Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

02.04.2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 27.02.2015 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейні відносини погіршились, в кінцевому результаті це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, надав письмову заяву про надання подружжю строку для примирення три місяці (а.с. 27). 16 липня 2018 року за клопотанням відповідача ухвалою суду подружжю було надано строк для примирення тривалістю два місяці строком до 28.09.2018 року (а.с.29), відповідно до ст. 111 СК України, згідно якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Після закінчення строку на примирення в судовому засіданні 28.09.2018 року позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, судові витрати просила стягнути з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 27.02.2015 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 142, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). Сторони мають спільну дитину: [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавши строк на примирення тривалістю два місяці, однак таке примирення не відбулось, про що свідчить наявність категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач після закінчення строку на примирення згоден на розірвання шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір в розмірі 704,80 грн. У відповідності до ст. ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved