Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1200,60грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 21.03.2008 р. було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2185,70 грн. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Зазначає, що відповідачем кредитні зобов'язання не виконуються, на вимоги про повернення кредиту та відсотків за ним відповідач не реагує, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибула. Надала суду заяву якою позов не визнала, мотивуючи тим, що позивачем пропущений строк позовної давності . Судом за наявними в справі доказами встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 березня 2008 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 005-20038-210308 про надання кредиту на придбання позичальником майна (послуг) у сумі 2185,70 коп. Згідно п.п. 2.3, 3.6 Договору Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах. Позивач вказує, що відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконуються, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складає 1200,60 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позовні вимоги позивача підтверджуються кредитним договором від 21.03.2008 року, анкетою позичальника, рахунком -фактурою № Хф1-2997 від 21 березня 2008 року, розрахунком заборгованості станом на 27.03. 2014 року . Підстав для відмови по суті позовних вимог у суду не має, однак, відповідач в своїй заяві від 23.06.2014 року прохає застосувати строки позовної давності. Суд вважає, що строк звернення до суду з позовом пропущено без поважної причини, про застосування позовної давності заявлено відповідачем до ухвалення рішення, підстав для поновлення строку позовної давності, суд не вбачає. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до розрахунку суми заборгованості (а.с. 5), у графі 6 якого зазначено, що в останнє відповідач сплачувала кошти за договором 04 вересня 2008 у сумі 442,99 грн. Після цієї дати проплати відсутні. Крім того, пунктом 1.2. Договору визначено, що кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат є дата не пізніша ніж 20 вересня 2008 року на умовах визначених договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав у вересні 2009 року, коли відповідач припинив погашати заборгованість за договором, тобто саме з цього місяця розпочався перебіг позовної давності. Позовна заява була направлена позивачем до суду лише у травні 2014 року, тобто через 5 років та 7 місяців після того, як позивач дізнався про порушення своїх прав, отже строк позовної давності позивачем пропущений. Як вбачається зі ст.267 ч.3 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимога позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed