Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

02.06.2015 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненими договору кредиту, договору застави та іпотечного договору, усунення перешкоди у розпорядженні майном. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що 20.03.2008 року між нею та АКБ СР «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №2008/694-Ф03.7-69, за умовами якого відповідач надав їй строковий кредит у розмірі 37000 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась погашати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 12,25% річних строком до 19.03.2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами укладені договір застави цінних паперів №06-09/572 від 20.03.2008 року та іпотечний договір від 20.03.2008 року, за умовами яких позивач передала в заставу (іпотеку) відповідачу певне належне їй на праві власності майно. Станом на 12.08.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість перед банком зі сплати кредиту у розмірі 17000 доларів США. У зв'язку із цим, 12.08.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, згідно якого сторони погодили викласти Договір кредиту в новій редакції та встановили, що заборгованість позичальника за кредитом складає 17000 доларів США, обумовили сплату за користування кредитом 13,25% річних та порядок погашення кредиту. Позивач [PERSON] стверджувала, що Договір про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, згідно якого Договір кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року викладений в новій редакції, - є новацією, оскільки заборгованість зі сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за Договором кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року в розмірі 17000 доларів США трансформована у нове позикове зобов'язання. Посилаючись на ці обставини, позивач вважала, що Договір кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року припинив свою дію з 12.08.2013 року, тобто з моменту підписання Договору про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року. У зв'язку із цим, та на підставі ч. 4 ст. 604 ЦК України, Законів України «Про іпотеку» і «Про заставу», на думку позивача, з 12.08.2013 року припинили свою дію також договори, укладені в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] звернулася із вищезазначеною позовною заявою та просила: -визнати припиненим Договір кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, укладений між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» з 12.08.2013 року; -визнати припиненим договір застави цінних паперів №06-09/572 від 20.03.2008 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк», як заставодержателем, та [PERSON], як заставодавцем, з 12.08.2013 року; -визнати припиненим іпотечний договір від 20.03.2008 року, укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON], як іпотекодавцем, з 12.08.2013 року; -усунути перешкоду у здійсненні [PERSON] права розпорядженням нерухомим майном, шляхом виключення відомостей з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку №2080594, дата та час державної реєстрації 20.03.2008 року 18:46:42. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що виниклі між сторонами правовідносини за своєю правовою природою не є новацією боргу, тому жодних підстав для припинення договорів застави та іпотеки немає. Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чапський А.Е. в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З'ясувавши обставини справи, дослідивши доводи та докази, надані учасниками цивільного процесу в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» був укладений Договір кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, за яким банк надав позивачеві кредит в сумі 37000 доларів США, а остання зобов'язалась здійснювати щомісячне погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,25% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 19.03.2028 року. Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року кредит надавався позичальнику на наступні цілі: фінансування інвестування житла - однокімнатної квартири, загальною проектуємою площею 43,52 кв.м., яка знаходиться на 6 поверсі, та будується за адресою: [ADDRESS]. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту, 20.03.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] був підписаний договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. за реєстровим №646. За умовами цього договору позивач передала в іпотеку банку належні їй майнові права у будівництві однокімнатної квартири, загальною проектуємою площею 43,52 кв.м., яка знаходиться на 6 поверсі, та будується за адресою: [ADDRESS]. 20.03.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та позивачем в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту був укладений Договір застави цінних паперів №06-09/572, за умовами якого [PERSON] передала в заставу банку належні їй цінні попери: іменні, безпроцентні (цільові) облігації, код випуску цінного папера серія А №000817, емітовані ТОВ «Альянс-Жилстрой», номінальною вартістю одного цінного паперу - 25 гривень, кількість цінних паперів - 4352 шт. У зв'язку із укладення шлюбу 06.06.2009 року позивач змінила своє прізвище з «Заскалета» на «Василішина». АКБ СР «Укрсоцбанк» було перейменовано в ПАТ «Укрсоцбанк». В процесі розгляду справи сторони визнали, що станом на 12.08.2013 року розмір заборгованості за Договором кредиту у [PERSON] складав 17000 доларів США. У зв'язку із цим, 12.08.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та нею був підписаний Договір про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, згідно якого були внесені певні зміни до Договору кредиту, зокрема, встановлено, що погашення заборгованості позичальника за кредитом у сумі 17000 доларів США здійснюватиметься згідно з графіком, який є Додатком №1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 10.09.2013 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 11.12.2021 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін. 12.08.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був підписаний Договір про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, згідно якого сторони дійшли згоди Договір кредиту викласти в новій редакції, що було обумовлено переходом кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС «FlexCube». [PERSON] на час укладення такого договору із вищезазначеними умовами погодилась, її чоловік [PERSON] також надав свою письмову згоду на укладення позивачем вищезазначеного договору. У зв'язку із внесеними змінами до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, між сторонам 12.08.2013 року був укладений відповідний договір про внесення змін до договору іпотеки. На внесення змін до іпотечного договору чоловік [PERSON] - [PERSON] надав свою письмову згоду, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою про згоду від 12.08.2013 року. Не погоджуючись із твердженнями позивача про те, що у зв'язку із укладенням 12.08.2013 року Договору про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року між сторонами існує інше зобов'язання згідно Договору про внесення змін, яке замінило зобов'язання, що випливало з первинного кредитного договору та яке, відповідно, припинилось, припинивши і всі угоди укладенні в забезпечення виконання первинного зобов'язання суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 604 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1053 ЦК України, на яку посилається позивач, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу). Отже, умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а по-третє, це дійсність первинного зобов'язання. За своїм змістом новація це угода про заміну первісного зобов'язання новим зобовязанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв'язку сторін, оскільки замість зобов'язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов'язання. Тобто, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов'язання, а попередня домовленість про новацію боргу є умовним правочином, посилання на який робиться в первісному зобов'язанні сторін. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного. Законодавцем не встановлено критеріїв, за якими внесення змін до договору можна кваліфікувати як: припинення первісного зобов'язання та заміну первісного зобов'язання новим. Водночас, новація не може мати місце у разі лише тільки зміни будь-якої умови договірного зобов'язання, оскільки це могло б породити проблеми у практиці її застосування, зокрема, у вирішенні питання щодо застосування заходів майнової відповідальності. Окрім того, головним критерієм новації є домовленість сторін про припинення первісного зобов'язання. Так, судом встановлено, що згідно даного Договору про внесення змін до Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, яким викладено в новій редакції вищевказаний Договір кредиту, предметом виниклого зобов'язання між сторонами передбачалось, що кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 17000 доларів США зі сплатою 13,25 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною. Даним Договором про внесення змін від 12.08.2013 року були змінені умови кредитного договору. При цьому, він не містить домовленості сторін про припинення первісного зобов'язання та виникнення нового. В Договорі про внесення змін від 12.08.2013 року мова йде про зміни до пунктів, які стосуються суми позики та строку її повернення, зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, та фактично про реструктуризацію заборгованості, що за своїм змістом є розстроченням сплати заборгованості частками на строк, визначений домовленістю сторін. А розстрочення зобов'язання не є тотожнім поняттям припиненню зобов'язання та не може вважатися новацією. Укладений Договір про внесення змін був оформлений у відповідності до умов Договору кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року, які передбачали можливість внесення змін, додатків та доповнень до цього Кредитного договору. Таким чином, суд вважає, що Договір про внесення змін від 12.08.2013 року, яким договір кредиту був викладений в новій редакції, не замінив зобов'язання по первинно укладеному кредитному договору, тому останній в свою чергу не є припиненим. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. За ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Згідно положень Закону України «Про заставу» та Закону України «Про іпотеку» застава (іпотека) має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії заставного або іпотечного договору. Оскільки між сторонами не було заміни первісного зобов'язання новим зобов'язанням, строк дії договору застави цінних паперів №06-09/572 від 20.03.2008 року та іпотечного договору від 20.03.2008 року не закінчився, тому відсутні жодні підстави вважати припиненими додаткові зобов'язання позивача щодо передачі в іпотеку та заставу банку належних їй майна та/або майнових прав до повного виконання зобов'язань за Договором кредиту №2008/694-Ф03.7-69 від 20.03.2008 року. При таких обставинах, посилання позивача на те, що внаслідок укладення Договору про внесення змін до договору кредиту відбулась новація, у зв'язку з чим договори іпотеки та застави припинили свою дію відповідно до ч. 4 ст. 604 ЦК України - є безпідставними. Будь-яких інших підстав, визначених законом, для припинення договорів іпотеки та застави згідно наданих позивачем доказів не вбачається. У зв'язку із вищевикладеним, вимоги позивача про визнання договору застави цінних паперів №06-09/572 від 20.03.2008 року та іпотечного договору від 20.03.2008 року припиненими та усунення перешкоди у здійсненні [PERSON] права розпорядженням нерухомим майном шляхом виключення відомостей з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку №2080594, дата та час державної реєстрації 20.03.2008 року 18:46:42. - не відповідають вимогам закону. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов'язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed