Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] (далі також - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (далі також - відповідачі) про усунення перешкод в користуванні житлом та відшкодування моральної шкоди. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та остаточно просила зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні позивачем належної їй на праві власності квартири [ADDRESS], шляхом зобов'язання відповідачів за власний рахунок встановити вхідні двері належним їм на праві приватної власності квартири [ADDRESS], які будуть відкриватися всередину квартири та стягнути з відповідачів на користь позивача по 1000 грн. моральної шкоди (а.с. 32). Вимоги за позовом обґрунтовувались тим, що відповідачі як співвласники квартири [ADDRESS] самовільно без дозволу встановили вхідні двері квартири таким чином, що вони стали відкриватися в бік коридору, що перешкоджає виходу позивача із квартири [ADDRESS], наслідком чого стало погіршення стану здоров'я позивача та завдання їх моральної шкоди, яку остання оцінила в 1000 грн. Суд в порядку ч.2 ст. 35 ЦПК України залучено до участі в справі балансоутримувача Житлово-будівельний кооператив «Космос» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що перешкод у користуванні позивачем квартирою не здійснюється, просив застосувати строки позовної давності у зв"язку з тим, що вхідні двері змінено на нові у червні 2007 року [PERSON], що проживала на той час у [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча неоодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причин свої неяви суду не повідомляв, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляв. Представник третьої особи пояснив, що відповідачі будь-якого дозволу на зміну вхідних дверей у квартирі [ADDRESS], що після їх заміни почали відкриватися в коридор від ЖБК "Космос" як балансоутримувача не отримували. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, згідно реєстраційного посвідчення Житомирського державного комунального підприємства по технічній інвентаризації, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за гр. [PERSON], на праві особистої власності на підставі довідки ЖБК «Космос» № 3653 від 16.11.19961р. (а.с.9). Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №12946739 від 18.11.2013 року 1/3 частина квартира [ADDRESS] належить а праві приватної спільної часткової власності - [PERSON] в розмірі 1/3 частки та [PERSON] в розмірі 2/3 частини (а.с. 112) . З листа №25/с-1168 від 28.02.2011 року виконавчого комітету Житомирської міської ради вбачається, що працівниками ЖБК «Космос» було складено адміністративний протокол на [PERSON], який мешкає в вкартирі [ADDRESS] про порушення ним Правил користування жилими будинками і приміщеннями та подано на розгляд адмінкомісії. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.03.2012 року скасовано постанову виконавчого комітету Житомирської міської ради №552 від 09.11.2011 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 150 КпАП України за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] посвідчили, що вхідні двері у квартиру [ADDRESS] у 2007 році були замінені на нові, які почали відкриватися на зовні в спільний коридор. У відповідності до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, слід зазначити, що позивачем усупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами, що встановленням вхідних дверей у квартирі [ADDRESS], які відкриваються в коридор (назовні) позивачу створюються будь-які перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Разом з тим, суд вважає юридично неспроможними доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки спір між сторонами виник з деліктних правовідносин, а створені, на думку позивача, перешкоди в користуванні її прававом власності на кваритиру, триває до теперішнього часу, а тому строки позовної давності не є пропущенними. Оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від встановлення судом порушення права власності позивача, суд, відмовляючи у задоволенні основної вимоги, залишає без задоволення і похідну.

Outcome: dismissed