Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

01 квітня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу матері та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував із відповідачем [PERSON] у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.12.2010 року. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. У 2011 році позивач оздоровлював доньку за кордоном декілька разів і відповідач проти цього не заперечувала. В 2012 році позивач був змушений звернутися до суду у зв'язку із тим, що [PERSON] не надавала дозволу на виїзд доньки з України для відпочинку в Сполучених Штатах Америки. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 липня 2012 року був наданий дозвіл на виїзд [PERSON] за кордон у супроводі батька та без дозволу і супроводу матері. Також позивач зазначив, що має бажання і можливість відпочивати із донькою за кордоном, але відповідач не надає дозволу на виїзд дитини з України. Крім того, зазначив, що на даний час [PERSON] не здійснює своїх обов'язків по утриманню дитини та жодної матеріальної допомоги добровільно не надає. Всі витрати на утримання доньки він, позивач, здійснює самостійно. Прохав суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на виїзд з України малолітньої дитини [PERSON] у його супроводі та без дозволу та супроводу матері, а також стягнути із [PERSON] аліменти на утримання доньки. У судове засідання позивач не з'явився, направивши для участі в справі свого представника [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в ході судового засідання подав заяву про уточнення позовних вимог та залишення без розгляду позову в частині стягнення аліментів із [PERSON] на утримання доньки. Ухвалою від 17.04.2014 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] Надаючи пояснення, представник позивача повідомив суду обставини аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково повідомив, що згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25.10.2013 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком [PERSON] Крім того, на підставі судових рішень Швейцарії, 29.12.2013 року малолітня [PERSON] була передана батькові та повернулася на постійне місце проживання в Україну. З грудня 2013 року і до дня розгляду даної справи [PERSON] жодного разу не відвідувала доньку за місцем проживання та спілкується із нею лише по телефону. На прохання позивача надати дозвіл на виїзд доньки з України з метою відпочинку та оздоровлення відповідач відповіла відмовою. Додатково пояснив, що батько має можливість відпочивати із донькою за кордоном по декілька разів на рік. Вважає, що відмова відповідача надавати дозвіл на виїзд доньки з України порушує конституційні права та інтереси малолітньої дитини. Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, не повідомила про причини своєї неявки. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Представник позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 29.12.2010 року. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 30.05.2007 року серії [NUMBER]. Згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25.10.2013 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено разом із батьком [PERSON]. Як вбачається із рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 07.07.2012 року судом була встановлена безпідставність відмови [PERSON] у наданні дозволу на виїзд в Сполучені Штати Америки її малолітньої доньки та судом надавався дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої [PERSON] у супроводі батька та без згоди і супроводу матері. Відповідно до ст. 272 Цивільного Кодексу України особисті немайнові права здійснюються батьками в інтересах малолітніх дітей. У ст. 154 Сімейного кодексу України вказано, що батьки мають право звертатись до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки, як законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.3 ст.313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Аналогічна норма міститься в п.п. 2, п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою КМУ №57 від 27 січня 1995 року, зокрема, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Зважаючи на те, що виїзд за кордон України малолітньої [PERSON] має на меті відпочинок та оздоровлення, то суд приходить до висновку про безпідставність відмови [PERSON] у наданні дозволу на виїзд доньки за кордон в супроводі батька [PERSON]. На думку суду відповідач [PERSON] здійснює свої права в супереч правам та інтересам доньки, що прямо суперечить ч.2 ст.155 СК України, яка встановлює, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved