overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 02 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ним і [PERSON], актовий запис № 562, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище Верба. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначив в заяві, що подружнє життя не склалося, між ним та дружиною відсутнє взаєморозуміння, в звязку з чим постійно виникали сварки, що призвело до виникнення неприязне них стосунків, на початку 2016 року дружина пішла з сімї, з цього часу вони не підтримують сімейні відносини, не ведуть сумісного господарства. Він фактично утворив нову сімю, проживає з іншою жінкою, має намір зареєструвати з нею шлюб Позивач [PERSON] в заяві зазначив, що він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам, в звязку з чим, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 562, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, суд вражає, що відповідач [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23.07.1994 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану, Чернігівського міськвиконк., актовий запис за № 1142. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між ними часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань, що робило спільне життя нестерпним. Вказує, що спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинені з 2015 року. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає подальше сумісне життя, примирення та збереження сімї неможливими. Просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 11), через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вказав, що шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року. (а.с.15). Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 12), подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає. (а.с. 13) У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.07.1994 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану, Чернігівського міськвиконк., актовий запис за № 1142. (а.с. 3) Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно зясованих обставин справи, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON]звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області, у якій просила встановити факт належності їй, [PERSON], [INFO], трудової книжки серія АТ-1 №2687568, виданої 26.06.1980 року та трудової книжки серія БТ-1 №7124588, виданої 26.06.1984 року. Заявник у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про те, що вимоги, викладені в заяві, підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі, по суті справи дала письмове пояснення, що не знає з якої причини відповідальні особи за видачу трудових книжок не поставили печатку на першій сторінці в трудових книжках: серія АТ-1 №2687568 та серія БТ-1 №7124588 при їх оформленні. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Казанківському районі Миколаївської області, в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про те, що заперечень стосовно заяви не має, просить розглянути справу без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. При огляді паспорта громадянина України серії ЕР 066266, виданого Казанківським РВ УМВС України в Миколаївській області 26.06.2002 року видно, що [PERSON] (російською мовою [PERSON]) народилась 01 квітня 1959 року в смт Казанка Миколаївської області. При огляді довідки про присвоєння ідентифікаційного номера видно, що відповідний ідентифікаційний номер одержала [PERSON]. Відповідно до трудової книжки серія АТ-1 №2687568, виданої 26.06.1980 року видно, що її власником є (російською мовою [PERSON], [INFO]), де є її особистий підпис. Відповідно до трудової книжки серія БТ-1 №7124588, виданої 26.06.1984 року видно, що її власником є (російською мовою [PERSON] [PERSON], [INFO]), де є її особистий підпис. Дослідженні докази вказують на те, що в документах, а саме в трудовій книжці серія АТ-1 №2687568, виданої 26.06.1980 року, власником якої є (російською мовою [PERSON]) та в трудовій книжці серія БТ-1 №7124588, виданої 26.06.1984 року, власником якої є (російською мовою [PERSON] [PERSON]) не було поставлено печатки підприємств, які заповнювали та видали трудові книжки. Усунути виявлену помилку неможливо, тому маються підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, так як він зможе реалізувати своє право на призначення пенсії за віком. Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать про належність [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки серія АТ-1 №2687568, виданої 26.06.1980 року, власником якої є (російською мовою [PERSON]) та трудової книжки серія БТ-1 №7124588, виданої 26.06.1984 року, власником якої є (російською мовою [PERSON] [PERSON]).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів. Позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що дитина знаходиться на повному її утриманні, крім того має захворювання крові. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Аліменти просила стягнути в твердій грошовій сумі 3200 грн. на місяць, починаючи з 01.05.2013 року і до повноліття дитини. У судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони з 07.10.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.12.2016 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторон мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.1ст.180 СК України обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Встановлено, що дитина проживає з матірю, та знаходиться на її утриманні. Крім того встановлено, що дитина має важкі захворювання. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що [PERSON] обтяжений обовязками по утриманню непрацездатних батьків, або не може надавати належну допомогу на утримання сина за станом свого здоровя, суду не надано. З урахуванням викладеного та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 3200грн. на місяць. Вимоги позивача [PERSON] стосовно стягнення аліментів з відповідача починаючи з 01.05.2013 року є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, в якій вказала, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] На даний час, у звязку з вагітністю, виникла необхідність зареєструвати відносини із батьком дитини, [PERSON], але оскільки їй не виповнилося 17 років цього зробити не можливо. В судовому засіданні вимоги заяви підтримала і пояснила, що вона вагітна і має намір народити дитину, батьком якої є [PERSON] Вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах. У квітні місяці 2017 року вирішили зареєструвати шлюб, проте їм відмовлено у прийнятті заяви через те, що вона не досягла шлюбного віку. Просила заявлені вимоги задовольнити. Заінтересована особа, [PERSON] в судове засідання не зявилася. В поданій до суду заяві вимоги своєї дочки підтримала, вказала, що надання права на шлюб відповідає інтересам дочки. [PERSON] вимоги [PERSON] підтримав, пояснив, що кохає заявницю і бажає створити з нею сімю. Вони звернулися до сільської ради з заявою про реєстрацію шлюбу, проте їм було відмовлено із-за недосягнення нареченою шлюбного віку. Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що вимоги заявниці правомірні і підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] 08 серпня 2016 року виповнилося 17 років. Згідно ст.22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Ч.2 ст.23 цього ж Кодексу встановлено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із довідки Хмельницького міського перинатального центру №64 від 17.02.2017 року, показів заявниці, заінтересованих осіб, вбачається, що [PERSON], 1999р.н., станом на 17.02.2017 року перебуває на диспансерному обліку з приводу вагітності в жіночій консультації №1 м.Хмельницького терміном 14 тижнів. [PERSON] просить надати [PERSON] право на шлюб, так як вони кохають одне одного, і бажають зареєструвати шлюб. Надання [PERSON] права на шлюб має для неї юридичне значення, оскільки надає право реєстрацію шлюбу та створення сім?ї. При таких обставинах суд вважає, що надання заявниці права на шлюб відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 липня 2003 року Козачолопанською сільською радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №25. В обґрунтування позову зазначила, що з 19 липня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з травня 2012 року проживають різними родинами, мають різний бюджет, сім'я існувала тільки формально. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю немає, спору стосовно місця проживання та виховання дитини між ними немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Примирення між ними не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, від позову не відмовилася, після розірвання шлюбу просила прізвище не змінювати. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти позовної заяви. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про одруження та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 року, від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4, 5). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітньої дочки між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтуванні позову вказує, що має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 3. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідкою, а.с. - 4. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2011 року. Від даного шлюбу мають малолітніх синів: Івана, [INFO] та Андрія, [INFO].. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені, відповідач має іншу сім'ю. У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає (ас. 8,15). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2011 року. Від даного шлюбу мають малолітніх синів: Івана, [INFO] та Андрія, [INFO] (а.с.5 -7). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають, відповідач має іншу сім'ю. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

02.03.2017 року до суду надійшов зазначений позов. Уточнивши свої позовні вимоги [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], оскільки: спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюб виявився невдалим та носить формальний характер, проживають окремо та спільне господарство не ведеться, фактично сімейні відносини припинені з 2012 року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку уточненого позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав письмову заяву про визнання уточненого позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved