Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

01 жовтня 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.10.2019 до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] з відповідачем [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Між сторонами 23.09.2011 року був зареєстрований шлюб, однак рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 02 листопада 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач разом з позивачем та дитиною не проживає, спільне господарство не веде, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, ігнорує свої обов`язки по утриманню та вихованню дитини. Оскільки вона утримує їх спільну дитину, а її коштів не вистачає на утримання дитини, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, у видачі якого судом було відмовлено через не підтвердження місця реєстрації відповідача, а тому звернулася до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позовну заяву до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 23 вересня 2011 року між сторонами Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстрований шлюб, актовий запис №812, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2011 року.(а.с.12). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.2012 року, актовий запис № 454 (а.с. 14). 02 листопада 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу, яке набрало законної сили 10.01.2019 року ( а.с.13). Позивач [PERSON] , разом із сином [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , батько дитини [PERSON] разом із сім`єю не проживає, що підтверджується довідкою про склад сім`ї , яка видана ОСББ «Цереус-4» 04 липня 2019 року (а.с. 16). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved