overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

02.04.2014 року до Марїнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», відповідно до якої позивач просить: - поновити його на роботі на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів Марїнського управління по газопостачанню та газифікації України; - стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом від 12.06.2013 року № 74-к позивача звільнено з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів за угодою сторін в порядку п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю. Вважає своє звільнення незаконним та необґрунтованим, у звязку з чим звернувся до суду. У судове засідання зявились позивач та представник відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до трудової книжки [PERSON]. [INFO], 07.03.2008 року він прийнятий на роботу слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 3-го розряду на дільниці з експлуатації та ремонту підземних газопроводів. 12.06.2013 року [PERSON] написав заяву про звільнення його за угодою сторін з 12.06.2013 року. Наказом (розпорядженням) № 74-к про припинення трудового договору (контракту) від 12.06.2013 року [PERSON] звільнено з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів за угодою сторін в порядку п. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України. Позивач вказує, що його звільнення відбулось через те, що 20 травня 2013 року після нічної зміни, яка закінчується о 07:00 до нього підійшов майстер [PERSON] та сказала, що він повинен їхати за адресою м-н Южний, буд. 1, м. Курахове з метою усунення витоку газу у колекторі цього будинку. У звязку з чим позивач попросив надати йому відповідну облікову документацію, яка б посвідчувала його згоду на виконання надурочних робіт, проте майстер пояснила, що після виконання вказаних робіт надасть наряд для підпису. Від виконання робіт за таких умов він відмовився, оскільки зрозумів, що не отримає оплати за виконання надурочних робіт, ані компенсації у випадку отримання ним виробничої травми. Після чого, як вказує позивач, 03.06.2013 року від керівництва підприємства він довідався, що повинен відпрацювати до 12 червня 2013 року, після чого вважається звільненим з підприємства. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Розпорядження про звільнення датоване 12 червня 2013року, тоді як позовну заяву подано до суду 02.04.2014 року. Заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску такого строку до матеріалів справи не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

02.04.2014року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документа, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.01.2012року помер її батько [PERSON], після його смерті залишилась трикімнатна квартира [ADDRESS], прізвище батька в свідоцтві про право власності на вищезазначене житло було зазначено як «Земсков» у зв*язку з чим заявник не може прийняти спадщину. На підставі вищенаведеного, заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, яке видане на ім*я [PERSON] Сторонни в судове засідання не з*явилися, заявник надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю та підтримала вимоги в повному обсязі, представник зацікавленої особи надав суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутністю та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Факт правильності написання прізвища померлого як «Земсков» підтверджується копією паспорта останнього, копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про смерть його померлої дружини. Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт належності померлому [PERSON] правовстановлюючого документу- свідоцтва про право власності на житло- квартиру № 72 в будинку 14 по вул. Пушкіна в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області за рішенням Комісії по приватизації державного житлового фонду Харківської ТЕЦ-5 згідно з розпорядженням від 29 листопада 1994р. № 248/с на ім*я [PERSON]. На підставі вишенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

02.04.2014 року заявник звернувся до суду із заявою про скасування рішення Деснянського районного суду м. Чернігові від 06 квітня 1999 року, яким вона була оголошена безвісно відсутньою. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи покладалась на розсуд суду. Заінтересована особа просила задовльнити заяву. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 6 квітня 1999 року [PERSON], [INFO], пописану у [ADDRESS] визнано безвісно відсутньою. 02 квітня 2014 року заявнця з'явилася і подала заяву про скасування цього судового рішення. Свідок [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є їх сестрою та донькою, яка, згідно рішення суду Деснянського районного суду м. Чернігова була оголошена безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася, або якщо одержані відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування, або суд, який постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи, або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

02.04.2014 року КО «ЖБК» звернулося в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 2550,61грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є ЖБК «Союз». Між ЖБК «Союз» та КО «ЖБК» був укладений договір від 01.03.2010р. на поточне утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачка є власником та проживає в квартирі [ADDRESS]. На дану квартиру було відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Однак, протягом тривалого часу відповідачка оплату не здійснювала, в результаті чого за неї утворилася заборгованість, що за період з 01.02.2011 року по 28.02.2014 року складає 2550,61грн. Просить стягнути з відповідачки зазначену заборгованість, а також просить понесені судові витрати в сумі 243,60грн. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в їх відсутність, позов підтримує повністю. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання», Житловим кодексом України. Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.162 ЖК України, власник приватного приміщення зобов'язаний оплачувати загальні витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Судом встановлено, що відповідачка є власником та проживає в квартирі [ADDRESS]. Згідно виписки з особового рахунку [NUMBER], відповідачка з 01.02.2011 року частково сплачує витрати по утриманню будинку та прибудинкової території, і за період з 01.02.2011 року по 28.02.2014 року за неї утворилася заборгованість в сумі 2550грн. 61коп. Суд вважає, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права й з відповідачки на користь позивача варто стягнути заборгованість у сумі 2550,61грн. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 243,60грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

02.04.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 09.10.2009 року у розмірі 18787 грн. 52 коп., судовий збір 246,60 грн. В своїх доводах посилається на те, що 09.10.2009 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 3697,23 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12% річних. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справ у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору №HAXRFU23661032 від 09.10.2009 року укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], банк надає позичальникові кредит у розмірі 3697 грн. 23 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% місячних строком до 08.10.2010 року. Відповідно до п. 5.1 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка»), при порушення позичальником зобов'язань він зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 21.03.2014 року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 18787 грн. 52 коп., що включає заборгованість за пенею - 17416 грн. 69 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 870 грн. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

02.04.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 21534,02 грн. та 243,60 сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 16.03.2006 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит в сумі 8100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог договору відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.01.2014 року становить 21534,02 грн. і складається з наступних сум: 3330,33 грн. - заборгованість за кредитом, 16702,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а. також до суми заборгованості входять штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1001,62 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином за допомогою оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» №58 (1551) від 31.07.2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.03.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.4-11. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 21534,02 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 3330,33 грн. - заборгованість за кредитом, 16702,07 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а. також до суми заборгованості входять штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1001,62 грн. - штраф (процентна складова), - а.с.4 - 6. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21534,02 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

02.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він проживав у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у сторін народився син [PERSON]. Сумісне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини були припинені. Дитина проживає разом з позивачем, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просив стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку відповідачки щомісяця й до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягав. Був не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, за невідомою суду причиною, про час слухання справи була повідомлена належним чином, та від неї не надійшло клопотань про відкладення слухання справи. Згідно ст. 224 ЦПК України суд на підставі наявних в справі доказів вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 180,183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у сторін народився син [PERSON]. Сумісне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини були припинені. Дитина проживає разом з позивачем, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Суд вважає доведеним те, що відповідачка не виконує своїх обов'язків щодо утримання дитини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів в розмірі 1/4 частки доходу відповідачки на утримання дитини є законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

02.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн 00 коп на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач коштів на утримання дітей не надає, матеріальну допомогу декілька раз надавав в явно недостатню, вона не має змоги забезпечити дітей всім необхідним. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов фактично визнав частково, так як він не працює, то згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, надалі, коли влаштується на роботу, то зможе сплачувати аліменти в більшому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу, згідно пред'явлених копій свідоцтв про народження, сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дітей не досягнуто. Діти проживають зі позивачкою, фактично знаходяться на її утриманні відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача нших утриманців, наявність у відповідача, який не має постійного місця роботи, нерегулярного та мінливого доходу, розмір середномісячної заробітної плати по району, встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину, щомісячно. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

02.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться в шлюбі з 28 квітня 2012 року, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 53. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не з»явилася, направила до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомляв. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 28 квітня 2012 року, уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке було видано 28 квітня 2012 року. Від спільного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві від 20.06.2012 р., актовий запис № 1235. Спільне життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved