Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У квітні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» про визнання припиненими правовідносин за договором поруки та іпотечним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що правовідносини за договором поруки №389-1 від 01.06.2007 та іпотечним договором, укладеними між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк» є припиненими, оскільки ліквідовано юридичну особу - ТОВ «Сіріус Плюс» боржника за основним зобов'язанням: договором про відкриття кредитної лінії. У зв'язку з чим позивач звернулася до суду з вимогою про визнання припиненими правовідносин за договором поруки та іпотечним договором. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення отримав. Відповідно до ч.8 ст.74 ЦПК України, судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2007 між відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк», правонаступником по всіх правах та обов'язках якого виступає публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Сіріус Плюс» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №389, за умовами якого банк надав позичальнику, а останній зобов'язався повернути кредитні кошти в сумі 1 200 000,00 грн. не пізніше 28.05.2009 та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах зазначених договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 01.06.2007 між ПАТ «Український Професійний Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №389-1, згідно з умовами якого остання взяла на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати перед Банком як солідарний боржник по договору про відкриття кредитної лінії №389 від 01 червня 2007 року (п. 1.2. Договору поруки). 01.06.2007 в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище договором про відкриття кредитної лінії було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л., зареєстровано в реєстрі №4913. Предметом цього договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку майна (квартири загальною площею 124,3 кв.м., житловою площею 74,10, що розташована за адресою: [ADDRESS] в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника перед Іпотекодержателем. Як зрозуміло з матеріалів справи ухвалою Господарського суду Київської області від 31.08.2016 у справі №911/4091/15 ліквідовано юридичну особу ТОВ «Сіріус Плюс» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Димитрова, 119; код ЄДРПОУ 22890655) у зв'язку з визнанням банкрутом. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичний осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.09.2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №13551170012006521 про державну реєстрацію припинення ТОВ «Сіріус Плюс». Ухвалою Господарського суду Київської області по справі №911/4091/15 задоволено заяву ПАТ «Український професійний банк» від 11.03.2016 про визнання кредиторських вимог до Боржника у сумі 3180859,30 грн., які є безспірними згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2012 у справі №2-50/12, у сумах: 3180859,30 грн. шоста черга задоволення вимог кредиторів; 2756,00 грн. перша черга задоволення вимог кредиторів. Згідно ухвали Господарського суду Київської області у справі №911/4091/15 від 31 серпня 2016 року вимоги публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» у розмірі 3 183 615,30 грн. вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Частиною 4 ст. 91 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі, поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно приписів статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Водночас приписами статті 559 Цивільного кодексу України унормовано, що порука припиняється зокрема з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 1 статті 609 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання припиняється у зв'язку з ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином грошове зобов'язання ТОВ «Сіріус Плюс» перед ПАТ "Український Професійний Банк" припинено у зв'язку з ліквідацією цієї юридичної особи. Згідно з частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Відповідно до змісту статей 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Зважаючи на зміст ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За змістом ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки та поруки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-52цс13 від 11 вересня 2013 року). Отже, правовідносини за договором поруки №389-1 від 01.06.2007 року та іпотечним договором, укладених між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк» є припиненими. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України,оскільки це суперечить положенням ч. 1ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1280 грн. З врахуванням викладених обставин та

Outcome: approved