Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Верхньодніпровського районного суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначено, що 29 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (кредитор), та [PERSON] (боржник) було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № [NUMBER]. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав боржнику кредит в сумі 34\~850 дол.США. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором кредитору було передано в заставу рухоме майно, а саме, транспортний засіб автомобіль «XONDA CR-V», 2006 року випуску, обєм двигуна 2300 см.куб. № кузова № SHSRD88806U422041, держ.номер АЕ 1909 ВС, що належить [PERSON] Відомості про обтяження було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 14191407. рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 2 квітня 2014 року з боржника на користь кредитора було стягнуто заборгованість в сумі 15115,93 дол.США. Кредитор має право звернути стягнення на заставне майно, проте в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №34026818 від 27 серпня 2012 року також зареєстровано інше обтяження. Зазначена обставина позбавляє позивача, як заставодавця, задовольнити свої грошові вимоги за рахунок заставного майна. На підставі вищевикладеного позивач просив суд звільнити з під-арешту транспортний засіб автомобіль «XONDA CR-V», 2006 року випуску, обєм двигуна 2300 см.куб. № кузова № SHSRD88806U422041, держ.номер АЕ 1909 ВС, що належить [PERSON], накладений на підставі постанови ВДВС Верхньодніпровського районного управління юстиції від 27 серпня 2012 року. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували, оскільки, на їх думку, погасити заборгованість можливо лише за рахунок заставного майна, а тому необхідно зняти арешт з цього майна з метою подальшої його реалізації. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11047581000 (а.с.5-16). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 29 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 11047581000/З, згідно з яким [PERSON] передав в заставу транспортний засіб автомобіль «XONDA CR-V», 2006 року випуску, обєм двигуна 2300 см.куб. № кузова № SHSRD88806U422041, держ.номер АЕ 1909 ВС (а.с.17-20). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 2 квітня 2014 року з [PERSON] та [PERSON] (як поручителя) на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 15115, 93 дол.США (а.с.24-27). Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2015 року було змінено сторону виконавчого провадження (стягувача) про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором на іншого стягувача - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.28-29). Згідно зі ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 572 Цивільного кодексу України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Таким чином у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від кредитора, акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», перейшло право звернення стягнення на предмет застави. Проте згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 30 серпня 2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника у ВП № 34026818 від 27 серпня 2012 року було внесено відомості про обтяження майна боржника [PERSON], а саме накладено арешт на все майно боржника (а.с.30-32), що є перешкодою для реалізації заставного майна кредитором. Також встановлено, що дійсно постановою державного виконавця ВДВС Верхньодніпровського РУЮ Дніпропетровської області від 27 серпня 2012 року у виконавчому провадженні №34026818 щодо примусового виконання виконавчого листа № 406/449 від 20 серпня 2012 року Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акта Банк» заборгованості в сумі 928692, 48 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Верхньодніпровського РУЮ Дніпропетровської області від 29 квітня 2013 року вказане виконавче провадження було закінчене у звязку з тим, що майно боржника було передано стягувачу в рахунок погашення заборгованості. Також вказаною постановою було припинено чинність арешту майна боржника, проте такі відомості з невідомих причин, не були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що застава спірного автомобіля виникла 29 вересня 2006 року, тобто раніше ніж було винесено рішення про арешт майна боржника в порядку примусового виконання рішення суду в інтересах ПАТ «Акта Банк», який не є заставодержателем. Частиною 1 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжував має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. Договором застави передбачено, що у випадку невиконання Заставодавцем зобовязань по кредитному договору Заставодержателю переходить право власності на предмет застави. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед заставодержателем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яка може бути погашена в тому числі за рахунок заставного майна, на яке позивач має першочергове право. У звязку з чим порушення майнових прав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» полягає у накладенні державним виконавцем арешту на автомобіль, що є предметом застави для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, що є перешкодою та позбавляє позивача реалізувати заставне майно для погашення заборгованості. З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON]М про звільнення майна з-під арешту. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений судовий збір (а.с.1), підлягає стягненню з відповідача, на користь позивача. Також суд приймає до уваги, що під час подання позову позивачем було сплачено судовий збір не в повному обсязі, а саме не було доплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (виходячи зі ставки судового збору, передбаченого ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»), а тому з відповідача підлягає стягненню недоплачена сума судового збору на користь держави, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved