Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Прокурор м. Луцька в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради, Управління Держземагенства України у [PERSON] районі Волинської області, [PERSON] про визнання недійсним державного акту, зобовязання повернути земельну ділянку у комунальну власність. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що прокуратурою міста [PERSON] проведено перевірку за зверненням депутата [PERSON] міської ради [PERSON] з приводу порушень вимог земельного законодавства під час передачі у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,1 га, вартістю 241 480 гривень, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вулиці Космонавтів, 13. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №428 від 31.07.2001 року "Про попереднє погодження місця розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину [PERSON]" погоджено [PERSON] місце розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці загальною площею 0,10 га на вулиці Космонавтів, 13, за рахунок земель, міськземфонду. Рішенням № 429 від 31.07.2001 року "Про затвердження проекту відведення та надання громадянину [PERSON] земельної ділянки на вулиці Космонавтів, 13" вказану земельну ділянку надано у приватну власність зазначеному громадянину. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2002 року, яке набрало законної сили 13.05.2002 року, у справі № 2-61/2002 за позовом прокурора міста [PERSON] до виконавчого комітету [PERSON] міської ради про визнання незаконним і скасування рішення виконкому [PERSON] міської ради, визнано незаконними та скасовано вищевказані рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Незважаючи на це, [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 429 від 31.07.2001 року, яке визнане судом незаконним та скасоване, 26.08.2009 року видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195, згідно якого останньому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вулиці Космонавтів, 13. Вказаний державний акт, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0109007701001 підписаний [PERSON] міським головою та начальником управління Держкомзему у місті [PERSON]. Фактично, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 324195 виданий [PERSON], в порушення ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, без будь-якого рішення органу місцевого самоврядування. Таким чином, [PERSON] видано державний акт на підставі скасованого судом рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Також, прокуратурою міста [PERSON] встановлено, що спірна земельна ділянка вільна від забудови, що підтверджується протоколом огляду місця події від 19.02.2015 року, проведеного в рамках кримінального провадження 42014030010000190. Таким чином, начальник управління Держкомзему у м. Луцьку та [PERSON] міський голова, як керівник органу місцевого самоврядування, не пересвідчившись у чинності рішення, на підставі якого видається державний акт серії ЯЕ №324195 на право власності на земельну ділянку по вулиці Космонавтів, 13, неправомірно його підписали, в результаті чого [PERSON], без будь-якої на те підстави, отримав у власність землю, площею 0,10 га за вказаною адресою. [PERSON] міською радою, як представником територіальної громади, порушений порядок передачі [PERSON] земельної ділянки, таким чином, порушене право власності територіальної громади на вказану земельну ділянку. Враховуючи, що [PERSON] міська рада, в особі міського голови, порушила інтереси територіальної громади, спірна земельна ділянка вибула з її володіння поза волею. [PERSON] міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади міста [PERSON], здійснює відповідно до закону від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, землями в межах міста. До делегованих повноважень міської ради у контексті ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» належать повноваження по здійсненню контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, вирішенням земельних спорів у порядку, встановленому законом. В даному випадку [PERSON] міською радою в особі міського голови порушений встановлений загальнодержавний порядок безоплатної передачі спірної земельної ділянки. В зв'язку із цим дії [PERSON] міської ради можна кваліфікувати як незаконні. Міська рада незаконно розпорядилась земельною ділянкою по вулиці Космонавтів, 13, в м. Луцьку, чим порушила інтереси держави та територіальної громади міста [PERSON], а тому вона є одним із відповідачів по даній справі. Просить суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 від 26.08.2009, виданий [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907701001. Зобов'язати [PERSON] (Луцький р-н, с. Зміїнець, вул. Затишна, 3) повернути земельну ділянку площею 0,10 га, вартістю 301 560 грн., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Космонавтів, 13 (кадастровий номер №0710100000:21:076:0020) у комунальну власність територіально громади міста [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні прокурори Лікунов Т.Ю. та Загорська О.І. підтримали заявлений позов з підстав викладених в позовній заяві. При цьому взагалі не враховували, що по даній справі проведено попереднє судове засіданні. На неодноразові вимоги враховувати, що справа підготовлена до судового розгляду під час проведення попереднього судового засідання, всупереч попередньому судовому засіданню підтримували свої доводи. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи [PERSON] міська рада повідомлялася належним чином, подав до суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи [PERSON] міська рада покладається на погляд суду.. Представник відповідача управління Держземагенства у [PERSON] районі Волинської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи управління Держземагенства у [PERSON] районі Волинської області повідомлялося належним чином, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Розгляд справи проводиться у відсутності відповідачів за наявними в матеріалах справи доказах. Заслухавши пояснення прокурорів, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 від 26.08.2009, виданий [PERSON] то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. За приписами ст. 13 Конституції України встановлено, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. ст. 142-145 Конституції України, матеріальною основою органів місцевого самоврядування, крім іншого, є земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Згідно ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Положеннями ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначних цим Кодексом Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів влади або органів місцевого самоврядування тощо. Визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа не передбачено ні даною нормою, ні іншою нормою закону при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа. Судом при розгляді справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 31.07.2001 року №428 «Про попереднє погодження місця розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину [PERSON]» (а.с. 11). Виконавчий комітет [PERSON] міської ради вирішив: 1. Погодити громадянину [PERSON] місце розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд на земельній ділянці загальною площею 0,10 га на вулиці Космонавтів, 13, за рахунок земель міськземфонду згідно з додатком. 2.Зобовязати громадянина [PERSON] замовити в управлінні архітектури та містобудування АПЗ на розробку проектної документації. 3. Майново-правові питання вирішувати у встановленому порядку. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 31.07.2001 року №429 «Про затвердження проекту відведення та надання громадянину [PERSON] земельної ділянки на вулиці Космонавтів, 13» (а.с. 12). Виконавчий комітет [PERSON] міської ради вирішив: 1) Затвердити громадянину [PERSON] проект відведення земельної ділянки на вулиці Космонавтів, 13, площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 2) Надати в приватну власність громадянину [PERSON] земельну ділянку на вулиці Космонавтів, 13, площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з додатком. 3) Зобовязати громадянина [PERSON]: 4) Виконувати обовязки землекористувача відповідно до вимог ст. 40 Земельного кодексу України. 5) Розробити генеральний план забудови вилиці Космонавтів. 6) Виготовити проект будівництва житлового будинку та погодити його в установленому порядку (ДБН ґа.2.2.-97 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»). 7) Перед початком будівельних робіт отримати дозвіл в міській інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт. 8) Забезпечити збереження тра вільний доступ до мереж міських інженерних комунікацій, що проходить по зазначеній території, для проведення ремонтних та профілактичних робіт. 9) Проводити роботи по прибиранню та благоустрою наданої і прилеглої території згідно з планом земельних ділянок. Прилегла територія не підлягає оподаткуванню. Також судом встановлено, що на підставі зазначеного рішення [PERSON] було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 площею 0,10 га, розташовану в м. Луцьку по вулиці Космонавтів, 13, Волинської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Управлінням Держкомзему у місці [PERSON] 26 серпня 2009 року проведено реєстрацію зазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку, про що в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» зроблено відповідний запис за №010907701001 (а.с. 17). Рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки та заповнення державного акта на право приватної власності на землю здійснюють органи місцевого самоврядування або органи виконавчої влади в залежності від місця знаходження земельної ділянки. Також судом встановлено і це вбачається із змісту самого державного акту на право власності на земельну ділянку, що даний акт підписано [PERSON] міським головою та начальником Управління Держкомзему у місті [PERSON] (а.с. 17). З положень ст.ст. 202-216 ЦК України, вбачається, що недійсним може бути визнано саме правочин, а не державний акт на право власності на земельну ділянку, який сам по собі не породжує право власності, а є лише документом, що підтверджує таке право. Громадяни та юридичні особи набувають права власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У ст. 321 ЦК України, визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Законом встановлено можливі випадки для припинення права власності на землю, вичерпний перелік яких визначений у ст. ст. 140, 142, 143 Земельного кодексу України. При цьому, примусове припинення прав на землю здійснюється виключно у судовому порядку у випадках, визначених у ст. 143 Земельного кодексу України. Однак у зазначеному переліку відсутня можливість припинення права власності на землю громадянина у звязку із скасуванням (визнання таким що втратило чинність) рішення, відповідно до якого право власності на землю було набуте. Також судом встановлено, що рішенням суду від 12 квітня 2002 року (а.с. 31) заяву прокурора м. Луцька задоволено. Рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 428, №429 від 31.07.2001 року про погодження [PERSON] місця розташування житлового будинку, господарських споруд і будівель на земельній ділянці загальною площею 0,10 га на вулиці Космонавтів, 13, за рахунок земель міськземфонду та затвердження йому проекту відведення вказаної земельної ділянки визнано незаконним та скасовано. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обгрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа не передбачено чинним законодавством України при наявності рішення, що надало право на отримання цього правовстановлюючого документа. Законом встановлено можливі випадки для припинення права власності на землю, вичерпний перелік яких визначений у ст. ст. 140, 142, 143 Земельного кодексу України. При цьому, примусове припинення прав на землю здійснюється виключно у судовому порядку у випадках, визначених у ст. 143 Земельного кодексу України. Однак у зазначеному переліку відсутня можливість припинення права власності на землю громадянина у звязку із скасуванням (визнання таким що втратило чинність) рішення, відповідно до якого право власності на землю було набуте.Враховуючи наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 від 26.08.2009, виданий [PERSON]. Щодо позовної вимоги скасувати державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010907701001 та вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи по суті прокурорами на засадах змагальності сторін тсуду не доведено та не надано доказів на підтвердження Управлінням Держземагенства України у [PERSON] районі Волинської області будь-яких порушень матеріальних або процесуальних норм. Земельна ділянка була виділена та передана у власність [PERSON] [PERSON] міською радою у встановленому порядку. При цьому прокурором було оскаржено рішення [PERSON] міської ради № 428, №429 від 31.07.2001 року про погодження [PERSON] місця розташування житлового будинку, господарських споруд і будівель на земельній ділянці загальною площею 0,10 га на вулиці Космонавтів, 13, за рахунок земель міськземфонду та затвердження йому проекту відведення вказаної земельної ділянки в судовому порядку. Так як Управління Держземагенства України у [PERSON] районі Волинської області Держкомзем не несе відповідальність за дії [PERSON] міської ради та не може скасувати запис про державну реєстрацію зазначеного державного акту без відповідного рішення суду. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, в частині визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №324195 від 26.08.2009, виданий [PERSON]. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги скасувати державну реєстрацію державного акта про право власності на земельну ділянку. Щодо позовної вимоги зобов'язати [PERSON] (Луцький р-н, с. Зміїнець, вул. Затишна, 3) повернути земельну ділянку площею 0,10 га, вартістю 301 560 грн., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Космонавтів, 13 (кадастровий номер №0710100000:21:076:0020) у комунальну власність територіально громади міста [PERSON] то вона не підлягає до задоволення з підстав викладених в мотивувальній частині. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї вимоги. Також не підлягає до задоволення вимога про стягнення судових витрат з відповідачів, так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в цілому.

Outcome: dismissed