overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.12.2007 року у справі № 2-о-06-1027/2007 р. про визнання його померлим. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що він в 2000 році поїхав до республіки Молдова не повідомивши про це своїх родичів. У зв'язку з відсутністю про нього будь-яких відомостей він був визнаний померлим в судовому порядку за заявою його родича [PERSON] На даний час він повернувся і проживає у своєї доньки [PERSON] в [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і підтвердив викладені в заяві обставини. Представник заінтересованої особи відділу ДРАЦС Миколаївського РУЮ в судове засідання не з'явилися і подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також повідомив про відсутність заперечень проти вимог заявника. Заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх осіб, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.12.2007 року у справі № 2-о-06-1027/2007 р. заявник визнаний померлим. (а.с. 4, 6) В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що заявник є живим, а в місті його проживання не було відомостей про нього у зв'язку із виїздом за межі України в 2000 році. Заявник повернувся до України в березні 2014 року. На даний час він проживає без реєстрації в [ADDRESS]. (а.с. 5) Ст. 48 ч. 1 ЦК України визначено, що якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи, що заявник [PERSON] з'явився живим і на даний момент встановлено місце його перебування, заява останнього підлягає частковому задоволенню. Разом із тим не підлягають задоволенню вимоги заявника про зобов'язання ВДРАЦС Миколаївського РУЮ вчинити певні дії, оскільки такі вимоги не належить розглядати в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ст. 250 ч. 2 ЦПК України копія даного рішення судом надсилається відділу ДРАЦС Миколаївського РУЮ для анулювання актового запису № 02 від 07.04.2008 року про смерть заявника.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життєві та побутові проблеми та шляхи їх вирішення, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В судове засідання сторони по справі не з'явились, надали до суду заяви з проханням розгляду справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, відповідач позов визнав. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, на підставі наданих доказів Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2011 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №835. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні [PERSON] Шлюбні стосунки сторони припинили через відсутність взаєморозуміння у сім'ї, різних поглядів на життєві та побутові проблеми та шляхи їх вирішення, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Встановлене свідчить, що сім'я сторін розпалася, спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї є неможливим. Таким чином, суд вважає, що згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про надання дозволу на укладення шлюбу з [PERSON], [INFO] у ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що заявник, [INFO], є майбутнім батьком дитини [PERSON], яка перебуває в стані вагітності на 16 - 17 тижні. Сторони прийняли рішення про укладення шлюбу. При зверненні до ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві із заявою про реєстрацію шлюбу, їм було відмовлено, у зв'язку з недосягненням [PERSON] шлюбного віку. Зазначив, що реєстрація шлюбу відповідає його інтересам та інтересам [PERSON], оскільки вони кохають один одного і хочуть разом виховувати дитину, їхні батьки не заперечують проти укладення шлюбу, тому просить задовольнити заяву та надати право на шлюб. В судовому засіданні заявник, заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] підтримала заяву та просила суд її задовольнити. Представник з ВРАЦС Святошинського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується паспортними даними, серії [NUMBER], виданим Святошинським РВ УМВС України в м. Києві від 25.03.2014 року (а. с. 6 - копія паспорту). Відповідно до висновку лікаря від 26.09.2014 року (а. с. 4), [PERSON] перебуває на 16 - 17 тижні вагітності. На момент зверненні до суду заявнику виповнилось 16 років. З наданих суду пояснень заявника та [PERSON] вбачається, що звернення до суду з заявою про надання права на шлюб є взаємним і реєстрація шлюбу відповідає їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам (ст. 23 СК України). Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 11 зазначено, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Враховуючи, що [PERSON] є вагітною, вона та [PERSON] бажають зареєструвати шлюб, надання права на шлюб відповідає їхнім інтересам, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про надання права на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

01.10.2014року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] народження, [PERSON][INFO] народження в розмірі 1000,00гривень, починаючи з 01.10.2014року до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 5 червня 1999року. Від шлюбу у них народилось двоє дітей донька - [PERSON],[INFO] народження, син [PERSON],[INFO] народження. Діти проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на її утримання та не цікавиться їх життям. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та просив задовольнити позов в меншому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 5 червня 1999року, в цьому шлюбі народились: донька [PERSON],[INFO] народження, син [PERSON],[INFO] народження. Сторони проживають окремо, діти проживають та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, матеріальну допомогу на утримання дітей надав не регулярно. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач кошти не надає, не цікавиться дітьми та станом їх здоров'я. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 900,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення старшою дитиною повноліття. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243,60грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернулась до Краматорського міського суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим, мотивуючи свою заяву тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] в результаті нещасного випадку на виробництві, з яким вона проживала в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2011 року однією сім'єю, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 12.04.2012 року вони разом купили квартиру [ADDRESS]. З різних обставин вони не зареєструвались за новою адресою, а кожен з них залишався зареєстрованим у своїх батьків, хоча фактично мешкали всією родиною в новій купленій квартирі. Просить встановити факт проживання однією сім'єю та ведення сумісного господарства. В судове засідання заявниця не з*явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, викладені в заяві вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з*явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.09.2011 року, прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] має батька [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.7). Згідно копії договору купівлі - продажу на квартиру від 12.04.2014 року, яка розташована за адресою: [ADDRESS], вона належить [PERSON] (а.с.8). Згідно п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту має для заявниці юридичне значення, так як це необхідно для отримання одноразової допомоги. За таких обставин, суд вважає, що заява про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю та ведення сумісного господарства підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлення над нею опіки. В обґрунтування даної заяви зазначено, що [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства внаслідок психічного захворювання, значиться на обліку у лікаря - психіатра, в зв'язку з чим не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує постійного стороннього догляду, оскільки самостійно підтримувати своє життєзабезпечення не може. Мешкає разом з заявником. Посилаючись на вказані обставини, що призводить до різного виду ускладнень матеріального та побутового характеру, заявник просила визнати [PERSON] недієздатною та призначити над нею опіку. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що [PERSON], яка є її рідною сестрою, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку лікаря психіатра, тому визнання її недієздатною та призначення опіки над нею буде відповідати її інтересам. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи та знаходиться на обліку в лікаря - психіатра Вознесенської ЦРЛ в зв'язку з психічним захворюванням. Внаслідок своєї хвороби вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зокрема не може самостійно та в повному обсязі підтримувати своє життєзабезпечення, захищати свої права та виконувати обов`язки, потребує постійного стороннього догляду та контролю. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження, відповідно до акту №571 судової психіатричної експертизи від 03.12.2014 року, інших матеріалів справи (а.с. 11 - 14), записів в амбулаторній картці. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заяви щодо визнання недієздатною [PERSON] Одночасно з цим, згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 241 ЦПК України передбачено, що суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Так,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, вона навчається на 3 курсі денної форми навчання медичного факультету Харківського національного медичного університету, спеціальність медико-профілактична справа, на бюджетній формі фінансування, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги батьків. Позивач на теперішній час проживає в м. Харків у гуртожитку, має постійні затрати на підручники, їжу, проїзд у транспорті, інші витрати. Перебуває лише на утриманні матері. Відповідач участі в утриманні позивача не приймає, хоча має таку можливість. Просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до моменту завершення нею навчального закладу 2014 року. Представник позивача позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи (а.с. 17). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову (а.с. 15, 16). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. [PERSON], [INFO].н., навчається на 3 курсі денної форми навчання медичного факультету Харківського національного медичного університету, спеціальність медико-профілактична справа, на бюджетній формі фінансування, закінчення навчання - 30.06.2018р. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені вже близько 2,5 років, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с.11), однак в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Письмових заперечень не надано. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 10 грудня 2010 року в відділі ДРАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області за актовим записом №266 сторони зареєстрували шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб де вказала, що народилася [INFO], тривалий час зустрічається та спільно проживає з [PERSON] [PERSON] вагітна, термін вагітності станом на 30.09.2014 року 9-10 тижнів. Разом з [PERSON] досягли згоди на укладення шлюбу та створення сім'ї. У зв'язку з недосягненням шлюбного віку змушена звернутися до суду з заявою, просила надати право на укладення шлюбу з [PERSON] У судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні заінтересовані особи [PERSON] і [PERSON], не заперечували щодо одруження своєї дочки з [PERSON], так як вони тривалий час зустрічаються та з червня 2013 року фактично проживають разом і ведуть спільне господарство. Заінтересована особа [PERSON] підтвердив, що дійсно тривалий час зустрічаються із заявницею [PERSON] та спільно проживають, бажає створити з останньою сім'ю. Вислухав пояснення заявниці, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. З пояснень заінтересованих осіб [PERSON] і [PERSON] вбачається, що їх дочка [PERSON] [INFO], тривалий час зустрічається та спільно проживає з [PERSON], мають фактичні шлюбні відносини. Згідно довідки виданої Казанківською ЦРЛ від 30.09.2014 року [PERSON], 1997 року народження - вагітна, строк вагітності 9-10 тижнів. Сукупність досліджених доказів свідчать про те, що заявниця [PERSON], яка вагітна, перебуває з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, досягли згоди на укладення шлюбу та створення сім'ї, тому заявниці [PERSON] може бути надано право на шлюб, так як це відповідає її інтересам. За таких обставин та згідно ч.2 ст.23 СК України, суд визнає заяву [PERSON] обґрунтованою, яка підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]. [PERSON] про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, у зв'язку з відсутністю останніх в ньому з з січня 2013 року без поважних причин. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS], не сплачують за комунальні послуги, а тому вони втратили право на користування даним житловим приміщенням. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON], який діє як законний представник неповнолітнього [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, просив розглянути справу без його участі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30.05.2000 року (а. с. 10), а також відповіддю комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради. Згідно із довідкою КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради та актом від 29.09.2014 року, відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, але з січня 2013 року не проживають в ній (а. с. 6, 9). Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач із неповнолітньою дитиною не проживають у спірній квартирі близько двох років. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, вказані положення правової норми застосовуються лише до члена сім'ї власника, відповідач [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], а тому його право користування спірною квартирою є похідним від права власності і може бути втрачене лише із припиненням права власності на частину квартири. [PERSON], [INFO] є сином співвласника спірної квартири. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. У зв'язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed