Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У березні 2019 року начальник служби у справах дітей та сім"ї Васильківської міської ради Київської області Гаркавенко В.Г. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просило позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивували тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , дитина народжена у шлюбі, який батьки уклали 27 листопада 2010 року. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2012 року шлюб було розірвано. Після розлучення [PERSON] разом з донькою проживала у будинку, який належить їй та її матері [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності. Ще до розлучення [PERSON] не приділяла належної уваги своїй малолітній доньці, зловживала спиртними напоями, вела спосіб життя, який може шкоду розвитку дитини. На цьому грунті між [PERSON] та [PERSON] виникали сварки. В результаті [PERSON] забрала чотирирічну [PERSON] і переїхала жити у батьківську хату, яка розташована в [ADDRESS] . З того часу дитина повністю перебуває на утриманні бабусі, якою створені для дитини належні умови проживання і навчання. В той же час відповідачі повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток [PERSON] навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу доньки; не створюють умов для отримання донькою освіти. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позов просив задовольнити та прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с. 29). [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить розглянути справу без її участі (а.с.31). В судове засідання [PERSON] не з`явився, надіславши до суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав та просить розглянути справу без його участі (а.с. 35). Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити та прийняти рішення в підготовчому судовому засіданні (а.с. 45). Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку органу опіки й піклування про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке 19 серпня 2011 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис про народження № 328 (а.с. 4). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зазначеною у свідоцтві про одруження як [PERSON] , зареєстрований 27 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 363 (а.с. 3). Відповідно до довідки про склад зареєстрованих осіб №592 від 22.01.2019 року в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані - [PERSON] , 1956 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, [PERSON] , 1977 року народження (а.с. 6). Згідно акту обстеження умов проживання №21 від 01 березня 2019 року, [PERSON] проживає разом з онукою та потребує матеральної допомоги для покращення житлово-побутових умов (а.с. 7). Довідкою Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 01.02.2019 року № Н. 15.27-45, підтверджується, що виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] на виконання не надходив та на виконанні не перебуває (а.с. 8). З характеристики учениці 2-а класу Васильківської ЗОШ І-ІІІ ступенів№2 [PERSON] вбачається, що мати не цікавиться навчанням доньки, дівчинка виховується бабусею, яка приділяє значну увагу вихованню доньки (а.с. 9) Відповідно до довідки адміністрації Васильківського дошкільного навчального закладу № 5 «Дзвіночок» №1-33/05 від 25 січня 2019 року [PERSON] , [INFO] відвідувала заклад з 01.09.2013 року по 31.05.2017 року, вихованням дитини в цей період займалася бабуся, сплачувала рахунки за харчувань дитини в закладі ДНЗ (а.с. 10). Відповідно до висновку виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] №69/21/02.01-12 від 11.03.2019 року, діючи в інтересах дитини та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 14 лютого 2019 року, відповідно до ст. ст. 150, 151, 152, 155, 164, 171 Сімейного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", виконавчий комітет Васильківської міської ради, як орган опіки та піклування," вважає доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] народжені (а.с. 14-15). Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років , і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері) , так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 СК України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. З огляду на зазначене, та встановлено в ході розгляду справи, відповідачі добровільно відмовилися від батьківських прав та обов`язків щодо своєї доньки [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Та, приймаючи до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток [PERSON] навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу доньки; не створюють умов для отримання донькою освіти тощо, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved