Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що їм на праві приватної спільної часткової власності належать по 1/2 частці квартири [ADDRESS] . Крім них в зазначеній вище квартирі зареєстрований їх син [PERSON] [INFO] . На початку 2015 року відповідач, забравши всі свої речі, виїхав з даної квартири і на даний час мешкає разом з ними та зі своєю родиною в державі Ізраїль. Відповідач з початку 2014 року не сплачує за комунальні послуги, зазначені витрати вони несуть особисто. Будь-яких домовленостей між ними та відповідачем щодо користування вищевказаною квартирою немає. На даний час вони планують продати належну їм квартиру. Факт реєстрації в цій квартирі відповідача заважає пошуку потенційних покупців квартири. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у зв`язку з його відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали клопотання, в якому підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов визнав, якому роз`яснені наслідки визнання позову. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.02.2006 року №10489, виданого ВАТ «Вугільна компанія «шахта «Красноармійська-Західна № 1» та зареєстровано Красноармійським бюро технічної інвентаризації 25.04.2006р. за реєстраційним № 14573880 (а.с.21-22). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 20 жовтня 2009 року по теперішній час (а.с.29). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності [PERSON] в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений копією акту Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 16.03.2020р. № 1949, згідно якого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , 1978р.н., фактично не проживає з 2015 року, на теперішній час знаходиться в Ізраїлі м. Хайфа (а.с.23). За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивачів порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті згідно ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає поверненню позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 420,40 грн. Підлягає поверненню позивачу [PERSON] зайво сплачена нею сума судового збору в сумі 840,80 грн. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.405 ЦК України,

Outcome: approved