Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У січні 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся Позивач - [PERSON] з позовною заявою до Міністерства освіти і науки України (Відповідач-1), Державного підприємства «Інфоресурс» (Відповідач-2) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій просив; - визнати протиправним наказ Міністерства освіти і науки України № 138-к від 03.04.2014р. «Про дострокове розірвання контракту»; - визнати протиправним наказ Міністерства освіти і науки України № 632-К від 08.12.2014р. «Про перенесення дати звільнення [PERSON].»; - поновити [PERSON] на посаді директора Державного підприємства «Інфоресурс» з 08.12.2014р.; - стягнути з Державного підприємства «Інфоресурс» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; - допустити рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць до негайного виконання. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 19.01.2015р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.23). Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.08.2012 року між Міністерством освіти і науки України та [PERSON] укладено контракт про призначення позивача на посаду директора ДП «Інфоресурс» на термін з 20.08.2012р. по 20.08.2017 року. Наказом Міністерства освіти і науки України № 138-к від 03.04.2014р. «Про дострокове розірвання контракту» звільнено [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Інфоресурс» 03.04.2014 року на підставі п.1 ч.1 статті 41 КЗпП України, акт перевірки Міністерства від 02.04.2014 року, пояснення [PERSON] Наказом Міністерства освіти і науки України № 632-К від 08.12.2014р. «Про перенесення дати звільнення [PERSON].» змінено дату звільнення [PERSON], директора ДП»Інфоресурс» з 03.04.2014 року на 08.12.2014 року. У наказі Міністерством освіти і науки України № 138-к від 03.04.2014р. слова та цифри «3 квітня 2014 року» замінено словами та цифрами «8 грудня 2014 року». Копії наказу Міністерства освіти і науки України № 138-к від 03.04.2014р. та № 632-К від 08.12.2014р. позивач отримав 09.12.2014р. Позивач вважає, що його звільнення проведено незаконно та безпідставно, з численними порушеннями трудового законодавства, оскільки з норм чинного законодавства вбачається, що звільнення на підставі п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є вчинення особою разового грубого порушення трудових обов'язків, а не триваючого, зокрема, неналежне виконання своїх обов'язків тощо. Ні з наказу № 138-к від 03.04.2014р., ні з Акту комісійної перевірки від 02.04.2014р., що є однією з підстав винесення зазначеного наказу про звільнення Позивача, не вбачається, в чому саме полягає одноразове грубе порушення позивачем трудових обов'язків, зокрема, не зазначено, який саме з трудових обов'язків, передбачених контрактом, грубо порушено позивачем. Акт комісійної перевірки від 02.04.2014 року містить фіксацію недоліків в роботі ДП «Інфоресурс», зокрема, щодо організації виготовлення документів про освіту державного зразка та додатків до них, які мають тривалий характер, отже, в даному випадку, може йтися про тривале та систематичне неналежне виконання позивачем обов'язків, а не про разове грубе порушення, і таким чином, позивача звільнено із займаної посади директора, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, безпідставно. Окрім цього, звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватися з дотриманням порядків і строків застосування дисциплінарних стягнень, яке не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. З Акту комісійної перевірки від 02.04.2014р. не вбачається точна дата вчинення дисциплінарного проступку позивачем, в будь-якому разі дисциплінарний проступок вчинено не пізніше 02.04.2014р., тобто дня, коли його було виявлено, разом з тим, з урахуванням наказу Міністерства освіти і науки України № 632-К від 08.12.2014р., Позивач звільнений 08.12.2014р., тобто після спливу шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення, при цьому законодавство не передбачає можливості продовження цього строку у разі тимчасової непрацездатності працівника чи перебування його у відпустці. Окрім того, звільнення Позивача є незаконним також і в зв'язку з відсутністю погодження Голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, що є порушенням ч. 2 ст. 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Міністерство освіти і науки України подало до суду заперечення на позовну заяву (а.с.43-46), в яких зазначило, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Між Позивачем та Міністерством освіти і науки України 20.08.2013р. був укладений контракт № 43, згідно з яким позивач зобов'язується безпосередньо та через адміністрацію ДП «Інфоресурс» здійснювати поточне управління (керівництвом) підприємством, забезпечувати його статутну діяльність, ефективне використання і забезпечення закріпленого за підприємством державного майна та інше. Відповідно до п.3.1. Статуту ДП «Інфоресурс», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 27.11.2013р. № 1634, однією з цілей діяльності підприємства є організація замовлення, видачі та обліку документів про освіту державного зразка та інших документів у сфері освіти у встановленому порядку, моніторингу якості карток студентських квитків та процесу їх виготовлення. 31 березня 2014 року Перший заступник Міністра освіти і науки України доручив директорові ДП «Інфоресурс» ([PERSON]Д.) підготувати звіт про стан роботи та вжиті заходи ДП «Інфоресурс» щодо організації виготовлення документів про освіту державного зразка та додатків до них. Інформація надана директором ДП «Інфоресурс» викликала безліч питань та сумнівів, тому Першим заступником Міністра освіти і науки України було прийнято рішення її перевірити. Наказом Міністерства освіти і науки України від 31.03.2014р. № 135-к «Про перевірку роботи директора Державного підприємства «Інфоресурс» [PERSON].» була утворена робоча комісія з перевірки діяльності ДП «Інфоресурс». За результатами роботи комісії був складений Акт від 02.04.2014р., підписаний всіма членами та затверджений Першим заступником Міністра освіти і науки України, в якому члени комісії лише констатували факти виявлених порушень, зокрема, факти грубого порушення посадових обов'язків директором ДП «Інфоресурс» [PERSON], факти того, що директором не належно вживались заходи по організації додатків до дипломів знайшли своє підтвердження. Комісія рекомендувала Міністру освіти і науки України Квіту С.М. достроково розірвати контракт з [PERSON], оскільки ним була подана до Міністерства неправдива інформація стосовно ходу виконання функцій ДП «Інфоресурс». Міністерство прийшло до висновку, що позивач порушив умови контракту № 43 укладеного 20.08.2013 року, а саме не забезпечив статутну діяльність ДП «Інфоресурс» (організація замовлення, видачі та обліку документів про освіту державного зразка та інших документів у сфері освіти), яким він здійснював поточне управління, таким чином Позивач, займаючи посаду директора ДП «Інфоресурс», здійснив одноразове грубе порушення своїх посадових обов'язків. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, подала суду уточнення-розрахунок, в якому просила стягнути з ДП «Інфоресурс» на користь Позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу (74 дні) в розмірі 76 612,20 грн. + 524,27 грн. (за 8 грудня), а всього - 77 136,47 грн. (а.с.53), пояснила, що звільнення Позивача було датоване 09.12.2014р., в зв'язку з тим, що останній тривалий час перебував на лікарняному. Представник Міністерства освіти і науки України - Костюченко О.В. та представник ДП «Інфоресурс» - Дрига П.Ю. проти позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на таке. Судом встановлено, що 20 серпня 2012 року між Міністерством освіти і науки, молоді і спорту, в особі Міністра Табачника Дмитра Володимировича, та [PERSON] було укладено контракт № 43, за яким [PERSON] було призначено на посаду директора Державного підприємства «Інфоресурс» на строк на п'ять років з 20 серпня 201 року по 20 серпня 2017 року (а.с.12-17). Відповідно до п.1. вказаного Контракту Керівник зобов'язується безпосередньо та через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) Підприємством, забезпечувати його статутну діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а Орган управління державним майном зобов'язується сприяти створенню належних умов для матеріального забезпечення і організації праці Керівника. 30 січня 2014 року між Міністерством освіти і науки України та Позивачем була укладена Додаткова угода № 1 до Контракту № 43 від 20 серпня 2012р., якою сторони вирішили по тексту Контракту слова «Міністерство освіти і науки, молоді і спорту України» замінити словами «Міністерство освіти і науки України» та викласти розділ 3 «Умови матеріального забезпечення Керівника» Контракту викласти в новій редакції, всі інші положення, розділи і пункти Контракту залишаються без змін і Сторони підтвердили свої зобов'язання за ним (а.с.18-19). Актом комісійної перевірки роботи директора Державного підприємства «Інфоресурс» [PERSON] щодо організації виготовлення документів про освіту державного зразка та додатків до них від 02.04.2014р., затвердженим Першим заступником Міністра освіти і науки України І.Р. Совсун 02.04.2014р. (а.с.9-11), встановлено, що 31 березня 2014 року Першим заступником Міністра освіти і науки було надане доручення директорові Державного підприємства «Інфоресурс» [PERSON] Доручення полягало у необхідності доповісти першому заступнику Міністра Совсун І.Р. про стан роботи та вжиті Державним підприємством «Інфоресурс» заходи щодо організації виготовлення документів про світу державного зразка та додатків до них. [PERSON] буд наданий перелік вищих навчальних закладів, вже протестували модуль замовлення додатків до дипломів про вищу освіту, отримали додатку до диплому про вищу освіту європейського зразка (лист Державного підприємства «Інфоресурс» від 31.03.2014р. № 01.01-12/187). В той же час, вибіркова перевірка виявила, що [PERSON] надав неправдиву інформацію щодо стану проведеної роботи, оскільки в більшості вищих навчальних закладах ця робота не проводилася і не розпочиналася. Більше того, більшість цих закладів навіть не володіють ніякою інформацією щодо необхідності здійснення проведення тестування модуля замовлення дипломів та додатків до них. Зокрема, такі факти підтвердилися за інформацією 16 вищих навчальних закладів. Разом з тим, в деяких навчальних закладах (всього 3 вищих навчальних закладів) тестування модуля замовлення дипломів та додатків до них все ж таки проводилось. Крім того, до МОН звернулись Київський національний університет імені Т.Г. Шевченка (лист від 31.03.2014р. № 01/272-06), Державний вищий навчальний заклад «Донбаський державний педагогічний університет» (лист від 01.04.2014р. № 72-14-259), Тернопільський національний економічний університет (лист від 01.04.2014р. № 126-10/763), Хмельницький національний університет (лист від 02.04.2014р. № 033/126), Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» (лист від 01.04.2014р. № 01/01-138/01), Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя (лист від 01.04.2014р. № 2/4-825), які зазначили, що таке безвідповідальне ставлення керівництва ДП «Інфоресурс» і, зокрема, його директора [PERSON] до виконання своїх прямих функцій та обов'язків, може призвести до зриву строків видачі дипломів та додатків до них, що в свою чергу призведе до прямого та грубого порушення прав випускників вищих навчальних закладів, передбачених законом (переважній кількості випускників документи необхідні для терміново продовження навчання та оформлення на роботу). [PERSON] подав комісії пояснювальну записку відповідно до якої він підтвердив, що дійсно підписав лист Державного підприємства «Інфоресурс» від 31.03.2014р. № 01.01-12/187 та несе відповідальність за інформацію наведену в ньому. Таким чином, [PERSON] на посаді директора Державного підприємства «Інфоресурс» було допущене грубе порушення своїх посадових обов'язків, яке виявилися у невжитті заходів по організації виготовлення додатків до дипломів, що, в свою чергу, може спричинити порушення прав випускників всіх вищих навчальних закладів України і зриву вступної кампанії, а також наданні керівництву МОН неправдивої інформації з метою прикриття власних прорахунків. Ураховуючи викладене, комісія вирішила факти грубого порушення своїх посадових обов'язків, а також діє, які виявилися у невжитті заходів по організації виготовлення додатків до дипломів директором Державного підприємства «Інфоресурс» [PERSON] вважати такими, що знайшли своє підтвердження, та відповідно до статті 147 Кодексу законів про працю України, враховуючи, що допущенні [PERSON] прорахунки, які виявилися у невжитті заходів, спрямованих на своєчасну підготовку та організацію виготовлення додатків до дипломів і надання МОН неправдивої інформації з метою прикриття власних прорахунків, мають всі ознаки грубого порушення курівником підприємства, установи, організації трудових обов'язків, рекомендувати Міністру освіти і науки України Квіту С.М. розірвати контракт з [PERSON], звільнивши його з посад директора Державного підприємства «Інфоресурс» за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Зі змістом Акту комісійної перевірки від 02.04.2014р. Позивач був ознайомлений 03.04.2014р. та зазначив, що він не згоден з його змістом, про що свідчить його підпис у вказаному акті (а.с.11). Згідно Наказу Міністерства освіти і науки України від 03.04.2014. № 138-К «Про дострокове розірвання контракту» у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків, що виявилось у невжитті заходів по організації виготовлення додатків до дипломів, загрозі порушення прав випускників вищих навчальних закладів України і зриву вступної кампанії, а також наданні керівництву Міністерству недостовірної інформації з метою уникнення відповідальності, достроково розірвано контракт від 20 серпня 2012 року № 43 з [PERSON] директором Державного підприємства «Інфоресурс» та звільнено [PERSON] з посади директора Державного підприємства «Інфоресурс» 3 квітня 2014 року на підставі пункту 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України, акту перевірки Міністерства від 02.04.2014р., пояснення [PERSON] (а.с.7). Наказом Міністерства освіти і науки України від 08.12.2014р. № 632-К «Про перенесення дати звільнення [PERSON].» у зв'язку з тим, що на час видання наказу МОН України від 03.04.2014р. № 138-К «Про дострокове розірвання контракту» та протягом тривалого часу після цього директор Державного підприємства «Інфоресурс» [PERSON] перебував на лікарняному, змінено дату звільнення [PERSON], директора Державного підприємства «Інфоресурс» з 03.04.2014р на 08.12.2014р., у наказі Міністерства освіти і науки України від 03.04.2014р. № 138-к слова та цифри «3 квітня 2014 року» замінено словами та цифрами «8 грудня 2014 року» (а.с.8). Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 3 вказаної статті визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно п.п.2, 4 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993р. № 203, відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту. Наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади (надалі - органи управління майном). Пунктом 16 вказаного Положення контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством. Так, пунктом 27 Контракту визначено, що Керівник може бути звільнений з посади, а Контракт розірваний з ініціативи Органу управління державним майном до закінчення строку дії контракту: а) у разі систематичного невиконання або неналежного виконання Керівником, без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; б) у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства та невиконання покладених на нього цим контрактом обов'язків, в результаті чого для Підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.). Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) зазначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадк у одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу (ч. 3 ст. 41 КЗпП України). За ч. 4 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами, що Позивач на час видання наказу МОН України від 03.04.2014р. № 138-К «Про дострокове розірвання контракту» та протягом тривалого часу після цього перебував на лікарняному, в зв'язку з чим дату звільнення [PERSON] було змінено з 03.04.2014р. на 08.12.2014р. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтями 148-149 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Так, Актом комісійної перевірки від 02.04.2014р. встановлено факт грубого порушення Позивачем своїх посадових обов'язків, яке виявилось у невжитті заходів по організації виготовлення додатків до дипломів, що в свою чергу, могло спричинити порушення прав випускників всіх вищих навчальних закладів України і зриву вступної кампанії, а також наданні керівництву МОН неправдивої інформації з метою прикриття власних прорахунків. Водночас, в Акті комісійної перевірки встановлено, що не заперечувалось Позивачем, факт надання пояснень зі сторони Позивача, в яких він зазначив, що дійсно підписав лист Державного підприємства «Інфоресурс» від 31.032014р. № 01.01-12/187 щодо стану роботи та вжиті ДП «Інфоресурс» заходів щодо організації виготовлення документів про освіту державного зразка та додатків до них, та несе відповідальність за інформацію наведену в ньому. Згідно зі ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевірити їх відповідність законові. У п.22 цієї ж Постанови зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. На підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду (п.27 Постанови). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Міністерство освіти і науки України дотрималось порядку та строків накладення дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, зокрема, одноразове грубе порушення своїх трудових обов'язків, та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку і розмір можливої шкоди, що могла бути ним заподіяна, правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства застосувало до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, а саме достроковому розірванні контракту № 43 від 20.08.2012р. з Позивачем. Окрім того, на виконання ч. 4 ст. 40 КЗпП України, Міністерство освіти і науки України в подальшому змінило дату звільнення Позивача на 08.12.2014р., оскільки в момент накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов'язків - 03.04.2014р. та в подальшому протягом тривалого часу останній перебував на лікарняному. Разом з тим, відповідно до п. 10 Положення по Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, міністр Міністерства освіти і науки України утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління МОН, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об'єктами державної власності тощо. Так, до повноважень саме Міністра освіти і науки України належать питання щодо, зокрема, звільнення з посади керівника підприємства, що належить до сфери управління МОН, та встановлення порядку такого звільнення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а саме протиправність наказу Міністерства освіти і науки України № 138-к від 03.04.2014р. «Про дострокове розірвання контракту» та наказу № 632-К від 08.12.2014р. «Про перенесення дати звільнення [PERSON].», не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах та спростовуються матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed