Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

у березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його поранення при виконанні обов`язку військової служби у липні 2017 року поблизу с. Піски Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Звернення до суді для встановлення юридичного факту необхідно заявнику для набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту - особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, та обумовлює виникнення прав і обов`язків, передбачених цією Конвенцією, іншими нормами національного та міжнародного права. Встановлення факту поранення внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України в іншому порядку, окрім як у спосіб звернення до суду, не передбачено законодавством України. Заявник в судове засідання не з`явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Від представника заінтересованої особи Міністерство соціальної політики України надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є членом Громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права». Так, у добровільному порядку на підставі контракту, наказом командира №56-РС від 20.05.2017 [PERSON] було призвано у Збройні Сили України та закріплено за військовою частиною [NUMBER] (пізніше за в/ч [NUMBER] ). Відповідно до довідки №3631/1 від 25.10.2017 [PERSON] був залучений та брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 27.05.2017 по 27.07.2017. В липні 2017 року під час бойового чергування [PERSON] було нанесено травму в області живота (бокової стінки живота), причиною якої став мінометний обстріл неподалік території с. Піски, Донецької області (влучив осколок). Перша медична допомога була надана у військовому госпіталі у м. Маріуполь. Перебував на обстеженні та лікуванні у військовій частині [NUMBER] з.30.08.17 року по 09.09.2017 рік; з 04.12.17 року - 21.09.17 рік НВМКЦ « ГВКГ», з 09.09.17 року по 21.09.17 рік у військовій частині [NUMBER] , з 21.09.17 року по 25.10.2017 рік НВМКЦ « ГВКГ», з 11.12.17 року по 03.01.18 рік військова частина [NUMBER] , з 18.01.18 року по 31.01.18 рік НВМКЦ « ГВКГ», з 05.03.18 року по 07.03.18 рік; з 02.07.18 року по 13.07.18 рік військова частина [NUMBER] , з 17.07.18 року по 14.08.2018 рік. Відповідно до свідоцтва про хворобу Центральної військово-лікарської комісії №801 від 14 08 2018 року 14.09.2017 року [PERSON] було проведено розкриття та дренування гематоми передньої бокової стінки черевної порожнини ліворуч. Він має гіпертонічну хворобу другої стадії. Ішемічну хворобу серця, дифузійний кардіосклероз. Стенозючий атеросклероз коронарних артерій: стеноз МПШГ II сегмент 80%, лікований оперативно (18.12.17 - коронаровентрикулорграфія;\~28.12.2017\~року -\~стентування 1\~ПМШГ II\~сегмент).\~Церебральний атеросклероз.\~Дисциркуляторна енцефалопатія\~першої стадії\~з розсіяною\~вогнищевою органічною\~симптоматикою,\~церебрастенічним синдромом,\~незначно вираженим,\~що пов`язані\~із захистом\~Батьківщини.\~Ецидивуюча післяопераційна\~вентральна грижа\~лівої бокової\~ділянки черевної\~стінки,\~лікована оперативно,\~ускладнена гематомою\~передньо-бокової\~стінки черевної\~порожнини ліворуч,\~лікована оперативно\~з незначним\~порушенням функцій.\~Хронічна вертеброгенна\~цервіколюмбалгія у\~фазі нестійкої\~ремісії,\~пов`язані\~із проходженням\~військової служби.\~На основі\~висновку шкода\~здоров`ю\~не усунута\~остаточно,\~визнано непридатним\~до військової\~служби у\~мирний час,\~та обмежено\~придатним у\~воєнний час. (а.с. 32-34) Довідка військово-лікарської комісії №1113х від 29.11.2018 року підтверджує що стан після операції (23.11.2018) герніомітомії, герніопластики алотрансплантатом «IN LAU» з приводу вправимо післяопераційної грижі, внаслідок вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення лівої бокової ділянки живота (05.10.2015), що ліковане оперативно, у вигляді післяопераційної спайкової хвороби органів черевної порожнини з помірним порушенням пасажу по кишківнику та помірним порушенням всмоктування. Вище зазначене захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини. (а.с 35) Довідкою про результати визначення ступеня втрати працездатності №0390019 від 27.12.2018 встановлено, що вищезазначене захворювання пов`язане із захистом батьківщини та встановлено [PERSON] втрату професійної працездатності 30%. (а.с. 38) [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності та видано посвідчення інваліді війни. (а.с. 36) 15.04.2014 року Верховною радою України прийнято\~Закон «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», що визначив статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановив особливий правовий режим на цій території, визначив особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII\~затверджено Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, у якому, зокрема зазначено, що Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою - агресором та закликає міжнародних партнерів України визнати Російську Федерацію державою-агресором. Верховна Рада України Постановою від 21.05.2015 № 337-VIII схвалила текст Заяви "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", в абзаці першому пункту 1 якої констатовано, що збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20.02.2014. У вказаній Заяві Українського парламенту констатовано, що і фактично, і юридично збройна агресія Російської Федерації проти України триватиме до повного відведення з території України всіх підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, включно з підтримуваними нею найманцями, та повного відновлення територіальної цілісності України. Президент України своїм Указом від 24.09.2015 № 555 ввів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2015 "Про нову редакцію Воєнної доктрини України" та затвердив Воєнну доктрину України, якої визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та\~статтею 8 Конституції України\~гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Статтею 55 Конституції України\~передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 124 Конституції України\~делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Частина четверта\~статті 10 ЦПК України\~і\~стаття 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~покладає на суд обов`язок при розгляді справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Ради України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом статті 1 Конвенції існує презумпція, що юрисдикція здійснюється на всій території Договірної держави. Зобов`язання, взяті на себе Договірною державою за статтею 1, включають два аспекти, а саме: з одного боку - негативне зобов`язання утримуватися від втручання у здійснення гарантованих прав і свобод, а з іншого боку - позитивні зобов`язання вживати належних заходів для забезпечення дотримання таких прав і свобод на своїй території (рішення ЄСПЛ у справах «Ілаеску та інші проти Молдови та Росії», «Саргасян проти Азербайджану»). Навіть за виняткових обставин, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території через військову окупацію збройними силами іншої держави, воєнні дії чи повстання, або внаслідок створення сепаратистського режиму на її території, вона не втрачає своєї юрисдикції за змістом статті 1 Конвенції. У випадках, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території, її відповідальність за Конвенцією обмежується виконанням позитивних зобов`язань. Такі зобов`язання стосуються як заходів, необхідних для відновлення контролю (як вираження своєї юрисдикції) над відповідною територією, так і заходів із забезпечення поваги до особистих прав заявника. Таким чином, перша частина цих зобов`язань вимагає від держави відстояти або відновити свій суверенітет над територією та утриматися від будь-яких дій з підтримки сепаратистського режиму. Згідно з другою частиною зобов`язань держава повинна вжити судових, політичних або адміністративних заходів для забезпечення особистих прав заявника. Частиною четвертою\~статті 2 Закону України від 18.01.2018 «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6\~преамбули вказаного Закону\~датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена\~Законом України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20.02.2014. Відповідно до частини третьої\~статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~відповідальність за порушення визначених\~Конституцією\~та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Факт отримання [PERSON] поранення у липні 2017 року внаслідок виконання свого обов`язку по захисту Батьківщини підтверджено належними письмовими доказами. У відповідності до\~статті 2 Конвенції «Про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях»\~ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової чи повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї\~Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення. У відповідності до статті 13 Конвенції ця Конвенція застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною таких збройних сил. Стаття 4 вказаної Конвенції також вказує, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї\~Конвенції\~щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих. Оцінивши допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності суд приходить до висновку, що обставини викладені заявником знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому його заява підлягає задоволенню. Встановлення юридичного факту, про який заявлено [PERSON] має для нього юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved