Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

01.07.2019 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 28.03.2017 року було розірвано судовим рішенням. За час шлюбу в них [INFO] народилася спільна донька [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2016 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки, є недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини. [PERSON] , [INFO] , відвідує КЗ «ДНЗ № 28 компенсуючого типу (спеціальний) для дітей з вадами розвитку», оскільки вона є дитиною з інвалідністю, а тому потребує значно більшого догляду та витрат. Разом з тим, наразі вона не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою. В свою чергу, відповідач офіційно не працевлаштований, однак як їй відомо, останній має стабільні підробітки, за що отримує певний дохід. На підставі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, у своїй позовній заяві просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Будь-яких заперечень щодо заочного розгляду справи не заявила (а.с. 3). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судового виклику за останнім відомим місцем його реєстрації згідно довідки УДМС у Житомирській області (а.с. 49), а також шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 41). Будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.03.2016 року, який було розірвано заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2017 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується відповідною довідкою про склад сім`ї № 40860 від 27.02.2019 року (а.с. 7). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2012 року, з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з 24.10.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 8-9). Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання [PERSON] є недостатній для належного матеріального забезпечення доньки. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Про розмір доходів [PERSON] сторони, під час розгляду справи, будь-яких відомостей суду не надали. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою не має. Доказів іншого суду надано не було. Неповнолітня [PERSON] з 21.02.2019 року відвідує у КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 28 компенсуючого типу «спеціальний) для дітей з вадами розвитку». Дана обставина підтверджується відповідною довідкою № 117 від 30.05.2019 року (а.с. 10). Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] від 28.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю до 18 років, у зв`язку з чим позивачка отримує державну соціальну допомогу (а.с. 11-12, 14-16). Крім того, суд вважає також доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дитину в повній мірі. Будь-яких доказів, які б спростовували вищезазначені обставини, відповідач суду не надав. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлені розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 01 січня становить 2027 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2016 року є недостатньою для належного забезпечення потреб останнього, а тому заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення їх розміру підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд бере до уваги й ту обставину, що неповнолітня [PERSON] є дитиною з інвалідністю, а тому її потреби є безперечно більшими, аніж потреби звичайної дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved