Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

01 лютого 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у загальній сумі 745 000 грн, посилаючись на невиконання умов договору. Позовна заява мотивована тим, що 05.02.2020 позивач уклала договір з відповідачем, за яким передала останньому грошові кошти у розмірі 745 000 грн, що еквівалентно 30 000 доларів США на момент передачі, а позичальник зобов`язався повернути таку ж саму суму грошових коштів 02.12.2020. В грудні відповідач ухилився від виконання свого обов`язку і на звернення позивача не повертає, тому позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 25.03.2021, 26.03.2021 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі. 13 травня 2021 року визнано обов`язковою явку позивача. 29 липня 2021року до суду надійшла заява [PERSON] , в якій він зазначає, що дійсно отримав у позику від [PERSON] грошові кошти 30000 доларів США у гривні, які зобов`язався повернути у гривні. Проте, у зв`язки з ним, що не отримав доходи, на які розраховував, він не мав можливості повернути грошові кошти. На теперішній час він не відмовляється повернути грошові кошти, про що повідомляв [PERSON] . Він визнає позов і зобов`язується повернути грошові кошти, відповідно до рішення суду. 12 жовтня 2021 року витребувано докази у [PERSON] 08 грудня 2021 року до суду надійшли витребувані докази. та заява адвоката Тищенка Л.С. про розгляд справи без участі позивача та її представника. Враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд вважає можливим розглянути справу в підготовчому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 05.02.2020 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, за умовами якого Позикодавець передає у власність Позичальника строком до першого грудня 2020 року включно, Позичальник приймає у власність строком до 01.12.2020 включно - грошові кошти в сумі 745 000 грн. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві 02.12.2020 року грошові кошти в розмірі 745\~000 грн. Про виконання цього зобов`язання повністю або частково Позикодавець повинен надати письмову розписку Позичальнику про підтвердження цього факту, що відповідає вимогам ст. 545 Цивільного кодексу України, та в разі повного погашення позики повернути йому борговий документ (розписку). Згідно з розпискою, [PERSON] , [INFO] отримав у [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в розмірі 745\~000 грн, відповідно до договору позики. Зобов`язується повернути грошові кошти в розмірі 745\~000 грн до 02.12.2020 року. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). [PERSON] зобов`язань не виконав грошові кошти не повернув. Факт укладання договору позики, отримання від [PERSON] позики у зазначеному у договору розмірі, невиконання умов договору щодо повернення позики, не заперечується відповідачем. Також наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази в сукупності, суд встановив, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику не повернуті, та враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, наявні правові підстави для стягнення заборгованості у розмірі, визначеному позивачем. Розглядаючи розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач є інвалідом другої групи, а тому відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, до початку судового розгляду відповідач визнав позов, з відповідача на користь держави слід стягнути 50% судового збору, який підлягав сплати при поданні позову (1% від ціни позову 7450,00 грн), а саме 3\~725,00 грн.

Outcome: approved