Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та Моторне(транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Свій позов мотивує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26 січня 2015 року близько 17год.30хв. в м.Ужгороді, з вини водія [PERSON] який рухався по вул.Анкудінова, на перехресті вул.Руської, було пошкоджено належний йому на праві користування транспортний засіб -автомобіль марки «Тойота Кемрі» д.н.з [NUMBER]. Матеріальна шкода пошкодженого транспортного засобу становить 206013,58 грн. Постановою Ужгородського міськрайнного суду від 27 лютого 2015 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON]. Відповідач ухиляється відшкодовувати завдану майнову шкоду у добровільному порядку. Зазначає, що у відповідності до статей 1166,1188 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказує, що в день скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] керував належним йому транспортним засобом без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у зв'язку з чим, згідно з вимогами п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе і Моторне (транспортне) страхове бюро України. У зв'язку з наведеним, просить cтягнути з [PERSON] та Моторно (транспортного) страхового бюро України на його користь майнову шкоду в сумі 206013,58 грн., та завдану йому внаслідок пошкодження транспортного засобу «Тойота Камрі», д.н.з. [NUMBER] 5000 грн. моральної шкоди а також понесені ним судові витрати . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09.07.2015р. за клопотанням представника позивача [PERSON] до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON], та в якості третьої особи, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Через канцелярію суду 24.09.2015р. представником позивача [PERSON] було подано письмову заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] матеріальну та моральну шкоду в розмірі 207 000,00 грн а також судові витрати в сумі 4654,00 грн, а всього суму 211654 грн. Розгляд справи просить провести без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення справи не надходило. 23.09.2015р. до суду подав письмову заяву з якої вбачається, що уточнені представником позивача [PERSON] позовні вимоги про стягнення з нього заподіяних матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з його вини в сумі 207 000,00 гривень визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи судом було повідомлено належним чином, причини неявки суду невідомі. В поданих до суду письмових запереченнях представник МТСБУ - Давиденко Ю. просив виключити МТСБУ з числа відповідачів в зв'язку з передчасністю позову та відсутністю спору та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача за рахунок МТСБУ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Представником [PERSON]- [PERSON] до суду подано письмові заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить в частині стягнення з неї коштів на відшкодування заподіяної шкоди [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини останнього відмовити . Третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 26 січня 2015 року було пошкоджено автомобіль марки «Тойота Кемрі» під керуванням [PERSON] Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є відповідач, між протиправними діями [PERSON] та завданою позивачу шкодою наявний причинно-наслідковий зв'язок, що не потребує окремого доведення, оскільки вказані обставини, їх факт, час та місце скоєння встановлені рішенням суду, що є підставою для звільнення від доказування. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п.6 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за №4 від 01.03.2013р., особа, що під час керування має посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб - несе відповідальність за завдання шкоди. Згідно висновку експертного дослідження за №6 від 30.01.2015р. автомобіля марки «Тойота Кемрі», д.н.з [NUMBER] вартість відновлювального ремонту даного авто складає 206 013,58 грн. Листом Моторно (транспортного) страхового бюро України від 17 серпня 2015 року за № 4-3-06/23070 повідомлено, що 22.06.2015р. позивач [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування та повідомлено заявника про необхідність надання додаткових документів, після отримання яких МТСБУ буде вирішено питання здійснення виплати відшкодування. Судом встановлено, що 26.02.2015р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н., договір про відшкодування [PERSON] заподіяних матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини останнього 26.01.2015р. в м.Ужгороді, в розмірі 207 000,00 грн. З огляду на вищенаведене, уточнені позовні вимоги представника позивача [PERSON]- [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] заподіяної матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З роз'яснень Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» вбачається, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується фізичній особі особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р.№4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З урахуванням обставин справи, зважаючи на те, що позивачем не наведено характер та обсяг заподіяних йому моральних страждань, пов'язаних із пошкодженням транспортного засобу, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди, не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених уточнених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення уточнених позовних вимог. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для стягнення відповідно до договору про надання правової допомоги з відповідача на користь позивача гонорару адвоката в розмірі 1000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial