Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

01 листопада 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 65\~034, 00 грн.; три відсотки річних від простроченої суми, а також стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23 червня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав від [PERSON] у безпроцентну позику 65\~034, 00 грн. з обов`язком повернути гроші до 23 квітня 2019 року, сплачуючи щомісячно 3\~000, 00 грн. Після укладання даного договору, відповідач почав ухилятися від взятих на нього зобов`язань. На сьогоднішній день позика є неповернутою. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 листопада 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики - залишено без руху. 14 листопада 2019 року від позивача по справі надійшла уточнена позовна заява в якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором позики у розмірі 65\~034, 00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики - залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Призначено судове засідання. Представник позивача - Гунченко Опаліхіна [PERSON] В., яка діє на підставі довіреності від 01.06.2016 року, у судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 23 червня 2017 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір позики. (а.с. 5-6) Відповідно до п. 1 вказаного договору позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 65\~034, 00 грн., а позичальник прийняв їх під час підписання цього договору та зобов`язується повернути позикодавцеві вказану суму в строк по 23.04.2019 року без нарахування відсотків по 3\~000, 00 грн. щомісячно та 2\~034, 00 грн. в останній день збігу цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В судовому засіданні було встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до Договору позики від 23 червня 2017 року строк повернення грошових коштів був визначений 23.04.2019 року. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позика ним була погашена повністю або частково. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 грудня 2019 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи те, що позивач, при зверненні до суду з позовною заявою частково сплатив судовий збір у розмірі 192, 10 грн., то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Недоплачена позивачем сума судового збору у розмірі 576, 30 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved