Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

01 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень, та непрацездатної дружини до досягнення сином трирічного віку, у розмірі 1200 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2015 року. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, дитина мешкає разом з нею за місцем її реєстрації, спільне господарство з відповідачем вони не ведуть. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина, участі у вихованні не приймає, жодної матеріальної допомоги не надає. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише щомісячну виплату державної допомоги при народженні дитини у розмірі 860 гривень. Цих коштів недостатньо для повноцінного забезпечення потреб двох людей: її та їх спільного з відповідачем сина. Зазначила, що на теперішній час відповідач працевлаштований неофіційно, заробітну плату отримує без укладання трудової угоди з роботодавцем, тому можливість надавати матеріальну допомогу в нього є. Під час розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, та аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала змінені позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому зазначила, що на даний час їй невідомо, чи працює неофіційно відповідач, та чи має він якийсь дохід. Просила змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме згоден виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 600 гривень щомісячно, а на утриманні дружини 200 гривень щомісячно. Пояснив, що раніше він працював неофіційно, займався ремонтами кондиціонерів. Зараз роботи немає, доходів він не отримує. Зазначив, що проживає один у квартирі, яка йому належить на праві приватної власності, будь-яких утриманців немає, живе за той рахунок, що позичає гроші в борг. У центр занятості на облік не став, тому як там необхідно платить якісь гроші. Просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 600 гривень щомісячно, а на утримання дружини 200 гривень щомісячно. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, підтримала пояснення відповідача. Просила суд врахувати той факт, що відповідач не працює, може надавати на утримання дитини та непрацездатної дружини тільки 600 гривень та 200 гривень, відповідно, а тому саме ці суми необхідно стягнути на утримання зазначених осіб. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріли справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2015 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-НО № 432500, видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 881 (а.с. 4). Зі свідоцтва про народження серії 1-НО №696993, виданого 21 квітня 2016 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №321, вбачається, що [PERSON] народився 20 квітня 2016 року, в графі батько зазначено [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 5). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного головою комітету самоорганізації населення «Східний» 27 березня 2017 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом із матірю [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO], який за вказаною адресою не зареєстрований. Умови для проживання добрі, є все необхідне для проживання, дитина знаходиться під постійним наглядом матері (а.с. 29). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з вимогами ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як пояснив відповідач, матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини він не надає, тому як не має матеріальної можливості. Він є працездатним чоловіком, однак не працює, бо не може знайти роботу, на теперішній час знаходиться в пошуках роботи, інших утриманців він не має. Отже, судом встановлено, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, потребує матеріальної допомоги, а відповідач ухиляється від надання позивачу матеріальної допомоги на її утримання та утримання неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним і стан здоровя дозволяє йому нести аліментні зобовязання. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, від розміру зазначеного позивачем, суду не надано. Щодо доводів відповідача та його представника про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З аналізу вище вказаного вбачається, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Внаслідок зазначеного стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення. В даному конкретному випадку відповідач, за його поясненнями, не працює, доходів не має, тому стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі не відповідає вище переліченим умовам. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, суд вважає за доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто 01 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 01 лютого 2017 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, тому як вказаний розмір аліментів є справедливим та таким, що відповідає інтересам дитини, не суперечить вимогам діючого законодавства. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на непрацездатну дружину в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень та 640 гривень за дві вимоги майнового характеру, а всього 1280 гривень. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved