Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-23 00:00:00

У квітні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Оранта - Життя» про захист прав споживачів, згідно з яким просить суд: Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-життя» на користь [PERSON] страхову суму за Договором страхування 1 та за Договором страхування 2 раз інвестиційним доходом в розмірі 24 490,28 грн. та штрафні санкції в розмірі: 2255 грн - 3% річних; 23351 грн. 53 коп. - штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 6336 грн. 85 коп. - інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.07.2007 року між [PERSON] як Страхувальником, та ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя» як Страховиком, було укладено Договір добровільного страхування життя (Поліс) № 1000132 з терміном дії до 26.01.2017р. Страхова сума в разі дожиття застрахованої особи становила 11 650 грн. 15 коп. Крім того, що 16.04.2007 року між [PERSON] , як Страхувальником, та ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя», як Страховиком, було укладено Договір добровільного страхування життя (Поліс) № 1000197, з терміном дії до 16.04.2017р., де Додатковою угодою №1 від 10.10.2011р. Вигодонабувачем встановлено саме [PERSON] . Страхова сума в разі дожиття застрахованої особи становила 10 749 грн. 99 коп. Позивач зазначає, що страхувальник належним чином виконувала свої обов`язки за Договором страхування, вчасно та в повному обсязі сплачувала страхові платежі та жодних претензій зі сторони Страховика не отримувала. Договори закінчили свою дію, оскільки сплив строк на який вони були укладені. У відповідності до умов вище зазначеного Договору страхування 1, Договору страхування 2 Позивач звернулася до Відповідача із Заявою про сплату страхового відшкодування. Не дивлячись на подані заяви кошти Страховик так і не сплатив. Позивач вказує, що ним належним чином було виконано усі умови Договору страхування, в то числі, відповідно з закінченням терміну дії Договорів страхування у страховика вик обов`язок зі сплати страхової суми по Договорам страхування та інвестиційного доходу. Відповідно до Листа страховика за Договором страхування №2 Страховик нарахував Інвестиційний дохід в розмірі 932 грн.97 коп., а за Договором страхування №1 1157 грн. 17 кор. Крім того, позивач зазначає, що згідно ст. 625 ЦК України має право на відшкодування штрафних санкцій, відповідно до Договору страхування №1 за період з 16.04.2017р. по 02.04.2020р., а відповідно до Договору страхування № 2 в період за 26.01.2017 рік по 02.04.2020 рік. У зв`язку із викладеним просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В. від 14.10.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Оранта - Життя» про захист прав споживачів. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24.03.2021 року до суду надійшла заява позивача про доручення до матеріалів справи письмові докази, а саме листи страхувальника. В судове засідання позивач не з`явився, подала до заяву в якій просила суд, розгляд справи проводити за її відсутності позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ст. 6 Закону України «Про страхування» (надалі - Закон) добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 6 Закону Видами добровільного страхування можуть бути: страхування життя. Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону, ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 8 Закону визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як визначено ч.ч. 8-9 ст. 9 Закону договором страхування життя обов`язково передбачається збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя за вирахуванням витрат страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов`язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу за цим договором страхування та у разі індексації розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат за офіційним індексом інфляції, відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає такій індексації. Договором страхування життя також може бути передбачено збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за іншими фінансовими результатами його діяльності (участь у прибутках страховика). Згідно з положеннями ст. ст. 11, 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається. Судом встановлено, що 26.07.2007 року між [PERSON] як Страхувальником, та ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя» як Страховиком, було укладено договір добровільного страхування життя Поліс страхування життя № 1000132, який засвідчує факт укладання договору страхування життя (а.с. 6). Відповідно до вказаного полісу страхування життя №100132, умовами страхування визначено, зокрема, що вигодонабувачами є: [PERSON] , [PERSON] , страховий випадок - дожиття, зі строком дії Договору страхування 26.01.2007 - 25.01.2017 рік, страхова сума становить 11 650,15 грн. Судом встановлено, що 16.04.2007 року між [PERSON] , як Страхувальником, та ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Життя», як Страховиком, було укладено Договір добровільного страхування життя Поліс страхування життя № 1000197 (а.с. 8). Де Додатковою угодою №1 до Полісу страхування життя №100197 від 10.10.2011р. Вигодонабувачем встановлено - [PERSON] на випадок дожиття (а.с. 10). Відповідно до полісу страхування життя №100197, умовами страхування визначено, зокрема, що страховий випадок - дожиття, зі строком дії Договору страхування 16.04.2007 - 15.04.2017 рік, страхова сума становить 10 749 грн. 99 коп. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. З матеріалів справи вбачається, що згідно листів АТ «СК «Оранта-Життя», що загальний розмір резерву страхового бонусу згідно полісу №1000197 від 16.04.2007 року складає, 932,97 грн., а згідно полісу №1000132 від 26.01.2007 року складає 1157,17 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 22.09.2017 року звертався до ПАТ «НАСК «ОРАТА» з письмовою заявою про здійснення страхової виплати, яка залишилась без належного реагування з боку відповідача (а. с. 4). У постанові від 26 березня 2018р. по справі № 916/4613/15, Верховний Суд прийшов до висновку, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому, частиною 2 встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем належним чином виконанні умови Договору страхування, відповідно із закінчення терміну їх дії згідно полісу №1000132 від 26.01.2007 року - 25.01.2017 року та полісу страхування життя №100197 від 16.04.2007 року - 15.04.2017 року у страховика виник обов`язок зі сплати страхової суми за вказаними договорами та інвестиційного доходу у розмірі 24 490,28 грн. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводити позивача було доведено обставини стягнення з відповідача страхової суми та інвестиційного доходу згідно полісу страхування життя №1000132 від 26.01.2007 року у розмірі 12 807 грн.32 та полісу страхування життя №100197 від 16.04.2007 року у розмірі 11 682,96 грн., що разом становить 24 490,28 грн. При цьому, відповідачем не надано обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами, щодо виплати вказаних страхових сум та інвестиційних доходів позивачу або причини такої не виплати. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій, слід зазначити наступне. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем по виплаті страхової суми та інвестиційного доходу згідно полісу страхування життя №1000132 від 26.01.2007 року у розмірі 12 807 грн.32 та полісу страхування життя №100197 від 16.04.2007 року у розмірі 11 682,96 грн.. Грошове зобов`язання по страхового відшкодування за рішенням суду станом на день зверення з позовом не виконане. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи позивач, просить суд стягнути штрафні санкції% пов`язані з інфляційним процесом, три відсотки річних та штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за полісом №100132 від 26.01.2007 року у період з 16.04.2017року - 02.04.2020 рік року, які складають: 2255 грн - 3% річних; 23351 грн 53 коп - штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 6336 грн 85 коп - інфляційні втрати. .В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Оранта - Життя», на користь [PERSON] штрафних санкцій в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 23351,53 грн., таким чином вказана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі - 2255 грн. та інфляційні витрати в розмірі 6336,85 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для часткового задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме, щодо не виплати страховиком страхової суми по договором страхування та інвестиційного доходу у зв`язку із закінчення строку дії договорів страхування у 2017 року, тому позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Оранта - Життя» підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача страхової суми та інвестиційного доходу згідно полісу страхування життя №1000132 від 26.01.2007 року у розмірі 12 807 грн.32 та полісу страхування життя №100197 від 16.04.2007 року у розмірі 11 682,96 грн., що разом становить 24 490,28 грн., а також трьох відсотків річних в розмірі - 2255 грн. та інфляційні витрати в розмірі 6336,85 грн. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 1232,19 грн.

Outcome: partial