Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

01.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди неповнолітньою особою заподіяної кримінальним правопорушенням, в якому просила стягнути з [PERSON] , а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди з [PERSON] в користь [PERSON] завдану матеріальну (майнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в розмірі 91028,00 грн та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 100000,00 грн. В обґрунтування позову покликалася на те, що 13.06.2014 року Городоцьким районним судом Львівської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисного вбивства [PERSON] , яка була її свекрухою. В результаті вчинення кримінального правопорушення [PERSON] з метою приховання його слідів було вчинено підпал житлового будинку [ADDRESS] . В результаті пожежі житловий будинок було знищено. Вартість шкоди, що спричинена пожежею внаслідок підпалу житлового будинку становить 89198,00 грн. Окрім того, в результаті вбивства [PERSON] нею були понесені витрати по її похованню у сумі 1830,00 грн. Також, внаслідок суспільно-небезпечних дій [PERSON] , які проявилися у вчиненні умисного вбивства її свекрухи, їй були заподіяні психологнічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої, характеру її майнових втрат становить 100000,00 грн, які підлягають відшкодуванню (компенсації) засудженим у повному обсязі. Оскільки [PERSON] навчався в загальноосвітній школі і не має майна, достатнього для відшкодування шкоди, відповідальність повинна нести його мати - [PERSON] . Зважаючи на викладене, просила позов задовольнити. Справа поступила до провадження судді Гоцка В.І. 27.10.2016 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог. Просить стягнути з [PERSON] , а у разі недостатності у нього майна для відшкодування шкоди з [PERSON] в користь [PERSON] завдану матеріальну (майнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в розмірі 1813,00 грн та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 100000,00 грн. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2017 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду № 522 від 20.12.2017 року у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] , справа передана судді Швед Н.П. 14.11.2018 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, який не досліджується судом, оскільки такий не підписаний відповідачем. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду № 204 від 20.12.2017 року у зв`язку з закінченням повноважень першого періоду призначення судді Швед Н.П. справа передана судді Кондратьєвій Н.А. Ухвалою від 16.04.2019 р. суддею Кондратьєвою Н.А. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача скерував до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить позов задовольнити повністю, щодо прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Згідно ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Городоцького районного суду Львівської області від 13.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Вказаним вироком встановлено, що 20.12.2013 року відповідач [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до будинку [PERSON] , наніс їй поліном декілька ударів по голові. Переконавшись, що вона померла з метою приховання слідів злочину тіло потерпілої кинув в криницю та підпалив будинок [PERSON] . Ознайомившись з матеріалами спадкової справи № 103/2014, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2005 року (виданого повторно) [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 03.02.1998 року та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Судом встановлено, що на час вчинення злочину та звернення позивача до суду з позовом відповідач [PERSON] був неповнолітнім та повинен відповідати за завдану ним шкоду самостійно на загальних підставах. Водночас, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі його батьками. Тому, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] є підставними. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відповідно до долученого товарного чеку від 24.12.2013 року позивач понесла витрати на поховання свекрухи [PERSON] в розмірі 1830,00 грн. Тому, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що позивач дійсно понесла матеріальні збитки, пов`язані з вчиненим кримінальним правопорушенням на загальну суму 1830,00 грн, а тому його вимоги є обґрунтованими в зазначеній частині. Частина 1 ст. 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є підставною, водночас, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням того, що обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач покликається лише на психологічний стан здоров`я, суд вважає, що достатнім та справедливим є відшкодування відповідачами на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.

Outcome: partial