Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.06.2010 року відповідач отримав від банку кредит у розмірі 8500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, тарифами банку. Під борговими зобов'язаннями сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, що зазначено в п.2.1.1.12.1 «Умов та правил надання банківських послуг». Своїх зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим, станом на 13.09.2016 року виникла заборгованість перед банком у сумі 19949,51 грн., яка складається з: 7997,29 грн. - тіло кредиту; 3019,16 грн. - відсотки за користування кредитом; 6556,89 грн. - пеня за прострочене зобов'язання; 950,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина); 926,17 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом за матеріалами справи встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» є юридичною особою, має банківську ліцензію, свідоцтво про державну реєстрацію від 17.07.2009 р., Статут ПАТ КБ «Приватбанк», /а.с. 48,50,51/. Між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], на підставі її заяви, 29.06.2010 року був укладений кредитний договір б/н. Згідно умов даного договору Приватбанк надав відповідачу кредит на суму 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, на умовах, передбачених цим договором. Договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та «Тарифів Банку». Тобто між сторонами склалися правовідносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України /а.с.9,10, 11,12-45/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Узяті на себе зобов'язання за зазначеним договором ПАТ КБ "Приватбанк" виконав, надавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У свою чергу, відповідач узяті на себе зобов'язання вчасно не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, станом на 13.09.2016 року виникла заборгованість перед банком у сумі 19949,51 грн., з яких: 7997,29 грн. - тіло кредиту; 3019,16 грн. - відсотки за користування кредитом; 6556,89 грн. - пеня за прострочене зобов'язання; 950,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина); 926,17 грн. - штраф (процентна складова), що свідчить про неналежне виконання своїх зобов'язань відповідачем перед банком за зазначеним договором /а.с.6,7,8/. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 623 ч. 1 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконані взяті перед позивачем зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим відповідно до ст. ст. 1050, 625 ЦК України сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позов визнаний відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розрахунок заборгованості позивачем не оспорюється. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved