Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Стислий виклад позиції Позивачів У грудні 2019 року [PERSON] (далі Позивач 1) звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (далі Відповідач) про визнання недійсною додаткової угоди від 10 листопада 2015 року між [PERSON] (спадкодавець) та Відповідачем до договору оренди землі (к.н. 6825887200:02:006:0037) б/н від 02 серпня 2012 року (а.с. 3-6). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 серпня 2012 року між [PERSON] та Відповідачем укладено договір оренди землі б/н, за яким [PERSON] передала в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Солобковецької сільської ради, площею 2,8282 га, кадастровий номер №6825887200:02:066:0037. 10 листопада 2015 року до договору оренди б/н від 02 серпня 2012 року було укладено додаткову угоду, згідно якої вказана земельна ділянка передається в оренду до 09 листопада 2027 року. Позивач зазначає, що підпис у додатковій угоді вчинено не [PERSON] (а.с. 3-13). Також у грудні 2019 року [PERSON] (далі Позивач 2) звернувся до суду з позовом до Відповідача про визнання недійсною додаткової угоди від 10 листопада 2015 року між [PERSON] та Відповідачем до договору оренди землі (к.н. 6825887200:02:006:0034) б/н від 01 (в тексті додаткової угоди зазначено від 02 серпня 2012 року) серпня 2012 року (а.с. 95-98). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 серпня 2012 року між [PERSON] (спадкодавець) та Відповідачем укладено договір оренди землі б/н, за яким [PERSON] передала в строкове платне користування (оренду) земельної ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Солобковецької сільської ради, площею 2,84 га, кадастровий номер №6825887200:02:066:0034. 10 листопада 2015 року до договору оренди б/н від 01 серпня 2012 року було укладено додаткову угоду, згідно якої вказана земельна ділянка передається в оренду до 05 листопада 2027 року. Позивач 2 зазначає, що підпис у додатковій угоді вчинено не [PERSON] (а.с. 95-105). Стислий виклад заперечень Відповідача Відповідач просив у позовах відмовити повністю, оскільки спірні додаткові угоди підписувала саме [PERSON] , вони укладені у письмовій формі та пройшли державну реєстрацію. Відповідач сплачував, а орендодавець [PERSON] отримувала орендну плату у 2016-2018 роках на умовах саме додаткових договорів. [PERSON] , Позивач 1 та Позивач 2 за весь час з 2015 року протягом дії Договору оренди землі жодного разу не подавали заяви з проханням припинити подальшу дію договору та/або повернення вказаних земельних ділянок (а.с.28-30, 121-123). Окрім того, 10 листопада 2019 року Позивач 1 та 21 листопада 2019 року Позивач 2 зверталися до Відповідача з заявою про виплату орендної плати за 2019 рік та недоплачену суму за 2018 рік (а.с.67,166). З посиланням на доктрину заборони суперечливої поведінки (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці) Відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі №689/2535/19 за правилами загального позовного провадження (а.с. 18). Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 27 грудня 2019 року відкрито провадження у справі №689/2536/19 за правилами загального позовного провадження (а.с. 112). Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №689/2535/19 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" про визнання договору недійсним та цивільну справу №689/2536/19 за позовами [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Енселко Агро" про визнання договорів недійсними. (а.с. 85-87) Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 25 лютого 2020 року призначено почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі. (а.с. 190-192) Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 липня 2020 року поновлено провадження по справі. (а.с. 218) Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 237). Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що у\~ позові слід відмовити повністю з підстав. Фактичні обставини, встановлені судом Щодо ділянки Позивача 1 02 серпня 2012 року між орендодавцем [PERSON] та Відповідачем як орендарем укладено договір оренди землі б/н, за яким передано в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Солобковецької сільської ради, площею 2,8282 га, з кадастровим номером 6825887200:02:066:0037 (а.с.7-9). Земельну ділянку на території Солобковецької сільської ради, площею 2,8282 га, з кадастровим номером 6825887200:02:066:0037, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала Позивач 1 (а.с. 15). 10 листопада 2015 року до договору оренди б/н від 02 серпня 2012 року було укладено додаткову угоду, умови якої містять пункт 3.1 про передачу ділянки в оренду до 09 листопада 2027 року (а.с. 11-13). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 14). Щодо ділянки Позивача 2 01 серпня 2012 року між орендодавцем [PERSON] та Відповідачем як орендарем укладено договір оренди землі б/н, за яким передано в строкове платне користування (оренду) земельної ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Солобковецької сільської ради, площею 2,84 га, з кадастровим номером 6825887200:02:066:0034 (а.с. 99-101). 10 листопада 2015 року до договору оренди б/н від 01 серпня 2012 року (в угоді помилково вказано 02 серпня) було укладено додаткову угоду, умови якої містять пункт 3.1 про передачу ділянки в оренду до 05 листопада 2027 року (а.с. 103-105). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 14). Обидві земельні ділянки перебувають у фактичному користуванні Відповідача, які він обробляє з метою виготовлення сільськогосподарської продукції. Цю обставину визнають сторони. Зміст спірних правовідносин Позивачі заперечували факт підписання за життя [PERSON] додаткових угод, через що просили дані угоди визнати недійсними. Відповідач наполягав на протилежному.\~ Оцінка судом аргументів учасників справи Відповідно до висновку експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 1.1-0094:20 від 11 червня 2020 року, підпис у додатковій угоді, що датована 10 листопада 2015 року, до договору оренди землі (кадастровий номер 6825887200:02:006:0037) б/н від 02 серпня 2012 року укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем товариством з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», а саме, на останньому третьому аркуші (п`ятій сторінці) додаткової угоди в колонці «Орендодавець», в графі, відведеній під підпис орендодавця, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 11-13); підпис у додатковій угоді, що датована 10 листопада 2015 року, до договору оренди землі (кадастровий номер 6825887200:02:006:0034) б/н від 02 серпня 2012 року укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем товариством з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», а саме, на останньому третьому аркуші (п`ятій сторінці) додаткової угоди в колонці «Орендодавець», в графі, відведеній під підпис орендодавця, виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 103-105) (див.: а.с. 213-216). Отже, Позивачами доведено, що спірні додаткові угоди [PERSON] не підписувала. В обґрунтування обраного способу захисту прав (про визнання недійсними додаткових угод) Позивачі\~ посилались на частину третю статті 203 ЦК України та частину п`яту статті 215 ЦК України, а саме, зазначали, що [PERSON] додаткові угоди не підписувала, а тому відсутнє волевиявлення на вчинення, що є підставою для визнання спірних угод недійсними. З метою вірного застосування даних норм матеріального права при оцінці спірних фактичних обставин справи суд враховує висновки Верховного Суду. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Обов`язковість судових рішень) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України (Законність і обґрунтованість судового рішення) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На виконання даних норм суд враховує висновок постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц. Верховний суд зробив такі висновки : « 7.6. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. 7.7. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. 7.18. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. 7.26. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. 7.27. Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, а також заперечення відповідача, позивач у цій справі наполягає на поверненні йому земельних ділянок, вважаючи, що ці ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). 7.28. Тому у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, а не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, позаяк суд розглядає питання про застосування позовної давності лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 69-73, 137-139), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 65-66)). Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки. 7.34. За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від цього висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено) не підлягає визнанню недійсним. 7.35. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. 7.38. Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. 7.39. Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований. 7.40. Отже, враховуючи конкретні встановлені судами обставини справи, що розглядається, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі ». Такі ж висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №125/702/17, від 19 серпня 2020 року у справі №385/344/16-ц.\~ Отже, за спірні додаткові угоди не вчинено, вони є неукладеними, а тому не можуть бути визнані недійсними. Зайняття земельних ділянок Відповідачем, тобто фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) не є пов`язаним із позбавленням Позивачів їх права володіння на ділянки. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке Позивачі як власники земельних ділянок вважають порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їм майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок та / або скасування державної реєстрації речового права.\~ Суд відмовляє у задоволенні позовів саме з підстав обрання неефективного способу захисту, який до цього ж не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом для даних фактичних правовідносин. Це не позбавляє Позивачів права звернутись з позовом із належним способом захисту прав. Оскільки конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі, тому відсутні підстави для застосування доктрини заборони суперечливої поведінки. Крім того, конклюдентні дії у формі отримання грошових коштів, продукції не свідчать про узгодження конкретних умов (пунктів), які зазначені у текстах додаткових угод (в т.ч. щодо строку дії). Ці дії доведені списками згрупованих поштових переказів електронних, відомостями видачі орендної плати продукцієї/послугами, заявами про видачу орендної плати\~ (а.с.31-67, 124-166). Зміст даних документів не відображає згоду на умови додаткових угод. На основі викладеного та

Outcome: dismissed