Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

01.04.2020 позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради та просить визнати за ним право власності на 3/10 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився та листом повідомив суду, що провадження по спадковій справі до майна померлої [INFO] [PERSON] ведеться приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 грудня 2006 року ВРАЦС Чернігівського МУЮ (а.с.6). Факт перебування позивача по справі та померлої [PERSON] у родинних відносинах як сина та матері, підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.02.1967 року, виданого міським бюро ЗАГС м Чернігів, свідоцтвом про народження [PERSON]. серії [NUMBER] , виданого районним бюро ЗАГМ Чернігівської області, м. Городня (а.с. 8). Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.1985 року підтверджується факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та зміну останньою прізвища на « [PERSON] » (а.с. 9). Усю спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , прийняв, як спадкоємець за законом першої черги, її син - позивач [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2018 року позивач успадкував після смерті своєї матері [PERSON] 7/40 часток у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] . Право власності було відповідно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 201096803 [PERSON]. на праві приватної власності володіла 3/10 частинами житлового будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 21.01.1982 року № 1-318. Проте у отриманому позивачем дублікаті договору дарування від 21.01.1982 року № 1-318 за яким померлій було подаровано 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , було виявлено, що державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. було допущено помилку (описку) у зазначені адреси вказаного житлового будинку та надвірних будівель, а саме замість адреси об`єкта: «[ADDRESS] », помилково зазначено « [ADDRESS]». Постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу №346/02-31 від 18.09.2018 Амбарновою Л.М. , позивачу, як спадкоємцю за законом, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з тим, що не було подано правовстановлюючий документ (а.с.12). Підтвердженням факту, що державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. в Договорі дарування від 21.01.1982 року № 1-318 за яким померлій [PERSON]. було подаровано 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , було допущено помилку (описку) у зазначені адреси вказаного житлового будинку та господарських будівель та споруд, а саме замість адреси об`єкта: [ADDRESS] , помилково зазначено [ADDRESS] є наступні докази: довідка про склад сім`ї у будинку від 11.12.2018 року № 20555 по [ADDRESS] станом на 28.12.2006 року, що підтверджує факт того, що [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована в будинку по [ADDRESS] разом з позивачем по справі; інформаційна довідка від № 201096803, що підтверджує факт зареєстрованого за померлою [PERSON]. права власності на 3/10 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] ; будинкова книга по домоволодінню по [ADDRESS] , яка підтверджує факт постійної реєстрації померлої у вказаному будинку; довідка характеристика від 04.08.1993 року № 2131 видана Чернігівським МЕТІ, що підтверджує факт володіння померлою [PERSON] 3/10 частин будинку по [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 21.01.1982 року № 1-318; технічний паспорт та довідка про технічний стан нерухомого майна № 163 від 14.06.2018 року на житловий будинок по [ADDRESS] ; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , Чернігівського БТІ від 03.06.1982 року; технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , Чернігівського БТІ від 25.12.1980 року, яким підтверджується факт того, що дарувальник [PERSON] , за договором дарування від 21.01.1982 року № 1-318, на підставі свідоцтва про право власності від 02.06.1976 року, був власником 7/10 частин домоволодіння по [ADDRESS] ; інформаційна довідка від 09.11.2018 року № 8888 про належність на праві власності померлій [PERSON]. 3/10 частин будинку по [ADDRESS] , вказана довідка підтверджує, що право власності на об`єкт нерухомості [ADDRESS] не зареєстровано. Вказані докази у їх сукупності свідчать про те, що дійсно при складанні та посвідченні договору дарування від 21.01.1982 року № 1-318 за яким померлій [PERSON]. було подаровано 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. було допущено помилку (описку) у зазначені адреси вказаного житлового будинку та надвірних будівель, а саме замість адреси об`єкта: [ADDRESS] , помилково зазначено «[ADDRESS] ». Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1ст. 1221 ЦК України. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття праве власності не встановлена судом. Приписами ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч.І ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від. 22.02.2012 № 296/5 (далі «Порядок»): свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; п. 4.15 глави 10 Розділу II «Порядку» передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Померла [PERSON] набула за життя право власності на 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] та зареєструвала таке право у встановленому Законом порядку, однак внаслідок допущеної нотаріусом помилки (описки) при оформленні договору дарування від 21.01.1982 року № 1-318, а саме зазначення невірної адреси місцезнаходження спадкового майна, спадкоємець [PERSON] її син - [PERSON] позбавлений законної можливості оформити через цю обставину свої спадкові права після смерті матері у встановленому Законом порядку. Інших спадкоємців згідно матеріалів спадкової справи не вбачається. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved