Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

01 квітня 2015 року директор Зміївського навчально - виховного комплексу № 1 Зміївської міської ради звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та стягнути аліменти на їх утримання. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON] має трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 2013 року народження. Батько дівчаток помер [INFO]. З 24 березня 2014 року діти знаходяться в Зміївському навчально - виховному комплексі № 1 Зміївської міської ради, як такі, що опинилися у складних соціальних умовах і ті, які не мають необхідних умов для виховання та навчання в сім'ї. На момент зарахування до закладу дівчатка не мали елементарних навиків спілкування як з дорослими так і однолітками, вживали ненормативну лексику, були відсутні навики особистої гігієни. Рівень навченості не відповідав віку дітей. Знаходячись вдома, дівчата не мали контролю з боку матері, у вечірній час самі перебували на вулиці, займалися жебракуванням. За період з квітня по жовтень 2014 року, забираючи дітей на вихідні, мати не контролювала місце перебування дівчат, не займалася їх вихованням, не піклувалася про стан їхнього здоров'я. [PERSON] не працює, проводить час у сумнівних компаніях, вживає наркотичні засоби, що свідчить про відсутність з боку матері турботи про виховання дітей, піклування про їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Представник позивача Зміївського навчально - виховного комплексу № 1 Зміївської міської ради Дмитренко А.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Вовк Д.С. проти задоволення позову не заперечувала. Крім того, вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єра за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яке бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до даних Харківського обласного адресно - довідкового бюро УМВС України, [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою, за зазначеною у позовній заяві: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. Вислухавши сторони, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], має дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 5) З копії свідоцтва про смерть [NUMBER], зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, вбачається, що батько дітей - [PERSON], помер [INFO]. (а.с. 6) Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Так, згідно характеристики [PERSON], остання перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], на даний час не працює, проводить час у сумнівних компаніях, вживає наркотичні речовини, вихованням та матеріальним забезпеченням дітей не займається. Діти часто перебувають без нагляду дорослих, без поважних причин не відвідували школу, вчиняли дрібні крадіжки. З вересня 2014 року діти знаходяться в Зміївському дитячому будинку. (а.с. 11) Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері. Батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, відповідно до Висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], остання має доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 24 березня 2014 року діти знаходяться в Зміївському навчально - виховному комплексі № 1. Під час вихідних та канікулярних днів діти без нагляду дорослих знаходяться на вилиці, у тому числі і у вечірній час. [PERSON] на зауваження не реагує, ігнорує запрошення на батьківські збори. З народження діти перебували у державних дитячих закладах, у дитячому будинку сімейного типу, так як [PERSON] знаходилась в місцях позбавлення волі. (а.с. 9) Дані обставини підтверджуються копією вироку Зміївського районного суду Харківської області від 24 лютого 2006 року, яким [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до п'яти років одного місяця позбавлення волі; копіями рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради від 16 травня 2006 року та 23 березня 2007 року про влаштування малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до державного дитячого закладу; копіями розпорядження Зміївської районної державної адміністрації № 384 від 04 серпня 2009 року про направлення [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання у дитячому будинку сімейного типу родини [PERSON]; копією розпорядження Зміївської районної державної адміністрації № 386 від 02 липня 2009 року про зняття опіки та тимчасове влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до дитячого будинку сімейного типу [PERSON]; копією розпорядження Зміївської районної державної адміністрації № 260 від 15 травня 2009 року про призначення опіки над малолітніми [PERSON] та [PERSON]; копією рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 червня 2010 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей; розпорядженням Зміївської районної державної адміністрації № 161 від 08 червня 2011 року про вибуття [PERSON] та [PERSON] з дитячого будинку сімейного типу [PERSON] ( а.с. 36-44) Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав матері є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей та відмова забрати одного з них з пологового будинку, батька - є негативний вплив на дитину, який він може чинити після виходу з місць позбавлення волі, вживаючи наркотичні речовини. Згідно з частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд першої інстанції вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню щодо цих правовідносин. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, хоча повинна це здійснювати, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved