Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.03.2013 року між позивачем та ТОВ «Констракшн Машинері» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу «Шевролет», д.н.з. [NUMBER]. 26.06.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевролет», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Між власником «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] та ПАТ «СК «Європейський страховий альянс», був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АВ107570), але на час ДТП згідно даних МТСБУ поліс не був дійсним. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2013 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 27.06.2013 року до позивача звернувся страхувальник з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. На підставі страхового акту №ДККА-28672 від 09.08.2012 року та розрахунку суми страхового відшкодування, позивач перерахував визначену суму збитку у розмірі 4149, 92 грн. на СТО. Посилаючись на положення ст.ст. 166, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Законів України «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача вказану суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 01.03.2013 року між позивачем та ТОВ «Констракшн Машинері» був укладений договір добровільного страхування транспортних засобів №28-2805-00004/00006, предметом якого став автомобіль «Шевролет», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 4). 26.06.2013 року о 14 год. 00 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER], в м. Києві по вул. Метрологічній, 4, не врахував дорожньої обстановки, під час руху заднім ходом не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 7). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 27.06.2013 року ТОВ «Констракшн Машинері» звернулось до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 6). З матеріалів справи слідує, що позивач визнав зазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплатив на рахунок СТО страхове відшкодування у розмірі 4149,92 грн., що підтверджується страховим актом від 09.08.2013 року, розрахунком страхового відшкодування від 09.08.2013 року та платіжним дорученням від 12.08.2013 року (а.с. 11,16). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те, що відповідач є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і на момент скоєння ДТП не мав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та з огляду на викладені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved