Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 19801,52 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 30 травня 2015 року близько 00.10 години в приміщенні клубу с. Ільпінь Здолбунівського району Рівненської області [PERSON] умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи справа, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров'я у вигляді перелому нижньої щелепи справа у ділянці кута. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.07.2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрите, у зв'язку з його відмовою від обвинувачення. Після вчинення злочину він перебував на стаціонарному лікуванні з 02.06.2015 року по 23.06.2015 року, у зв'язку з чим були витрати на лікування в сумі 1195,52 грн. Неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду в розмірі 50000 грн., яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, які виразились у значних болях під час заподіяння тілесних ушкоджень, лікування та в подальшому, нездатності повноцінно продовжувати свою життєву діяльність, порушенні звичайних життєвих зв'язків та устрою, необхідності тривалої реабілітації. Злочин вчинено на очах друзів та знайомих, що є приниженням, що значно ускладнило перенесений ним травмуючий фактор і глибину моральних страждань. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідач провів оплату перебування позивача на стаціонарному лікуванні в сумі 4373,80 грн., крім того компенсував йому через АТ «Ощадбанк» витрати в розмірі 2000 грн. Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] як свідок, повідомив, що 30 травня 2015 року близько опівночі в приміщенні клубу с. Ільпінь Здолбунівського району Рівненської області [PERSON] умисно наніс йому тілесні ушкодження, а саме перелом нижньої щелепи, струс головного мозку, внаслідок чого він змушений був тривалий час лікуватися. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2015 року близько 00.10 години в приміщенні клубу с. Ільпінь Здолбунівського району Рівненської області [PERSON] умисно наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи справа, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров'я у вигляді перелому нижньої щелепи справа у ділянці кута, що підтверджується копією ухвали Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.07.2015 року (а.с. 42), показаннями позивача, який допитаний в судовому засіданні як свідок, які не були спростовані, крім того, вказані обставини не оспорювалися сторонами по справі. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22.07.2015 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрите, у зв'язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення (а.с. 42). Матеріалами справи підтверджується, що на лікування позивачем витрачені кошти на суму 1047 грн. 41 коп. (а.с. 56), які підлягають стягненню з відповідача. Надані позивачем копії чеків на проїзд (а.с. 11-12), довідка лікаря про вартість протезування зуба (а.с. 8), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджують понесені позивачем витрати. Відповідач [PERSON] провів оплату в розмірі 4373,80 грн. Центральній міській лікарні Рівненської міської ради Рівненської області за перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 02.06.2015 року по 22.06.2015 року, що підтверджується листом від 22.11.2015 року та квитанціями (а.с. 54), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані представником відповідача [PERSON] квитанції (а.с. 55) про сплату [PERSON] через термінал АТ «Ощадбанк» [PERSON] грошових коштів в сумі 2000 грн. суд вважає неналежними доказами, оскільки вказані квитанції не містять відомостей про платника та відсутні докази на підтвердження належності карткового рахунку позивачу. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку. Конституція України визначає життя і здоров'я людини найвищою соціальною цінністю (ст.3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України). Положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд дійшов висновку, що в результаті протиправного діяння відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі та душевних стражданнях, витратою додаткового часу та додаткових зусиль для відновлення звичайного способу життя. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме слід стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial