Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У грудні 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що фізична особа -підприємець [PERSON] з 20.09.2002 року по 14.04.2015 року був зареєстрований у відділенні Фонду як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з використанням праці найманих працівників. 30.09.2005 року з найманим працівником [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві , що підтверджується актом Н-1 від 30.09.2005 року. За висновком МСЕК від 21.12.2005 року [PERSON] встановлено 100% втрати професійної працездатності та І групу інвалідності по трудовому каліцтву. Відділенням Фонду у м. Дзержинську були призначені та виплачуються потерпілому [PERSON] страхові виплати по відшкодуванню шкоди у звязку з виробничою травмою. З 14 квітня 2015 року [PERSON] припинив підприємницьку діяльність та на даний час не має статусу підприємця, проте відповідно до ст.ст.51, ч.2 ст. 1205 ЦК України він повинен відповідати перед Фондом за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю. Згідно до розрахунку потреби в капіталізації коштів фізичної особи -підприємця [PERSON] станом на 10.11.2016 року загальна потреба в капіталізації складає 3303,60 грн.. Відділенням Фонду у м. Дзержинську 11.11.2016 року було направлено [PERSON] кредиторську вимогу на суму 3303,60 грн., яку він отримав 18.11.2016 року, проте відповіді на дану кредиторську вимогу не надано. В травні 2017 року було уточнено позовні вимоги в частині назви позивача, згідно з наказом управління виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області №508 від 07.12.2016 року змінено назву відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк. Просив стягнути з [PERSON] капіталізовані платежі у сумі 3303 грн. та судовий збір у сумі 1378,60 грн.. Рішенням Дзержинського міського суду від 23 травня 2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Торецьк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилався на те, що судом не прийнято до уваги, що фізична особа -підприємець [PERSON] з 01.01.2011 року по 14.04.2015 року був зареєстрований як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування ,мав трудові договори з працівниками. З працівником [PERSON] стався нещасний випадок,за висновком МСЕК від 21.12.2005 року [PERSON] було встановлено 100% втрати професійної працездатності та І групу інвалідності по трудовому каліцтву. Відділенням Фонду у м. Дзержинську були призначені та виплачуються потерпілому [PERSON] страхові виплати по відшкодуванню шкоди у звязку з виробничою травмою. У звязку із припиненням підприємницької діяльності фізична особа несе відповідальність перед Фондом. Згідно п.5 ч.1ст.11 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року джерелами отримування коштів Фонду є капіталізовані платежі,що надійшли у випадку ліквідації страхувальників у порядку,визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №765 було затверджено Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобовязань субєкта підприємницької діяльності-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоровю. Згідно до розрахунку потреби в капіталізації коштів фізичної особи -підприємця [PERSON] станом на 10.11.2016 року загальна потреба в капіталізації складає 3303,60 грн.. Свої обовязки по виплаті страхових виплат відділення Фонду у м. Торецьк не перекладає на відповідача [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка представника [PERSON] (а.с.117) та заява представника [PERSON] за дорученням-Рябухи А.В. про слухання справи у відсутність сторони відповідача. (а.с.128). Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець і у нього на даний час відсутні будь-які зобовязання перед Фондом. Після настання страхового випадку саме Фонд має виплатити потерпілій особі,що отримала травму на виробництві всі необхідні виплати і при цьому не може перекласти здійснення таких виплати на фізичну особу і не набуває права зворотної вимоги. Разом з тим, такий висновок суду суперечить нормам матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 20.09.2002 року по 14.04.2015 року здійснював свою діяльність як фізична особа-підприємець та був зареєстрований у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торецьк (Дзержинськ) Донецької області як платник страхових внесків, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи,виданого Дзержинською міською радою, та повідомленням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Торецьк (Дзержинськ) про реєстрацію №333 від 20.09.2002 року. 01 листопада 2001 року між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір на невизначений строк, який було зареєстровано в Дзержинському міському центрі зайнятості 01.11.2001 року під № 83 та розірвано 22.12.2005 року за п.2 ст. 40 КЗпП України. 09 вересня 2005 року з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, про що свідчить акт форми Н-1 від 30 вересня 2005 року. За висновком МСЕК від 09.09.2005 року [PERSON] було вперше встановлено 90% втрати професійної працездатності у звязку із травмою на виробництві та 1 групу інвалідності, при повторному огляді 18.12.2013 року встановлено 100% втрати професійної працездатності. Відділенням виконавчої дирекції Фонду в м.Дзержинськ Донецької області [PERSON] призначені страхові виплати по відшкодуванню шкоди у зв'язку з виробничою травмою . За повідомленням державного реєстратора 14.04.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №22580060006000319 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця [PERSON]. Відповідно до розрахунку потреби в капіталізації коштів фізичної особи -підприємця [PERSON] для розрахунку з потерпілими на виробництві загальна потреба станом на 10.11.2016 року складає 3303,60 грн.. Наказом управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області №508 від 07.12.2016 року змінено назву відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк. За змістом статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Тобто не наділений владними управлінськими функціями, що зазначено в п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року »Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ». Як вбачається з матеріалів справи, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Торецьк звернулося до суду з позовною заявою про стягнення капіталізованих платежів, що свідчить про приватноправовий характер правовідносин, які виникли між сторонами. Таким чином спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства. Згідно із ч.1 ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Статтею 52 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями,повязаними з підприємницькою діяльністю,усім своїм майном,крім майна,на яке згідно із законом не може бути звернуто стягнення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. Частиною другою статті 1205 Кодексу передбачено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві визначає Закон України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції 01.01.2015 року, далі по тексту - Закон). Страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності. Згідно ст. 2 цього Закону законодавство про страхування від нещасного випадку складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про охорону праці" та інших нормативно-правових актів. Відповідно до ст.3 Закону № 1105-XIV основними принципами страхування від нещасного випадку є, зокрема, своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком; обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю, а також добровільність такого страхування для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Статтею 1 Закону зокрема визначено, що страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Роботодавцем вважається юридична (підприємство, установа, організація) або фізична особа, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб. Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність. Як вбачається зі ст.35 Закону особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством про працю, підлягають обов'язковому страхуванню від нещасного випадку. За змістом частини 1 статті 15 Закону страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. За приписами пункту 5 ч.1 ст.11 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування. Фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимоги ст.11 Закону та положення Порядку щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Положеннями пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р. №765 "Про затвердження Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю" (далі - Порядок № 765) передбачено, що капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством; капіталізація платежів розраховується на період, що визначаться як різниця між середнього тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації. Згідно п.3 вказаного Порядку № 765 капіталізація платежів, передбачених підпунктами 1 - 5 пункту 2 цього Порядку, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності та інше. Таким чином, із внесенням до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця у [PERSON] виникли зобов'язання перед відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк Донецької області щодо сплати капіталізованих платежів, розрахованих відносно потерпілого. Положення ст. 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №765 розповсюджуються на дані правовідносини, оскільки зазначеними нормами передбачений обовязок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації, а не лише у випадку ліквідації підприємства - банкрута. Вказаний обовязок щодо сплати визначених позивачем сум виникає в момент держаної реєстрації припинення підприємницької діяльності з підстави власного рішення такої особи. Сума капіталізації платежів страхових виплат, яка підлягає стягненню з [PERSON] в загальному розмірі 3303,60 грн., розрахована відповідно до Порядку. Вказаний розмір платежів не оспорюється. За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23.08.2017 року залучено до участі в справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та його відокремлений підрозділ Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у якості правонаступника позивача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дзержинську на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк. Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відділенням Фонду при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 1378 гривень, що підтверджується платіжним дорученням 1620 від 05.12.2016 року. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь Фонду слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 1378 гривень.

Outcome: approved