Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Свої вимоги мотивував тим, що 15 липня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районною управління юстиції у м. Києві було зроблено відповідний актовий запис №959 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Внаслідок погіршення сімейних стосунків відповідач звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу. В період шлюбу сторони придбали наступне майно: нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальна площа 132 кв.м. Орієнтовна ринкова вартість даного нежитлового приміщення на день подання позову складала 711 882,0 грн. Разом з цим, оскільки питання поділу спільного сумісного майна, придбаного сторонами в період шлюбу за спільні кошти при розірванні шлюбу не вирішено, позивач звернувся до суду та просив суд: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення [ADDRESS] ; визнати за відповідачем, [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на Ѕ частину нежитлового приміщення [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судовою збору за подання позову у сумі 5763, 00 грн. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 04.06.2019 справу було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків (а.с. 33). На виконання ухвали, позивачем було усунуто недоліки та надано уточнену позовну заяву, у якій позивач просив: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення [ADDRESS] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачем, [PERSON] , право приватної власності на Ѕ частину нежитлового приміщення [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судовою збору за подання позову у сумі 5763, 00 грн. (а.с. 36). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2019 у справі відкрито провадження, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 46). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2019 клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Витребувано з Київського міського бюро технічної інвентаризації, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві інформацію щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , належним чином завірену копію правовстановлюючого документу на нежитлове приміщення [ADDRESS] , належним чином завірені копії технічної документації на нежитлове приміщення [ADDRESS] (а.с. 59). Окрім того, згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.06.2019 у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (а.с. 63). В подальшому, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.10.2019 заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 103). Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2019 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Крушинського В.В. про витребування доказів. Витребувано у [PERSON] належним чином засвідчені копії правовстановлюючого документу та технічної документації на нежитлове приміщення [ADDRESS] та договору купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , серія та номер:2004, виданий 22.11.2017 року. Витребувано у приватного нотаріуса КМНО Комарницької Ольги Володимирівни належним чином завірені копії документів, які надавалися сторонами договору купівлі-продажу нежитлового приміщення [ADDRESS] , серія та номер:2004, виданий 22.11.2017 року, а також складалися безпосередньо нотаріусом під час підготовки до посвідчення та посвідчення даного договору (а.с. 116). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, справу 07.04.2020 передано в моє провадження (а.с. 195). В подальшому, на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2020 справу було залишено без руху, а після усунення недоліків, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2020 справу було прийнято до провадження (а.с. 196, 200). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач, будучи повідомленою в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила. З урахуванням положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вирішив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, повідомленого належним чином. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 15.07.2011 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 959 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.02.2012 року (а.с. 11). На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу надано копії документів, які надавались для укладання та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.11.2017, зареєстрованого в реєстрі за №2004. Згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 22.11.2017 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила нежитлове приміщення [ADDRESS] (а.с. 134-135). Вказаний договір було укладено з урахуванням письмової згоди [PERSON] на купівля дружиною [PERSON] нежитлового приміщення [ADDRESS] . При цьому, [PERSON] погодив, щоб умови договору визначались дружиною самостійно та вважав, що будь-які дії, спрямовані на купівлю вищевказаного нерухомо мого майна відповідають інтересам їх сім`ї, укладення договору відповідач є їх спільному волевиявленню (а.с.164). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 25.11.2020 нежитлове приміщення, за адресою: [ADDRESS] , приміщення 612 належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 2004, виданого 22.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. (а.с. 98, 215). Згідно з листом Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.06.2019 №062/14-9239, згідно з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» по нежитловому фонду за адресою в [ADDRESS] нежитлове приміщення № [NUMBER] на праві власності не реєструвалось. Технічна інвентаризація нежитлового приміщення [ADDRESS] не замовлялась і не проводилась (а.с. 67). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що нежитлове приміщення [ADDRESS] , набуте за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та обставин, що мають істотне значення в ході розгляду справи не встановлено, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved