overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

01 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 04 лютого 1984 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 1. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 04 лютого 1984 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна на даний час відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що позивач наполягає на тому, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з [PERSON]. суперечить її інтересам, що має істотне значення, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON]. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено. що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, та додану до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

01 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач є батьком дитини, але добровільно матеріальну допомогу дитині не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір'ю дитини [PERSON], [INFO] (а.с 2). Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області № 2-1106-2011 від 04.04.2011 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с 4). Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 26.08.2014 року за № 041 ОСББ «Бакай», дитина [PERSON] проживає разом із матір'ю, [PERSON] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина мешкає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

01 вересня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що 15 вересня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у виконкомі Великокам'янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10. Від спільного подружнього проживання у них народилось двоє дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує, не виявляє бажання займатись вихованням дітей та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй важко самостійно утримувати сім'ю. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки працює на сезонних роботах, його стан здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати щомісячно аліменти на утримання дітей, а тому просить суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.2-3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти перебувають на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач має мінливий нерегулярний дохід, так як працює на сезонних роботах, він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

01 вересня 2014 року позивачка пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 04 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 258. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З липня 2012 року вони не проживають разом, спільного господарства вони не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, що вказані в поданому до суду позові, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову про розірвання шлюбу не заперечив. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін по справі, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

01 вересня 2014 року позивач, ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що [PERSON] зареєстрована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 175/49 від 20.08.2014 року, виданою ЖЕД ПАТ «ПААЗ». У житловому приміщенні в кімнаті [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з вересня 2013 року, особистих речей в кімнаті не виявлено, про що свідчать акти від 26.12.2013 року, 09.04.2014 року, 18.08.2014 року, складені після відвідування кімнати у гуртожитку, тобто відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців, тому втратив право на користування жилим приміщенням в гуртожитку. Просили визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та стягнути витрати по справі. Представник позивача Грицька К.В. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 175/49 від 20.08.2014 року, виданою ЖЕД ПАТ «ПААЗ». У житловому приміщенні в кімнаті [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з вересня 2013 року, особистих речей в кімнаті не виявлено, про що свідчать акти від 26.12.2013 року, 09.04.2014 року, 18.08.2014 року, складені після відвідування кімнати у гуртожитку, тобто відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців, тому втратив право на користування жилим приміщенням в гуртожитку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

01 вересня 2014 року позивач, ПАТ «Полтавський автоагрегатний завод», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилався на те, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 174/49 від 20.08.2014 року, виданою ЖЕД ПАТ «ПААЗ». У житловому приміщенні в кімнаті [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з липня 2013 року, особистих речей в кімнаті не виявлено, про що свідчать акти від 26.12.2013 року, 09.04.2014 року, 18.08.2014 року, складені після відвідування кімнати у гуртожитку, тобто відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців, тому втратив право на користування жилим приміщенням в гуртожитку. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив прав на користування жилим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та стягнути витрати по справі. Представник позивача Грицька К.В. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи заяву позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 174/49 від 20.08.2014 року, виданою ЖЕД ПАТ «ПААЗ». У житловому приміщенні в кімнаті [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з липня 2013 року, особистих речей в кімнаті не виявлено, про що свідчать акти від 26.12.2013 року, 09.04.2014 року, 18.08.2014 року, складені після відвідування кімнати у гуртожитку, тобто відповідач відсутній без поважних причин понад шість місяців, тому втратив право на користування жилим приміщенням в гуртожитку. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 20 серпня 1994 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у Куйбишевському відділі ЗАГС у Запорізькій області (далі відділ ЗАГС). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], який є студентом другого курсу Київського НУБіП, та доньку [PERSON], [INFO], яка є ученицею пятого класу Куйбишевської ЗОШ «Інтелект». Спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки не мирні, що негативно впливає на емоційний стан дітей. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, до суду 07 жовтня 2015 року подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 20 серпня 1994 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Куйбишевському відділі ЗАГС, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 59, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 263024 від 20 серпня 1994 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 316525 від 21 березня 1997 року (а.с.5), та доньку [PERSON], 25 липня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 013844 від 03 серпня 2005 року (а.с.4). Шлюбні відносини сторін припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дітей між ними не виникає. Відповідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно та поновлена бути не може, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати їхній з відповідачкою шлюб, що зареєстрований 27 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, запис №63. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 27 липня 2002 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Одруження виявилося невдалим. Сімейні стосунки між сторонами припинилися через відсутність взаєморозуміння та довіри один до одного. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сімя є неможливим. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, вказав, що з червня 2010 року він та відповідачка проживають окремо. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена за адресою реєстрації її місця проживання (а.с. 14, 16). Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, запис №63. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено свідоцтво про одруження (а.с. 6). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи клопотання позивача, суд відносить судові витрати на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 25 грудня 1992 року, актовий запис № 2342. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з 1997 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння; взаємні інтереси відсутні. За таких обставин подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 25 грудня 1992 року. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. До суду надійшла заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 грудня 1992 року (а.с. 3). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved