Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика КЛАСУМ» звернулося до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 564220 від 24.12.2008 року є власником земельної ділянки площею 1,8500 га з кадастровим номером 1822287200:02:001:0590, з цільовим призначенням для розміщення виробничої бази по виробництву виробів із дерева, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вул. Садова, № 49. Протягом багатьох років на власний розсуд володіє, користується, розпоряджається зазначеною земельною ділянкою, розмістивши на ній виробничу базу для виготовлення широкого асортименту високоякісних продуктів деревообробки (меблі, столярні вироби, елементи оздоблення тощо), яка також належить ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» на праві власності. Утім, починаючи з 20 квітня 2016 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановили власні замки на вхідні двері, чим неправомірно обмежують доступ працівників підприємства до приміщень та розташованого в них обладнання лісопильного цеху, насосної, побутових приміщень тощо, та перешкоджають використанню ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» території, будівель та споруд підприємства розташованими за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вул. Садова, № 49, для здійснення звичайної господарської діяльності підприємства, у тому числі безпосередньо виробничого процесу, чим порушуються законні права та охоронювані інтереси ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» як власника майна. Тому позивач ТОВ «Фабрика КЛАСУМ», уточнивши позовні вимоги, просило суд визнати незаконним обмеження відповідачами вільного доступу працівників ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» до розташованих за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вул. Садова, № 49, приміщень та розташованого в них обладнання. У судовому засідання представники позивача позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON], який також представляє інтереси відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав повністю, вказав, що 20.04.2016 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Житомирського РУЮ проводили виконавчі дії на території ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» по виконанню рішення суду щодо повернення майна ТОВ «Стиль». Між ТОВ «Стиль» і ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» існують певні господарські зобовязання. При здійсненні виконавчих дій представниками стягувача ТОВ «Стиль» були [PERSON], [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] були понятими і, на його думку, позивач не вірно визначив відповідачів у справі, а дії державного виконавця були законними. Також зазначив, що саме ним не вчинялися ніякі незаконні дії, у тому числі останнім безпосепедньо не навішувалися замки на приміщення позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, хоча про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України (а.с. 216, 219, 221). Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, свідків, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до таких висновків. Відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД№564220 Товаристу з обмеженою відповідальністю «Фабрика КЛАСУМ» належить земельна ділянка площею 1.8500 га з кадастровим номером 1822087200:02:001:0590, з цільовим призначенням для розміщення виробничої бази по виробництву виробів із дерева, яка розташована за адресою: с. Тетерівка, вул. Садова, №49, Тетерівська сільська рада Житомирського району Житомирської області (а.с. 4-5). З копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно вбачається, що Товаристу з обмеженою відповідальністю «Фабрика КЛАСУМ» на праві приватної власності належать обєкти нерухомого майна, які знаходяться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вул. Садова, № 49, а саме: насосна, побутові приміщення, лісопильний цех №2 (а.с. 6, 7, 8). З копії акту від 20.04.2016 року, вбачається, що старший державний виконавць Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області [PERSON] перебував на території ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" 20 квітня 2016 року з метою виконання судового наказу №4-129/Д, виданого 27.09.2010 року Господарським судом Житомирської області (а.с. 153). Також із зазначеного акту вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] приймали участь у виконавчих діях в якості представників за дорученням від стягувача - ТОВ "Стиль"; відповідачі [PERSON] та [PERSON] виступали в якості понятих. У судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що являються працівниками ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» та вказали, що 20.04.2016 року на територію фабрики прибув державний виконавиць з працівниками поліції та понятими. Державним виконавцем було здійснено виконавчі дії. Наступного дня відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прибули на територію фабрики і самостійно почали виносити речі підприємства, після чого двері декількох приміщень були опломбовані печаткою [PERSON] як ліквідатора ТОВ «Стиль». Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» просило \~визнати незаконним обмеження відповідачами вільного доступу працівників ТОВ «Фабрика КЛАСУМ» до розташованих за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Тетерівка, вул. Садова, № 49, приміщень та розташованого в них обладнання з посиланням на положення ст. 391 ЦК України, якою врегульовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної вимоги на обґрунтування позову є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Підстави позову зводяться до усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання його майном. З урахуванням наведених позивачем підстав позову суд застосовує норму закону, яка відповідає таким підставам. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Зі змісту ст. ст. 316, 317 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Положення\~статті 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судовим розглядом встановлено, що позивач вважає, що поведінка відповідачів свідчить про наявність перешкод у користуванні його майном в розумінні\~ст. 391 ЦК України. У свою чергу позивачем не надано доказів взаємозв'язку дій відповідачів з тим, що останні обмежують вільний доступ до його приміщень , чим порушують право користування та розпоряджання його майном. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями статтті 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частини 1 та 2). Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, у тому числі самостійно обирати спосіб захисту свого права. Отже, позивачем не вірно обрано спосіб захисту цивільного права, оскільки відповідно до положень\~ст. 16 ЦК України\~визнавати незаконними рішення, дій чи бездіяльності можливо лише органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність факту перешкоджання позивачу у користуванні майном з боку відповідачів. \~

Outcome: dismissed