Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

01.04.2019 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності [NUMBER] на житло від 06.12.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією м.Запоріжжя на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 05.04.2019 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.04.2019 року справа призначена до розгляду . У судове засіданні заявник не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутністю. Представник заінтересованої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву щодо розгляду справи за відсутністю представника. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] з метою безоплатного отримання у власність житла згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» звернулася до Хортицької районної ради м.Запоріжжя в порядку, передбаченому «Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 року із заявою на приватизацію квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~06.12.2000 року за наслідками розгляду поданої заяви на приватизацію житла було винесене розпорядження (наказ) №4175, на підставі якого орган приватизації видав заявникам свідоцтво від 06.12.2000 року №10421 про право власності на квартиру [ADDRESS] , яка в подальшому була зареєстрована в ОП ЗМБТІ із видачею технічного паспорту. У правовстановлюючому документі ім`я заявника помилково зазначене як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », однак на протязі багатьох років заявник не звертала уваги на цей факт. \~ \~ \~ \~Таким чином, розбіжність у написанні прізвища заявників у свідоцтві про право власності на житло, порівняно з паспортними документами заявників унеможливлює використання ними правовстановлюючого документу на нерухомість, чим обмежує їх права власності на приватизовану квартиру, в тому числі щодо розпорядження цією квартирою. Згідно з ч.1 та п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п.6 ст.315 ЦПК України судами розглядаються справи в порядку окремого провадження щодо встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої не збігається з прізвищем у паспорті. Водночас, діючий ЦПК України передбачає обов`язкове досудове вжиття заходів з надання відповідних доказів (ст.318 ЦПК України - зміст заяви та додатки до заяви). Саме на цей факт звернуто увагу у п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Крім цього, у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення факту, що мають юридичне значення», зазначено наступне: «Інколи трапляються випадки, коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові чи час народження не відповідають записам у паспорті чи у свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може нести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.» З метою усунення розбіжностей у написанні імені у правовстановлюючому документі на нерухомість заявник звернулась до Органу приватизації в особі Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, однак заявнику рекомендовано звернутися за захистом своїх прав до суду. Метою встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, є усунення перешкод у використанні правовстановлюючого документу та перешкод в реалізації заявниками їх права власності на нерухомість. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved