Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 2012 року виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 5, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 28 квітня 2012 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, сутності сімейних проблем не розуміє, підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї не здатний. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело фактичного припинення з 31 березня 2018 року подружніх відносин. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їхній шлюб існує лише формально. Примирення подружжя є неможливим та суперечить інтересам сторін. За домовленістю між ними після розірвання шлюбу їхній син [PERSON] й надалі буде проживати з матір`ю. Відповідач постійного заробітку не має, інші особи на його утриманні не перебувають, обов`язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі незалежно від розірвання шлюбу, тому позивач просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов та викладені у ньому обставини визнав повністю, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. не заперечував. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 28 квітня 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 5. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Суд встановив, що з 31 березня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За домовленістю між ними після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] буде проживати разом із матір`ю. Відповідач [PERSON] постійного заробітку не має, його дохід є мінливим і нерегулярним, тому він згоден сплачувати на користь позивача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] позивачу не надає, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При подачі до суду позову за вимогу про розірвання шлюбу позивач сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави (за вимогу про стягнення аліментів) та на користь позивача (за вимогу про розірвання шлюбу) підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 768 грн. 40 коп. на кожного. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved