Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] був укладений кредитний договір №190 від 18.09.2006 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 30200,00 доларів США для придбання автомобіля, а відповідач взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 17.09.2007 року зі сплатою 11,50% річних за користування кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач передав у заставу автомобіль «SHUANGHUAN», д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідач недотримувався, не виконував порядку строків погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, загальна сума заборгованості станом на 16.07.2014 року складає 136934,39 грн, з яких: заборгованість по основній сумі - 59527,16 грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 1009,65 грн, нараховані відсотки на дату подачі позову - 39915,42грн, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 34696,36 грн, 3% річних від простроченої суми - 1785,8 грн. В зв'язку з тим, що відповідач неналежно виконував зобов'язання, забезпечене заставою, ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету застави через укладення договору купівлі-продажу з покупцем від імені боржника. Оскільки, позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж автомобіля «SHUANGHUAN», д.н.з. [NUMBER], ТОВ «Вердикт Фінанс» було змушено звернутися до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений (а.с.114-115), за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 18.09.2006 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] було укладено кредитний договір №190, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 30200,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати платежів відповідно до умов договору (а.с.13-18). 02.02.2007 року між відповідачем та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №190 від 18.09.2006 року, яким було внесено зміни в Графік погашення кредиту (а.с.21). 17.09.2007 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] було укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №190 від 18.09.2006 року, відповідно до якого, строк повернення кредиту - 16.09.2009 року (а.с.22). 21.10.2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої останній зобов'язався сплачувати 16,50% річних за користування кредитом. (а.с.23). 09.12.2008 року між ВАТ «БГ БАНК» та [PERSON] було укладено договір №4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №190 від 18.09.2006 року, згідно умов якого, сторони домовились викласти п.2.8.1 кредитного договору №190 від 18.09.2005 року в новій редакції (а.с.24). 06.02.2009 року між відповідачем та ВАТ «БГ БАНК» було укладено договір №5 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору №190 від 18.09.2006 року (а.с.25). З метою забезпечення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, [PERSON] передав у заставу автомобіль: марка: SHUANGHUAN, модель: SCEO, номер кузова: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] ( розділ 3 договору, а.с.26-31). Відповідно до п. 3.2. договору, за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 152510,00 грн (а.с.26). 18.09.2007 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та відповідачем було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до договору застави від 18.09.2006 року, відповідно до умов якого, заставодавець зобов'язаний повернути до 16.09.2009 року кредит у розмірі 30200,00 доларів США (а.с.32). 21.10.2008 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку» та [PERSON] було укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до договору застави автомобіля від 18.09.2006 року (а.с.33). Рішенням загальних зборів Акціонерів від 16.05.2008 року ВАТ «Універсальний банк Розвитку та Партнерства» змінив своє найменування на ВАТ «БГ БАНК». 15.07.2010 року між ВАТ «БГ БАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №б/н, відповідно до якого ВАТ «БГ БАНК» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги за кредитним договором та договором застави, в тому числі щодо Боржника [PERSON] (а.с.53-62). На адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, в якому ВАТ «БГ БАНК» повідомив про повне відступлення всіх своїх прав за кредитним договором №190 від 18.09.2006 року, який був укладений між ВАТ «БГ БАНК» та [PERSON] (а.с.52). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марка: SHUANGHUAN, модель: SCEO, номер кузова: [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] вказано [PERSON] (а.с.36). Відповідно до п. 7.1 договору застави автомобіля, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави для задоволення своїх вимог в повному обсязі у випадках невиконання заставодавцем забезпечених згідно цього договору зобов'язань (а.с.29). Згідно з п.7.4 договору звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися на підставі рішення суду (а.с.29). Судом встановлено, що у відповідача станом на 16.07.2014 року існує заборгованість, яка складає 136934,39 грн, з яких: заборгованість по основній сумі - 59527,16 грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 1009,65 грн, нараховані відсотки на дату подачі позову - 39915,42грн, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 34696,36 грн, 3% річних від простроченої суми - 1785,8 грн (а.с.44-51). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2100,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved