Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позовній заяві зазначила, що 05 березня 2016 року [PERSON], керуючи транспортним засобом М2140Д, державний номер [NUMBER], по автодорозі «Казанка - Березнегувате» не встежив за дорожньою обстановкою та допустив зіткнення з транспортним засобом «Санг Йонг Корандо», державний номер [NUMBER], що був під керуванням позивачки, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2016 року [PERSON] визнанно винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, та накладено на нього штраф. Згідно автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту на дату огляду становила 75 400,30 грн., а величина втрати товарної вартості - 6 880,38 грн. Автомобіль позивачки був застрахований ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка сплатила суму страхового відшкодування у розмірі 58 395,76 грн. Позивачкою направлено претензії відповідачу та третій особі, але відповіді з приводу вирішення питання про відшкодування завданої шкоди ніхто не надав. Тому, посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду, яка складається із суми різниці між страховим відшкодуванням та відновлювальним ремонтом у розмірі 17 004,54 грн., величину втрати товарної вартості у сумі 6 880,38 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та судовий збір у сумі 551,20 грн. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення з його підписом про отримання повістки, але до суду не з'явився без поважних причин, що не є перешкодою для розгляду справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За такого суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Санг Йонг Корандо», реєстраціний номер [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.4). 05 березня 2016 року [PERSON], керуючи транспортним засобом М2140Д, державний номер [NUMBER], по автодорозі «Казанка - Березнегувате», не встежив за дорожньою обстановкою, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Санг Йонг Корандо», державний номер [NUMBER], що був під керуванням [PERSON], внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується копією довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 15 березня 2016 року (а.с.5). Постановою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 квітня 2016 року відповідача. визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. (а.с.6-7). Із висновку експерта про проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 107-16 від 03 червня 2016 року вбачається, що сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Санг Йонг Корандо» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 82 280,68 грн., з них 75 400,30 грн. - вартість відновлювального ремонту, 6 880,38 - величина втрати товарної вартості (а.с. 8-14). За проведення даної експертизи позивачка сплатила власні кошти у сумі 1 000 грн. (а.с.31). Цивільно-правова відповідальність позивачки була застрахована згідно договору добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО), укладеного з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.32), яка виплатила суму страхового відшкодування у розмірі 58 395,76 грн., за винятком 1% франшизи, та перерахувала на рахунок станції технічного обслуговування автотранспортних засобів (зв.а.с.32), тобто шкоду позивачці відшкодовано не в повному обсязі. Суму різниці між витратами на відновлювальний ремонт автомобіля - 75 400,30 грн. та сумою страхового відшкодування - 58 395,76 грн., що складає 17 004,54 грн., сплатила позивачка. З метою мирного врегулювання питання про відшкодування завданої шкоди, позивачка 14 червня 2016 року направила відповідачу та третій особі претензію (а.с.36), про що свідчать квитанції про відправку рекомендованих листів (а.с.34,35). Не отримавши відповіді на претензію, позивачка звернулась до спеціаліста для написання позовної заяви про відшкодування їй шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. У відповідності з ч.ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати діяльність пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1194 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її завдала. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Виходячи з цього, відповідач має відшкодувати позивачці різницю між страховим відшкодуванням та відновлювальним ремонтом у сумі 17 004,54 грн. Аналіз ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України, п.п.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої майнової шкоди, в тому числі й втрати товарної вартості автомобіля, тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню розрахований спеціалістом розмір втрати товарної вартості у розмірі 6 880,38 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, суд вважає, що наданий позивачкою звіт про оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, є належним, допустимим та достовірним доказом вартості завданого позивачці матеріального збитку, оскільки він складений з дотриманням вимог діючого законодавства щодо визначення вартості матеріального збитку та особою, яка на момент проведення оцінки мала відповідне кваліфікаційне свідоцтво, сертифікат, посвідчення оцінювача колісних транспортних засобів. Разом з тим, судом не встановлено будь-яких підстав та обставин, які ставили б під сумнів об'єктивність та арифметичну правильність даного звіту. Тому з відповідача стягуються витрати понесені позивачкою за проведення автотоварознавчого дослідження. Крім того, як визначено ч.1 ст.84 ЦПК, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У матеріалах справи позивачка на підтвердження своїх позовних вимог надала договір про надання правової допомоги з додатком, у якому перераховано найменування послуг та їх вартість (а.с. 37-38), також квитанції із зазначенням сплаченої суми за такі послуги (а.с. 39-41). За написання претензії та позовної заяви позивачка сплатила кошти загальною сумою 3 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved