Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідача Виклад позиції позивача. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої у її свідоцтві про народження записаний відповідач. В даний час шлюб між сторонами розірвано. Дитина з часу свого народження та по даний час проживає разом із матір`ю і повністю перебуває на її утриманні. Згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 05.07.2016 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно починаючи з 07.06.2016 року і до повноліття дитини. В подальшому рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.04.2019 року по справі №140/429/19 розмір стягуваних з Відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини було збільшено до 1500 гривень, щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, відповідач свідомо регулярно не виконує вищевказане рішення суду та не сплачує аліменти на утримання дитини, життям дитини не цікавиться. Згідно виданого Чернівецьким ВДВС від 04.09.2019 року розрахунку заборгованості по аліментам, слідує, що його борг по аліментам на утримання дитини становить 11 010,17грн. Весь тягар по вихованню та утриманню дитини несе одноособово позивач. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач державному виконавцю ненадав, а тому [PERSON] дійшла до висновку про необхідність стягнення неустойки, що й стало підставою звернутися до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 16.10.2019 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 16.10.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.12.2019 року. З метою встановлення місця проживання відповідача судом здійснювався запит до адресно-довідкового бюро при ГУДМС України у Вінницькій області, а тому ухвалу суду від 16.10.2019 року було направлено на адресу відповідача, яка збігається із адресою зазначеною у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою про виклик до суду, однак поштовий конверт з документами повернувся до суду з відміткою «Інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів 23.12.2019 року на веб - порталі "Судова влада" судом розміщено оголошення про відкладення справи розглядом. Ухвалою суду від 21.01.2019 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 24.02.2020 року Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про розгляд справи на веб - порталі "Судова влада" у судове засідання вдруге не з`являвся. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до ч.3ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тому, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої у її свідоцтві про народження записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15) Згідно рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 05.07.2016 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно починаючи з 07.06.2016 року і до повноліття дитини про що було видано виконавчий лист (а.с.7, 10). В подальшому рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12.04.2019 року по справі №140/429/19 розмір стягуваних з Відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини було збільшено до 1500 гривень, щомісячно, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що підтверджується виконавчим листом (а.с.11). В ході здійснення виконавчих дій 03.07.2019 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню АСВП № 52036111, згідно з яким заборгованість відповідача за період станом на 01.09.2019 року складає 11010,17 гривень (а.с.13) За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що врахував суд першої інстанції при встановленні доведеності вини відповідача. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів. При наданні розрахунку позивач вказує на формулу p=(A1х 1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+… …….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Тому перевіривши наявний розрахунок, суд приходить до висновку про його відповідність закону та правовій позиції Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №33/6020/16-ц. Висновки суду Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість відповідача по аліментах станом на вересень 2019 року становить 11010,17 гривень. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у сумі 15165,48 грн. за період з 01.07.2004 року по 01.10.2018 року Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З викладеного,

Outcome: approved