Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

01 липня 2011 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір №005-01501-010711. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного Договору, Банк відкрив Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER], випустив та надав Держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснював обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідно до п. 5.2. сторони узгодили, що Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. Банк надав Держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 7 200 грн. Сторонами договору було узгоджено, що Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до умов кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів Держателя. Відповідно до взятих на себе зобов'язань, відповідач згідно умов договору зобов'язалась щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, проте відповідач в порушення умов договору неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 06 серпня 2014 року виникла прострочена заборгованість, про яку [PERSON] був повідомлений, однак у добровільному порядку її не погасив, відтак її загальна сума склала 7532,78 грн., з яких: тіло кредиту: 7532,78 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн., які банк просив суд стягнути у примусовому порядку, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак у позовній заяві просив суд позов задовольнити у заявленому ним обсязі, а розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2011 року між Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк», який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 005-01501-010711. Предметом вказаного договору, відповідно до пункту 1.2. вищевказаного Договору, Банк відкрив Відповідачеві картковий рахунок [NUMBER], Згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн. та на день укладання кредитного Договору встановив ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 7 200 грн.. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, проте відповідач в порушення умов договору неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, а тому станом на 06 вересня 2014 року виникла прострочена заборгованість, про яку [PERSON] була повідомлена, однак у добровільному порядку її не погасила, відтак її загальна сума склала 7532,78 грн. Правовідносини, що є предметом спору по даній справі, регулюю-ться цивільним законодавством України щодо правових наслідків порушення зобов?язання, зокрема параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України (позика, кредит). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до Загальних положень про зобов?язання, а саме ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору на власний розсуд, які і становлять його зміст. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що відповідач, даючи згоду на оформлення кредитної картки, самостійно підписавши договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки підтвердив свою згоду із всіма умовами договору. Згідно із положенням ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором наданого позивачем, станом на 06 серпня 2014 року виникла прострочена заборгованість, про яку [PERSON] була повідомлена, однак у добровільному порядку її не погасила, відтак її загальна сума склала 7532,78 грн., з яких: тіло кредиту: 7532,78 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн, з яким суд повністю погоджується. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів, відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, відтак позов ґрунтується на нормах закону, а тому підлягає до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, оскільки вони документально підтверджені.

Outcome: approved