Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відібрання без позбавлення батьківських прав її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідач [PERSON] має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 16.05.2021 по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, до КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради працівниками поліції було поміщено малолітню [PERSON] . Спеціалістами управління з матір`ю [PERSON] - [PERSON] неодноразово проводились бесіди стосовно неналежного виконання нею батьківських обов`язків, ознайомлено з вимогами ст. 150 СК України щодо обов`язків батьків по вихованню дітей та попереджено про відповідальність. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач пояснила, що вона дійсно вживає алкогольні напої, постійної роботи не має та не може забезпечити дитину всім необхідним у повній мірі. Стосовно відповідачки працвниками поліції було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків, покладених на неї законодавством по вихованню дитини. Згідно постанови Новозаводського суду м. Чернігова від 29.07.2021 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. 20.05.2021 [PERSON] було влаштовано до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації. 25.08.2021 [PERSON] звернулась з відповідною заявою до управління (служби) у справах дітей ЧМР про те, що вона не заперечує проти відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з чим позивач звертається з позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.5). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 16.05.2021, до КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради працівниками поліції було поміщено малолітнью [PERSON] (а.с.12-13). Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.07.2021 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.15-16). Відповідно до заяви [PERSON] до Управління (служби) у справах дітей ЧМР від 25.08.2021, вона не заперечує проти відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 709 від 18 листопада 2021 року вирішено затвердити висновок щодо доцільності відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а.с.46-47). Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частинами 1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Оскільки в судовому засіданні було встановлено факт умисного ухилення з боку відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої доньки, суд доходить висновку, що на даний час є підстави для відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від матері, без позбавлення її батьківських прав, та вважає необхідним передати малолітню дитину виконавчому комітету Чернігівської міської ради для вирішення питання подальшого її влаштування. За ч. 3 ст.170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved