Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

02.02.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи - Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. З 16.01.2002 року у вищевказаній квартирі зареєстровані донька [PERSON] - [PERSON], разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] Фактично починаючи з 01 серпня 2008 року по сьогоднішній день відповідачі у вказані квартирі не проживають, місце їх фактичного проживання не відомо. Вказує на те, що оскільки відповідач та її діти більше 114(ста чотирнадцяти) місяців фактично не проживають за вищевказаною адресою, з огляду на викладене просила суд визнати [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням , а саме приватною житловою квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа, Служба у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області, просить розглянути справу без свого представника, з метою захисту житлових прав дитини позовні вимоги в частині визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO] не підтримують. Рішення в іншій частині просили винести на розсуд суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. У відповідності до Договору купівлі - продажу квартири, оформленого 03.02.1998 року Універсальною товарною біржею «СПРИЯННЯ» однокімнатна квартира [ADDRESS] належить [PERSON] Згідно з довідкою від 20.09.2017 року, виданою ТОВ «Циділо та К» у [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON],2003 року народження, [PERSON]., 2008 року народження. Згідно із актом комітету мікрорайону ЖЕУ № 3 м. Слов'янська, у кв. [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають з 2008 року, їхніх особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], тому має право вільно розпоряджатися належною їй власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

Outcome: approved