Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (надалі ПАТ „ПриватБанк) та [PERSON] 21 липня 2006 року уклали договір №ZRН0RХ05042778. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2978,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ „ПриватБанк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 2978,80 гривень. Відповідач свої зобовязання не виконав та станом на 23 червня 2015 року має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 75926,64 гривень. У ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 13022,66 гривень заборгованості за пенею. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та [PERSON] 21 липня 2006 року уклали договір №ZRН0RХ05042778. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2978,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-10). Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено частково (а.с.4) Станом на 27 січня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк в сумі 13022 гривні 66 копійок, яка є заборгованістю за пенею (а.с.34). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved