Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У жовтні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в обґрунтування якої зазначив, що 10 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №MRA0А800000049, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 26402,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 09 квітня 2013 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до кредитного договору. Договором передбачено, що у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 26402,00 грн. Проте відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з цим станом на 22 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 112639,70 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12723,33 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5258,36 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 11050,94 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 83607,07 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 56773,06 грн., яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2013 року з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 55866,64 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) 2793,33 грн. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № MRA0А800000049 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором №MRA0А800000049. Відповідно до договору поруки поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Вимога, предявлена до поручителя, щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. На підставі викладеного, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 58909,97 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачів. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом публікації оголошення у газеті «Урядовий курєр», причину неявки суду не повідомили, будь-яких письмових пояснень чи заперечень стосовно позову не надали а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № MRA0А800000049, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачці кредит у розмірі 26402,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на термін до 09 квітня 2013 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати відповідно до кредитного договору. Договором передбачено, що у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 26402,00 грн. Станом на 22 вересня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 112639,70 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 12723,33 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5258,36 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 11050,94 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 83607,07 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 56773,06 грн., яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2013 року з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 55866,64 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) 2793,33 грн. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № MRA0А800000049 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором №MRA0А800000049. Відповідно до договору поруки поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Вимога, предявлена до поручителя, щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленийдоговором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 55866,64 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 27.10.2016 року за № 01-18-913 відповідач [PERSON], [INFO], останнє був зареєстрований за адресою: [INFO], гур.8, а відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Доказів того, що відповідачі проживають поза межами м.Маріуполя суду ПАТ КБ "Приват Банк" не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ "Приват Банк", звертаючись до суду з позовом до відповідачів, зазначив містом їх проживання м.Маріуполь. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідачів в частині стягнення штрафів в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 2793,33 грн. (процентна складова) є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що суми штрафів нараховані після 14 квітня 2014 року, а отже їх нарахування суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню солідарно з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial