Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Прокурор міста Луцька в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що прокуратурою міста Луцька проведено перевірку за зверненням [PERSON] з приводу порушення житлових прав її неповнолітніх онуків [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Встановлено, що 02.04.2003 [PERSON], батько [PERSON] та [PERSON], отримав ордер на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS], де з 2003 року він проживав зі своєю сім'єю, дружиною - [PERSON] та дітьми. Проте, рішенням Луцької міської ради від 20.06.2003 року № 9/3 приміщення гуртожитку пл. 4360 кв.м. по [ADDRESS] прийнято з державної комунальної власності у міську комунальну власність. Пунктом 2 указаного рішення передано гуртожиток по [ADDRESS] з міської комунальної власності у колективну власність товариства співмешканців «Надія». Рішенням міськвиконкому від 28.04.2005 року № 135 видано дозвіл товариству співмешканців «Надія» провести реконструкцію гуртожитку по [ADDRESS] під багатоквартирний житловий будинок. Рішенням міськвиконкому від 05.07.2005 року № 204 затверджено товариству співмешканців «Надія» акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію 63-квартирного житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 4380,4 кв.м., житловою - 1825,2 кв. м. Виконавчим комітетом Луцької міської ради 28.07.2005 року прийняте рішення №240, відповідно до якого оформлено товариству співмешканців «Надія» право приватної власності на приміщення у житловому будинку по [ADDRESS], зокрема, на квартири, нежитлові приміщення та приміщення спільного користування. На підставі вказаного рішення 05.09.2005 року видані свідоцтва про право власності товариства співмешканців «Надія» на кожну окрему квартиру, в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Товариство співмешканців «Надія» рішенням від 18.10.2007 року перейменовано у об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь». [PERSON] зі своєю дружиною за власний рахунок провели реконструкцію займаного ними жилого приміщення в окрему квартиру на підставі рішень виконкому Луцької міської ради № 135 від 28.04.2005 року та №204 від 05.07.2005 року до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку. Наймачі, які проживали у квартирах до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир. До такого ж висновку прийшов апеляційний суд Волинської області у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання нечинними рішення Луцької міської ради № 9/3 від 20.06.2003 року та рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 240 від 28.07.2005 року. Задовольняючи вказаний позов, суд апеляційної інстанції зазначив, що рішенням про передачу у приватну власність товариства співмешканців жилих і нежилих приміщень № 240 від 28.07.2005 року у жилому будинку по [ADDRESS] після реконструкції даного гуртожитку у жилий будинок, виконкомом міської ради було порушено права позивачів на приватизацію. Після скасування вказаних рішень, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] та рішення державного реєстратора про реєстрацію об'єкта нерухомого майна не оскаржувалось. А тому на даний час зазначена квартира перебуває на праві власності у об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь». У [PERSON] та [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]). Вказана квартира є єдиним житлом даної сім'ї. Оскільки рішення виконавчого комітету Луцької міської ради, на підставі якого видавалось свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] визнане судом незаконним, то вказане свідоцтво підлягає визнанню недійсним. Зазначене свідоцтво не є актом органу державної влади та органів місцевого самоврядування, не є документом, який породжує певні правові наслідки та спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, а є виключно посвідчувальним документом, яким оформляється право власності. Тому дане свідоцтво є недійсним з моменту визнання недійсним акту органу місцевого самоврядування, на підставі якого такий документ видано (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 № 01-8/482). Проте, з метою уникнення непорозумінь в ході виконання рішення суду вищевказане свідоцтво від 05.09.2013 судовому порядку слід визнати недійсним. Враховуючи те, що рішення виконкому, на підставі якого здійснювалась реєстрація права власності за товариством співмешканців «Надія» визнане незаконним, тому підлягає скасуванню і рішення державного реєстратора про реєстрацію об'єкта нерухомого майна від 23.05.2006 року. Згідно інформації, наданої КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 353 000 грн. Просить визнати недійсним свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ №1681582 від 05.09.2005 на квартиру [ADDRESS], площею 78,4 кв. м., вартістю 353 000 грн. Скасувати рішення реєстратора про державну реєстрацію нерухомого майна від 23.05.2006. Прокурор про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Луцької міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача КП «Волинське обласне БТІ» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 19 червня 1997 року [PERSON] отримав ордер на житлову площу в гуртожитку по [ADDRESS] розміром 18 кв.м., разом з [PERSON] (а.с. 6). Також встановлено, що рішенням Луцької міської ради від 20.06.2003 року №9/3 приміщення гуртожитку пл. 4360 кв.м. по [ADDRESS] прийнято з державної комунальної власності у міську комунальну власність. Пунктом 2 указаного рішення передано гуртожиток по [ADDRESS] з міської комунальної власності у колективну власність товариства співмешканців «Надія» (а.с. 8). Також встановлено, що рішенням міськвиконкому від 28.04.2005 року № 135 видано дозвіл товариству співмешканців «Надія» провести реконструкцію гуртожитку по [ADDRESS] під багатоквартирний житловий будинок (а.с. 8 зворот). Також встановлено, що 28.07.2005 року виконавчим комітетом Луцької міської ради прийняте рішення № 240, відповідно до якого оформлено товариству співмешканців «Надія» право приватної власності на приміщення у житловому будинку по [ADDRESS], зокрема, на квартири, нежитлові приміщення та приміщення спільного користування (а.с.7). Також встановлено, що на підставі вказаного рішення 05.09.2005 року було видане свідоцтво про право власності товариства співмешканців «Надія» на квартиру [ADDRESS], площею 78,4 кв.м. (а.с. 14). Також встановлено, що товариство співмешканців «Надія» рішенням від 18.10.2007 року перейменовано у об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь». Також встановлено, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 28.05.2010 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Луцької міської ради та виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання нечинними рішення Луцької міської ради № 9/3 від 20.06.2003 року «Про передачу гуртожитку загальною площею 4360 кв.м. в [ADDRESS] з міської комунальної власності у колективну власність товариства співмешканців «Надія» та рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №240 від 28.07.2005 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно - житловий будинок по [ADDRESS] за товариством співмешканців «Надія» вимоги позову задоволені (а.с. 9-10). Визнано незаконними пункт 2 рішення Луцької міської ради №9/3 від 20.06.2003 року "Про передачу гуртожитку загальною площею 4360 кв.м. в [ADDRESS] з міської комунальної власності у колективну власність товариства співмешканців «Надія», а також рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №240 від 28.07.2005 року "Про оформлення права власності на нерухоме майно - житловий будинок по [ADDRESS] за товариством співмешканців «Надія». При цьому, рішенням апеляційного суду встановлено, що на підставі рішень виконкому Луцької міської ради № 135 від 28.04.2005 року та № 204 від 05.07.2005 року [PERSON] зі своєю дружиною за власний рахунок провели реконструкцію займаного ними жилого приміщення в окрему квартиру. Також встановлено, що рішенням про передачу у приватну власність товариства співмешканців жилих і нежилих приміщень № 240 від 28.07.2005 року у жилому будинку по [ADDRESS] після реконструкції даного гуртожитку у жилий будинок, виконкомом міської ради було порушено права позивачів на приватизацію, оскільки після проведення реконструкції вони мають пріоритетне право на приватизацію квартири. Вищевказане рішення апеляційного суду було залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2011 року. На час розгляду справи судом зазначена квартира перебуває у власності об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь». Свідоцтво про право власності не визнано недійсним та не скасоване рішення державного реєстратора. Згідно інформації, наданої КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: 1 [ADDRESS] становить 353 000 грн. (а.с.15). Також встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей. Квартира [ADDRESS] є єдиним житлом даної сім'ї. Також встановлено, що реєстрацією права власності на квартиру за об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь2 порушуються, в тому числі і житлові права дітей, передбачені ст.ст. 3, 27 Конвенції «Про охорону дитинства», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства». Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що рішенням суду, що набрало законної сили установлено незаконність рішень, на підставі яких товариству співмешканців "Надія" було видано свідоцтво про право власності на квартиру. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, при зверненні до суду із позовною заявою немайнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить 243,60 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачі звернулися до суду із позовом немайнового характеру майнового характеру. А тому підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що прокуратура звільнена від сплати судового збору, а тому він стягується з відповідачів в дохід держави. При цьому мінімальний розмір судового збору з позову немайнового характеру становить 243,60 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь держави судового збору в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved