Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

01.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що понад 70 років вона добросовісно, відкрито, безперервно користується житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] що за життя належав [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач також зазначила, що вона проживає у вказаному будинку з дня народження, тобто з 01.01.1945 року по даний час, доглядає за будинком та утримує його постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Позивач просить суд визнати за нею право власності на дане домоволодіння. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву від 29.04.2015 року в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на успадкований житловий будинок (а. с. 24). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але від відповідача на адресу суду надійшла заява від 15.04.2015 року в якій він просить суд розглянути справу без участі його представника, не заперечує проти задоволення позову (а. с. 22). Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23.04.1983 року Катеринопільським відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року в смт. Катеринопіль, Черкаської області, актовий запис про смерть 23.04.1983 року № 29 (а. с. 8). З фактичних даних, що містяться у паспорті позивача [PERSON] вбачається, що з 25.09.1973 року зареєстрованим місцем проживання позивача є житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5 див. на звороті). З свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок № 35 виданого 03.06.1980 року, затвердженого начальником БТІ [PERSON] вбачається, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а. с. 7). З довідки від 02.02.2015 року № 175 виданої виконкомом Катеринопільської селищної ради вбачається, що [PERSON] постійно проживає, починаючи з 01.01.1945 по даний час в будинковолодінні, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). З довідки від 09.02.2015 року № 217 виданої виконкомом Катеринопільської селищної ради вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], проживає одиноко (а. с. 10). З технічного паспорту від 16.03.2015 року, вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку (А-1); веранди (а); ганку (а'); літньої кухні (Б); прибудови (б); сараю (В, Г, З); погребу (Д, К); убиральні (Ж); огорожі № 1, 3, 5; воріт з хвірткою № 2; колодязя № 4 (а. с. 12-16). Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 555 ЦК України (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини [PERSON]) спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. За таких обставин, спадкове майно [PERSON] за правом спадкоємства перейшло до держави в особі місцевого органу самоврядування, оскільки у спадкодавця були відсутні спадкоємці як за законом, так і за заповітом. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим ЦК України. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Крім того, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Виходячи із змісту визначеного п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України принципу добросовісності, як однієї з загальних засад цивільного судочинства, яка означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, суд визнає, що позивач [PERSON], як незаконний володілець, добросовісно заволоділа житловим будинком і понад 30 років відкритого володіння ним була впевнена, що на це майно не претендують інші особи, і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд з урахуванням фактичного визнання позову відповідачем, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є давнісним володільцем, який довів факт добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. На підставі наведеного,

Outcome: approved