Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

01 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому позивач зазначив, що на підставі договору дарування від 11 серпня 2011 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . З 18 вересня 2018 року у зазначеній квартирі зареєстрований, але з вересня 2019 року не проживає відповідач по справі, який є колишнім чоловіком позивачки. Сторони припинили спільне проживання та розірвали шлюбні стосунки, що підтверджує рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2020 року. Відповідач понад рік не проживає в даній квартирі, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Прохання знатися з міста реєстрації відповідач ігнорує. Реєстрація [PERSON] у квартирі створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном та є наслідком порушення прав позивача як власника, у зв`язку з чим позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, на допиті свідків не наполягає (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 29). З`ясувавши позицію позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), на підставі договору дарування квартири від 11 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області Ізмайловою В.Б. за реєстровим № 1877, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25 листопада 2011 року, належить квартира [ADDRESS] (а.с.12), що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №250721227 від 31.03.2021 року (а.с. 6-7), витягом про державну реєстрацію прав Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації №32196584 від 25.11.2011 року (а.с. 13). [PERSON] , згідно паспортних даних зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки (витяг з домової книги про склад родини та реєстрації) КП «СЄЗ №7» №554 від 01 квітня 2021 року (а.с. 16), за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] , з 17.09.2011 року; - [PERSON] , [INFO] , чоловік, з 18.09.2018 року; - [PERSON] , [INFO] , дочка, з 04.04.2012 року. Проте, як вбачається з актів перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника №7» від 31 березня 2021 року, зареєстрований у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , зі слів сусідів фактично не мешкає в зазначеній квартирі з вересня 2019 року. Речей, що йому належать в квартирі немає. Участі в оплаті комунальних послуг не приймає, що своїми підписами засвідчили сусіди-свідки [PERSON] , [PERSON] (а.с. 17, 23, 32). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 284, розірвано (а.с. 14-15). Вказаними доказами підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2019 року. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, з власної волі з вересня 2019 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved