Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.09.2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №500960079 (надалі договір). Відповідно до п 2.1 договору, кредитор надає позичальнику кредит у сумі 19778,59 грн. строком до 18.09.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 річних за фактичний період користування кредитними коштами. Розмір комісії складає 1,89 % річних, цільове призначення кредиту поточні потреби. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі - щомісяця, щоквартально тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих правил. Також представником банку не було попереджено споживача послуг про ризики під час виконання зобовязання, які несе споживач, копію кредитного застереження надано не було, не враховано стан здоровя позивача, яка є інвалідом по зору з дитинства. Тому, своїми діями Кредитор умисно ввів позивача в оману для того, щоб у нього виникла заборгованість за несплату відсотків за користування кредитом і від позивача можна було отримати додаткові кошти за рахунок нарахування пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Позивач просить суд визнати порушеними її права споживача за Законом України «Про захист прав споживачів» у кредитному договорі №500960079 від 17.09.2014 року, укладеному між нею та ПАТ «Альфа-Банк»,а також визнати недійсним кредитний договір №500960079 від 17.09.2014 року, укладений між нею та АТ «[PERSON] Капітал». В судове засіданні позивач та її представник не зявилися, до суду надали заяву, в якій підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові та просили судове засідання провести без їх участі . Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заперечення, та просив відмовити в задоволенні позову, а справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.09.2014 року між нею та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №500960079 (надалі договір). Відповідно до п 2.1 договору, кредитор надає позичальнику кредит у сумі 19778,59 грн. строком до 18.09.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 річних за фактичний період користування кредитними коштами. Розмір комісії складає 1,89 % річних, цільове призначення кредиту поточні потреби. Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На думку суду волевиявлення позивача при укладенні кредитного договору було вільним, відповідало його внутрішній волі, адже банк жодним чином не змушував позивача укладати цей кредитний договір, а навпаки сам позивач проявив ініціативу та звернувся в одне з відділень банку для отримання грошових коштів на умовах кредиту. Тобто позичальник, на момент укладення кредитного договору, був вільним у виборі банку з яким він мав намір вступити у правові відносини. Банк в свою чергу не нав'язував своїх умов позичальнику. Позивач мав можливість скористатись послугами інших банківських установ, які працюють на ринку кредитування і запропонованими ними умовами кредитування. Крім того в пункті 2 кредитного договору зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, передбачені щомісячна сума необхідного платежу, строк внесення платежів, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов'язань за договором та його умови. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в разі ненадання інформації, яка зазначена у частині 2 даної норми (на яку у своїй заяві посилається позивач), банк несе відповідальність, яка встановлена ст.ст. 15 та 23 цього Закону. Тобто споживач має право на відшкодування завданих даними діями збитків, однак суд не вбачає в діях банку порушення Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином позивач, перед укладенням кредитного договору із власної волі, був ознайомлений із загальними умовами кредитування і погодився на них, наслідком чого стало підписання ним кредитного договору 17.09.2014 року. Щодо вимоги про визнання кредитного договору №500960079 від 17.09.2014 року, укладеного між [PERSON] та АТ "[PERSON] Капітал" недійсним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї вимозі виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не надано будь-яких доказів укладення кредитного договору з АТ "[PERSON] Капітал", а тому суд постановляє рішення в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed