Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У квітні 2015р. [PERSON] (Позивач) звернулася до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем - [PERSON], зареєстрований 30 липня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сім'ї. Свої вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що з 30.07.2011 року вона перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має сина: [PERSON]. Разом з тим, їх сімейне життя з Відповідачем не склалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дитини. Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивачка зазначила, що збереження шлюбу є неможливим, тому строк на примирення є недоцільним. У судове засідання сторони не з'явились. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Однак через канцелярію суду Позивачка подала заяву (а.с.18), в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідачем через канцелярію суду також подано заяву в якій зазначено, що позовні вимоги він визнає, просить проводити засідання без його участі( а.с.19). Відтак суд приходить до висновку про можливість слухання справи за відсутності сторін. Судом з'ясовано, що 30.07.2011р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладено шлюб, про що 30 липня 2011 року здійснено відповідний актовий запис № 1823 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 30 липня 2011 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 29.01.2014р. (а.с.5). Разом з тим, з наявних у справі документів, в тому числі заяв Позивача та Відповідача вбачається, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що між сторонами виникли непорозуміння, вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. За ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що Відповідач до суду не зявилась суд позбавлений можливості вирішити питання щодо її прізвища після розірвання шлюбу у судовому рішенні. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved