Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем за законом першої черги являється вона. В установлений законом строк вона звернулася в нотконтору із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину не має змоги, оскільки при житті чоловік не зареєстрував у встановленому законом порядку будинок у БТІ, а відтак відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості на ім'я чоловіка. У зв'язку з цим вона змушена звернутись до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивачки у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позов сільською радою визнається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями 1270 ч. 1 та 1272 ч. 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Козин Миронівського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємицею за законом першої черги являється позивачка у справі, що підтверджується спадковою справою. Проте, оформити належним чином спадщину позивачка не має змоги, оскільки відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з реєстру прав власності, а в місцях, де інвентаризація не проводилась, довідку відповідного органу місцевого самоврядування, в якій зазначається власник нерухомого майна та викладаються характеристики нерухомого майна. Оскільки спадковий будинок рахувався за померлим, останній був у ньому зареєстрований, але у зв"язку з непроведенням інвентаризації житловий будинок не був зареєстрований належним чином в БТІ, на нього не було видане свідоцтво про право власності, тобто правовстановлюючі документи на будинок відсутні. За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації,неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу,що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна покладається на Реєстраційну службу. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Усі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях,які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу ПВС УРСР від 22.01.1979р. "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні- не відносяться до категорії самовільних. Спадковий будинок зареєстрований у погосподарській книзі, знаходиться на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, має затверджений КП КОР Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних(а.с.12-15) Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до позивачки перейшли права на вказаний будинок з його господарськими будівлями і спорудами, які не відносяться до категорії самовільних та які позивачка не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю реєстрації прав на майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись в судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовостановлювальним документом для оформлення права на це майно. За таких обставин позовні вимоги позивачки про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1222-1223, 1268, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved