overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

01.12.2014 року до суду надійшов позов, який позивач підписав у цей же день і в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі: 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями. Суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується, виданим повторно свідоцтвом про народження від 21.03.2017 року. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі: 1500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов задовольняється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 1. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, а доказів про понесення ним інших судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, позивач суду не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

01.12.2014 року заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. 16.12.2014 року відповідачем була подана заява про перегляд заочного рішення. 14.01.2015 року ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу було скасовано заочне рішення від 01.12.2014 року. 14.01.2015 року була подана уточнена позовна заява в якій позивач просить стягнути з [PERSON], аліменти на своє утримання, в зв'язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Представник позивача позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача просить позов задовольнити частково, з урахуванням матеріального стану позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки № 1640 від 17.09.2014 року [PERSON], навчається на денному відділені Київського національного університету культури і мистецтв, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Крім того, відповідно довідки № 31 від 11.02.2015 року [PERSON] отримує стипендію. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тому, оскільки обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів її доходів, до закінчення навчання - 30.06.2017 року. На підставі ст.ст. 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

01.12.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заяви посилається на те, що 15.07.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, за актовим записом 43, між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO], який в даний час проживає в їхньому спільному будинку і знаходиться на їхньому спільному утриманні. Вказує на те, що протягом двох останніх років сімейне життя між ними почало втрачати любов і взаєморозуміння і як наслідок, почали погіршуватися стосунки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них по-різному дивиться на головні критерії шлюбу, на життя, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, саме через нього постійні чвари вдома. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між нею та відповідачем немає. Спір про поділ майна та місце проживання дитини буде вирішуватись в окремому порядку. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі. Строку на примирення просить не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 липня 2002 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Хотинського районного управління юстиції в Чернівецькій області, за актовим записом 43 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], який в даний час проживає в спільному будинку позивача та відповідача в справі та знаходиться на їх спільному утриманні. На даний час сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO]. Обгрунтував позов тим, що після смерті тітки він не мав можливості у шестимісячний строк, який відведений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, звернутися до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори по причині того, що до серпня 2014 року не знав про існування заповіту від 5 жовтня 2010 року, яким тітка все своє майно заповіла на його ім'я. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав до суду заяву , в якій просив розглянути справу в своїй відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи в своїй відсутності, позов визнав, проти його задоволення не заперечував, а тому суд ухвалив за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів. Доповівши про зміст заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов з таких підстав. З свідоцтва про смерть (копія а.с. 5) вбачається, що [INFO] померла [PERSON], яка за свого життя 05.10.2010 року заповіла все своє майно позивачу (копія заповіту а.с. 8). У відповідності до ст. 1269, 1270 ЦК України позивач мав право у шестимісячний строк після смерті спадкодавця, тобто до 09.08.2012 року, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не зробив цього. З постанови державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 28.10.2014 року № 1888/02-31 (а.с. 9) вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю у позивача факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність пропуску шестимісячного строку підтверджується поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, а саме, що позивач не міг звернутися вчасно із заявою до державної нотаріальної контори, оскільки про наявність заповіту йому стало відомо лише в серпні 2014 року після того як мати позивача [PERSON], перебираючи речі покійної сестри, виявила вказаний заповіт, про що повідомила позивача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом ,зазначаючи, що він являється сином відповідача. Після розлучення батьків він залишився проживати разом із матір'ю [PERSON], яка його утримує та матеріально забезпечує. На даний час він навчається на першому курсі денного відділення Державного закладу «Луганський державний медичний університет» і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.Мати самостійно не може його забезпечити матеріально, а сам із-за навчання не має змоги працювати. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на період навчання в розмірі ? частини його доходу(заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду, і до закінчення навчання , але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач просив справу розглянути без його участі, надавши про це заяву. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо дитина, яка досягла повноліття та продовжує навчання ,і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, то батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із матеріалів справи вбачається , що позивач являється сином відповідача, навчається на денному відділенні Державного закладу «Луганський державний медичний університет» на 1 курсі факультету за спеціальністю лікувальна справа , що підтверджується довідкою з місця навчання. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі . Суд вважає ,що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 10.08.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 279. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання сторін припинено. Позивач також категорично зазначив про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити /а.с.14/. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась також, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити /а.с.15,16/. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення зборгу посилаючись на те, що 08 серпня 2012 року, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в борг - позичила 15 000 гривень, внаслідок чого відповідачем було власноручно підписано розписку. Умовами викладеними у розписці визначено, що відповідач зобов'язується повернути борг 08 вересня 2012 року. Не зважаючи на неодноразові звернення позивача, з метою отримати кошти передані в борг відповідачу, кошти повернено не було, а зобов'язання повернути кошти у вказаний у розписці період порушено. Позивач неодноразово телефонував до відповідача по мобільному телефону № [NUMBER] та проводив із ним зустрічі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та вказував, що надана позивачем розписка за своїм змістом є неналежним допустимим доказом. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 08 серпня 2012 року, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в борг - позичила 15 000 гривень, внаслідок чого відповідачем було власноручно підписано розписку. Умовами викладеними у розписці визначено, що відповідач зобов'язується повернути борг 08 вересня 2012 року (а.с. 6 - розписка). Згідно розрахунку, індексація боргу становить 2 970 грн., 3 % річних становлять - 1 002, 32 грн. (а.с. 4-5 - розрахунок). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 04.01.2008 року в розмірі 5825 грн 09 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, якою також повідомила про свою згоду на заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 04.01.2008 року сторони уклали договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит сумі 1300 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 36% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року складає 5825 грн 09 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 998 грн 05 коп., заборгованість про сплаті процентів - 2421 грн 56 коп., заборгованість по сплаті комісії - 1890 грн, штраф - 515 грн 48 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 16), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007 року. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка є інвалідом, проживає з позивачем та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В останнє судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про слухання справу у її відсутність, зазначила, що згодна на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав заяву про слухання справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що 24.11.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом № 499, зробленим Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського міського управління юстиції 24.11.2007 року. Відповідно до актового запису про народження №74, зробленого відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні 07.02.2008 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім'ї № 903 від 29.11.2014 року, виданої ПП «Жилсервіс» дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, про наявність у нього інших утриманців або обставин, які суд має враховувати при визначені розміру аліментів згідно ст.182 СК України, суд не повідомив. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до її повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

01.12.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 01.11.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, актовий запис № 349. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, тому з січня 2014 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, судом належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе, згідно ст.224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.11.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області, актовий запис № 349 ( а.с.3 ). Судом встановлено, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( а.с.4, 5, 6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивачка має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved