Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, лікар-психіатр Било О.М. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із заявою про госпіталізацію громадянина [PERSON] у примусовому порядку в психіатричний заклад без його згоди. Посилається на те, що в [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. На даний час психічний стан хворого погіршився, згоду [PERSON] на госпіталізацію отримати неможливо, у зв»язку із своїм психічним станом, тому просить суд винести рішення про його примусову госпіталізацію у психіатричному закладі. Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Било О.М. в судовому засіданні заяву підтримала та просить її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина [PERSON] у примусовому порядку в психіатричний стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні без його згоди підтримала і вважає, що доцільно надати [PERSON] психіатричну допомогу в примусовому порядку. Допитана у судовому засіданні законний представник [PERSON] - матір [PERSON] пояснила, що [PERSON] змінився в своєму психічному стані, тому вважає за доцільне помістити його для лікування у психіатричний заклад. [PERSON] був присутній у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак через свій психічний стан жодних пояснень не надав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. [PERSON], 1999 року народження, житель с. Литячі Заліщицького району Тернопільської області був госпіталізований в ТОККПНЛ 21 лютого 2017 року о 14.25год на підставі заяви матері [PERSON] 21 лютого 2017 року [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром ТОККПНЛ Жара Н.Т., яка після огляду підтвердила висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації в психіатричний стаціонар [PERSON] була заява його матері [PERSON] 21 лютого 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, яка прийшла до висновку, що обстеження та лікування хворого можливе тільки в умовах стаціонару. Із анамнестичних відомостей встановлено, що пацієнт з народження відставав у психомоторному розвитку. Хворів пневмонією, енурезом. В школу пішов у 7 років, вчився слабо, важко давалось навчання, був переведений в Заліщицьку школу-інтернат. Провчився 1 рік, не міг адаптуватися, хлопці забирали їжу, глузували, пацієнт плакав і мати забрала його додому. Продовжував навчання в ЗОШ по індивідуальній програмі. Дратівливий, легко афектується, вдома виконує просту роботу під наглядом мами. Одягається самостійно аби-як, не акуратний, потребує спонукань до виконання санітарно-гігієнічних процедур. Інвалід дитинства, отримує соціальну допомогу. На момент огляду пацієнт в свідомості. Контакт малопродуктивний, в розмові проявляє негативізм, відвертається, плаче Після тривалої бесіди почав відповідати на запитання однослівно, мова недорозвинута. Орієнтація в часі не точна, плутає місяці року. Мислення торпідне, переважає конкретно образне. Судження примітивні. Запас шкільних знань низький, рахує з помилками, читає перекручуючи слова. Абстрактне мислення недорозвинуте. Інструкції виконує після неодноразового до нього звертання. Емоції малодиференційовані, не стійкі. Вольові процеси ослаблені. Схильний до афективних реакцій. Не критичний. Комісія приходить до висновку, що згідно ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" пацієнт [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу у вигляді Помірної розумової відсталості . Синдром емоційно-вольової нестійкості . Загальний недорозвиток мови ІІ рівня, психічний стан, якого обумовлює його безпорадність і неможливість задовольнити основні життєві потреби. Згода [PERSON] на лікування в психіатричному закладі, яке надається в умовах стаціонару, відсутня внаслідок неможливості її отримати у зв'язку з його психічним станом. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, суд вважає, що госпіталізація [PERSON] без його згоди до психіатричного закладу є доцільною, а тому заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Било Оксани Михайлівни слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved