Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору без номеру від 19.05.2011 року в сумі 67092,41 грн. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 19.05.2011 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється, змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням позивача, про що підписав відповідну анкету-заяву. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 31.03.2017 року заборгованість становить всього 67092,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7820,05 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 52601,29 грн., заборгованості за пенею та комісією 3000,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 3171,07 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача в позовній заяві просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 19.05.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Станом на 28.02.2017 року заборгованість становить всього 67092,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7820,05 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 52601,29 грн., заборгованості за пенею та комісією 3000,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 3171,07 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договір. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. При цьому, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення: 500.00 грн. штрафу (фіксована частина) та 3171,07 грн. штрафу (процентна складова) не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-2003цс15 від 21.10.2015 року) за ст. 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. З урахуванням викладеного, суд вважає що ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити в задоволенні його вимог в частині стягнення штрафу. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість станом на 31.03.2017 року по кредитному договору б/н від 19.05.2011 року на загальну суму 63421,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7820,05 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 52601,29 грн., заборгованості за пенею та комісією 3000,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1512,45 грн. (п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року).

Outcome: partial