Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що померлий [INFO] в с. Заставці Старосинявського району Хмельницької області [PERSON] є його батьком. Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] у м. Веймар (Німеччина). 25 червня 1958 року його батьками [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В даному шлюбі в батьків народилось двоє дітей: він та донька [PERSON] , його сестра, [INFO] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . 27 серпня 1995 року шлюб між його батьками було розірвано. [INFO] в с. Заставці Старосинявського району Хмельницької області помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина і він є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки батько за життя заповіту не складав. Спадкоємцем за законом також являється його сестра, однак вона на спадкове майно не претендує. На день смерті батька, останньому належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,44 га, яка знаходиться на території Заставецької сільської ради Хмельницької області. При виготовленні документів для прийняття спадщини виникли складнощі, оскільки при огляді нотаріусом документів було виявлено розбіжності у прізвищах, а саме допущено помилку у правописі його прізвища [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається зі свідоцтва про смерть, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, про його народження, про народження його сестри, про розірвання шлюбу, прізвище його батька, матері та сестри вказане [PERSON] , а в його паспорті прізвище вказано [PERSON] . В Україні під час перебування в складі Радянського Союзу більшість документів складались російською мовою, такі як свідоцтва про народження, шлюб, смерть та паспорти, однак при проголошені Україну незалежною державою, складання документів проводилось державною мовою (українською), а відповідно при виготовленні документів прізвища, імена та по батькові громадян перекладались з російської на українську, що привело до граматичних помилок перекладу в записі прізвищ, імені та по батькові, правописі власних імен. Через те, що допущено порушення правил граматичного перекладу з російської мови на українську правопису власних імен, виникли розбіжності у написанні його прізвища, тому при документальному підтвердженні факту наявності родинних відносин між ним та його покійним батьком [PERSON] виникають складнощі, через що він змушений звернутись до суду з даною заявою. Встановлення факту родинних відносин йому необхідно для того, щоб прийняти спадщину після смерті батька. Заявник у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив задовольнити її та встановити факт, що [PERSON] є його, [PERSON] , батьком. Зауважив, що у зв`язку з перекладом з російської мови на українську було допущено порушення правила граматичного перекладу правопису власних імен, через що виникли розбіжності у написанні прізвища його « [PERSON] », та батька « [PERSON] ». Уточнив, що в прохальній частині допустив описку у даті смерті батька [PERSON] , замість правильної « [INFO] » вказав невірну « [INFO] ». Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви, підтвердила, що дійсно [PERSON] є їх із заявником батьком. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 21.09.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та представника заінтересованої особи, а також допитати свідка. 20 жовтня 2020 року в судовому засіданні заявник відмовився від виклику свідка, пояснивши, що остання є його матір`ю, однак за станом здоров`я не може з`явитися в суд для дачі особистих пояснень. Просив справу розглядати за наявними письмовими доказами. Фактичні обставини, встановлені судом: 25 червня 1958 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, запис №36, та 27 серпня 1995 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується відповідно витягом №00027702519 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.6) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.08.1995 (а.с.10). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , запис №233 (зроблений російською мовою), та [PERSON] , [INFO] , запис №10, про що свідчать відповідно свідоцтво про народження ("свидетельство о рождении", видане російською момою) серії [NUMBER] від 25.03.1960 (а.с.7) та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.02.1966 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.11.1984, 9 листопада 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 27.08.2020 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №296 (а.с.11). В акті обстеження від 07.09.2020, складеного депутатом [PERSON] , зі слів [PERSON] , 1936 р.н., записано, що [PERSON] визнавав своїм сином [PERSON] та [PERSON] визнавав своїм батьком [PERSON] , вони підтримували спілкування (а.с.12). Згідно з відповіддю вих. №29-22-0.31-84/114-20 від 15.09.2020 відділу у Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №114286, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за №5 від 15.04.2003, на підставі розпорядження Старосинявської райдержадміністрації №31 від 05.03.2003 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,44 га на території Заставецької сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14, 15). Паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 02.03.1997 Долинським РВ УМВС в Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.16-20). Таким чином, встановлення факту родинних відносин дасть змогу заявнику оформити його право на спадщину. Оцінка суду: суд, проаналізувавши доводи заявника, викладені в заяві та надані ним в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка яку не можна виправити позасудовим шляхом. Згідно з абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 вищеназваної Постанови Пленуму ВС України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Для заявника встановлення факту родинних відносин дасть змогу оформити його право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме земельну ділянку. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Тобто, у разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Судом встановлено, що заповіт померлий [PERSON] не складав. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування за законом у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвища його батька « [PERSON] » та його прізвища « [PERSON] ». Тому встановлення факту родинних відносин заявника зі спадкодавцем породжує для першого юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Отже, в ході судового розгляду на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що померлий [PERSON] є батьком заявника [PERSON] , знайшов своє підтвердження. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту родинних відносин заявника зі спадкодавцем надасть змогу першому реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останнього у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України та

Outcome: approved