Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 06.10.2017 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач, матеріальної допомоги її на утримання дитини не надає, просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь щомісячно на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 26.03.2019 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що в зареєстрованому шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.09.2018 року, серії [NUMBER] від 22.09.2018року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2017 року вбачається, що 06.10.2017 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №1989. Згідно довідки виданої Чемеровецькою селищною радою від 20.02.2019 року за №106 вбачається, що на утриманні [PERSON] дійсно перебувають її діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі". Обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов'язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітніх дітей як її мати не надає. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Частина друга статті 182 СК України вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в процентному відношенні до заробітку [PERSON], щомісячно в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial