Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У лютому 2017 року до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 14 лютого 2014 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Також зазначила, що подружнє життя між ними не склалося, в грудні 2015 року відповідач, зібравши свої речі, пішов з дому нічого не пояснивши, з цього часу шлюбні відносини між ними фактично припинились, спільне господарство не ведеться. У зв'язку з цим [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї неможливе, тому просить позов задовольнити і шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Бовсунюк", стягнути на її користь витрати, повязані із сплатою судового збору та наданням юридичної допомоги. У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі обґрунтовуючи його обставинами викладеними в позовній заяві, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судові засідання, що відбулися 28 березня 2017 року та 12 квітня 2017\~року [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача по наявним у справі документам у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 14 лютого 2014 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 164 (а.с. 4). Від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони не проживають однією сім'єю. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За правилами ч.\~1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. (а.с. 1) та оплатила юридичні послуги в сумі 250 (двісті пятдесят) гривень 00 копійок (а.с. 9). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 890 (вісімсот девяносто) гривень 00 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved