Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.11.2014 між позивачем та Кредитною спілкою «КС Володар» було укладено кредитний договір № ДЗ-1618.3, відповідно до умов якого позивач отримав від відповідача кредитні кошти в розмірі 524 655,00 грн. із кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05.11.2018. Позивач вказував, що у рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки майнових прав від 15.11.2014, згідно з яким в іпотеку було передано майнові права на закріплений за Іпотекодавцем об`єкт інвестування: квартиру [ADDRESS] в об`єкті будівництва (житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] ). Як зазначив позивач, ним було отримано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого йому стало відомо, що його квартира [ADDRESS] , була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.10.2018 № 499, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною. З огляду на дані обставини позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд: -визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 05.10.2018 № 43377029, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною на об`єкт нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності № 28262473; -скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28262473 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за фізичною особою [PERSON] . Ухвалою суду від 17.12.2018 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 15.02.2019 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.09.2019 було задоволено клопотання представника [PERSON] та залучено останнього до участі у справі у якості співвідповідача. Ухвалою суду від 15.09.2020 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання 23.10.2020 не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, просили суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач приватний нотаріус КМНО Журавльова Л.М. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлені належна чином, просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлені належна чином, причини неявки свого представника у судове засідання та позицію щодо позову суду не повідомила. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2014 між позивачем та Кредитною спілкою «КС Володар» було укладено кредитний договір № ДЗ-1618.3, відповідно до умов якого позивач отримав від відповідача кредитні кошти в розмірі 524 655,00 грн. із кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 05.11.2018. У рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки майнових прав від 15.11.2014, згідно з яким в іпотеку було передано майнові права на закріплений за Іпотекодавцем об`єкт інвестування: квартиру [ADDRESS] в об`єкті будівництва (житловому комплексі за адресою: [ADDRESS] ). Умовами п. 5.1, 5.1.1 договору іпотеки сторони визначили, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та/або зобов`язань за договором іпотеки, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього договору згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», а саме, зокрема, іпотекодержатель має право оформити на себе право власності на предмет іпотеки згідно з чинним законодавством України, в порядку, передбаченому цим договором. У подальшому, як вбачається з наявної у матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Клімкіною Наталією Іванівною на підставі договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 13.09.2018 № 1169, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. та договору іпотеки від 05.11.2014 № 8003 було прийнято рішення від 02.10.2018 № 43308871 про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» права власності на квартиру [ADDRESS] . Опісля того, 05.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , на підставі чого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності від 05.10.2018 № 43377029. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 5 Закону встановлено, що у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 18 Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву, а також відповідного користувача, обтяжувача. Приписами ч. 1 ст. 26 Закону визначено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Частиною 1 ст. 24 Закону встановлено, що підставами для відмови в державній реєстрації прав є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З огляду на викладені норми права суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про державну реєстрацію права власності від 05.10.2018 № 43377029 на об`єкт нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» та [PERSON] договору купівлі-продажу 05.10.2018 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням встановленого законом порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Більше того, суд зазначає, що зміст позовної заяви та його правове обґрунтування вказують на те, що позивач вказує на незаконність дій, які могли мати місце виключно за умови державної реєстрації права власності на підставі використання іпотечного застереження, у порядку визначеному ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Тобто, позивач, по суті, оскаржує дії саме державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Клімкіної Наталії Іванівни про державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору відступлення права вимоги за іпотечним договором від 13.09.2018 № 1169, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. та договору іпотеки від 05.11.2014 № 8003 було прийнято рішення від 02.10.2018 № 43308871, проте заявив до суду вимоги саме про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності від 05.10.2018 № 43377029, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, а також скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису № 28262473 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за фізичною особою [PERSON] . Дане твердження знайшло своє підтвердження в поданій позивачем заяві про уточнення позовних вимог від 09.07.2019, в якій позивач просив уточнити позовні вимоги та викласти їх у наступні редакції: -визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності № 43308871, прийняте [PERSON] , реєстратором комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» на об`єкт нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія старт груп»; -визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] ; -скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 28198742 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія старт груп»; -витребувати з чужого незаконного володіння від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Проте, ухвалою суду від 02.12.2019 у задоволенні заяви про уточнення позовних вимог було відмовлено, оскільки така заява за своїм змістом містила вимоги про одночасну зміну і предмету, і підстав позову, що є неможливим у відповідності до приписів ст. 49 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З огляду на вищевикладене вбачається, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни про державну реєстрацію права власності від 05.10.2018 № 43377029 на об`єкт нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] , на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Смарт Груп» та [PERSON] договору купівлі-продажу від 05.10.2018 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням встановленого законом порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно, або того, що документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, визнані недійсними чи скасовані, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed