overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що квартира відповідачів, знаходиться на балансовому утриманні позивача, а тому відповідачам надаються житлово-комунальні послуги, які вони не оплачують, внаслідок чого в них виникла заборгованість в розмірі 26 949 грн. 94, яку просить стягнути з відповідачів в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав через загальну канцелярію суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечую проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день розгляду справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачі є власникамм квартири [ADDRESS] (підтверджується довідкою форми 3 (а.с.5)), який знаходиться на балансовому утриманні позивача на підставі рішення Печерської районної у м. Києві ради від 12.06.2007р. № 47. Позивач свої зобов'язання виконує, надає відповідачам житлово-комунальні послуги, разом з тим відповідачі їх не оплачують. Станом на 01.04.2014р. у відповідачів виникла а заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 26 949 грн. 94 коп. ( за період з 01.10.2009р. по 01.04.2014р.) Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., розмір якого підтверджений платіжним дорученням про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у березні 2014 року. Просила стягнути з відповідачів заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 11112,24 грн. за період з 01.02.2006 року по 01.03.2014 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року, відповідачі повинні щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію, проте за період з 01.02.2006 року по 01.03.2014 рік відповідачами порушуються строки виплати за надані послуги в сумі 11112,24 грн. В судове засідання відповідачі не з'явилися, проте надалі судові письмову заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі, але при постановлені рішення просять урахувати сплачені ними 1000 грн. у рахунок погашення заборгованості за теплопостачання, про що надали судові копію квитанції. Згідно з ч.4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією особистого рахунку, а також довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 07.04.2014 року Між позивачем та відповідачами, згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, виникли зобов'язання, які вони зобов'язані виконувати, та не звільняються від відповідальності за неможливістю виконання даного зобов'язання. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року відповідач має заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 11112,24 грн. за період з 01.02.2006 року по 01.03.2014 рік. Згідно до вимог ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності, впродовж якого особа може звернутися до суду за захистом порушеного права, встановлений три роки. Згідно договору № 59/302 про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання від 11.08.2011 року відповідачі визнали суму боргу у повному обсязі, що на підставі ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, тому заборгованість з 01.02.2006 року по 01.03.2014 рік в сумі 11112, 24 грн. підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі. Але, відповідачі надали копію квітнації № 3068 від 28.04.2014 року про сплату 1000 грн.. Враховуючи, що відповідачами сплачено 1000 гр на користь позивача в рахунок погашення заборгованності за послуги теплопостачання , суд вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10112,24 грн. Крім цього, з відповідачів в силу ст.ст. 79 ЦПК України солідарно підлягає до стягнення сума судового збору на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у березні 2014 року. Просила стягнути з відповідачів заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 13194,63 грн. за період з 01.04.1996 року по 01.02.2014 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS] Згідно з вимогами ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року, відповідачі повинні щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію, проте за період з 01.04.1996 року по 01.02.2014 рік відповідачами порушуються строки виплати за надані послуги в сумі 13194,63 грн. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але надали суду заяву, у якій просили розглядати справу у їх відсутності , позовні вимоги визнали у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено копією особистого рахунку, а також довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 12.03.2014 року Між позивачем та відповідачами, згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, виникли зобов'язання, які вони зобов'язані виконувати, та не звільняються від відповідальності за неможливістю виконання даного зобов'язання. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року відповідачі мають заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 13194,63 грн. за період з 01.04.1996 року по 01.02.2014 рік. Згідно до вимог ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності, впродовж якого особа може звернутися до суду за захистом порушеного права, встановлений три роки. Але згідно договору № 18/3009 про розстрочення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги з теплопостачання від 09.11.2009 року відповідачі визнали суму боргу у повному обсязі, що на підставі ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності, крім того, відповідачи надали судові заяву, згідно якої позовні вимоги визнали повністю, тому заборгованість з 01.04.1996 року по 01.02.2014 рік в сумі 13194,63 грн. підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі. Крім цього, з відповідачів солідарно в силу ст.ст. 79 ЦПК України підлягає до стягнення сума судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у березня 2014 року. Просить стягнути з відповідача заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 2652,94 грн. за період з 01.10.2010 року по 01.03.2014 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року, відповідачі повинні щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію, проте за період з 01.10.2010 року по 01.03.2014 рік відповідачами порушуються строки виплати за надані послуги в сумі 2652,94 грн. Представник позивача надала судові заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач не з'явилася, проте надала судові письмову заяву про розгляд справи у її відсутності , позов визнала у повному обсязі. . Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією особистого рахунку, а також довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 07.04.2014 року Між позивачем та відповідачами, згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, виникли зобов'язання, які вони зобов'язані виконувати, та не звільняються від відповідальності за неможливістю виконання даного зобов'язання. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року відповідачі мають заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 2652,94 грн. за період з 01.10.2010 року по 01.03.2014 рік. яка підлягає стягненню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом у грудні 2013 року. Просить стягнути з відповідачів заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 6875,80 грн. за період з 01.03.2010 року по 01.11.2013 рік. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року, відповідачі повинні щомісяця вносити плату за відпущену теплову енергію, проте за період з 01.03.2010 року по 01.11.2013 рік відповідачами порушуються строки виплати за надані послуги в сумі 6875,80 грн. В судове засідання відповідачі не з'явилися, проте належним чином були повідомлені про час розгляду справи, про що свідчать почтові повідомлення. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією особистого рахунку, а також довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 22.01.2014 року Між позивачем та відповідачами, згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, виникли зобов'язання, які вони зобов'язані виконувати, та не звільняються від відповідальності за неможливістю виконання даного зобов'язання. Відповідно до ст. 25 Закону України „Про електроенергетику", п. 1.33 „Правил користування тепловою енергією", затверджених наказом Міністерства Енергетика та Палива № 307/262 від 28.10.2003 року відповідачі мають заборгованість за відпущену теплову енергію в сумі 6875,80 грн. за період з 01.03.2010 року по 01.11.2013 рік. За період з 01.03.2010 року по 01.11.2013 рік строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України в три роки. Наслідки спливу позовної давності передбачені ст. 267 ЦК України, зокрема згідно з частинами 3, 4, 5 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не заявивши про застосування строку позовної давності. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість за спожиту електричну енергію у повному обсязі за період з 01.03.2010 року по 01.11.2013 рік у розмірі 6875,80 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів солідарно підлягає до стягнення сума судового збору, що була сплачена позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири №7, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, буд. 80-А. В належній позивачу квартирі залишилися зареєстрованим відповідачі, які були попереднім власником квартири та членом сімї попереднього власника. Відповідачі за місцем реєстрації не проживають. Реєстрація відповідачів чинить позивачу перешкоди вільно користуватись та розпоряджатися своєю власністю та є підставою для нарахування додаткової плати за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не прибула, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі до суду не з'явилися, хоча про день розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2017 року є власником квартири №7, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вулиця Комкова, буд. 80-а. У зазначеній квартирі крім позивача, зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено довідкою ТзОВ "Україна" від 27.06.2017 року. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. \~\~\~\~ Враховуючи наведене оскільки відповідачі не є членами сімї позивача, їх реєстрація у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником будівлі №29, що розташована у м. Херсоні по вул. Богородицька. У квартирі №19, яка знаходиться в буд. №29 зареєстрована та періодично проживає відповідач, яка ухиляється від укладання договору оренди та іншим чином не оформила право проживання у належному позивачу приміщенні. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до суду не з'явилася, хоча про день розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 23.06.2016 року та договору купівлі-продажу 1/2 частки нерухомого майна від 24.06.2016 року є власником приміщення адміністративного будинку, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Богородицька. У зазначеному будинку в кв. 19 зареєстрована [PERSON], що підтверджено довідкою ОСББ "[PERSON],29". Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ На підставі викладеного, вимога про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив розірвати шлюб між його довірителем та відповідачем, який 19 серпня 2000 року був зареєстрований Ясениця-Залеківською сільською радою Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 7. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності та відсутності позивача, а також такий представник не заперечував проти заочного порядку розгляду справи. В свою чергу, підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про її розгляд, беручи до уваги той факт, що позивач не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. З позовної заяви убачається, що шлюб між сторонами фактично розпався та будь-які шлюбні стосунки між ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Від даного шлюбу сторони у справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам сімейного права. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимоги про розірвання шлюбу, адже як встановлено у ході розгляду справи, фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені і продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача стосовно зміни її прізвища на дошлюбне, оскільки це питання, у даному випадку, має вирішуватись в позасудовому порядку органами ДРАЦС, у відповідності до приписів ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та наказу Міністерства Юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2010 року "Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні". Крім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2015 року у розмірі 40847,10 грн., в обгрунтування якої зазначив, що між АТ КБ" Приватбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, по якому останній зобов"язання не виконував, в зв"язку із чим викникла заборгованість в розмірі 40847грн.10 коп., яка складається з: 663,32 грн. заборгованості за тілом кредита, в т.ч. : 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредита та 663,32 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 92,63 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 37669,86 грн. пені; 0,00 грн. комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1921,29 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість та понесені по справі судові витрати(судовий збір) в розмірі 2102 грн.00 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи без його участі до суду\~ не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.З огляду на наведене,

Outcome: partial