Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради про визнання права на реєстрацію місця проживання. Позов мотивувала тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] З липня 2011 року вона зі своїм чоловіком проживає у квартирі [ADDRESS] , за місцем реєстрації чоловіка. [PERSON] та [PERSON] (є спадкоємицею після смерті [PERSON] ) є співвласниками вищевказаної квартири, їм належить по 1/2 частині даного нерухомого майна. Дана квартира складається з трьох кімнат та має загальну площу 81,8 кв.м. [PERSON] , яка є співвласницею іншої частини майна, чинить перешкоди у реалізації її права, як члена сім`ї співвласника, не надає дозволу на реєстрацію місця проживання без вагомих на те причин. Вона сплачує комунальні послуги за місцем її постійного проживання, що підтверджується відповідними квитанціями. Фактично вони з чоловіком користуються та володіють даною квартирою. Тому позивач просить визнати за нею право на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому посилається на те, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка і спільному майні, а частка у праві власності на майно. Кожному співвласнику із співвласників зобов`язаний реалізувати своє право власності з урахуванням прав та інтересів інших співвласників та за взаємною згодою. Позивач вселилася до спірної квартири без згоди інших співвласників, внаслідок чого не була зареєстрована у спірній квартирі за місцем проживання, а отже не набула у встановленому законом порядку права користуватися нею. Оскільки позивач не є співвласником спірного житлового приміщення, в установленому порядку не набула права користування ним ні від неї, ні від її доньки, тому вважає, що підстави для визнання її права на реєстрацію місця проживання у спірній квартирі відсутні. Позивачем не надано доказів щодо виникнення у неї права на реєстрацію у спірній квартирі. Житлові права іншого власника квартири [PERSON] жодним чином не порушені. Посилання позивача на виникнення у неї житлових прав як у члена сім`ї співвласника квартири та їх порушенні є безпідставними, оскільки вона до квартири не вселялася. Крім того вважає, що визнання права позивача на реєстрацію в спірній квартирі призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та порушення її охоронюваних законом інтересів, оскільки до користування квартирою має бути допущена особа, яка є членом сім`ї неповнолітньої дитини. Вважає, що це в подальшому може привести до конфліктних ситуацій між співвласниками квартири та членами їх сімей, тому до досягнення дитиною повноліття та надання нею усвідомленої згоди на реєстрацію позивача у квартирі, вона, які її законний представник не має права надавати таку згоду. Тому позов [PERSON] просить залишити без задоволення. Позивач також подала відповідь на відзив. Посилаючись на ст. 16, ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст.. 156 ЖК УРСР, ч. 1 ст. 2, ст..ст. 3, 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.п. 2 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затв. наказом МВС № 1077 від 22.11.2012 року, п.18 Правил реєстрації місця проживання, затв. постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, позивач просить не враховувати доводи відповідача, викладені у відзиві на позов. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що [PERSON] є її чоловіком, [PERSON] - племінницею чоловіка. В спірній квартирі вона проживає разом з чоловіком з 2011 року, платить комунальні платежі. В дану квартиру вона вселялася, коли був ще живий [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] . Він і запросив її жити. Вона за ним доглядала. В той час вона не зареєструвалася в даній квартирі, оскільки вона мала свою квартиру і була там зареєстрована. Належну їй квартиру вона продала, бо потрібні були кошти. Відповідач [PERSON] не надає згоду на реєстрацію у вказаній квартирі, хоча сама у ній не проживає, тому в даний час вона ніде не зареєстрована. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити посилаючись на обставини та нормативно-правові акти, зазначені у позові та відповіді на відзив. [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] позов не визнала, пояснила, що позивач дійсно проживає у спірній квартирі, але в даний час вона як власник, має намір квартиру продати, а реєстрація позивачки у цьому житлі завадить реалізувати їй своє право власності. При цьому проти проживання позивачки у квартирі не заперечує. Представник відповідача [PERSON] підтримав пояснення, викладені у відзиві на позов. Також зазначив, що оскільки власником 1/2 частини квартири є неповнолітня [PERSON] , [INFO] , необхідна згода на реєстрацію позивача також і від органу опіки та піклування. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 14 лютого 2019 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 09 год. 45 хв. 11 березня 2019 року. 25 червня 2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі, та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні Роменського міськрайонного суду. Відповідач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити (а.с.198). Представник третьої особи Управління адміністративних послуг Роменської міської ради у судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. При винесенні рішенні покладаються на розсуд суду (а.с.199). \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2007 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ромни, Роменського МРУЮ Сумської області, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.30). Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] замовниками технічної інвентаризації вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-16). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2001 року власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] - 1/4 ч., [PERSON] - 1/4 ч., [PERSON] - 1/4 ч., [PERSON] - 1/4 ч. (а.с.17-18). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 16.05.2016 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , з червня 2011 року постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] Вказане рішення суду набрало законної сили 27.05.2016 року (а.с.32). Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2016 р. вбачається, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] є: [PERSON] , [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво, складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири видано [PERSON] (а.с.19). Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2016 р. вбачається, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво, складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку квартири видано [PERSON] (а.с.20). Вказане також стверджується копіями спадкових справ після померлої [PERSON] та після померлого [PERSON] (а.с.61-73). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Роменської міської ради № 4-35/10698 від 30.10.2018 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] (а.с.31). В платіжних квитанціях зі сплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що платниками послуг зазначені: [PERSON] , [PERSON] (а.с.21-29). \~ \~ \~ \~Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу реєстрації місця проживання. Норми права, застосувані судом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 3\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" (далі Закон №1382-IV) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 11\~вказаного Закону орган реєстрації здійснює формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до Закону України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~розширення повноважень\~органів місцевого\~самоврядування та\~оптимізації надання\~адміністративних послуг"\~від 10.12.2015\~№ 888-VIII з 04.04.2016 р. повноваження щодо реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання особи передано виконавчим органам сільської, селищної або міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Положеннями ст.\~2\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Статтею 6\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 02.03.2016\~№207 затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України вказує, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26\~ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст.\~150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею)для особистого проживання i проживання членів їх сімей i мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Мотиви суду. \~ \~ \~ \~Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та неповнолітній [PERSON] по 1/2 частині кожному. Отже [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вказаної квартири. Сторонами не заперечується та обставина, що позивач проживає у спірній квартирі з 2011 року і відповідач проти цього не заперечує. При цьому відповідач як законний представник неповнолітньої [PERSON] , дала згоду на проживання позивача у зазначеній квартирі також не отримавши при цьому дозволу опіки і піклування. Враховуючи, що співвласник квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не заперечує проти реєстрації у вказаній квартирі члена його сім`ї - дружини [PERSON] Подружжя сплачує за комунальні послуги за місцем постійного проживання, що стверджується квитанціями, у той час як відповідач не несе витрат по утриманню майна, хоча як співвласник має такий обов`язок, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та визнання права на реєстрацію [PERSON] при цьому суд вважає, що права малолітньої [PERSON] не порушуються, оскільки остання в квартирі не проживає і не має наміру проживати, оскільки сторони визнали, що квартира виставлена на продаж. Судом також враховано баланс інтересів сторін, а саме те, що відсутність реєстрації у позивача матиме для неї більш негативні наслідки ніж для відповідачів у зв`язку з розпорядженням власністю. Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вона не висуває вимоги про їх стягнення з відповідача. \~ \~ \~ \~Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України. Суд

Outcome: approved