Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

01 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді від 13 грудня 2018 року по даній справі замінено відповідача - Новогригорівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області її правонаступником: Межівською селищною радою Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 лютого 2004 року помер [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина на майно у вигляді житлового будинку по вул.Північна,12, с.Новогригорівка, Межівського району, Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 7,1600га, що розташована на території Новогригорівської сільської ради Межівського району, Дніпропетровської області. Позивач, як донька спадкодавця, є спадкоємцем першої черги, яка отримала нотаріальну відмову у прийнятті спадщини з причини пропуску строку для її прийняття. До поважних причин пропуску відносить те, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, будинок, який належав її батькові вона продала без належного оформлення, також вона деякий час отримувала орендну плату за земельну ділянку, а оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку знаходиться у неї. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, останній надав заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Межівської селищної ради. Позов визнають повністю. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про народження серії I-КИ №481877, виданого Славянською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 10 лютого 1976 року, актовий запис №100, [PERSON] народилася 09 жовтня 1959 року, батьком якої записано [PERSON], а матірю [PERSON] Внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] позивач змінила прізвище на «Несміян», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО №239888, виданого Шахтарським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 15 вересня 2004 року, актовий запис №27. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП №050025, виданого на підставі розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації №412-р від 30 вересня 2002 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,160га, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №49. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-КИ №550360 виданого виконкомом Новогригорівської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровській області 19 лютого 2004 року, актовий запис №06, [PERSON] помер 17 лютого 2004 року. Довідкою виконкому Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №67 від 20 лютого 2018 року підтверджується, що [PERSON] до дня смерті постійно проживав [INFO]. З витребуваної судом спадкової справи, яка належним чином завірена нотаріально, вбачається, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований [INFO], заповіт від його імені не посвідчувався, а також те, що 31 січня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] Згідно постанови посвідчено приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] у звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Згідно ч.3\~ст.1272 ЦК України,\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270\~ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень\~ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності,\~ з урахуванням того, що нотаріально оформити спадщину неможливо з огляду на обєктивні причини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачами, а тому позов підлягає задоволенню. Статтею 81 ЦПК України передбачено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.4\~ст.206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 50% сплаченого ним судового збору про що мається документальне підтвердження.

Outcome: approved