Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

У липні 2020 року адвокат Білоглазенко Г.П., яка діє в інтересах [PERSON] , подала до суду указаний позов, в якому просить визнати договір дарування, посвідчений 30\~листопада 2015 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталією Василівною та зареєстрований у реєстрі за № 9336, недійсним у частині дарування [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . Син позивачки [PERSON] у липні 2013 року уклав шлюб із відповідачкою [PERSON] , який в грудні 2014 року було розірвано у зв`язку із вживанням [PERSON] на той час наркотичними засобами та зловживанням спиртними напоями. Перебуваючи у відчаї через вживання сином наркотиків, [PERSON] погодилась на вмовляння та переконання відповідачки, що та допоможе сину позбавитись наркотичної залежності, та 30 листопада 2015 року подарувала квартиру [ADDRESS] в рівних частинах своєму сину [PERSON] та колишній невістці [PERSON] . У позовній заяві зазначено, що при укладенні вказаного договору дарування позивачка перебувала під впливом тяжкої для неї обставини (хвороба сина), а також під впливом погроз колишньої невістки, яка обіцяла покинути сина в такому хворобливому стані в разі неукладення договору. Також позивач зазначила, що при укладенні договору дарування між нею та відповідачкою існувала усна домовленість про розірвання договору дарування на вимогу однієї із сторін у випадку порушення домовленостей. Проте через деякий час після укладення договору дарування квартири відповідач [PERSON] припинила сімейні стосунки з [PERSON] , завагітніла від громадянина США та виїхала на постійне місце проживання за кордон. У липні 2020 року вони приїхала до України, почала вимагати передати їй частину подарованої квартири, намагалась вивезти частину не належних їй речей із квартири та категорично відмовилась на добровільне розірвання договору дарування. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкаси від 16 вересня 2020\~року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов та інших заяв від відповідача не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 20 січня 2021\~року, закрито підготовче провадження та вирішено призначити справу до судового розгляду по суті. У вступному слові 23 березня 2021 року представник позивача адвокат Білоглазенко Г.П. позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити із викладених в позові підстав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала. Додатково пояснила, шо набула у власність спірну квартиру за рахунок зароблених тяжкою працею коштів, оскільки хотіла мати куточок для сина та його сім`ї. На час придбання квартири, вона була в жахливому стані та потребувала термінового ремонту, який було виконано власними силами позивачки та її друзів. Після ремонту до квартири вселився її син із відповідачкою, яку він дуже сильно любив. Проте у сина періодично виникали проблеми з алкоголем та наркотиками, тому позивачка анонімно лікувала його в приватного психолога та в психіатричній лікарні. У період, коли син вживав алкоголь та наркотики, він сильно змінювався, вчиняв скандали та сварки з оточуючими, в тому числі й з позивачкою та відповідачкою. За таких обставин відповідачки погрожувала покинути його, після чого його стан ще погіршувався. Після розірвання шлюбу син залишився проживати у квартирі разом із відповідачкою. Із його слів відповідачка постійно тиснула на нього психологічно, обіцяла покинути та зазначала, що залишиться з ним лише коли стане повноцінною господаркою у квартирі. Під впливом колишньої невістки син щодня влаштовував сварки з позивачкою, вимагав переоформити право власності на квартиру на нього, погрожуючи при цьому щось зробити з собою, якщо відповідачка його покине. Перебуваючи під щоденним психологічним тиском з боку сина та невістки, бажаючи зберегти сім`ю сина, в один із днів позивачка погодилась оформити договір дарування квартири на сина та невістку, оскільки боялась оформляти право власності на квартиру лише на сина через його хворобу. При цьому всі знайомі відмовляли її від укладення договору дарування, але вона була в такому пригніченому стані, що на ці слова не зважала. Протягом невеликого проміжку часу після укладення договору дарування відповідачка все ж покинула сина, завагітніла від іноземця, народила дитину в Україні та виїхала з дитиною за кордон, де проживає й дотепер. Під час короткострокового перебування в Україні влітку 2020 року відповідачка на прохання позивачки відмовилась повернути документи на квартиру; заявила, що не збирається нічого повертати та робила спроби вивезти з квартири побутову техніку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем її проживання: [ADDRESS] , а також шляхом розміщення повідомлення про судове засідання на інтернет-сайті суду, що відповідає положенням ч. 7 ст.128 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Третя особа приватний нотаріус Романій Н.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена судом належним чином, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин судом постановлено ухвалу від 23 березня 2021 року про розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Заслухавши вступне слово позивача, її представника, третьої особи [PERSON] та покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини третьої статті 203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 233\~ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до статті 717\~ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдарованого. Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Отже, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі\~статті 233 ЦК,\~якщо його\~вчинено особою\~під впливом\~тяжкої для\~неї обставини\~і на\~вкрай невигідних\~умовах,\~чим друга\~сторона правочину\~скористалася.\~Тяжкими обставинами\~можуть бути\~тяжка хвороба\~особи,\~членів її\~сім`ї\~чи родичів,\~смерть годувальника,\~загроза втратити\~житло чи\~загроза банкрутства\~та інші\~обставини,\~для усунення\~або зменшення\~яких необхідно\~укласти такий\~правочин.\~Особа (фізична\~чи юридична)\~має вчиняти\~такий правочин\~добровільно,\~без наявності\~насильства,\~обману чи\~помилки.\~Особа,\~яка оскаржує\~правочин,\~має довести,\~що за\~відсутності тяжкої\~обставини правочин\~не було\~б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19 березня 2014 року (справа №6-2цс14) та від 6\~квітня 2016 року (справа №6-551цс16), а також правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16 жовтня 2019 року (справа №185/7043/16). Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) У період із 19 липня 2013 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 2 грудня 2014 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбі Серія [NUMBER] . (а.с.15) 30 листопада 2015 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. посвідчено договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках квартиру [ADDRESS] . (а.с.40) Звертаючись до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, [PERSON] зазначає про те, що цей договір було укладено нею під впливом тяжкої для неї обставини (хвороба сина) і на вкрай невигідних умовах. Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного. Відповідно до п.23 пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009\~року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі\~статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. У судовому засіданні 16 лютого 2021 року позивачка суду пояснила, що 30 листопада 2015 року при укладанні договору дарування квартири [ADDRESS] перебувала у важкому психо-емоційному стані через постійні скандали та сварки із сином, який вимагав подарувати йому та відповідачці квартиру, інакше остання його покине. Просила врахувати, що син вживав наркотичні засоби та зловживав спиртними напоями і постійно просив її подарувати квартиру щоб відповідачки його не покинула, інакше обіцяв накласти на себе руки. Колишня невістка в свою чергу її запевняла, що буде підтримувати сина та допоможе йому позбутися наркозалежності. Однак відповідачка не дотрималась обіцянки, покинула сина, завагітніла від іноземця, наробила дитину та виїхала проживати за кордон. У судовому засіданні 16 лютого 2021 року свідок [PERSON] , хрещена сина позивачки, повідомила суд, що приблизно 10 років тому позивачка купила квартиру в районі залізничного вокзалу у м.Черкаси. Квартира була в дуже занедбаному стані і ремонт у ній робила власними силами [PERSON] з чоловіком, а також свідок зі своїм чоловіком. Свідку відомо, що час від часу син позивачки, який був одружений із відповідачкою, вживав наркотики та зловживав алкогольними напоями. Через деякий час [PERSON] розлучився з відповідачкою, але продовжував проживати з нею однією сім`єю. В один із вечорів у листопаді 2015 року свідку зателефонувала [PERSON] та зі слізьми розповіла, що її син вимагає подарувати квартиру, оскільки за таких умов відповідачка повернеться до нього. Свідок відмовляла позивачку від цього, але через деякий час їй стало відомо, що [PERSON] все ж таки подарувала квартиру сину та його колишній дружині в рівних частках. Свідок зазначила, що дарування квартири [PERSON] зробила у важкому психологічному стані, в стані «психологічного виснаження». У судовому засіданні 23 березня 2021 року свідок [PERSON] пояснила, що є практикуючим психологом та давно знає позивачку як свою клієнтку. Вперше [PERSON] звернулась до неї коли [PERSON] було 18\~років із скаргами на вживання сином наркотиків та зловживання ним спиртними напоями. Під час консультацій зі слів [PERSON] свідку стало відомо, що її син був дуже прив`язаний до відповідачки та хотів бути з нею, але остання наполягала, що буде з жити з ним лише коли буде повноцінною хазяйкою квартири. Тому син постійно тиснув на матір щоб та подарувала квартиру. У\~зв`язку з цим [PERSON] під впливом цих важких обставин погодилась на вмовляння сина і подарувала їм свою квартиру. Позивачка казала їй, що подарувала квартиру в рівних частинах обом, оскільки в сина часто були приступи після вживання наркотиків, тому позивачка побоювалась, що син може щось зробити з квартирою. Під час сеансів лікування [PERSON] сильно переймалась хворобливим станом сина (наркозалежність), була в постійному стресі, і щоб допомогти сину була готова на все. У судовому засіданні 23 березня 2021 року допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що його мати [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] та дозволила йому і відповідачці там жити. Після розірвання шлюбу між ними відповідачка продовжувала з ним проживати у вказаній квартирі, але постійно наголошувала, що не відчуває себе господаркою у квартирі. У зв`язку з цим він влаштовував матері скандали і через деякий час мати під тиском його слів подарувала квартиру йому та його колишній дружині. Після того, як відповідачка покинула його та поїхала за кордон, він пропонував викупити її частку в квартирі, однак вона від цього відмовилась. Свідок також визнав, що на час дарування матір`ю квартири він дійсно час від часу зловживав спиртними напоями та вживав наркотики. Із цього приводу мати сильно переймалась, водила на сеанси психотерапії та до нарколога. Із змісту листа №0.184-767/0/15-20-Вих від 29 грудня 2020 року за підписом в.о. начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України випливає, що [PERSON] , [INFO] , у 2019 році перебувала в Україні з 11 травня 2019 року по 5 червня 2019 року, а в 2020 році з 1 липня 2020 року по 7 серпня 2020 року. (а.с.84) З аналізу змісту ст. 233 ЦК України, випливає, що правочини вчинені особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах мають ваду волі, оскільки їх формування здійснюється за таких обставин, за яких практично виключається нормальне формування волі, що змушує особу вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Під тяжкими обставинами кабального договору необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, наприклад важка хвороба особи чи близьких, смерть її годувальника, крайня нужденність сім`ї, загроза втратити заставлене майно, загроза банкрутства та інші обставини, для усунення чи пом`якшення яких необхідне термінове укладання правочину. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що оспорюваний договір дарування позивачкою 1/2 частини квартири на користь колишньої невістки від 30 листопада 2015 року було вчинено під впливом тяжкої для неї обставини (хворобливий стан сина, пов`язаний із зловживанням сином алкоголем та вживанням наркотиків) та на вкрай невигідних для неї умовах. Оскільки на\~той час волевиявлення позивачки не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, тому такий договір підлягає визнанню недійсним у частині дарування [PERSON] на користь [PERSON] 1/2\~частини квартири [ADDRESS] на підставі частини першої\~статті 233 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved