Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

02.05. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу садового будинку та земельної ділянки по вул. Джерельна, 4, с. Скнилів, Пустомитівського району, Львівської області. У позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним Договір купівлі продажу садового будинку та земельної ділянки від 14.11. 2011 року, укладений між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 5597. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: у 2011 році позивач вирішила придбати в садовому товаристві «Гудок» с. Скнилів, Пустомитівського району, Львівської області по вул. Джерельна, 4 будинок за 23 000 доларів у відповідача [PERSON]. 28.09. 2011 року між позивачем та [PERSON] був підписаний попередній договір про купівлю - продаж нерухомого майна та отримання завдатку №270211/1 за яким, з метою забезпечення його умов позивач передала продавцю завдаток в сумі 4 000 доларів США. Для повного розрахунку за будинок позивач позичила у [PERSON] 14.11.2011 року 15 000 дол. США. В цей же день у нотаріуса був оформлений оспорюваний договір на [PERSON]. Оспорюваний договір оформлявся на відповідача з метою забезпечення повернення позивачем позики в сумі 15 000 дол. США. Завдаток 4000 доларів США був врахований в загальну вартість будинку. В цей же день позивач передала [PERSON] 4 000 доларів США та оплатила послуги нотаріуса і ріелторів. У вказаному будинку позивач проживала з сімєю, в будинку за власні кошти зробила ремонт і прибудову до будинку, оплачувала комунальні послуги кооперативу. Оспорюваний договір позивач вважає недійсним, оскільки позивача позбавлено права на придбане нею нерухоме майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте прибули її представники [PERSON] та [PERSON], які у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просили задоволити. Представники відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги заперечили, оскільки вважають такі не обґрунтованими, представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог, оскільки трьохрічний строк позовної давності минув 14.11. 2014 року. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: 14.11. 2011 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено Договір купівлі продажу садового будинку та земельної ділянки, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 5597 (а.с. 6-9). Згідно п. 1 зазначеного Договору продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність цегляний садовий будинок № 4 (чотири), позначений в плані літерою «А-1», разом з приналежними до нього будівлями і спорудами, та земельну ділянку, площею 0,0440 гектара, що знаходяться в садівничому товаристві «Гудок» на вулиці Джерельній, розташованому в с.Скнилів, Пустомитівського району, Львівської області і зобовязується сплатити за них обговорену грошову суму відповідно до цього договору. Будинок складається з двох літніх житлових кімнат, житловою площею 34,0 кв.м. та кухні, загальна площа будинку становить 80,6 кв.м. До будинку належать: сарай (дерево) - «Б»; літній душ (дерево) - «В»; вбиральня (цегла) -«Г»; ворота (метал.) - 1; хвіртка (метал) - 2, 3; огорожа (мет.сітка) - 4, 5. Відчужуваний садовий будинок належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Скнилівською сільською Радою Пустомитівського району Львівської області 17 жовтня 2007 року, зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної Ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 17.10. 2007р,. за реєстраційним номером 20672148, а земельна ділянка, яка передана для будівництва, належить продавцю на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого [PERSON], 15 вересня 2005 року за реєстровим № 4679 та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 520593, виданого Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 30 травня 2006 року, зареєстрованого в Пустомитівському РУЗК в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:06:458:03754, кадастровий номер 4623686200:05:000:0009. Суд критично оцінює Попередній договір купівлі продажу нерухомого майна та отримання завдатку № 270211/1 (а.с. 4 - 5), оскільки у такому здійснено численні виправлення щодо предмету договору та місця його розташування, із такого договору не вдається можливим зрозуміти його змісту. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Встановлено, що Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 7 листопада 2012 року розглянув справу № 6-107 цс 12, предметом якої був спір про визнання договору недійсним за позовом особи, яка не була стороною цього договору. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст. 392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем. Положення ч. 3 ст. 215 ЦК України при вирішенні такої категорії справ підлягають застосуванню в тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним. В силу вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 11 ЦПК України позивач вільний в обранні способу захисту свого цивільного права та інтересу. Враховуючи те, що позивач не був стороною оспорюваного договору; те, що позивачем та його представниками не зазначено, яким чином право позивача буде відновлено шляхом визнання оспорюваного правочину недійсним, суд прийшов до висновку, що позивачем, шляхом заявлення вимог про визнання правочину недійсним, обрано не вірний спосіб захисту її цивільних прав. За вказаних вище обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог слід відмовити. Заява представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог задоволенню не підлягає, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані та у позові судом відмовляється за його безпідставністю. Документально підтвердженні понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed