Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

У липні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач 1) та Головного слідчого управління Національної поліції України (далі - ГСУ НП України, відповідач 2) про зняття арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач є внуком [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після своєї померлої баби. 03.04.2019 державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Левицькою І.В. була заведена спадкова справа №40/2019 щодо майна померлої. Водночас нотаріус повідомила позивача, що вона не може видати йому свідоцтво про право на спадщину на квартиру, оскільки вказана квартира перебуває під арештом. Арешт на квартиру було накладено реєстратором Шостої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови у кримінальній справі №24-300 від 12.03.2012. Вищевказана постанова була винесена майором міліції ОВС ГСУ МВС України Кошарською О.О. Однак арешт на квартиру було накладено помилково, оскільки [PERSON] - баба позивача, та [PERSON] - підозрювана у кримінальній справі №24-300, є різними особами, що підтверджується різними реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а саме бабі позивача [PERSON] був присвоєний РНОКПП [NUMBER] , а підозрюваній [PERSON] присвоєно № [NUMBER] , що підтверджується ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.10.2010 у справі № 2-336/2010, де відповідач 1 також є фігурантом справи. Таким чином арешт на квартиру накладений помилково, внаслідок чого позивач не може отримати свідоцтво на право власності на квартиру, що порушує його права спадкоємця. Ухвалою від 14.08.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. За останнім відомим місцем проживання [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». ГСУ НП України ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками отримало про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення судових документів, проте відзиву на позов ним не подано. Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) пояснень щодо позову не надсилало. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом на право власності № [NUMBER] від 24.09.1993 (а.с. 25-26). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть №115 від 22.01.2019 (а.с. 27), внаслідок чого відкрилася спадщина, до якої входить вищевказана квартира. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що першу чергу на право спадкування за законом мають діти спадкодавця,.. той з подружжя, який його пережив та батьки. Чоловіком спадкодавця був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.11.1957 (а.с. 29). Проте він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.08.1998 (а.с.28). Сином спадкодавця був [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.09.1960 (а.с.30). Однак від помер ще [INFO] , ще до смерті самого спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.12.2016 (а.с.31). Позивач є сином [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.1986 (а.с. 32). А відтак позивач [PERSON] є онуком спадкодавця [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином позивач є спадкоємцем тієї частки спадщини, яка б належала його батьку, якби він був живим на час відкриття спадщини. З метою отримання спадщини позивач звернувся до Восьмої київської нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом Левицькою І.В. його було повідомлено про те, що квартира, яка підлягає спадкуванню, перебуває під арештом. Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.11.2019 № 187898511 (а.с. 21-22) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження (арешт) належної позивачу квартири, внесений 12.03.2012 реєстратором Шостої київської державної нотаріальної контори (реєстраційний номер обтяження: 12262396). Підставою внесення відомостей про обтяження нерухомого майна стала постанова к/с №24-300 від 12.03.2012 була винесена майором міліції ОВС ГСУ МВС України Кошарською О.О. Зважаючи на зміст реєстраційного запису, наявні підстави вважати, що постанова була винесена слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України майором міліції Кошарською О.О. в рамках розслідування кримінальної справи №24-300. Жодних відомостей про вищевказану кримінальну справу суду не надано. Водночас у суду відсутні будь-які підстави вважати, що баба позивача [PERSON] була фігурантом вищевказаної справи. Та обставина, що баба позивача і [PERSON] , на майно якої покладався арешт, є різними особами підтверджується наданими позивачем письмовими доказами. Так, в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2010 у цивільній справ №2-336/2010 про забезпечення позову зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків у цій справі [PERSON] [NUMBER] в той час як баба позивача було присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Зі змісту ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 28.12.2016 про арешт майна у кримінальному провадженні№3201610000000069 вбачається, що [PERSON] підозрювалась у причетності до ухиляння від сплати податків з доходів отриманих в результаті проведення операцій з ПАТ АКБ "Київ". Більше того, та обставина, що відповідач у даній справі [PERSON] і баба позивача [PERSON] є різними особами, встановлена також рішенням Дарницького районного суду м. києва у цивільній справі №753/22292/19 від 27.05.2020, яке набрало законної сили. З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку про те, що спадкодавець не мала відношення до кримінальної справи №24-300, у якій було винесено постанову про накладення арешту на майно, а відтак арешт на її квартиру, яка підлягає спадкуванню, накладено помилково. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За приписом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 УК України). Судом встановлено, що заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила, а відтак спадкування за законом одержали спадкоємці за законом. Спадкоємцем за [PERSON] за правом представлення є її онук спадкодавця [PERSON] . Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна право має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наявність державної реєстрації обтяжень нерухомого майна є підставою для відмови у державній реєстрації прав, щодо такого майна, а обов`язковою умовою вчинення нотаріальної дії щодо нерухомого майна є відсутність заборони на його відчуження. За приписом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, зважаючи, що позивач [PERSON] успадкував квартиру, яка перебуває під обтяженням у зв`язку з чим він не може отримати правовстановлюючий документ, вимоги про зняття арешту суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. На підставі викладеного,

Outcome: approved