Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1998 року. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, та неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що їх сімейне життя не склалося, відповідачем подано до суду заяву про розірвання шлюбу, через що, у позивачки виникла потреба у врегулюванні питання про стягнення аліментів, так як сторони проживають окремо, діти проживають з нею і перебувають повністю на її утриманні, батько дітей має можливість забезпечувати дітей, так як має неофіційний дохід за рахунок неофіційної роботи на будівництві як в Україні, так і за кордоном, позивачка звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошові сумі по 1777 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дочкою 23 років. Станом на дату прийняття рішення, шлюб між сторонами розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що син росте, і йому необхідно купувати одяг, взуття, значних витрат потребує харчування, дочка навчається в місті Ужгороді Закарпатської області, стипендії не отримує, приїздить близько двох разів на місяць, кожного разу її потрібно зібрати в дорогу, допомогти харчами. Також значні затрати ідуть на проїзд та на проживання в гуртожитку. Зазначила, що відповідач працює в Німеччині з поляками, про що він розповів дочці по телефону. Отже має заробіток і має змогу надавати допомогу на утримання дітей. Його батьки - пенсіонери, у відповідача були проблеми з очима, але та чи оформляв він інвалідність по очах вона не знає. З огляду на це, просить позов задоволити. Представник позивачки, адвокат Зражевська Я.О., в судовому засіданні позов підтримала, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Причину неявки суду не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник відповідача, адвокат Савурко О.В., в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що відповідач офіційно ніде не працевлаштований, є інвалідом по зору. Просить призначити аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в позовній вимозі про стягнення аліментів на утримання дочки у зв'язку з навчанням просить відмовити, так як дочка сама має право подати позов. Виходячи з вищевикладеного просить позов задоволити частково. Суд, заслухавши пояснення позивачки та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 1998 року і цей шлюб розірвано рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року. Від шлюбу мають двох дітей, зокрема: повнолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, є студенткою 2 курсу денної форми навчання, спеціальності "Фармація" медичного факультету Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет". Крім того, в сім'ї є неповнолітня дитина, син - [PERSON], [INFO]. Постійної, достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково і стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітнього сина в сумі 1200 гривень щомісячно та по 1400 гривень щомісячно на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення дочкою 23-річного віку. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров'я відповідача і дітей, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дітей, відсутність у відповідача інших утриманців. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів, які мають бути стягнуті на одну дитину. Також суд враховує, що повнолітня дочка, яка навчається, стипендії не отримує, навчається далеко від дому, проживає в гуртожитку, приїжджає близько двох разів на місяць додому, мати їй збирає кожного разу сумку з харчами. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд не може погодитися з доводами позивачки, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1777 гривень щомісяця і по 2000 гривень на повнолітню дочку щомісячно, оскільки нею не надано жодного доказу, який би вказував, що у відповідача є значний дохід, і стягнення 3777 гривень аліментів щомісяця не поставить відповідача у вкрай скрутне матеріальне становище, особливо у той період, коли він не працює і взагалі не має будь якого прибутку. Так само, суд не може прийняти до уваги доводів представника відповідача про те, що відповідач є інвалідом по зору, оскільки ні відповідачем, ні його представником не надано доказів того, що відповідач є інвалідом по зору або доказів того, що відповідач з інших причин не зможе сплачувати аліменти в сумі, яка визначена судом. Фактично представник відповідача, адвокат Савурко О.В., не надав суду жодного доказу на спростування доводів позивачки. Сам відповідач проігнорував явку до суду, не подавши навіть заяви про слухання справи за його відсутності і не висказавши своєї позиції відносно позову, тоді як у справі про розірвання шлюбу, яка слухалася паралельно, він це зробив. Суд стягує вказані вище суми аліментів на дітей, виходячи лише із доказів, наданих позивачкою, усних, нічим не підтверджених, доводів представника відповідача, виходячи із внутрішнього переконання. На переконання суду відповідач взмозі надавати допомогу повнолітній дочці, яка навчається. На думку суду, таке рішення буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам дітей та сприятиме їх належному утриманню, а сума аліментів є реальною для стягнення в даному регіоні. Суд вважає, що аліменти необхідно стягувати з дати подачі зустрічної позовної заяви до суду (31 липня 2017 року), яка була подана ще під час розгляду справи про розірвання шлюбу суддею Таргонієм М.В. і питання прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви не було ним вирішено, а в подальшому зустрічна позовна заява не була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] про розірвання шлюбу і передана в канцелярію суду для її реєстрації в загальному порядку. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved