Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до видавництва «Полтавський літератор» у особах [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] про завідомо неправдиві показання суду, в якому просив визнати показання свідків пп. [PERSON] та [PERSON] суду на засіданні від 29.03.2016 року «завідомо неправдивими повідомленнями» та «завідомо неправдивими показаннями», та здійсненими з корисливою метою групою осіб у попередній змові, про що вказує абсолютна ідентичність їх «показань», наклепом та призначити їм покарання відповідне щонайменше до ст. 115-1,125,126,371,372,383,384 КК України. За залучення до справи лже-свідків для дачі ними узгоджених «завідомо неправдивих показань суду», що потягло за собою цинічну образу його честі, достоїнства та ділової репутації та неправомірне рішення суду, притягнути пп. [PERSON] та [PERSON], як ініціаторів і організаторів цього «дійства», здійсненого з корисливою метою групою осіб у попередній змові, та лже-свідків пп. [PERSON] та [PERSON] до визначеної Законом цивільної та кримінальної відповідальності. Також, просив стягнути з пп. [PERSON], [PERSON] на його користь по 25 тисяч гривень з кожної за моральну шкоду. Стягнути з пп. [PERSON], [PERSON], на його користь моральну шкоду в розмірі по 50 тисяч гривень з кожного. Судові витрати покласти на відповідачів пропорційно, оскільки, як інвалід 2-ї групи, він від сплати судового збору звільняється на підставі п.9. ст.5. ЗУ «Про судовий збір». Згідно, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 15.06.2016 року, ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2016 року відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів, про притягнення до відповідальності [PERSON], [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надіслав письмові пояснення по справі та просив позов задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, надіслали письмові заперечення проти позову та просили відмовити у задоволенні вимог за безпідставністю та необґрунтованістю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Згідно ч.1, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною, 1,2 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно позовних вимог, [PERSON] просить стягнути кошти з відповідачів у рахунок відшкодування моральної шкоди та про притягнення відповідачів до відповідальності за вчинення дій (розповсюдження завідомо неправдивої інформації), які принизили честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] Судом встановлено, що за позовами [PERSON] за аналогічними обставинами справи неодноразово розглядалися в судах різних інстанцій. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, під час судового засідання 29.03.2016 року за позовом [PERSON] до видавництва «Полтавський літератор» про грубі порушення авторського права та Закону про видавничу діяльність, були допитані як свідки зі сторони відповідача [PERSON] та [PERSON], котрі, на думку позивача, дали завідомо неправдиві показання, та є наклепом на нього. Вказані докази стали підставою звернення [PERSON] до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи, інформація, яку позивач вважає неправдивою стосується предмета пред'явленого позову та була предметом судового розгляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Суд вважає, що позивачем не доведено порушення його особистого немайнового права, тому не знаходить підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про захист честі та гідності. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року в задоволенні вимог [PERSON] до видавництва "Полтавський літератор" про завідомо неправдиві показання та стягнення моральної шкоди відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24.06.2015 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2015 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2015 року та ухвала апеляційного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року залишені без змін. Суд приходить до висновку, що позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог; необґрунтовані та юридично неспроможні вимоги про притягнення відповідачів до відповідальності. Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки, в судовому засіданні не встановлено порушення відповідачами законних прав позивача, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від інших позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за їх безпідставністю. З огляду на викладене підстав для задоволення позову [PERSON] суд не вбачає.

Outcome: dismissed