Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

01 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії. В позовній заяві зазначає, що 15 листопада 2019 року в [ADDRESS] , [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106, ДНЗ [NUMBER] , порушивши Правила дорожнього руху України, скоїв наїзд в подвір`ї позивача на металевий паркан-огорожу та пошкодив її. В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди, позивач зазнав матеріальних збитків. Даний будинок де відбулася дорожньо-транспортна пригода та уся його прибудинкова територія (на якій знаходяться усі допоміжні споруди, зокрема і паркан) належать позивачу на підставі права власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованому в реєстрі за №5288 від 28.12.2020 року нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19645186 від 24.07.2008 року КП ЛОР «Червоноградське БТІ». Одразу, після скоєння відповідачем завданої позивачу шкоди, у вигляді наїзду автомобілем на його паркан, він сам усно звернувся до нього з проханням відшкодувати позивачу збитки пов`язані з роботами по його відновленню та компенсацією затрат на будівельні матеріали. Позивач погодився на його умови та чекав багато місяців таку компенсацію, проте вона не була ним виконана, на усні зауваження позивача [PERSON] не реагував. Через деякий час позивач звернувся до нього з офіційним листом від 29.09.2020 року про відшкодування матеріальних збитків або відновити паркан, відповіді на дане звернення він не надав. Оскільки відбулась дорожньо-транспортна пригода, він звернувся в Радехівське відділення поліції Червоноградського відділу Головного управління національної поліції у Львівській області, за результатами звернення позивача надійшов лист від 15.07.2020 року за №4072, де вказано, що на [PERSON] складено адміністративний протокол по ст.124, 139 ч.1, ст.122-4 КУпАП та скеровано на розгляд в Радехівський районний суд Львівськї області, де відкрито справу за №451/1084/20. До сьогоднішнього дня позивач не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача,не дивлячись на його постійні звернення до відповідача та прохання урегулювати це питання мирно. Жодного повідомлення зі сторони страхової компанії відповідача (оскільки в нього міг бути наявний страховий поліс з передбаченим видом страхування) позивачу не надходило. Для відновлений паркан-огорожі потрібно провести ряд капітальних ремонтних будівельних робіт, а саме: - демонтаж зруйнованої огорожі10 м - довжини, 0,30 м - ширини та вивіз будівельного сміття; - улаштування основи під фундамент 10 м - довжини, 0,30 м - ширини: розробка ґрунту, улаштування опалубка, залив бетонної суміші під стовпи; - улаштування паркану із готового металопрофілю висотою понад 1,5 м до 2,0 м з установленням стовпів: встановлення стовпів металевих з елементами кріплення (6 штук), встановлення панелей металопрофілю 10 м.кв.; - улаштування металевих воріт довжиною 3 м з установленням металевих стовпів для їх кріплення; - улаштування хвіртки з металу до воріт. Відповідачем цього не зроблено. Коштів для проведення даних робіт та придбання будівельних матеріалів у позивача немає. Своїх варіантів вирішення даного питання [PERSON] йому не запропонував. Оскільки складність усієї зруйнованої будівельної конструкції є досить проста та малозначна (неповинна перевищувати суму 15000 гривень), то залучення будівельної організації для складання кошторису є недоцільно. Просить суд зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , проживає: [ADDRESS] ) привести у попередній стан (до здійснення ДТП) металевий паркан-огорожу, який знаходиться за адресою: по [ADDRESS] та належить [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий 27.03.2001 Шевченківським РВ ДМУ УМВСУ, ІПН [NUMBER] , зареєстрований та проживає: [ADDRESS] ), для цього провести ряд капітальних ремонтних будівельних робіт з використанням будівельного матеріалу відповідача, а саме: - демонтаж зруйнованої огорожі10 м - довжини, 0,30 м - ширини та вивіз будівельного сміття; - улаштування основи під фундамент 10 м - довжини, 0,30 м - ширини: розробка ґрунту, улаштування опалубка, залив бетонної суміші під стовпи; - улаштування паркану із готового металопрофілю висотою понад 1,5 м до 2,0 м з установленням стовпів: встановлення стовпів металевих з елементами кріплення (6 штук), встановлення панелей металопрофілю 10 м.кв.; - улаштування металевих воріт довжиною 3 м з установленням металевих стовпів для їх кріплення; - улаштування хвіртки з металу до воріт. Також просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати (а.с.6-10). 23 вересня 2021 року за вх.№7178 позивач подав до суду позовну заяву, в якій просить суд: стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) в користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] , [ADDRESS] ) 15 000 грн. завданої шкоди; стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) в користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] , [ADDRESS] ) судові витрати понесені мною при розгляді судової справи; стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] ) в користь [PERSON] (ІПН [NUMBER] , [ADDRESS] ) 750 гривень сплачених на професійну правничу допомогу адвоката (а.с.44-49). Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги з врахуванням уточнення підтримав в повному обсязі. Просив задовольнити позов. Щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.54-58). Відповідач в судове засідання також не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.53). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [PERSON] , 15.11.2019 року, о 18 год. 00 хв., в с. Торки по вул. Миру, керував автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням внаслідок чого здійснив наїзд на огорожу, автомобіль отримав механічні пошкодження. Крім цього, [PERSON] , 15.11.2019 року, о 18 год. 00 хв., в с. Торки по вул. Миру, керуючи автомобілем здійснив ДТП, та залишив її місце. Також, [PERSON] , [INFO] , о 18 год. 00 хв., в с. Торки по вул. Миру, керуючи автомобілем скоїв наїзд на огорожу, чим пошкодив її. Згідно із постановою Радехівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року по справі №451/1084/20, провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст.124, ст. 139 ч.1 КУпАП, відносно [PERSON] закрито, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.38, 247 КУпАП (а.с.18-20, справа №451/1084/20). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, що встановлені у постанові судді Радехівського районного суду Львівської області від 26.10.2020 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28.12.2007 року [PERSON] , нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори, та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2008 року, вбачається, що [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16). На звернення позивача до Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, йому надано відповідь за вих.№4072 від 15.07.2020 року, з якої окрім іншого констатовано, що в ході перевірки встановлено, що 15.11.2019 року [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , на автомобілі «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням внаслідок чого здійснив наїзд на огорожу позивача, в наслідок чого пошкодив її. [PERSON] роз`яснено, що з приводу відшкодування завданої матеріальної шкоди, останній має право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.17). На підтвердження вартості робіт з відновлення огорожі позивач подав узгоджену з підрядником договірну ціну влаштування металевої огорожі, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 влаштування металевої огорожі та відомість ресурсів до локального кошторису №8-0-1-1, відповідно до яких загальна вартість проведення робіт із влаштування металевої огорожі становить 15000 гривень (а.с.55-58). Так, відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч.1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом статті 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, завданої пошкодженням майна позивача в результаті використання відповідачем автомобіля, що є джерелом підвищеної небезпеки, підлягають до задоволення, оскільки такі підтверджені належними доказами по справі. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача в його користь судових витрат суд зазначає наступне. За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з позовної заяви та уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача в його користь витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 840 гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу - 750 гривень (а.с.2-3). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наявність доказів фактичного здійснення позивачем витрат в розмірі 750 гривень, що підтверджується банківською роздруківкою від 15.09.2021 року (а.с.44). За наявності доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд має можливість здійснити розподіл судових витрат в цій частині, відтак є підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 750 гривень.

Outcome: approved