Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

02.05.2018 позивач КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 65\~739,67 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають у [INFO] та користуються послугами позивача, але оплату за послуги здійснюють не в повному обсязі, у звязку із чим утворилась заборгованість станом на 31.12.2017 у сумі 65\~739,67 гривень. Згодом позивач уточнив позов остаточно (заява від 04.10.2018р.), зазначивши одного відповідача [PERSON], та зменшив суму заборгованості згідно розрахунку до 54\~676,30 гривень за період з 01.04.2000 по 31.12.2017 роки. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації, однак ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 квітня 2018 р. у видачі судового наказу було відмовлено. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву КП «Водоканал» та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, а саме визнали суму боргу в межах загального строку позовної давності (в три роки з 02.05.2015р. по 02.05.2018 року) із розрахунку споживання послуг позивача на одну особу. Відповідач заперечує проти оплати суми заборгованості в розмірі ціни позову, оскільки розмір заборгованості виник із розрахунку вартості послуг на шість осіб. Однак рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2017 року визнано такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням таких осіб: [PERSON] з 03.11.1995р., [PERSON] з 1991 року, [PERSON] з 1995 року, [PERSON], [PERSON] з 2008 року. Тобто, як зазначає відповідач вказані особи не отримували послуг від позивача, отже вимога оплати вартості ненаданих послуг не підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у [INFO] та є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем КП «Водоканал». Договір між сторонами про надання послуг не укладався, але одна сторона - КП «Водоканал» надавав другій стороні відповідачу [PERSON], як споживачу послуг за вказаною адресою послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг з водопостачання та водовідведення, в яких одна сторона зобовязана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов'язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначаються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.32\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал». У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення витікає, що за період з 01.04.2000 р. по 31.12.2017 р. утворилася заборгованість за вказані послуги по спірній квартирі у сумі 54\~705,72 гривень. При розрахунку вказаної заборгованості враховано зміну кількості зареєстрованих осіб, а саме: з 01.04.2000 по 30.09.2003р. 5 осіб, з 01.10.2003р. по 09.2005р. 7 осіб, 01.10.2005 р. по 05.09.2017 р. 5 осіб, з 06.09.2017 р. по 31.12.2017 р. 1 особа, також враховано перерахунок заборгованості з 01.10.2003 р. по 31.12.2017 р. у сумі 11063,37 гривень, заборгованість за рішенням суду по справі №2/0511/04 за період з 01.11.2000 р. по 01.10.2003 року, та остаточна сума заборгованості згідно доданого до уточненої позовної заяви розрахунку складає 54\~705,72 гривень. Відповідно до вимог ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. При оцінці наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, суд звертає увагу, що в спірний період зазначений позивачем з 01.04.2000 р. по 31.12.2017 р. включений період з 01.11.2000 р. по 01.10.2003 року щодо якого було ухвалене судове рішення, про що зазначає сам позивач (за рішенням суду по справі №2/0511/04, копію якого судові не надано), тому суд виключає цей період з метою уникнення подвійного стягнення, що відповідає вимогам діючого законодавства. Втім, в судовому засіданні відповідач позов визнав частково, а саме визнав суму боргу в межах загального строку позовної давності в три роки за період з 02.05.2015р. по 02.05.2018 року. Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності до правовідносин, що виникли у нього з позивачем, суд встановив наступне. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як передбачено\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята\~статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях\~252, 255 ЦК України. Таким чином початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частинами 3 та 4 статті 267\~ЦК України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до висновків ЄСПЛ, зроблених за результатами розгляду скарг, а саме, в своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Строк позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць конвенції, виконує кілька завдань, зокрема, забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть виникнути в разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п.570 рішення від 20.09.2011, прийнятого за заявою №14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22.10.96, прийнятого за заявами№22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). У відповідність до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи. Відтак, беручи до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності та ту обставину, що позивач звернувся до суду про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації за період з 01.04.2000 по 31.12.2017 роки саме у травні 2018 року - за межами строку позовної давності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.04.2000 року по 01.10.2000, та з 01.11.2003 року по 01.05.2015 року, слід відмовити у зв'язку з пропущенням строків позовної давності. У звязку з вищезазначеним, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 02.05.2015 року по 31.12.2017 року (у межах позову) у сумі 21\~166,60 гривень. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме на 39%, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню йому відповідачем пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог в сумі 687 гривень 18 копіойк. Всього з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 21\~853,78 гривень. Щодо твердження відповідача про те, що оплата суми заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за вказаний позивачем період нараховувалась з урахуванням шести зареєстрованих осіб у спірній квартирі, хоча тривалий час відповідач користується послугами позивача один, що є підставою для перерахунку заборгованості у бік зменшення розміру плати за комунальні послуги, суд зазначає наступне. Так, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2017 року визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 88 будинку № 129 по проспекту Соборному в місті Запоріжжя. Також вказаним рішенням встановлено саме з якого періоду часу зазначені особи не проживають в цій квартирі. Тобто відповідач є єдиним за вказаною адресою споживачем послуг водопостачання та водовідведення, що надаються позивачем КП «Водоканал». Питання проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання» №2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введених в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р.№ 630 та Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23.07.2013р. та Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї за місцем реєстрації», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017р. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться. З матеріалів справи витікає, що відповідач звертався до КП «Водоканал» з заявою про перерахунок заборгованості по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення та зменшення розміру оплати на підставі рішення суду від 27.04.2017р. В судовому засіданні судом досліджено вказану заяву від 26.06.2018 року. Отже вказана заява датована 26.06.2018р., тобто наявний факт несвоєчасного звернення споживача до виконавця послуг з цього питання. Тому у КП «Водоканал» законних підстав здійснити перерахунок заборгованості по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення та зменшити розмір оплати за попередній період не було. Однак, слід зазначити, що позивачем на підставі вказаної заяви відповідача (від 26.06.2018р.) були внесені зміни до особового рахунку відповідача спочатку поточного кварталу після звернення, а саме: переоформлено особовий рахунок № 11020391 на [PERSON], змінено кількість зареєстрованих осіб з двох на одну, на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] проведено перерахунок на одну особу, тобто на даний час нарахування по особовому рахунку відповідача здійснюються на одну особу, що відповідає довідки про зміну кількості зареєстрованих осіб. Отже, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial