштованими по ньому цеглинами стовпчиками висотою 0,51 м. із кроком 2,4 м. Обєм огорожі становить близько 40 погонних метрів; 2. у вигляді металевої сітки в металевому обрамленні кутиком по металевих стовпах з монолітним цоколем, із розмірами секції 1,5 на 3,0 м. Загальна висота огорожі становить близько 47 погонних метрів; вартість будівельних робіт, проведення яких необхідно для демонтажу житлового будинку та споруди огорожі на земельній ділянці площею 0,0500 га, кадастровий номер 1822083000:06:000:1339, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, згідно результатів проведеного обстеження та наданих матеріалів, в діючих цінах на момент проведення дослідження, складає 137\~654,00 гривні. Згідно висновку експертного оціночно-будівельного та оціночно-земельного дослідження від 31 березня 2014 року (а.с.157-168), проведеного за заявою відповідача, дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки площею 500 кв.м., кадастровий номер 1822083000:06:000:1339, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в цінах станом на дату проведення дослідження, становить 41\~200 гривень, а дійсна (ринкова) вартість житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, вул. Житомирська, 12, 1\~530\~800 гривень. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі врегульовані наступними нормами матеріального права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. кщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України). Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 90 ЗК України). Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 ПП ВССУ №6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Враховуючи вищевикладене, дослідженні в ході розгляду даної справи докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з огляду на наступне. Встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок та є суміжними землекористувачами. На земельній ділянці, що належить на праві власності позивачу, відповідачем, без отримання у встановленому законом порядку згоди на те позивача, було збудовано двоповерховий житловий будинок, паркан та огорожу. На час проведення такого будівництва відповідачу було достеменно відомо про факт належності такої земельної ділянки саме відповідачу, а також про те, що дана земельна ділянка не має цільового призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а були призначена для ведення особистого селянського господарства. На даний час, у звязку з такими і вищевказаними діями відповідача, права позивача, як законного власника земельної ділянки, порушені, а тому підлягають судовому захисту у спосіб, визначений ст. ст. 376, 391 ЦК України, а саме шляхом усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження названим нерухомим майном з відновленням попереднього стану земельної ділянки, шляхом знесення за рахунок відповідача збудованих на ній двоповерхового житлового будинку, паркану та огорожі. Окрім цього, оскільки позов підлягає до повного задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 344,10 гривні та витрат, повязаних із проведенням судової експертизи у сумі 3000 гривень, а всього 3\~344,10 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved