Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТДВ "Гадяцький елеватор " про скасування наказів № ГЭ/К-0138 від 25.09.2013 року, № 61/1-А від 16.05.2013 року, № 2 від 10.01.08р., № 75-А від 26.06.2013 року, № ГЭ/К-0104 від 16.07.2013 року, виплату заробітної плати згідно Гарантійного листка, премій, вихідної допомоги у розмірі тримісячної заробітної плати, одноразової допомоги при виході на пенсію та моральної шкоди, вказуючи, що згідно наказу № 31 від 26.07.07р. та наказу ТОВ «Компанія Агро-Трейд» і Гарантійного листа він був прийнятий на посаду заступника директора по комбікормовому виробництву ВАТ «Гадяцький елеватор» з окладом 1500 грн.. Наказом № 2 від 10.01.08р. його переведено на посаду начальника по комбікормовому виробництву, з посадовим окладом 1552 грн., який на той час не відповідав окладу посади директора, підстави переведення в наказі не зазначено, заяву на переведення не підписував, що є порушенням ст. 32 КЗпП України. Наказ № 61/1-А від 16.05.13р., наказ № 75-А від 26.06.13р., наказ № ГЭ/К-0104 від 16.07.13р. вважає неправомірними, оскільки незаконно був позбавлений премій, тому що посадову інструкцію підписував при прийомі на роботі, про переведення на інші посади його не повідомляли і вони не записані в трудовій книжці. Також йому не виплачена одноразова грошова допомога при виході на пенсію в розмірі до 2000 грн., що передбачено колективним договором. На протязі всього часу роботи йому не виплачували заробітну плату в розмірі, яка була гарантована йому при переведенні на роботу Гарантійним листом, тому вважає, що різниця має бути стягнута на його користь. Відповідачем спричинена позивачу моральна шкода, яка полягає в організації додаткових зусиль для організації свого життя, втраті нормальних життєвих зв'язків, яку позивач оцінює в сумі 300 тис. грн.. Тому просить скасувати неправомірні накази ТДВ «Гадяцький елеватор» № ГЭ/К-0138, № 61/1-А, № 75-А, № ГЭ/К-0104, №2 від 10.01.08р. Стягти з ТДВ «Гадяцький елеватор» на його користь заробітну плату згідно гарантійного листа з 10.01.08р. по 25.09.13р.; премії з травня по вересень 2013р.; одноразову вихідну допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати; одноразову допомогу при виході на пенсію в розмірі - 200 грн., моральну шкоду в розмірі 300 тис. грн.. 23 липня 2014 року [PERSON] подав до суду уточнену заяву в якій просить: 1) скасувати наказ ТДВ «Гадяцький елеватор» № ГЭ/К-0138 від 25.09.2013 року на підставі неправомірності; 2) змінити згідно ст. 235 КЗпП України формування причини звільнення з п.1 ст. 40 КЗпП України на ст. 38 КЗпП України на підставі притягнення директора [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення трудового законодавства; 3) стягти на корить позивача з ТДВ «Гадяцький елеватор» вихідну допомогу у розмірі тримісячної заробітної плати згідно ст. 44 КЗпП України в сумі 13302 грн. на підставі ст. 38 КЗпП України; 4) скасувати наказ ВАТ «Гадяцький елеватор № 2 від 10 січня 2008 року на підставі неправомірності; 5) скасувати наказ ТДВ «Гадяцький елеватор» № 61/1-А від 16.05.13р., № 75-А від 26.06.13р., № ГЭ/К-0104 від 16.07.2013р. на підставі неправомірності та не відповідності чинному законодавству і Правилам України; 6) стягти на користь позивача з ТДВ «Гадяцький елеватор»: - згідно гарантійного листка заборгованість по зарплаті з 01.06.08р. по 31.12.12р. в розмірі 110076 грн.; - премії з травня по вересень 2013 року в розмірі 5542 грн. 50 коп.; - одноразову допомогу при виході на пенсію в розмірі 2000 грн.; - зароблену заробітну плату за вересень 2013 року, яку позивач не отримав у касі підприємства на день звільнення - 25.09.13р. в розмірі 5542 грн.; - середній заробіток за час затримки зарплати по день фактичного розрахунку в розмірі 50 тис.грн. на підставі ст. 117 КЗпП України; - моральну шкоду в розмірі 300 тис. грн. на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України. Ухвалою Гадяцького районного суду від 7 жовтня 2014 року на підставі п.2 ст. 205 ЦПК України закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до ТДВ "Гадяцький елеватор " про скасування наказів № ГЭ/К-0138 від 25.09.2013 року та зміни згідно ст. 235 КЗпП України формування причини звільнення з п.1 ст. 40 КЗпП України на ст. 38 КЗпП України. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, пояснив, що в липні 2007 року він був переведений на посаду заступника директора ТОВ «Гадяцький елеватор» по комбікормовому виробництву, де і працював до звільнення. Після звільнення дізнався, що без згоди його переводили на інші посади, що є порушенням закону. При прийомі на роботу в 2007 році компанія «Агро-трейд», яка прямо причетна до діяльності КП «Гадяцький елеватор» надала гарантійний лист про те, що йому буде призначено оклад на рівні директора. Однак на протязі всього часу роботи відповідач не дотримувався даних гарантій і його заробітна плата з кожним роком меншала, тому просив стягти з відповідача різницю у невиплаченій заробітній платі починаючи з 01.06.08 року по 31.12.12 року. Крім цього, він був незаконно позбавлений премій з травня по вересень 2013 року та на нього безпідставно накладені дисциплінарні стягнення у вигляді догани, тому просив скасувати накази № 61/1-А від 16.05.13р., наказ № 75-А від 26.06.13р., наказ № ГЭ/К-0104 від 16.07.13р.. При виході на пенсію йому не була виплачена одноразова допомога в розмірі 2000 грн., як це передбачено колективним договором, тому просив стягти вказану суму на його користь. При звільненні з роботи з ним не провели повного розрахунку в касі підприємства, тому просив стягти середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також моральну шкоду в розмірі 300 тисяч гривень, спричинену неправомірними діями відповідача відносно нього та порушенням чинного законодавства, необхідну для відновлення здоров'я. Представник відповідача Половинко Б.М., позовну заяву не визнав, пояснив суду, що накази № 61/1-А від 16.05.13р., наказ № 75-А від 26.06.13р., наказ № ГЭ/К-0104 від 16.07.13р. були винесені відносно відповідача правомірно, скільки він не мав у цей період ніяких успіхів в роботі, ігнорував вимоги керівництва, тому був позбавлений премій. Так як позивач знав про існування даних наказів, хоч і відмовився їх підписувати, він міг їх оспорити в судовому порядку протягом 3 місяців, тому просив застосувати строки позовної давності. З наказом №2 від 10.01.2008 року позивач був ознайомлений, крім цього даний факт був встановлений рішенням суду від 26.05.2014, тому позивач пропустив строк позовної давності. Повний розрахунок при звільненні з [PERSON] був проведений 25 вересня 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням, шляхом перерахування коштів в розмірі 2406 грн. 34 коп. на картрахунок позивача в «УкрСиббанку». Гарантійний лист про призначення окладу [PERSON] був виданий компанією «Агро - трейд», тому претензії з даного приводу позивач має пред'являти до даного товариства. При виході на пенсію [PERSON] не була видана одноразова допомога за відсутністю коштів на дані цілі. Моральна шкода та її розмір не обґрунтовані та не підтверджені доказами, тому просив відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] працював на ТДВ «Гадяцький елеватор» начальником по комбікормовому виробництву. Так як підприємство не займається переробкою продукції і не виробляє комбікормів, то назва посади не відповідала дійсності, в зв'язку з чим виникла необхідність перейменування посади відповідно до діючого класифікатора професій. [PERSON] відмовився підписувати наказ та ознайомлюватися з інструкцією, про що був складений акт та винесені догани. Крім того, починаючи з травня 2013 року [PERSON] усунувся від виконання своїх обов'язків, не давав нарядів і не контролював їх виконання, тому він як директор виконував замість нього всі обов'язки. В зв'язку з цим він виніс накази про позбавлення премії [PERSON] починаючи з травня 2013 року. Крім цього [PERSON] відмовився від проходження позачергової перевірки знань з питань охорони праці, яка була викликана нещасним випадком на виробництві, тому йому теж була винесена догана. Всі накази йому були оголошені, однак він відмовився їх підписувати, про що були складені акти. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТДВ «Гадяцький елеватор з 26 липня 2007 року ( наказ від 24.07.07р. № 31) по 25.09.13р. (наказ від 25.09.13р. № ГЄ/К-0138-0000000061) Згідно наказу від 24.07.07р. № 31 з 26 липня 2007 року [PERSON] було прийнято на посаду заступника директора по комбікормовому виробництву, з посадовим окладом 1500 грн. Наказом №2 від 10.01.08р. [PERSON] переведено на посаду начальника по комбікормовому виробництву. Наказом №ГЄ/К-0032/1 від 01.04.2013 року [PERSON] переведено на посаду начальника виробництва. Наказом № 61/1-А від 16.05.13р. [PERSON] оголошено догану у зв'язку з невиконанням начальником виробництва посадових обов'язків, що передбачені посадовою інструкцією. Позбавлено [PERSON] 100% премії з травня 2013 року до моменту зняття дисциплінарного стягнення. [PERSON] відмовився підписувати вказаний наказ, про що складено акт від 16.05.13р. Наказом № 75-А від 26.06.13р. [PERSON], начальнику виробництва, оголошено догану та позбавлено 100 % премії за червень місяць в зв'язку з відмовою від підписання посадової інструкції. Наказом № 76-А від 01.07.13р. створено постійно діючу комісію для проведення позачергової перевірки знань у посадовців з питань охорони праці. З додатку № 1 до наказу вбачається, що начальник виробництва [PERSON] включений до списку. Актом від 16.07.13р. засвідчено факт відмови [PERSON] від участі у проведенні позачергової перевірки знань з питань охорони праці. Наказом ГЄ/К від 16.07.13р. [PERSON], начальника виробництва, відсторонено від роботи з 16.07.13р. у зв'язку з тим, що начальник виробництва (дільниця № 5) [PERSON] відмовився проходити позачергову перевірку знань (акт про відмову проходити позачергову знань з питань охорони праці від 16 липня 2013р.) Наказом № ГЄ/К-0138-0000000061 від 25 вересня 2013 року [PERSON] звільнено з посади начальника виробництва на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату з 25 вересня 2013 року. Рішенням Гадяцького районного суду від 26 травня 2014 року в задоволенні позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Гадяцький елеватор» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03.07.14р. рішення Гадяцького районного суду від 26 травня 2014 року залишено без змін. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Оскаржуючи накази №2 від 10.01.2008 року, наказ № 61/1-А від 16.05.13р., наказ № 75-А від 26.06.13р., наказ № ГЭ/К-0104 від 16.07.13р., позивач не ставить питання про поновлення строку звернення до суду з посиланням на причини поважності пропуску такого строку. Поміж тим, з позовної заяви, матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] знав про видачу оспорюваних наказів та їх зміст. Даний факт підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON], який вказав, що зміст наказів оголошувався [PERSON] комісією у його кабінеті, після того як він відмовився їх підписувати у відділі кадрів. Крім того, факт ознайомлення з наказом №2 від 10.01.2008 року про переведення на посаду начальника по комбікормовому виробництву був предметом судового розгляду і дана обставина встановлена рішенням Гадяцького районного суду від 26 травня 2014 року, тому доказуванню не підлягає. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині скасування наказів №2 від 10.01.2008 року, наказу № 61/1-А від 16.05.13р., наказу № 75-А від 26.06.13р., наказу № ГЭ/К-0104 від 16.07.13р. та виплати премій з травня по вересень 2013 року слід залишити без задоволення в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Суд не вбачає підстав для стягнення вихідної допомоги при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України, так як рішенням Гадяцького районного суду від 26 травня 2014 року встановлено, що звільнення позивача відбулося законно і дане рішення набрало законної сили. Позивач не підпадає під дію п.5 ст. 41 КЗпП України, так як вказана правова норма була введена з 01.06.2014 року уже після звільнення [PERSON] з підприємства. Суд вважає безпідставними вимоги [PERSON] до ТДВ «Гадяцький елеватор» про стягнення заробітної плати на підставі гарантійного листа ТОВ «Компанія Агро - трейд» в якому зазначено, що товариство гарантує [PERSON] після звільнення з посади директора комбікормового заводу подальше переведення на керівну посаду з окладом не менше встановленого для посади директорів. Так як дані гарантії визначило ТОВ «Компанія Агро - трейд», тому суд вважає, що і позов має бути пред'явлений до цієї компанії. Суд не вбачає підстав для відповідальності ТДВ «Гадяцький елеватор» за гарантії третіх осіб. Щодо вимог про стягнення заробітної плати за вересень 2013 року, яку [PERSON] не отримав у касі підприємства, судом встановлено, що платіжним доручення №1306639489 від 25 вересня 2013 року через АТ «УкрСиббанк» перераховано кошти в сумі 2406 грн.34 коп. як остаточний розрахунок при звільненні з ТДВ «Гадяцький елеватор» за вересень 2013 року згідно відомості. Судом також встановлено, що 1 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТДВ «Гадяцький елеватор» був укладений договір про обслуговування виплати заробітної плати та інших виплат співробітникам клієнта в безготівковій формі, за яким ТДВ «Гадяцький елеватор» здійснює безготівкову форму оплати праці своїм співробітникам шляхом зарахування заробітної плати та інших виплат на картки працівників. З відповіді АТ «УкрСиббанк» вбачається, що у [PERSON] відкрито картковий рахунок у банку і в період з травня по вересень 2013 року на його рахунок зараховувались кошти. Таким чином, у відповідача не було підстав для проведення остаточного розрахунку через касу підприємства. За наведених обставин позивач не довів у розумінні ст. 60 ЦПК України факту не виплати йому остаточного розрахунку при звільненні. Відповідно відсутні і правові підстави для стягнення згідно ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що дані позовні вимоги теж слід залишити без задоволення. Разом з тим суд вважає, що [PERSON] була безпідставно не виплачена одноразова допомога при виході на пенсію в розмірі до 2000 грн.. Згідно розділу V. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ «Гадяцький елеватор» на підприємстві застосовуються наступні системи преміювання, заохочувальні та компенсаційні виплати: г) одноразова допомога працівникові при виході на пенсію в розмірі до 2000 грн.. Так як законодавець пов'язує вихід на пенсію з досягненням пенсійного віку для чоловіків - 60 років за відсутності пільгових умов, тому [PERSON] мав право на отримання одноразової допомоги при виході на пенсію у квітні 2013 року, так як 23 квітня йому виповнилося 60 років. Зі змісту колективного договору не вбачається, що одноразові виплати проводяться за наявністю вільних коштів у фонді оплати праці на підприємстві, їх виплата проводиться при фінансових можливостях та наявності прибутку. ТДВ «Гадяцький елеватор» не довів, що у квітні 2013 року підприємство не мало прибутку і відповідних фінансових можливостей аби виплатити допомогу працівникові в розмірі до 2000 грн.. Суд не приймає до уваги довідку відповідача від 30.09.2014 року про відсутність у 2013 - 2014 році вільних коштів у фонді оплати праці, так як даний факт має доводитись допустимими доказами в розумінні ч.2 ст. 59 ЦПК України. Колективний договір також не передбачає обов'язку працівника звертатися до адміністрації підприємства з відповідною заявою при виході на пенсію, тому посилання на відсутність звернення [PERSON] про виплату одноразової допомоги не заслуговують на увагу. За наведених обставин, суд вважає необхідним позов у цій частині задовольнити та стягти з ТДВ «Гадяцький елеватор» одноразову допомогу при виході на пенсію в розмірі 1900 грн. відповідно до умов колективного договору. Суд вважає, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиплатою одноразової допомоги при виході на пенсію, які полягали у душевних стражданнях та переживаннях позивача, пов'язаних з бездіяльністю адміністрації підприємства. Однак заявлений розмір моральної шкоди не знайшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, так як є необґрунтовано завищеним і належним чином не обмотивованим як в позові, так і позивачем у судовому засіданні. В зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог, слід стягти на користь держави судовий збір, так як позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: partial