Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] ([ADDRESS])звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (м. Київ, вул. Хрещатик, 36), третя особа - державний нотаріус Вишгородськоїрайонної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк Мілена Олегівна (07300, Київська обл. Вишгородський район, м.Вишгород, вул.Кургузова,13) про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Позивач звернувся до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. у рамках спадкової справи № 484/2015 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушняк М.О. 03.03.2017 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутні документи, що підтверджують право власності на об'єкт нерухомості. Позивач зазначає, що 30.10.1987 виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів його батьку - [PERSON] видано ордер на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], в будинку житлово-будівельного кооперативу «Автомат-2». Довідкою ЖБК «Автомат-2» № 419 підтверджено повну оплату пайового внеску за квартиру в сумі 7900,00 крб. та 5607,00 крб, а загалом сума пайового накопичення склала 13507,00 руб. З 1987 року позивач з батьком, матір'ю та братом проживали в даній квартирі. Правовстановлюючий документ на квартиру відсутній, однак вона входить до складу спадщини, а позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], будинок 27, жила площа 41,69 кв.м., загальна площа 65,7 кв.м у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до поданих матеріалів справи позивач належить до першої черги спадкоємців за законом. З посиланням на ст. 392 Цивільного кодексу України, відповідач вказує, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Свою позицію щодо позову відповідач у відзиві не викладає, просить розглядати справу у відсутність представника Київської міської ради та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів. Третя особа пояснень щодо позову або відзиву не надала, просить слухати справу за відсутності представника. Ухвалою від 22 березня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі і призначене підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Клопотанням від 06.09.2018 представник позивача просив суд витребувати в державній нотаріальній конторі Вишгородського району Київської області копію спадкової справи № 484/2015, що була відкрита після смерті [PERSON] Відповідне клопотання задоволено судом 06.09.2018. В судове засідання 13.11.2018 позивач, відповідач і третя особа не з'явилися, про дату час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши подані докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 30 жовтня 1987 року [PERSON] видано ордер № 064896 на право зайняття жилого приміщення житловою площею 41,69 кв. м в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ордеру право на вселення наданоМусієнку В.П. та членам його сім'ї - дружині [PERSON] і двом синам-позивачута його брату [PERSON] Позивач був прописаний і проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 24.11.1987 Відповідно до довідки ЖБК «Автомат-2» № 419 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і повністю сплатив пайовий внесок за неї. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16.06.2015. 29 вересня 2015 року Вишгородською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 484/2015. Відповідно до приписів ст. 1258, 1261Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги. Отже, в даному випадку мають місце спадкові відносини, що регулюються Книгою IV Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Матеріалами спадкової справи № 484/2015, наданої третьою особою на ухвалу суду, підтверджується, що 29 вересня 2015 року до Вишгородської районної державної нотаріальної контори надійшли заяви про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON] (дружина спадкодавця) та позивача. Від іншого сина померлого - спадкоємця першої черги [PERSON] в цей же день надійшла заява про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. На підставі ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна. Відповідно до договору про поділ спадщини від 03.03.2017 спадкоємці першої черги - дружина померлого [PERSON] та позивачв рамках спадкової справи № 484/2015 поділили між собою прийняту спадщину. Відповідно до п. 4 Договору у спадщину до позивача переходить квартира № 115, що знаходиться за адресою: Київ, вул. Лук'янівська, буд. 27. На підставі ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При чому спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. З урахуванням поділу спадщини, визначеного у договорі, 03 лютого 2017 року позивач звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 03.03.2017 № 186/02-31 Державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області М.О. Пушняк відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] гр. [PERSON]. У постанові вказано, що з поданих заявником документів - інформаційної довідки, виданої Київським міжміським БТІ 02.11.2015 № КВ-2015 № 34219, вбачається, що зазначена квартира незареєстрована. Документ, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначений об'єкт нерухомості відсутній. На замовлення позивача 28 лютого 2018 року виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до звіту № 2938/18 ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] станом на 06.03.2018 складає 1975 527,00 грн. без ПДВ. У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є правочини та інші юридичні факти. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини … Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Крім того, як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При чому виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Як встановлено вище, позивач є спадкоємцем померлого власника нерухомого майна і прийняв спадщину. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, позивач, прийнявши спадщину, успадкував відповідну квартиру за адресою: [ADDRESS]. З огляду на приписи чинного законодавства і судову практику, відсутність факту реєстрації цього нерухомого майна спадкоємцем не позбавляє позивача законних сподівань щодо реалізації свого спадкового права як підстави набуття права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В свою чергу, відмова нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на успадковану квартиру блокує позивачу можливість реалізувати право власності у всіх його правомочностях. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Одночасно ст. 15,16 ЦК України встановлюють, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. У світлі обставин даної справи, належним способом захисту прав позивача буде визнання за ним права власності на успадковану квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved