Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У травні 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту розповсюдження відео зображення та інформації без згоди на таке розповсюдження. У своїй заяві заявник посилається на те, що від імені користувача облікового запису відеохостингу Youtube [INFO] був розміщений відеоролик з зображенням [PERSON] на сторінці [INFO], на що [PERSON] своєї згоди не давав. Відеозйомка відбувалася таємно з легкового автомобіля, про що свідчить велика відстань (300 метрів) від точки зйомки до [PERSON] та фрагмент відео на 3 хв. 06 сек. відеозапису ([INFO]). Також, без згоди [PERSON] названо його прізвище у коментарях до ролику та розміщено щодо нього інформацію, що не відповідає дійсності. Відеоролик містить зображення [PERSON], сцени на яких принижують його честь та гідність та ділову репутацію, приносять йому моральні страждання. Разом з тим за період з 05.03.2013 року по 04.05.2016 року було здійснено 1484 перегляди цього відео, що свідчить про розповсюдження відео необмеженому колу осіб. Під відео розміщене твердження користувача облікового запису [INFO], яке опубліковано [INFO]: «Це справжнє лице брехуна-"мілліонера" злодія [PERSON]. Майор міліції виявився не по зубах для [PERSON], а тому краще вчасно "змитись"». Відповідно до наданих суду копій скрін-шотів з офіційної веб-сторінки Youtube користувачем під логіном [INFO] у всесвітній інтернет-мережі вбачається, що розміщене на сторінці відеохостингу [INFO] відео з зображенням [PERSON] та коментарем, які наводять користувачів веб-сайту на думку, що заявник не дотримується законів, каже неправду, порушує принципи моралі, загальновизнані правила співжиття; формує негативне уявлення у громадян та в суспільстві в цілому про нього. Розповсюджена інформація відносно [PERSON] є негативною інформацією, що принижує його честь, гідність та дискредитує його в очах суспільства та створює негативне враження і відношення до нього та порочить його ділову репутацію. Зазначена інформація є негативною, містить категоричні твердження щодо [PERSON] Стосовно цієї події було порушено кримінальне провадження 42013110050000200. Разом з тим, [PERSON], відомий в автомобільній сфері бізнесмен, володіє підприємствами, дилерами VOLKSWAGEN, FIAT та інше. В обґрунтування способу захисту представник заявника зазначив наступне. Відповідно до п. 14 Умов використання сервісами Youtube будь-який позов або спір між користувачем та YouTube, що частково або повністю виникає на підставі Послуги, вирішується виключно судом відповідної юрисдикції в окрузі Санта-Клара, штат Каліфорнія [Santa Clara County, California]. Ці Умови користування, разом з Політикою конфіденційності, що розміщена за посиланням http://www.youtube.ua/t/privacy, та будь-якими іншими правовими умовами, що публікуються YouTube у Послузі, становлять вичерпну домовленість стосовно Послуги між користувачем та YouTube ([INFO]). За інформацією з сайту Google - Компанія Google (https://www.google.com.ua/intl/uk/about/company/facts/locations) має представництво в Україні за адресою: 25B, вул. Сагайдачного, м. Київ, 04070 Україна та надає свої сервіси з сайту https://www.youtube.com Згідно листа від 10.08.2015 (копія додається), товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ», засновником якого є ГУГЛ ІНК (1209 Оріндж Стріт, м. Вілмінгтон, штат Делавер 19801, Сполучені Штати Америки), адмініструванням сервісу YouTube займається американська компанія YouTube (Google, Inc.), Legal Support, адреса: 901 Cherry Ave. San Bruno, CA 94066, USA відповідно до умов використання сервісу. Відповідно п. 10 УМОВ КОРИСТУВАННЯ сервісів Youtube власник акаунту безпосередньо підтверджує, що Youtube не несе відповідальності за контент або наклепницькі, образливі чи протизаконні дії будь-яких третіх осіб і що власник акаунту повністю несе ризик завдання шкоди або збитків у зв'язку з вищезазначеним. Процедура розгляду запитів видалення контенту з сервісу Youtube розміщена за адресою: [INFO], передбачає інформування користувача про запит на видалення ([INFO], [INFO], [INFO]). Разом з тим, в розділі «Інші правові проблеми» Правил безпеки сервісу Youtube, зазначено, що видалення контенту з сервісу Youtube відбувається за ухвалою суду ([INFO]). З червня 2011 року заявник перебуває під постійним тиском і переслідуванням міжнародного злочинного угрупування до складу якого входять громадяни США, України, Литви, Росії та Великої Британії. Їх злочинні дії були спрямовані як проти нього, так і проти інших громадян України, які потерпали від систематичних, спланованих та добре організованих дій угрупування на чолі з [PERSON], якого було оголошено в міжнародних розшук, в тому числі через, Interpol ([INFO]). Відповідно до постанови начальника СВ ТВМ №2 Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві Береста О.О. стосовно [PERSON], як до потерпілого застосовувались заходи безпеки у вигляді особистої охорони, охорони житла та майна. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2015 двох викрадачів [PERSON] та [PERSON] визнано винними та засуджено на 5 років 6 місяців з конфіскацією всього майна та 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього відповідно. Вироком Апілінкового суду м. Вільнюса (Литовська Республіка) від 23.05.2014, ще одного викрадача, громадянина Литви [PERSON] визнано винним та засуджено до 4 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 300 литовських литів. А вироком Вільнюського окружного суду (Литовська Республіка) від 22.04.2016, за переглядом вищевказаного рішення, громадянина Литви [PERSON] визнано винним та засуджено до 6 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 376 ЕВРО. Таким чином, одного з викрадачів ([PERSON]) було оголошено в міжнародний розшук, в тому числі через Interpol, а на свободі залишається організатор викрадення та ще одна невстановлена особа, які й розмістили це відео. Згідно листа від 06.04.2016 №Р-1560/125/51/4/2016 від Головного управління Національної поліції у м. Києві в рамках кримінального провадження 120141000500001309 вживаються заходи з встановлення місцезнаходження викрадачів [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з чим, заявник вважає, що після його звернення до користувача, який розмістив відео, щодо процедури запиту видалення з Youtube, відносно нього можуть бути здійсненні дії пов'язані з небезпекою для його життя та здоров'я. З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у цивільному судочинстві заявник має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу і, зокрема, визначати заінтересовану особу, за своїми вимогами тощо. Представник заявника у судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити. Представники заінтересованої особи зазначили, що YOUTUBE (GOOGLE INC.), її посадові особи, директори, працівники та агенти не несуть відповідальності за будь-які прямі, непрямі, випадкові, фактичні, штрафні або побічні збитки будь-якого характеру, завдані в результаті будь-якого недоліку, помилки або неточності у контенті, що процедура подання та розгляду запиту на видалення контенту не передбачає звернення заявника до користувача YOUTUBE та що заявник помилкового зазначив в заяві про те, що видалення контенту з сервісу YOUTUBE відбувається виключно за ухвалою суду. Представники також пояснили, що встановити особу, яка зареєструвалася за певним логіном на відеохостингу YOUTUBE практично неможливо. Представник заявника пояснив, що представники YOUTUBE помилково дійшли висновку про те, що заявнику нібито невідомо про стандартну процедуру звернення до YOUTUBE щодо видалення контенту, проте, враховуючи обставини справи, видалення відео за ухвалю суду заявник вважає єдиним можливим способом захисту своїх прав. Заслухавши пояснення представника заявника, представників зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Згідно з ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. За приписами ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Згідно з ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відео плівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Частиною 1 ст. 308 ЦК України передбачено, що фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Пунктом 19 зазначеної Постанови встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Матеріалами справи підтверджено, що заявник [PERSON] перебував під тиском і переслідуванням міжнародного злочинного угрупування до складу якого входять громадяни України, Литви. Злочинні дії цього угрупування на чолі з [PERSON] були спрямовані проти [PERSON] Вищевказаного [PERSON] оголошено в міжнародних розшук через Interpol за незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинене в корисливих цілях групою осіб за попередньою змовою, або способом, небезпечним для життя жертви або здоров'я, або заподіяння тілесних страждань жертві, або із застосуванням зброї або протягом тривалого періоду часу; за бандитизм, вчинений групою осіб за попередньою змовою, або особою, яка раніше вчинила акт бандитизм або бандитизмом; за організацію кримінального злочину або кримінальних злочинів як організатора який утворив організовану групу під наглядом чи фінансуючи або організував приховування злочинної діяльності організованої групи або злочинної організації. Відносно [PERSON] застосовувались заходи безпеки у вигляді особистої охорони, охорони житла та майна ( а.с. 11). Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2015 [PERSON] визнано потерпілим, а двох викрадачів [PERSON] та [PERSON] визнано винними та засуджено на 5 років 6 місяців з конфіскацією всього майна та 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього відповідно ( а.с. 12-19). Потерпілим [PERSON] визнано вироком Апілінкового суду м. Вільнюса (Литовська Республіка) від 23.05.2014, а ще одного викрадача, громадянина Литви [PERSON] визнано винним та засуджено до 4 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 300 литовських литів ( а.с. 20-23). Таким чином, одного з викрадачів ([PERSON]) було оголошено в міжнародний розшук, в тому числі через Interpol, а на свободі залишається організатор викрадення та ще одна невстановлена особа, які й розмістили це відео. Згідно листа від 06.04.2016 №Р-1560/125/51/4/2016 від Головного управління Національної поліції у м. Києві в рамках кримінального провадження 120141000500001309 вживаються заходи з встановлення місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 36). Невідомі особи у спосіб, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію [PERSON], поширили серед невизначеного кола осіб інформацію, що не відповідає дійсності. Так у повідомленні та відео у мережі Інтернет від імені користувача облікового запису відеохостингу YOUTUBE [INFO] був розміщений відеоролик з зображенням [PERSON] на сторінці [INFO], на що [PERSON] своєї згоди не давав. Відеозйомка відбувалася таємно з легкового автомобіля, про що свідчить велика відстань від точки зйомки до [PERSON] та фрагмент відео на 3 хвилині 06 секунді відеозапису (а.с. 41-43). Зазначені у мережі Інтернет на вказаному сайті обставини є поширенням недостовірної інформації, яка не відповідає дійсності. Відеозйомка та її розміщення з коментарями здійснювались з порушенням права на повагу до гідності і честі, права на недоторканність ділової репутації заявника. За матеріалами справи, розповсюджувана інформація, про яку йшлося в відеоролику та в коментарях до нього не знайшли свого підтвердження. Згідно довідки, виданої Департаментом інформаційних технологій МВС України серія ЦАП №0084921 [PERSON] на території України станом на від 29.04.2016 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває ( а.с. 37). За таких обставин, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту розповсюдження відеозображення та інформації без згоди особи на таке розповсюдження підлягає задоволенню.

Outcome: approved