Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її судовий розгляд. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; Вивченням матеріалів та з урахуванням думки сторін встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського округу-Бондар І.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому вказує, що між сторонами по справі ніколи не укладався договір, який став підставою для вчинення виконавчого напису. 19.07.2017 року приватний нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6715 за кредитним договором б/н від 09.03.2009 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ " ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення на користь банку грошових коштів у розмірі 67 009,66 грн. З вказаним виконавчим написом позивач не згоден, так як вважає, що нотаріус не дотримався актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, а зобов'язання за вказаним кредитним договором вже були виконані в рамках ВП №51371878. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис від 19.07.2017 р. реєстраційний № 6715, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу-Бондар І.М. про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача [PERSON] під час судового розгляду вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві із урахуванням відповіді на відзив, які були подані через канцелярію 03 травня 2018 року та долучені до матеріалів справи. Представник відповідача Тузова В.О. під час судового розгляду заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з суворим дотриманням ст. ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», а позивач, здійснивши платіж по кредитному договору, визнав борг та перервав строк, тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконання не має. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу- Бондар І.М. в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з цим були направлені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено. Дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи 09 березня 2010 року між позивачем та відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 19 липня 2017 року за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 6715 про стягнення з [PERSON] грошові кошти в сумі 67 009,66 грн. за кредитним договором № б/н від 09.03.2010 р. на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». 26.10.2017 року за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження Чечельницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за № 55008530. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі № 757/69768/17-ц в рамках розгляду заяви представника [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову було вирішено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., від 19.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6715. Відповідно до наявних в матеріалах справи документів Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 09.03.2010 року в сумі 12112,55 гривень, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 4834,36 гривень, заборгованість по процентам в сумі 5301,40 гривень, заборгованість за пенею та комісією в сумі 1400,00 гривень, штраф - 576,79 гривень (процентна складова), а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 365,40 гривень. На виконання вказаного рішення Чечельницьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було відкрито виконавче провадження ВП №51371878. Постановою від 24 лютого 2017 року вказане виконавче провадження було закінчено у зв'язку з його фактичним і повним виконанням . В матеріалах справи також наявна копія квитанції № N15EW41996 від 21 лютого 2017 року з призначенням платежу: борг згідно виконавчого провадження 51371878 (а.с.20). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Докази одержання або неодержання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень в копіях документів наданих нотаріусом Бондар І.М.не було. В той же час письмова вимога позивачеві відправлена 13.07.2017, а заява про вчинення виконавчого напису подана 19.07.2017, тобто нотаріусом не додержано тридцяти денний термін для вчинення виконавчого напису. Одночасно в матеріалах справи відсутня інформація отримання або неотримання вказаних вимог. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому виконавчий напис вчинено за період з 09.03.2010 по 31.05.2017. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено за договором, за яким вже було стягнуто заборгованість, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Встановлено, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640, 00 грн. При цьому, в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що у зв'язку з задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved