Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

01 серпня 2016 року до суду надійшла заява завідуючої 8-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] без його згоди. Свою заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] перебуває в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» з 2002 року. Виписки проводилися лише на домашній патронаж та реабілітаційне відділення. Остання госпіталізація в лікарню застосована 16.12.2015 року за рішенням опікуна КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» в особі головного лікаря [PERSON] Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Пацієнт не здатний задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Необхідність продовження примусової госпіталізації [PERSON] підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку терміном на 6 місяців. Пояснила, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу з 2002 року, неодноразово проходив лікування в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни», являється інвалідом другої групи по психічному захворюванню. Рішенням суду від 22 жовтня 1993 року був визнаний недієздатним. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/5525 від 29.07.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.11). Представник заінтересованої особи КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав і просить її задовольнити. Прокурор не заперечувала проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 22.10.1993 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с.5). Рішенням виконкому Роменської міської ради № 328 від 25.08.2002 року виконання обовязків опікуна покладено на Першу ОСЛ м. Ромни в особі головного лікаря [PERSON] (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 88 від 18.05.2016 року КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» в особі головного лікаря [PERSON] звільнено від обовязків опікуна над [PERSON] (а.с.10). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 28.07.2016 року вбачається, що [PERSON] страждає природною недоумкуватістю у вигляді «Помірна розумова відсталість у ступені неглибокої імбецильності з вираженими порушеннями поведінки», що позбавляє його розуміти значення своїх дій та керувати ними. По своєму стану є безпорадним, не спроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, такий стан для нього є постійним. Потребує продовження госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного закладу (а.с.4). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. На основі викладеного,

Outcome: approved