Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У січні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 3900,00грн., моральної шкоди в сумі 15000,00грн., витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), яка сталася 06.06.2013р. на перехресті вул. Щербакова та вул. Бабушкіна в м.Києві, за участю автомобіля «Сітроен», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі-відповідач) та автомобіля «Хюндай», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (далі - позивач), було пошкоджено його автомобіль. Винним у ДТП визнано [PERSON] Позивач вказує на те, що загальна сума ремонту його транспортного засобу, яку він поніс внаслідок ДТП, становить 5999,30грн. Оскільки, станом на момент скоєння ДТП, його автомобіль «Хюндай», д.н. [NUMBER] був застрахований в Страховій компанії «Українська страхова група» за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО), остання, на підставі страхового акту №ДККА-28032 від 14.06.2013р., перерахувала на рахунок СТО «Паритет Моторс-Сервіс» суму у розмірі 2099,30грн. При цьому, страховиком страхова виплата була здійснена без врахування безумовної суми франшизи, яка за умовами Договору добровільного страхування встановлена у розмірі 2% від страхової суми, що за умовами Договору добровільного страхування становить 195000,00грн. Таким чином, позивач посилаючись на те, що ним особисто за проведення ремонту його пошкодженого у ДТП автомобіля було сплачено на рахунок СТО 3900,00грн., а відповідачем вказана сума, у добровільному порядку, відшкодована не була, він на підставі ст.22, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), звернувся до суду за її стягненням. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, сповіщені належним чином про час та місце слухання справи, однак, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином через оголошення у пресі, про що свідчить примірник газети «Урядовий кур'єр» за 04.04.2014р. №62 (5191). У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач та його представник. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.06.2013р. на перехресті вул. Щербакова та вул. Бабушкіна в м.Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі-ДТП) за участю автомобіля «Сітроен», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хюндай», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та матеріальних збитків. Винним у скоєні ДТП, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 21.06.2013р. визнано [PERSON] (відповідача у справі), у зв'язку з порушенням ним п.10.3. Правил дорожнього руху (а.с.8). Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок зіткнення транспортних засобів, автомобіль позивача «Хюндай», державний номер [NUMBER], було пошкоджено: деформовано заднє ліве крило, задні ліві двері, лівий поріг, що підтверджується довідкою Відділу ДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві від 06.06.2013р. (а.с.9) та Актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 08.06.2013р. (а.с.10). Також судом встановлено, що автомобіль позивача «Хюндай», д.н. [NUMBER] застрахований в ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група» за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2900-12-00355 від 03.09.2012р. (КАСКО) (далі - Договір страхування), укладеним між [PERSON] та ПАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА», строком дії з 10.09.2012 по 09.09.2013р. (а.с.13-16) (далі - Договір страхування). Таким чином, судом достовірно встановлено, що вказана ДТП мала місце під час дії Договору страхування. У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Оскільки, станом на момент скоєння ДТП автомобіль позивача був застрахований за Договором страхування, останній, при настанні страхового випадку, 08.06.2013р. звернувся до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.11). Також судом встановлено, що загальна сума ремонту транспортного засобу, яку поніс позивач внаслідок ДТП, становить 5999,30грн., що підтверджується рахунком-фактурою ТОВ «Паритет Моторс-Сервіс» №11766 від 08.06.2013р. та Актом прийому-передачі виконаних робіт №9718 від 21.06.2013 року (а.с.19,20). Крім цього судом встановлено, що згідно з п.11.11 Договору страхування, франшиза за умови перебування за кермом в момент настання ДТП становить 2% від страхової суми, яка згідно з п.5 Договору страхування становить 195000,00 грн., тобто сума франшизи за Договором страхуванням складає 3900,00грн. (а.с.13-14). В подальшому, 14.06.2013р. страховиком ПАТ «СК «Українська страхова група» за Договором страхування, складено страховий акт №ДККА-28032 (а.с.12) та відповідно умов Договору страхування, перераховано на рахунок СТО ТОВ «Паритет Моторс-Сервіс» суму у розмірі 2099,30грн., що підтверджується копією платіжного доручення №10260 від 14.06.2013 (а.с.17), тобто без врахування суми франшизи у розмірі 3900,00грн. Судом встановлено, що позивачем за проведення ремонту транспортного засобу, згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Паритет Моторс-Сервіс» №11766 від 08.06.2013р., було сплачено на рахунок ТОВ «Паритет Моторс-Сервіс» 3900,00грн., що підтверджується копією квитанції від 21.06.2013р. (а.с.18). Згідно з п.1 ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми франшизи у розмірі 3900, 00грн. ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п.3 ч. 2 вказаної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за №4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що 06.06.2013р. мало місце ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб позивача та останнім було вчинено всі необхідні дії покладені на нього законодавством щодо врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, що спричинило у позивача стресовий стан та душевні хвилювання, тоді як, відповідач не відшкодував йому матеріальну шкоду в добровільному порядку, що зумовило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Разом з тим, суд вважає, що зазначена у позові сума моральної шкоди у розмірі 15000,00грн. не співрозмірна тим обставинам, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, а тому, суд, з урахуванням наведеного, вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 500,00грн. Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст.12 ЦПК особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Пунктом 2 ч.3 ст.79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011р. № 4191-VI, який набрав чинності 01.01.2012р., встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, приймаючи до уваги, договір про надання юридичних послуг №05-10/13 від 05.10.2013р., укладений між [PERSON] (позивач у справі) та адвокатом [PERSON], яким обумовлено комплексне надання позивачеві правової допомоги (а.с.58-59), а також, розрахунок суми гонорару за надану адвокатом правову допомогу, за яким вартість виконаних послуг складає 2000,00грн., а також беручи до уваги прибутковий касовий ордер №05-10/13 від 05.10.2013р., за яким СПД [PERSON] прийняло від [PERSON] за договором №05-10/13 від 05.10.2013р. та додатку №1 від 05.10.2013р. до договору, 2000,00грн. (а.с.56-57), суд дійшов висновку, що заявлена сума правової допомоги в розмірі 2000,00грн. підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 243,60грн., сплачених позивачем при зверненні до суду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума матеріальної шкоди в розмірі 3900,00грн., моральної шкоди у розмірі 500,00грн., витрат на правову допомогу у сумі 2000,00грн., судових витрат у вигляді судового збору розмірі 243,60грн.

Outcome: partial