Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

01.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне. 01.02.2017 року у Розівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, під актовим записом № 01, вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами не розірвано, але фактично сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачкою. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання як дружини, з якою проживає дитина не надає, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться в працездатному віці та періодично працює за межами України. З огляду на вказане, позивачка просила стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 05.03.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін на 21.03.2019 року, і відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В подальшому розгляд справи було відкладено на 03.04.2019 року. В судове засідання позивачка не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Крім того, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення (поважних) причин, згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що був сповіщений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Відзив не подав. Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України, передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за\~зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом\~встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.02.2017 року у Розівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, під актовим записом № 01 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Виходячи з довідки від 28.01.2019 року за № 1059, виданої виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, дитина [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON], і перебуває на утриманні останньої (а.с. 6). Частиною 2 статті 84\~СК\~України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною 4 зазначеної статті СК України право на утримання, зокрема має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі ч. 1 ст. 80 СК України. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, остання не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться в працездатному віці. Виходячи з норм, викладених в ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги та стягує з [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 01.02.2019 року і до досягнення їх спільною дитиною [PERSON], [INFO], віку трьох років. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved