Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

01 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного відповідачем договору № б/н від 19.06.2013 року, разом з умовами та правилами надання банківських послуг, що складає кредитний договір між відповідачем та банком, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 31.07.2015 року має заборгованість в розмірі 23372,37 грн., яка складається з 15517,29 грн. заборгованість за кредитом, 6265,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1089,16 грн. штраф (процента складова). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 23372,37 грн. та судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. (а.с.37). Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19.06.2013 року станом на 31.07.2015 року має в розмірі 23372,37 грн., яка складається з 15517,29 грн. заборгованість за кредитом, 6265,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1089,16 грн. штраф (процента складова). (а.с. 4). 19.06.2013 року відповідачем підписано заяву, відповідно до якої остання просила банк відкрити їй рахунок та надати пуслуги (а.с. 5-7). Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором (а.с. 8-31). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконала, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved