Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

01.10.2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), а також на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно. За змістом позову, сторони перебувають у шлюбі з 15.03.2002 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей, відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, виділяє кошти в сумі 4000 грн., яких не вистачає для нормального розвитку дітей. З підстав, передбачених ст. ст. 84, 180, 181, 182, 191 СК України, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просила про його задоволення. Відповідач визнав позов та пояснив, що він не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей та дружини. Усю заробітну плату витрачає на сім'ю, але самостійно купує продукти харчування та все необхідне для нормального розвитку дітей. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши і з'ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Як передбачено ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 суд за наявності законних підстав приймає визнання позову відповідачем, тому ухвалює рішення про його задоволення, оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя від 18.02.2003 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 23.03.2007 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.09.2016), які перебувають на утриманні позивача (а.с. 5, 9,10). Позов до суду пред'явлено позивачем 01.10.2018, що підтверджується штампом суду (вхідний номер 23318). Судом встановлено, що [PERSON] не працює, перебувала на обліку як безробітна у Шевченківському районному центрі зайнятості з 15.12.2015 року по 23.11.2016 року (а.с. 17), у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійну роботу, працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Реноме - Смарт» на посаді інженера-електроніка 1 категорії, його середня заробітна плата становить 9928 гривень (а.с. 6), тобто має можливість сплачувати аліменти, стягнень за іншими виконавчими документами з нього не провадиться, непрацездатних батьків не має. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 84, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, як передбачено ч. 2. ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. На підставі наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) та на утримання дружини у розмірі 1000 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн., від сплати яких позивач звільнена.

Outcome: approved