Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Скулинська сільська рада Ковельського району звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,022 га по [ADDRESS] Ковельського району. В обґрунтування позову Скулинська сільська рада Ковельського району зазначає, що у 2013 році відповідачкою без достатніх правових підстав, самовільно встановлено огорожу, якою перекрито проїзд по [ADDRESS] Ковельського району. Вказаний проїзд шириною 4,99 м передбачений Генеральним планом забудови с. Скулин Ковельського району. З метою вирішення земельного спору 25.09.2013 року постійно діючою комісією із розгляду земельних відносин Скулинської сільської ради було проведено обстеження спірної земельної ділянки, про що було складено відповідний акт, в якому зафіксовано факт самовільного зайняття відповідачкою спірної земельної ділянки та встановлення на ній огорожі та було видано попередження останній про необхідність невідкладного усунення виявлених порушень земельного законодавства. Однак, виявлені порушення усунуті не були. Восени 2014 року Скулинська сільська рада зверталася до Ковельського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та усунення перешкод щодо облаштування проїзду по [ADDRESS]. Під час розгляду справи по суті відповідачка написала розписку, відповідно до якої вона зобов'язувалась демонтувати встановлену нею огорожу по вказаній адресі протягом 3 місяців. Однак, як вбачається зі змісту акту комісійного обстеження вказаної земельної ділянки від 12.03.2015 року, станом на сьогоднішній день відповідачка самовільно зайняту земельну ділянку не звільнила, встановлену нею огорожу не демонтувала. Відповідачка незаконно займає вказану земельну ділянку та не виконує вимоги уповноваженого власника даної земельної ділянки - Скулинської сільської ради - в частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтажу встановленої відповідачкою огорожі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві та просив його задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку та її представника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Актом обстеження земельної ділянки від 25.09.2013 року підтверджено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,22 га по [ADDRESS] Ковельського району, яка незаконно огорожена відповідачкою - [PERSON]. Згідно розписки наданої [PERSON] 03.10.2014 року остання зобов'язана демонтувати огорожу і встановити її на своїй земельній ділянці протягом 3 місяців. Однак, вказане зобов'язання відповідачкою не виконано і на даний час, що підтверджено актом обстеження земельної ділянки від 12.03.2015 року, відповідно до якого вказана земельна ділянка самовільно зайнята відповідачкою - [PERSON], в загальне користування не повернута, незаконно встановлена огорожа не демонтована. Рішенням Скулинської сільської ради Ковельського району від 28.08.2014 року № 38/14 зарезервувала земельну ділянку площею 0,022 га в [ADDRESS] (територія автобусної зупинки) для загального користування. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З ч. 2 ст. 90 ЗК України слідує, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ст. 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 39 Земельного Кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до генерального плану забудови с. Скулин Ковельського району, вбачається проїзд до запроектованої громадської вбиральні, тобто спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування. Пунктом "А" ч. 4 ст. 83 ЗК України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). З вищенаведеного вбачається, що відповідачка незаконно займає земельну ділянку площею 0,22 га по [ADDRESS] Ковельського району та не виконує вимоги уповноваженого власника даної земельної ділянки - Скулинської сільської ради - в частині звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтажу встановленої відповідачкою огорожі. Виходячи з викладеного суд вважає позов підставним і таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved