Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просила: скасувати арешт на нерухоме та рухоме майно, яке належить [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 19.09.2004 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, закордонний паспорт [NUMBER] виданий органом 2RUS 20.03.2018 року, накладений державним виконавцем Роздільнянського МВДВС ГТУЮ в Одеській області по виконавчому провадженню 47261490. Свої вимоги мотивувала тим, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року були задоволені в повному обсязі позовні вимоги користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 6692913та договором поруки №6692924 від 08.08.2008 року в розмірі 25538,13доларів США та 11475,90грн., та судовий збір у розмірі 2156,02грн. Державним виконавцем ВДВС Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області 16.04.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 47261490 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , на підставі виконавчого листа № 521/19180/13-ц виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 18.03.2014 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 05.02.2020 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 06.02.2014 року скасовано в частині стягнення заборгованості та судового збору з [PERSON] . Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки. На теперішній час у неї будь-яких заборгованостей не має. Вона звернулася до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції ( м. Одесса) з заявою щодо зняття арешту з її майна, однак відповідно до листа №6047 від 11.03.2020 року їй було відмовлено в скасуванні арешту з посиланням на те, що виконавче провадження ВП № 47261490 завершено 13.11.2015 року на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернутий стягувачу, та виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання. Тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутись до суду, так як накладений арешт на все її майно порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. ( а.с.20). Відповідач - Роздільнянський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явились, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника та з позовними вимогами [PERSON] згодні. ( а.с.25-26). Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року були задоволені в повному обсязі позовні вимоги користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 6692913 та договором поруки №6692924 від 08.08.2008 року в розмірі 25538,13доларів США та 11475,90грн., та судовий збір у розмірі 2156,02грн. При відкритті виконавчого провадження № 47261490 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] на виконання виконавчого листа №521/19180/13 виданого 18.03.2014 року Малиновським районним судом м.Одеси., що підтверджується інформаційним листом від 10.03.2020 року ( а.с. 9-11) Постановою Одеського апеляційного суду від 05.02.2020 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 06.02.2014 року скасовано в частині стягнення заборгованості та судового збору з [PERSON] . Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки. ( а.с. 5-8) Коли позивач звернулася до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції ( м. Одеса) з заявою щодо зняття арешту з її майна, відповідно до листа №6047 від 11.03.2020 року їй було відмовлено в скасуванні арешту з посиланням на те, що виконавче провадження ВП № 47261490 завершено 13.11.2015 року на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернутий стягувачу, та виконавче провадження знищено за закінченням терміну зберігання.( а.с.12) У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що [PERSON] на даний час позбавлена права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю у зв`язку із накладенням арешту. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, пункту 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року,позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Таким чином судом достовірно встановлено, що на час розгляду даної позовної заяви в суді відпали підстави, що зумовили накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] і оскільки на теперішній час виконавче провадження, по якому накладався арешт знищено, то Роздільнянський МВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) здійснити дії щодо зняття арешту не має можливості, а тому арешт підлягає зняттю за рішенням суду. На підставі ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", ст.ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4,18,30, 48,76- 81,95,200, 247, 263- 265, 273,354,355 ЦПК України, суд

Outcome: approved