Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11247441000 за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 80 000 доларів США з відсотковою ставкою 13,40% річних, на забезпечення цього договору укладено договір іпотеки від 06.11.2007 р. № 69180 за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язання в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1 та договір відступлення права вимоги за іпотечним договорами № 5207-5208 від 12.12.2011 р. 08.04.2016 р. через невиконання умов договору № 11247441000 іпотекодержателем було звернено стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку» про що зроблено відповідний запис в Реєстрі речових прав на нерухоме майно № 16928174 від 08.04.2016 р. Оскільки позивач, є власником квартири [ADDRESS] , а право власності відповідачів припинено, у зв`язку з передачею майна в рахунок погашення заборгованості іпотекодержателем, останні фактично продовжують використовувати квартиру та чинять перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні його майном, яке належить йому на праві власності, а відтак позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Ухвалою судді від 09.09.2020 було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою судді від 14.07.2019 було закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлений про час та дату слухання справи належним чином. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів в судовому засіданні заперечували щодо вимог позовної заяви та просили відмовити в задоволенні позову, пеосилаючись на скасування державної реєстрації права влансості на спірну квартиру за позивачем. Дослідивши наявні в матерілах справи докази, судом встановлено наступне. 06.11.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11247441000 за умовами якого [PERSON] надано грошові кошти в сумі 80 000 доларів США з відсотковою ставкою 13,40% річних, на забезпечення цього договору укладено договір іпотеки від 06.11.2007 р. №69180 за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язання в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . 12.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1 та договір відступлення права вимоги в тому числі за іпотечним договором № 5207-5208 від 12.12.2011 р. Через невиконання умов договору №11247441000 іпотекодержателем ТОВ «Кей-Колект» було звернено стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку», про що зроблено відповідний запис в Реєстрі речових прав на нерухоме майно №16928174 від 08.04.2016 р. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 155 ЖК України визначено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 березня 2021р. у цивільній справі №754/9321/19, яке набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, індексний номер 31892473 від 17.10.2016 року, згідно з яким внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1056415380000, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ 37825968). Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1056415380000. Отже, станом на день винесення рішення ТОВ «Кей-Колект» не є власником майна, а тому позовна заява не підлягає задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: dismissed