Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «Експобанк» звернулося в Обухівський районний суд Київської області з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить суд в рахунок погашення кредитної заборгованості в сумі 1968391,46 грн., за договором кредитної лінії № 20/07-ШВ-СК від 06.04.2007р., укладеним між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], з яких прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 629472,55 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 92066,77 грн.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 1034886,70 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі в розмірі 211965,44 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 06.04.2007, укладеним між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], шляхом визнання за ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» право власності на нерухоме майно, а саме: будинок [ADDRESS], який складається з житлового будинку загальною площею 130,6 кв. м, житловою площею 50,0 кв. м. (літ. А за планом земельної ділянки), погреба (літ. Б за планом земельної ділянки), сараю (літ. В за планом земельної ділянки), воріт та огорожі (літ. г- г 4 за планом земельної ділянки), підпірної стінки (літ. І за планом земельної ділянки), каналізаційного колодязя (літ. К за планом земельної ділянки) за вартістю згідно висновку про вартість майна складеного суб'єктом оціночної діяльності станом на 11.08.2015 року в розмірі 465323,00 грн., земельну ділянку загальною площею 0,191 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована у [ADDRESS] за вартістю згідно висновку про вартість майна складеного суб'єктом оціночної діяльності станом на 11.08.2015 в розмірі 481330,00 грн. Визнати за ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» право власності на вищевказаний будинок та земельну ділянку. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що 06.04.2007 року був укладений кредитний договір ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], №20/07-ШВ-СК., згідно якого банк надав а відповідач отримав кошти в сумі 150000 доларів США, відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує нараховані відсотки. З метою забезпечення зобов'язань між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], було укладено іпотечний договір від 06.04.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П., та зареєстрований в реєстрі № 1966. Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є житловий будинок , загальною площею 130,6 кв. м, житловою площею 50,0 кв. м., який знаходиться по [ADDRESS]., та земельна ділянка загальною площею 0,191 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована у [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON], зобов'язань, які були забезпечені іпотекою, позивач змушений був звернутися до суду відповідно до положень іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», статей 589-590 ЦК України, оскільки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» в судове засідання не з»явився та подав клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, та слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 06.04.2007 року року між ПАТ КБ «Експобанк» та [PERSON], було укладено договір кредитний лінії № 20/07-USD-CK з угодами № 1, 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16 до договору відновлюваної кредитної лінії. ПАТ КБ «Експобанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало належним чином і в повному обсязі. [PERSON], взяв на себе зобов'язання згідно умов кредитного договору повернути кредит та сплачувати відсотки за його користування. З метою забезпечення зобов'язань між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], було укладено іпотечний договір від 06.04.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П., та зареєстрований в реєстрі № 1966. Відповідно до умов іпотечного договору предметом іпотеки є - житловий будинок [NUMBER], загальною площею 130,6 кв. м, житловою площею 50,0 кв. м., та земельна ділянка загальною площею 0,191 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані у [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач скористався кредитними коштами, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, про що позивачем було надіслано вимога від 12.08.2015 про усунення порушень умов кредитного договору від 06.04.2007р. № 20/07-USD-CK, але він так і не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором. Станом на 11.08.2015 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором кредитної лінії № 20/07-ШВ-СК від 06.04.2007р., укладеним між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та [PERSON], складає 1968391,46 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 629472,55 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 92066,77 грн.; пеня за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 1034886,70 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі в розмірі 211965,44 грн Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, а оскільки предметом іпотеки є житловий будинок [NUMBER], загальною площею 130,6 кв. м, житловою площею 50,0 кв. м., та земельна ділянка загальною площею 0,191 га призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані у [ADDRESS] та на які позивач має право звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору від 06.04.2007 року на суму 1968391 грн. 46 коп., то дана вимога є правомірною та підлягає задоволенню. Отже, суд вважає вимогу позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно з пунктом 1 Закон № 1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України). Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з п. 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. У зв'язку з наведеним, рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню. Так-як, таким правом наділений суд при ухваленні рішення із приводу визначення порядку його виконання, надавши відстрочку виконання такого про що зазначається в рішенні, ст. 217 ЦПК України. Відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла на час звернення позивача з позовом до суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнялася від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved