Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

01.08.1998 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Красноторської селищної ради м. Краматорська Донецької області, який 12.09.2018 розірвано, що підтверджується копією рішення Краматорського міського суду Донецької області по справі №234/8284/18. У період шлюбу, а саме 07.06.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу ВРЛ №111840-111841 від 07.06.2011, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори, сторонами був придбаний будинок [ADDRESS] , загальною площею 26,9 кв.м., житловою 21,1 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка 251494136). Титульним власником будинку є [PERSON] . Право власності зареєстроване 24.06.2011 року. Реєстраційний номер майна 14530213. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таким чином, оскільки зазначена квартира, була придбана сторонами у період шлюбу, суд приходить до висновку, що вона є спільним майном подружжя. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи. Звертаючись до суду з позовом про поділ майна [PERSON] зазначила, що вартість будинку становить 27 329,00 грн. та підтверджується відомостями про об`єкт нерухомого майна. Відповідач вартість вказаного спільного майна не оспорює. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України) Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Виходячи з рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя згідно ч.1 ст.70 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме у частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] будинку [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку вказаного будинку. Позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку будинку задоволенню не підлягають, так як [PERSON] не є належним позивачем за вказаними вимогами. Особисто [PERSON] до суду з будь-якими позовними вимогами не звертався. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 07.04.2021, у зв`язку з чим виходячи з розміру задоволених позовних вимог, а саме двох задоволених позовних вимог з трьох зазначених у позовній заяві, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial