Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У квітні 2017 року орган опіки та піклування в особі виконкому Житомирської міської ради звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягувати на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. В обґрунтування позову зазначено, що є [PERSON] з 13.02.1999 перебував у шлюбі з [PERSON] Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 18.04.2013 року рішенням суду шлюб розірвано, [PERSON] залишено на подальше проживання з матір'ю. Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], а батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, упродовж тривалого часу у вихованні дочки участі не бере, її розвитком, станом здоров'я не цікавиться, матеріальної, будь якого іншого виду допомоги на утримання дитини не надає. Проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки не заперечує. Обов'язки з виховання та утримання [PERSON] взяла на себе її бабуся [PERSON], яка має намір встановити піклування над дитиною. Представник виконкому Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.224 ЦПК України, беручи до уваги наявну у справі згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18.04.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дочку [PERSON] залишено на проживання з матір'ю (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20.01.2017 [PERSON], яка являлась матір'ю неповнолітнього [PERSON], померла [INFO] (а.с.7). Так, позов мотивований тим, що батько дитини - [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, упродовж тривалого часу у вихованні дочки участі не бере, її розвитком, станом здоров'я не цікавиться, матеріальної, будь якого іншого виду допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до заяви від 06.02.2017, зареєстрованою приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Пріма Н.В., відповідач [PERSON] надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки про реєстрацію проживання/перебування №56837 від 12.05.2016, за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС у Житомирській області місце проживання [PERSON] зареєстровано з 01.04.2016 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.02.2017, який складений працівниками служби у справах дітей, проведеного за місцем проживання дитини у [PERSON] слідує, що квартира повністю відповідає санітарним нормам, складається з двох кімнат, має газопостачання, воду, опалення (а.с.11). Згідно зі ст.18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до вимог ст.ст.150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування (рішення міськвиконкому від 01 травня 2017 року №215) [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання дочки, обов'язки з виховання та утримання [PERSON] взяла на себе її бабуся [PERSON], тому виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.13). Із роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки відносно неповнолітньої дочки [PERSON], не надає матеріальної допомоги на її утримання, при цьому, надав згоду на позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, з урахуванням вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка в подальшому буде здійснювати догляд за нею, до її повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280 грн. за дві вимоги немайнового характеру.

Outcome: approved