Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 13.05.2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.Справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала у повному обсязі і просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 7000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття до [INFO] , починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідач до суду на неодноразові виклики не з`являється, про слухання справи сповіщався у відповідності до вимог закону, відзив та заперечення у визначений строк суду не надав. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року, від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] - актовий запис про народження №17, вчинений 21 січня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 22.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішення набрало законної сили. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати з матір`ю. Позивач у заяві зазначає, що ще до розірвання шлюбу, з 2011 року вони з відповідачем не проживали разом, сімейних відносин не підтримували, дитина проживала з матір`ю, а батько не приймав участі у вихованні дитини і не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки. Більше 9 років вона - [PERSON] самотужки забезпечувала виховання і утримання дитини, батько долею дочки не цікавився. У зв`язку з погіршенням матеріального становища [PERSON] не має можливості забезпечити належний рівень утримання дочки, тому звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 7000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] , починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, з 13.04.2020 року, стверджуючи, що відповідач є приватним підприємцем, має постійний дохід, має нерухомість, інші утриманці у відповідача відсутні. Суд, дослідивши наведені доводи і надані докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив , що сторони не проживають разом, після припинення сімейних відносин між батьками дитина проживає з матір`ю, батько не приймає участі в утриманні та вихованні дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Правові підстави для визначення розміру аліментів на утримання дитини в розмірі 7 000 грн. щомісяця відсутні, оскільки суд не отримав належних і допустимих доказів того, що відповідач має доходи, які б дозволили стягнути з нього аліменти в зазначеному розмірі. На вимогу позивачевої сторони суд 09.06.2020 року виніс ухвалу про витребування доказів щодо доходів [PERSON] . На виконання ухвали, суд 14.07.2020 року та 27.07.2020 року отримав від Державної податкової служби України інформацію, щодо доходів [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач займається підприємницькою діяльністю і має постійний щомісячний дохід, тому аліменти на утримання дитини стягуються в частці від доходу батька. Суд не отримав доказів наявності у відповідача інших утриманців, тому визначає розмір аліментів - 1\\4 частину від заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial