Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У жовтні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому. Позов мотивував тим, що 28 жовтня 2016 року о 23 год. 30 хв. на пр-т Оболонському, 12 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] (надалі - відповідач) та автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] в результаті ДТП автомобіль «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. 13 січня 2017 року постановою Оболонського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що 02 лютого 2017 року потерпілий [PERSON] подав заяву про відшкодування шкоди та на підставі наказу № 2038 від 10 березня 2017 року [PERSON] було відшкодовано майнову шкоду в розмірі 39159 грн. 44 коп.. Оскільки [PERSON] спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на свою користь 39159,44 грн. витрат пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, 500,00 грн. витрат понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів, а також сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва Зотько Т.А. від 20 листопада 2019 року, вказану справу було направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2020 року, вказану справу було розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осауловій Н.А.. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 жовтня 2016 року о 23 год. 30 хв. на пр-т Оболонському, 12 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим за порушення вимог п. 10.3 ПДР України на відповідача [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП на накладено штраф на користь держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.. Дана постанова набрала законної сили 24 січня 2017 року (а.с.7) У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Судом встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.8). При цьому, положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження, в зв`язку з чим власник [PERSON] , 16 листопада 2016 року, звернувся до позивача із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9). Згідно висновку експертного дослідження № 632 від 25 листопада 2016 року наданого ФОП «[INFO]» матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Volkswagen Polo 1.6 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 39159,44 грн. (11-13). 02 лютого 2017 року власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті ДТП (а.с.14). Так, на підставі вищенаведеної норми закону, позивачем згідно Наказом № 2038 від 10 березня 2017 року було здійснено виплату в розмірі 39159,44 грн. (а.с. 15), крім того позивачем було сплачено витрати понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі 500,00 грн.(а.с. 18), усього в сумі 39659,44 грн., що підтверджується, платіжними дорученнями № 2038рв від 14 березня 2017 р. та № 489рв від 13 січня 2017 р.. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення в порядку регресу з [PERSON] витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому та витрат на проведення дослідження КТЗ та збір документів у розмірі, в загальному розмірі 39659,44 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 1255 від 27 лютого 2019 року (а.с. 19). У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області. Відповідно до Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: approved