Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідний кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.01.2014 року, [PERSON] заборгував позивачу 11 105, 82 грн., з яких 5 696, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 3 436, 46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 968, 32 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 505, 04 грн. - штраф (процентна складова). В зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. Відповідач до початку розгляду справи по суті звернувся до суду з зустрічним позовом, який був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с. 41), посилаючись на те, що він дійсно 05.04.2007 року отримав кредит в сумі 4 000 грн., але він не був ознайомлений з умовами надання кредиту, такі умови він не підписував, тому вважає, що між ними з позивачем не було укладено письмового договору кредиту. Крім цього, йому невідомо, чи мав позивач на час надання кредитних коштів банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення відповідних банківських операцій. Також вважає, що позивач в односторонньому порядку змінив процентну ставку за користування кредитом, тому просив визнати таку дію позивача незаконною, визнати кредитний договір частково недійсним, а саме в частині стягнення 36 % за користування кредитом, визнати недійсними заборгованість відповідача перед позивачем щодо відсотків за користування кредитом, комісії та штрафів (а.с. 33 - 34). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечила. Крім цього, пояснила, що позивач на час надання кредиту відповідачу мав усі необхідні дозволи та ліцензії на здійснення банківських операцій та з часу кладення кредитного договору позивач не змінював процентної ставки, погодженої сторонами на час укладення кредитного договору. В підписаній заяві на отримання кредиту відповідачем встановлено розмір процентної ставки, а саме 36 %, крім цього згідно цієї ж заяви відповідач засвідчив ознайомлення та згоду із Умовами надання банківських послуг. Та підстав для застосування наслідків спливу позовної давності немає, оскільки відповідач користувався кредитною карткою та здійснював дії на поповнення карткового рахунку в тому числі 27.08.2012 року, а отже визнавав існуючі боргові зобов'язання перед позивачем. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов (а.с. 35 - 37), та вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами розмір заборгованості відповідача, наданий розрахунок вважає невірним, крім цього просила відмовити в задоволенні позову на підставі заяви про застосування строку позовної давності (а.с. 56), оскільки зі слів відповідача він припинив поповнення карткового рахунку з 20.11.2007 року. Просила задовольнити зустрічний позов з підстав, вказаних в зустрічному позові. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Так, матеріалами справи доведено, що 05.04.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 4 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення відповідного кредитного договору підтверджується заявою на отримання кредитних коштів за підписом відповідача від 05.04.2007 року, згідно якої він підтвердив ознайомлення і згоду із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, та Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 10-16), що відповідає ст. 634 ЦК України. Відповідач не виконав свої зобов'язання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] станом на 31.01.2014 року, заборгував позивачу 11 105, 82 грн., з яких 5 696, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 3 436, 46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 968, 32 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 505, 04 грн. - штраф (процентна складова). Доказів на спростування наданого позивачем розміру боргу відповідачем не надано. Посилання відповідача на одностороннє встановлення позивачем відсоткової ставки в розмірі 36 % спростовується заявою відповідача на надання кредиту від 05.04.2007 року (а.с. 10), в якій вказано, що базова відсоткова ставка становить 36 %. Та на підтвердження права на здійснення банківських операцій представником позивача надано суду копії банківської ліцензії та додатку до дозволу, зміна назви банку із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджена витягом зі статуту (а.с. 58-60, а.с. 20 зі звороту). Тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити в зв'язку з безпідставністю та недоведеністю заявлених у зустрічному позові позовних вимог. За укладеним кредитним договором сторонами не було встановлено графіку щомісячних платежів з повернення коштів банку, та з огляду на надану позивачем виписку по особовому рахунку відповідача (а.с. 61 - 84), згідно якої відповідач використовував кредитні кошти та продовжував користуватися кредитною карткою, при цьому вчиняючи дії з повернення частини боргу 27.08.2012 року (а.с. 81), а саме сплачуючи відповідні суми на депозит даного рахунку, тим самим, згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу. Тому відсутні підстави для застосування судом наслідків спливу позовної давності, як того просить відповідач, оскільки вона за встановленими обставинами не спливла. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення боргу з відповідача [PERSON] є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved