Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

02.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, який ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.03.2018 року було залишено без руху. 20.03.2018 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення ним повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а також судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], від якого сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично припинені з 2015 року, спільне господарство не ведеться. Збереження сімї [PERSON] вважала неможливим, так як між ними з відповідачем немає і не виникає загальних інтересів. Спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю, на думку позивача не виникає. Питання стосовно виховання дитини, вирішено в добровільному порядку і син залишається жити з [PERSON] Дитина постійно мешкає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманню та вихованні. Не дивлячись на неодноразові прохання позивача до відповідача про надання допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Допомогу на утримання дитини відповідач не надає. [PERSON] не повідомляє про свої доходи і приховує свої заробітки. Таким чином, відповідач повністю ігнорує своїми подружніми та батьківськими обовязками, що змусило [PERSON] звернутися за захистом своїх прав до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.06.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] (до шлюбу Новопашина) [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про шлюб, серії 1-ВЛ № 114810, актовий запис № 53 (а.с. 4). Сторони мають дитину [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серії 1-ВЛ № 169887, актовий запис № 109 (а.с. 7). Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст.\~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, сімейно-шлюбні відносини припинені, сімя існує формально, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про спільне майно немає, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання позивача на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.\~\~\~\~\~\~ Крім того, відповідно до ст. 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, встановлено, що дитина перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідками про склад сімї та Зміївського ліцею № 1 (а.с. 20, 21). В той же час відповідач [PERSON] будь-якої матеріальної допомоги на утримання стна не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відповідач не виконує свого обовязку щодо утримання дитини, хоча має можливість надавати такі кошти, оскільки стан його здоровя задовільний, на його утриманні інших осіб не перебуває, останній офіційно не працює, отримує мінливий заробіток, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. У 2018 році встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років у розмірі 1860 грн. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., а також на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved