Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Тростянецька міська рада у січні 2021 року звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що на підставі рішення № 39 від 18 листопада 2020 року 1 сесії 8 скликання Тростянецької міської ради «Про початок реорганізації Люджанської сільської ради шляхом приєднання до Тростянецької міської ради» позивач є правонаступником Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Під час перегляду позивачем рішень Люджанської сільської ради було встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 відповідно до рішення 42 сесії VII скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області 22.10.2020 була передана у приватну власність відповідачці [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] набула права приватної власності на указану земельну ділянку безпідставно, а тому право власності останньої підлягає припиненню, а земельна ділянка підлягає поверненню у комунальну власність. Указана позиція Тростянецької міської ради мотивована тим, що відповідно до рішення 37 сесії 7 скликання Люджанської сільської ради від 05.05.2020 була виготовлена, а потім рішенням указаної сільської ради від 04.09.2020 була затверджена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок Люджанської сільської ради (землі колишнього КСП «Рассвєт»). Після указаної інвентаризації сільськогосподарського призначення колективної форми власності за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради 7 земельних ділянок загальною площею 27,1593 га були прийняті у комунальну власність, у тому числі земельна ділянка з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 площею 12,6812 га. Як вважає Тростянецька міська рада незважаючи на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» щодо заборони передачі у приватну власність протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, Люджанською сільською радою 04.09.2020 було прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області» за рахунок земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868. Оскільки рішення про поділ земельної ділянки із кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 Люджанською сільською радою не приймалося, тому інформація, яка міститься у Державному земельному кадастрі про те, що земельна ділянка утворена шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, на думку позивача не відповідає дійсності. Спірна земельна ділянка із кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 була зареєстрована Відділом у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на земельній ділянці комунальної форми власності, що як вважає Тростянецька міська рада суперечить пункту 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки однією з підстав для відмови в проведенні державної реєстрації є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Після розробки проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства указаний проект рішенням рішення 42 сесії VII скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 було затверджено і передано у приватну власність відповідачці [PERSON] земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5925084600:00:001:2880 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Оскільки Тростянецька міська рада вважає, що указане рішення 42 сесії VII скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області 22.10.2020 суперечить статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідно до якої протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям) 22 грудня 2020 року на 3 сесії 8 скликання Тростянецькою міською радою було прийнято рішення «Про скасування рішення Люджанської сільської ради від 22 жовтня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області [PERSON] ». Стислий виклад позиції відповідачки Представником відповідачки - адвокатом Шершак-Гуковою А.М. був поданий відзив на позов, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заперечення проти позову мотивовано тим, що [PERSON] мала право відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України на безоплатну передачу їй земельної ділянки із комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, а тому на підставі заяви 03.09.2020 до Люджанської сільської ради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, отримала відповідний дозвіл за рішенням Люджанської сільської ради від 04.09.2020 року. Відповідно до пояснювальної записки складеної сертифікованим інженером землевпорядником [PERSON] під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність шести особам, у тому числі і відповідачці [PERSON] , спірної земельної ділянки, вказано, що така земельна ділянка відводиться за рахунок сформованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності (землі запасу) - з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 площею 12,6812 га, сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя - землі під господарськими будівлями і дворами). Проектом землеустрою було передбачено віднести спірну земельну ділянку передану у власність відповідачці до земельних ділянок відповідно до класифікації видів призначення земель 01.03 - для ведення особистого селянського господарства. Позивач на думку відповідачки безпідставно ототожнює спірну земельну ділянку із кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 з невитребуваною земельною часткою (паєм). За змістом відзиву представник відповідачки Шершак-Гукова А.М. посилалась на те, що внаслідок прийняття рішення 3 сесії 8 скликання Тростянецької міської ради від 22.12.2020 року про скасування рішення Люджанської сільської ради від 22 жовтня 2020 року позивачем порушене гарантоване державою право [PERSON] на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Крім того, позивачем скасовано рішення Люджанської сільської ради від 22 жовтня 2020 року, яке враховуючи положення статті 152 Земельного кодексу України, статті 21 ЦК України та рішення Конституційного Суду України від 16.04.209 № 7-рп/2009 не може бути визнано недійсним, оскільки таке рішення сільської ради є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Зарічного районного суду м.Суми від 06.01.2021 року справу за позовом Тростянецької міської ради до [PERSON] було передано за підсудністю до Тростянецького районного суду Сумської області через недотримання позивачем правил територіальної підсудності спору, що виник між сторонами, який виник з приводу нерухомого майна і має вирішуватись за правилами виключної підсудності. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 01.02.2021 року було прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 26.02.2021 представником відповідачки подано відзив на позовну заяву. Позивачем 05.03.2021 року подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 23.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження, клопотання позивача про залучення до участі у справі третьою особою відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Представником відповідача 12.04.2021 року надіслано заперечення. Ухвалою суду від 22.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду, витребувано за клопотанням позивача додаткові письмові докази та задоволено клопотання позивача про виклик для допиту як свідків інженера землевпорядника [PERSON] та голову Люджанської сільської ради [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 19.07.2021 року за клопотанням представника позивача було викликано для допиту як спеціаліста та роз`яснення технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні паї-громадячнам власникоам земельних сертифікатів по САПТЗТ «Рассвєт» начальника відділу № 3 Управління в Охтирському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області [PERSON]. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що на підставі рішення 37 сесії сьомого скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 05 травня 2020 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації, а в подальшому після її виготовлення рішенням 41 сесії сьомого скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 04 вересня 2020 року: 1) було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок Люджанської сільської ради (землі колишнього КСП «Рассвєт») сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області; 2) було вирішено прийняти земельні ділянки (землі колишнього КСП «Рассвєт») сільськогосподарського призначення колективної власності за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області у комунальну власність Люджанської сільської ради загальною площею 27,1593 га згідно додатку, у тому числі земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 площею 12,6812 га (том 1, а.с. 6-8). Державним реєстратором Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області Дяченко Юлією Вікторівною 01.10.2020 була проведена державна реєстрація права комунальної власності територіальної громади в особі Люджанської сільської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868, площею 12,6812 га (том 1, том 9-10). Відповідачка [PERSON] , яка відповідно до посвідчення серія [NUMBER] від 17.07.2017 року має право на пільги, встановлені законодавством України, для сімей загиблих ветеранів війни, звернулась 03.09.2020 року до Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області із заявою про надання дозволу на розробку проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області (том 1, а.с.70-72). Рішенням 41 сесії Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської сьомого скликання від 04 вересня 2020 року відповідачці надано дозвіл на розробку проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області за рахунок земель комунальної власності (кадастровий номер 5925084600:00:001:2868), який подати на затвердження сесією сільської ради. (а.с.11 том 1). На підставі вказаного рішення 41 сесії сьомого скликання від 04.09.2020 Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, а також заяви [PERSON] та інших громадян, яким було надано дозвіл на розробку проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у тому числі відповідачці у власність спірної земельної ділянки, сертифікованим інженером - землевпорядником [PERSON] був виготовлений відповідний Проєкт землеустрою (том 1, а.с.158-250, том 2, а.с.1-27). Рішенням 42 сесії сьомого скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22 жовтня 2020 року: 1)було затверджено Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільського господарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, площею 2,0 га з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880; 2)було вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0 г з, кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області (том 1, а.с.12). На підставі вказаного рішення Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22 жовтня 2020 року державним реєстратором Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області Дяченко Юлією Вікторівною 03.11.2020 була проведена державна реєстрація за відповідачкою права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 площею 2,0 га (том 1, а.с.14-15). Рішенням першої сесії 8 скликання Тростянецької міської ради від 18 листопада 2020 року №39 було вирішено розпочати реорганізацію Люджанської сільської ради шляхом приєднання до Тростянецької міської ради. За змістом указаного рішення від 18 листопада 2020 року №39 Тростянецька міська рада є правонаступником майна, прав та обов`язків Люджанської сільської ради, що узгоджується з приписами підпункту 9 пункту 6-1 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який передбачає, що юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою (том 2, а.с.92-94). Позивачем - Тростянецькою міською радою на третій сесії 8 скликання було прийнято рішення від 22.12.2020 №195, яким Тростянецька міська рада вирішила скасувати рішення 42 сесії 7-го скликання Люджанської сільської ради від 22.10.2020 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області [PERSON] ». Указаним рішенням Тростянецької міської ради від 22.12.2020 №195 уповноважено міського голову [PERSON] звернутися до суду для повернення земельної ділянки розташованої за межами населених пунктів на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, площею 2 га з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880, до комунальної власності Тростянецької міської територіальної громади в особі Тростянецької міської ради (том 1, а.с.15). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що Тростянецька міська рада вважає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 площею 2,0 га була передана [PERSON] всупереч вимогам пункту 21 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в України», якими забороняється передача у приватну власність земельної ділянки, сформованої з невитребуваної земельної частки (паю) протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на неї (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям). Способом захисту позивачем обрано звернення до суду з вимогою про припинення права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 площею 2,0 га та про повернення її до комунальної власності Тростянецької міської територіальної громади. При цьому позивач як на правову підставу указаних вимог посилався на положення статей 378, 388 ЦК України. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. І. Висновки суду щодо наявності правових підстав для припинення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку відповідно до статті 378 ЦК України Так, відповідно до статті 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 лютого 2021 року в справі № 909/1286/19 вказано, що «згідно зі статтею 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже зазначена норма встановлює презумпцію правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття». Відповідно до частини другої, третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно зі статтями 83, 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Підстави та порядок примусового припинення права власності на земельну ділянку з 01 січня 2002 року визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і у примусовому порядку, з об`єктивних і суб`єктивних причин, а також за наявності та за відсутності вини власників і землекористувачів. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений у статті 140 ЗК України і є вичерпним: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Інших випадків припинення права власності на земельну ділянку законодавством не передбачено. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи право користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. Аналіз статті 140 ЗК України дає підстави для висновку про те, що зазначена норма підлягає застосуванню тільки до тих правовідносин, коли право власності на земельну ділянку набуто особою правомірно - із передбачених законом підстав та у передбаченому законом порядку. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред`явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред`явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним Як установлено судом відповідачка [PERSON] , яка є громадянкою України, набула право приватної власності на спірну земельну ділянку у порядку безоплатної приватизації земельної ділянки комунальної форми власності у межах норм безоплатної приватизації за рішенням органу місцевого самоврядування (рішення Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22 жовтня 2020 року) відповідно до вимог статей 116, 118, пункту «б» частини першої 121 Земельного кодексу України, якими передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Суд вважає безпідставними та не доведеними належними доказами доводи позивача про набуття відповідачкою права власності на спірну земельну ділянку всупереч закону, зважаючи на такі мотиви. Так, Тростянецька міська рада у позові посилається на те, що спірна земельна ділянка сформована з невитребуваної земельної частки (паю), у зв`язку з чим, забороняється передача її у приватну власність протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на таку земельну ділянку, що передбачено статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV (далі- Закон № 899). Указаним Законом № 899 унормовано організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Відповідно до статті 13 Закону № 899 нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), виключаються землі, що підлягають передачі у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані: деградовані, малопродуктивні, техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації; заболочені землі; землі, на яких розташовані розвідані родовища корисних копалин загальнодержавного значення, запаси яких затверджені в установленому законодавством порядку; землі під полезахисними лісовими смугами; землі під водними об`єктами; землі під господарськими шляхами, прогонами, польовими дорогами, у тому числі запроектованими у проекті землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); землі, які відповідно до закону не можуть перебувати у приватній власності; землі під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна; землі, які передаються до запасу та резервного фонду; інші землі несільськогосподарського призначення (частина 4 статті 7 Закону № 899). Сторони визнають і не заперечують, що спірна земельна ділянка розташована на території земель, переданих у свій час за рішенням Люджанської сільської ради від 24.03.1995 року у колективну власність Колективному сільському підприємству «Рассвєт», план зовнішніх меж яких наведено у Державному акті на право постійного користування землею (том, а.с.111-114). Земельні ділянки колишнього КСП «Рассвєт» відповідно до відомостей наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 підлягали розпаюванню. Технічна документація по складанню Державних актів на право приватної власності на земельні паї громадянам власникам земельних сертифікатів САПТЗТ «Рассвєт» с.Люджа Тростянецького району розроблена Сумським філіалом Інституту землеустрою в 2001 році та затверджена розпорядженням голови Тростянецької районної державної адміністрації від 25.03.2002 року №111 (том 1 а.с.110). До Державного акту на право постійного користування землею, який було видано КСП «Рассвєт» додано Список 639 громадян-членів КСП «Рассвєт», які мали право на земельну частку (пай) із земель колективної власності указаного КСП (том 1, а.с. 115-127). Залучений до участі у справі як спеціаліст начальник відділу № 3 Управління в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області [PERSON] повідомив, що в очолюваному ним Відділі зберігається технічна документація та графічні матеріали по паюванню САПТЗТ «Рассвєт», які він надав для огляду в судовому засіданні, копія частини аркушів якої була приєднана до матеріалів справи, і яка включає Список на 649 громадян-власників земельних сертифікатів колишнього САПТЗТ «Рассвєт», яким передано земельні ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 2, а.с.147-163). [PERSON] на підставі картографічних матеріалів пояснив, що територія, з приводу якої розглядається спір, тобто земельна ділянка комунальної власності (кадастровий номер 5925084600:00:001:2868 площею понад 12 га) з якої була відведена спірна земельна ділянка площею 2 га, входила до складу земель колективної власності КСП «Рассвет», але не була включена до матеріалів паювання та не була передана у власність громадянам-членам колишнього СПТЗТ «Рассвєт» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена територія належить до колишньої птахоферми. Угіддя під фермами відноситься до земель під господарськими будівлями і дворами. Із переданих у колективну власність 3184,4 га для розпаювання громадянам-членам КСП було відведено 2854 га, у тому числі 2441 га - ріллі, 115 га - сіножатей, 296 га пасовищ. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який на час виникнення спірних відносин займав посаду голови Люджанської сільської ради, повідомив, що до сільської ради постійно звертались громадяни, у тому числі члени учасники АТО та члени їх сімей, з питання виділення у власність 2 га землі для ведення особистого селянського господарства. У вересні 2020 року у результаті інвентаризації земель колишнього КСП «Рассвєт» та розробки Проекту їх відведення було виявлено землі площею 27 га, які не підпадали під розпаювання, мали цільове призначення - під господарськими будівля і дворами, але на час інвентаризації будь-які будівлі на них були відсутні. Коли після цього до сільської ради звернулась відповідачка та інші громадяни, рішенням Люджанської сільської рали їм було надано дозвіл на розробку Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності. [PERSON] вказав, що у сільській раді був чіткий перелік невитребуваних земельних часток (паїв), право на які було посвідчено Сертифікатом, але які не були отримані їх власникам чи спадкоємцям і не були виділені в натурі. Спірна земельна ділянка як вказав [PERSON] не була відведена під розпаювання. [PERSON] зазначив, не пам`ятає чи приймалось рішення про поділ земельної ділянки комунальної власності з якої відповідачці було передано у власність спірну земельну ділянку. Свідок був на території, де розташована передана [PERSON] земельна ділянка, і на ній відсутні будь-які споруди, тому підписав відповідну довідку, яка це підтверджує для розробки землевпорядником Проєкту відведення. Відповідно до пояснювальної записки складеної сертифікованим інженером - землевпорядником [PERSON] до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність шести громадянам, у тому числі [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області: земельна ділянка відводиться за рахунок раніше сформованої земельної ділянки сільського господарського призначення комунальної власності (землі запасу), загальною площею 12,6812 га, кадастровий номер 5925084600:00:001:2868, цільове призначення: 16.00 - землі запасу, на час виконання робіт не використовується в оренду чи власність не надана. Земельні ділянки відводяться за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя - землі під господарськими будівлями і дворами), комунальної форми власності (том 1, а.с.160-163). Допитаний у судовому засіданні як свідок сертифікований інженер-землевпорядник [PERSON] суду пояснив, що ним було розроблено Проєкт щодо відведення спірної земельної ділянки у власність [PERSON] . Перед розробленням проєкту землеустрою він на підставі вивчених документів установив, що спірна земельна ділянка не відноситься до невитребуваної частки (паю), вона належить до несільськогосподарських угідь - землі під господарськими будівлями і дворами. Законодавством не визначено вимог про те, що має бути рішення про поділ земельної ділянки. Дозволяється розроблення проекту землеустрою без поділу земельної ділянки, якщо орган місцевого самоврядування надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Коли відводиться земля під будівлями, то має бути проведено обстеження на предмет наявності на земельній ділянці будівель та капітальних споруд. Законодавство не визначає порядок та суб`єкта підтвердження відсутності на земельній ділянці споруд. При відведенні спірної земельної ділянки це підтверджено довідкою сільської ради, і крім того, коли дозвіл на розробку проекту землеустрою надає сільська рада, остання тим самим гарантує відсутність таких споруд. Досліджені в ході судового розгляду доказу не дають підстав для висновку про те, що спірна земельна ділянка належала до невитребуваної земельної частки (паю) в розумінні Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» і підпадала під заборону її передачі з комунальної у приватну власність відповідно до статті 13 указаного Закону. Крім того, правовідносини, які виникли внаслідок набуття [PERSON] права приватної власності на спірну земельну ділянку у порядку безоплатної приватизації земельної ділянки комунальної форми не суперечать підпункту «а» пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, який забороняє лише купівлю-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності земель, що перейшли до комунальної власності відповідно до пункту 21 цього розділу або передані до комунальної власності відповідно до статті 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Отже, під час розгляду справи позивач не спростував у встановленому законом порядку презумпцію правомірності набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 площею 2,0 га та не виконав встановленого процесуальним законом обов`язку доведення обставин, на які Тростянецька міська рада посилається як на підставу своїх вимог. Відтак, оскільки [PERSON] правомірно набула у приватну власність земельну ділянку, таке її право, як уже було зазначено судом, може бути припинено лише з підстав, визначених статтею 140 ЗК України. Оскільки такі підстави, вичерпний перелік визначено статтею 140 ЗК України, у цій справі позивачем не доведено, суд дійшов висновку, що позов Тростянецької міської ради в частині вимоги про припинення права власності відповідачки на земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 площею 2,0 га є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. Доводи позивача про те, що рішення про поділ земельної ділянки з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 Люджанською сільською радою не приймалося, а також те, що спірна земельна ділянка була зареєстрована на не припиненій земельній ділянці комунальної форми власності, з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868, відхиляються судом зважаючи на те, що приписами статей 79-1 та 118 ЗК України не передбачено ухвалення органом місцевого самоврядування окремого рішення про поділ земельної ділянки комунальної власності, за рахунок якої відповідним громадянам безоплатно передаються у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації земельні ділянки. Рішенням 41 сесії Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської сьомого скликання від 04 вересня 2020 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проєкту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області за рахунок земель комунальної власності (кадастровий номер 5925084600:00:001:2868), яке свідчить про те, що спірна земельна ділянка формувалась за рахунок раніше сформованої земельної ділянки площею понад 12 га внаслідок її фактичного поділу, що узгоджується із Проєктом щодо відведення спірної земельної ділянки у власність [PERSON] , розробленим інженером-землевпорядником [PERSON] . Згідно із частиною 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, зокрема в разі поділу або об`єднання земельних ділянок. Отже, твердження про те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5925084600:00:001:2880 була зареєстрована на не припиненій земельній ділянці комунальної форми власності, з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 не підтверджується належними доказами, зокрема, інформацією з Державного земельного кадастру про те, що після формування та державної реєстрації з присвоєнням кадастрового номеру 5925084600:00:001:2880 спірній земельній ділянці, не була скасована державна реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 та не доведено, що ця земельна ділянка не припинила існування як об`єкт цивільних прав. Відповідно до даних Публічної кадастрової карти України відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5925084600:00:001:2868 відсутні. ІІ. Висновки суду щодо наявності фактичних і правових підстав для повернення спірної земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади, яку представляє позивач відповідно до статті 388 ЦК України, на яку посилається позивач з урахуванням рішення Тростянецької міської ради від 22.12.2020 №195. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. За частиною першою статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З аналізу змісту наведеної норми можна дійти висновку, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення вказаної статті застосовуються як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. При зверненні власника майна із віндикаційним позовом до добросовісного набувача належним формулюванням позовної вимоги як способу захисту порушеного права є вимога про витребування у відповідача на користь власника спірного майна, а не вимога про його повернення до комунальної власності як зазначено у позові Тростянецької міської ради. Як установлено судом спірна земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення 42 сесії сьомого скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22 жовтня 2020 року. Проте, указане рішення Люджанської сільської ради було скасовано Тростянецькою міською радою на третій сесії 8 скликання рішенням від 22.12.2020 №195, що за змістом указаного рішення позивача мотивовано установленням факту передачі земельної ділянки комунальної власності всупереч забороні передавати у приватну власність протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на таку земельну ділянку. Відповідно до приписів частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Частиною 5 статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Отже, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Люджанська сільська рада, правонаступником якої є Тростянецька міська рада. При цьому статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 172 ЦК передбачено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом. Таким чином, територіальна громада як власник об`єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Саме такі правові висновки викладено Верховним Судом України у постанові від 5 жовтня 2016 року у справі № 3-604гс16. Як уже зазначалось судом позивачем не доведено неправомірності набуття відповідачкою права приватної власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення 42 сесії сьомого скликання Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22 жовтня 2020 року та порушення Люджанською сільською радою при ухваленні указаного рішення вимог статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Отже, спірна земельна була передана у власність відповідачки за волею власника - територіальної громади села Люджа, яка була виражена у рішенні органу місцевого самоврядування, якому територіальна громада як власник делегувала повноваження щодо здійснення права комунальної власності на землю. Судом не установлено невідповідності вимогам законодавства та інтересам територіальної громади в діях Люджанської сільської ради при ухваленні рішення від 22 жовтня 2020 року про передачу спірної земельної ділянки у власність [PERSON] . Отже, передача відповідачці у приватну власність спірної земельної ділянки з комунальної власності за волею власника у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом та без порушень інтересів територіальної громади, виключає підстави застосування положень статті 388 ЦК України. Натомість Тростянецька міська рада не мала правових підстав для прийняття рішення від 22.12.2020 № 195 про скасування рішення Люджанської сільської ради від 22.10.2020, за яким земельна ділянка була правомірно одержана у власність [PERSON] , оскільки указане рішення Люджанської сільської ради є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування, тобто актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, тому таке рішення не могло бути скасоване Тростянецькою міською радою після його виконання та внесення на його підставі запису про речове права відповідачки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009). Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. У рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог Тростянецької міської ради про повернення спірної земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади, яку представляє позивач, оскільки це буде несумісне з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що втручання держави у право особи на мирне володіння майном має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволенню не підлягає, сума сплаченого позивачем судового збору не може бути йому компенсована. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed