Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника: 26 лютого 2019 року, [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, мотивуючи її тим, що [INFO] помер його дід - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельні ділянки та житловий будинок. За життя спадкодавець склав два заповіти, зокрема заповітом від 16.07.2015 року він заповів все належне йому майно заявнику, а заповітом від 02.08.2018 року заповів заявнику земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER], а другому онуку - [PERSON] заповів земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER]. Через наявність розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця у заповіті від 16 липня 2015 року, де останній вказаний як «[PERSON]» та у свідоцтві про смерть, в якому померлий вказаний як «[PERSON]», заявник не може реалізувати свої спадкові права. Крім того, помилку в написанні прізвища діда, було допущено в написанні державних актів на право власності на земельні ділянки. Заявник просив встановити факт належності заповіту від 16 липня 2015 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 05 лютого 2010 року, державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 01 квітня 2010 року та державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 13 травня 2010 року - [PERSON], який помер [INFO]. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі : 26.02.2019 року Черкаським районним судом Черкаської області винесено ухвалу про прийняття до розгляду заяви з відкриттям провадження. 06.03.2019 року від в.о. сільського старости Вергунівської сільської ради Черкаського району через канцелярію суду надійшла письмова заява про відсутність заперечень проти розгляду справи у відсутності представника сільської ради та про визнання позовних вимог. 21.03.2019 року від заявника через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та про зменшення вимог, зокрема заявник просив встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] від 01 квітня 2010 року виданого на імя [PERSON], померлому [PERSON]. Встановлені судом обставини: [INFO] помер [PERSON], [INFO], що підтверджується даним свідоцтва про смерть від 05.09.2018 року, серії [NUMBER] (а.с.10). У паспорті громадянина України від 29.05.2017 року, спадкодавець вказаний як [PERSON], [INFO] (а.с.13). У свідоцтві про народження [NUMBER] вказано, що 1939 року народився [PERSON] (а.с.15). З довідки виконкому Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 22.01.2019 року №54 вбачається, що [PERSON], 1939 р.н., на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. Разом з ним на моменті смерті в будинку були зареєстровані: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнука (а.с.16). Державний акт на право власності на земельну ділянку, Серії ЯИ №633004 від 05 лютого 2010 року видано на імя [PERSON], мешканця [ADDRESS] (а.с.17); державний акт на право власності на земельну ділянку, Серії [NUMBER] від 01 квітня 2010 року видано на імя [PERSON], мешканця [ADDRESS] (а.с.18); державний акт на право власності на земельну ділянку, Серії [NUMBER] від 13 травня 2010 року видано на імя [PERSON], мешканця [ADDRESS] (а.с.19). За життя [PERSON] склав заповіт від 16.07.2015 року, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те на що він за законом буде мати право на день смерті заповів [PERSON] (а.с.11). 02.08.2018 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів земельну ділянку, належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, Серії [NUMBER] - онуку [PERSON], а земельну ділянку належну на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] - онуку [PERSON] (а.с.20). Згідно витягу з рішення виконкому Черкаської районної ради народних депутатів від 21.03.1991 року №34, [PERSON] надано дозвіл на узаконення індивідуального житлового будинку (а.с.21). Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 21.07.1993 року, [PERSON] на праві привітної власності належить домоволодіння в [ADDRESS] (а.с.22). Отже у судовому засіданні встановлено, що у державному акті на право власності на земельну ділянку, Серії [NUMBER] від 01 квітня 2010 року, який виданий на імя [PERSON], допущено описку в написанні прізвища власника і замість вірного «[PERSON]» помилково вказано «[PERSON]». Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Приписами ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.7, п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.При розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку оформлення спадкових справ, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, з урахуванням наявних доказів по справі і принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що заява є законною, обґрунтованою, підтвердженою відповідними і належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Судові витрати: Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved