Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

01.12.2020 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку згодом уточнила, про виділ із спільної часткової власності в окремий об?єкт нерухомого майна 1/3 частини нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яка складається з літери А - нежитлова будівля площею 2423,6 кв.м., літера Б - прибудова площею 289,9 кв.м., ганок б площею 1,5 кв.м., загальною площею 2713,5 кв.м. Також просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення Комплекс МТФ № 2, розташований за адресою: [ADDRESS] та яка складається з літери А - нежитлова будівля площею 2423,6 кв.м., літера Б - прибудова площею 289,9 кв.м., ганок б площею 1,5 кв.м., загальною площею 2713,5 кв.м. В позові зазначила, що є власником 1/3 частки нежитлового приміщення комплексу МТФ № 2 на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.2003 року. Власником інших 2/3 частин приміщення є відповідач. Зазначає, що фактично користується нежитловою будівлею А, прибудовою Б, ганком б, які і просить виділити в натурі їй у користування. В судове засідання представник позивача адвокат Кобець К.В. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Голова ліквідаційної комісії КСП «Маяк» надав до суду заяву про визнання позову. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Право власності позивача на 1/3 частку нежитлового приміщення (комплексу МТФ № 2) підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.09.2003 року. Іншим співвласником спірного майна є відповідач, про що свідчить копія довідки КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» Запорізької області № 243 від 04.12.2019 року. У відповідності до ч. 1 ст. 356 ЦК України спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою та ч.2 ст. 358 ЦК України передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною 3 ст. 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Частинами 4 та 5 ст. 89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно з п.п. е) п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу-виділу об?єкта нерухїомого майна № 01/13 від 04.12.2019 року, складеного КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації», 1/3 частина комплексу, фактично в користування якою входять нежитлова будівля А площею 2423,6 кв.м., прибудова Б, площею 289,9 кв.м., ганок б, розташовані за адресою: [ADDRESS] , за технічними показниками може бути виділена. Таким чином позовна заява [PERSON] є обгрунтованою та підлягає задоволенню

Outcome: approved