Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

02.02.2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 19.09.2002 року виконкомом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 16. В обґрунтування наведених позовних вимог посилається на наступне. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязків з ведення спільного сімейного господарства. Сторони протягом останнього року не підтримують подружніх стосунків, спільне сімейне господарство не ведуть. Відповідачка в 2016 році покинула їхнє спільне місце проживання та в 2018 році повернувшись із-за кордону проживає у своїх батьків в с.Остриця Герцаївського району Чернівецької області. Просив строк для примирення не надавати, так як це не виправить їхні шлюбні відносини, з подібним позовом до суду до цього відповідач не звертався, не вживалися заходи щодо забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, претензій щодо понесених судових витрат немає. Просив суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований виконавчим комітетом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області 19 вересня 2002 року, актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане виконкомом Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області серії І-МИ № 056042 від 19 вересня 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін судом встановлено, сторони з 2016 роек не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Спільне сімейне господарство не ведуть. Як причина розпаду сімейних стосунків суд бере до уваги відсутність між сторонами взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved