Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначено, що 18.12.2015 року о 23-15 год. в м. Києві по вул. Трутенка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Вольво» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті аварії автомобіль «Фольцваген» зазнав механічних пошкоджень. На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року та постановою судді Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року. Вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу «Фольцваген», відповідно до висновку № 10 від 11.01.2016 року, - складає 92704,80 грн. При цьому, ліміт регламентної виплати становить 50000 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого транспортного засобу з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою та позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50000,00 грн., а також позивачем було сплачено суб»єкту оціночної діяльності вартість за послуги аварійного комісара в сумі 650,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі понесених витрат на загальну суму 50650,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з»явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв, клопотань та відзив на позов до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, а також суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2015 року о 23-15 год. в м. Києві по вул. Трутенка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Вольво» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER]. В результаті аварії автомобіль «Фольцваген» зазнав механічних пошкоджень. Вказані вище обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2016 року у справі № 752/784/16-ц, відповідно до якої, [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с.11). Відповідно до постанови судді Апеляційного суду м. Києва від 10.03.2016 року, в задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 12.02.2016 року було відмовлено (а.с.12). Транспортний засіб «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER] належить на праві власності [PERSON] та 18.12.2015 року ним керував [PERSON] (а.с.9). В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER], під керуванням водія [PERSON], цивільно правова відповідальність якого була застрахована на підставі полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4261647 (а.с.10). Відповідно до висновку експертного дослідження № 10 від 11.01.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген» д.н.з.[NUMBER] складає суму в розмірі 92704,80 грн., а матеріальний зиток складає суму в розмірі 143107,18 грн. (а.с.13-20). Водій [PERSON] 24.12.2015 року звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, а 19.04.2016 року власник автомобіля [PERSON] звернулась до МТСБУ з метою отримання страхового відшкодування з відповідною заявою , оскільки, на час скоєння ДТП, водій [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 7,8). Позивач, розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані документи по даному ДТП прийняв рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 50000,00 грн., що підтверджується наказом № 4141від 24.05.2016 (а.с. 23, 24). 25.05.2016 року позивачем [PERSON] було виплачено грошові кошти на загальну суму 50000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 22). Крім того, 09.03.2016 року позивачем було сплачено ФОП [PERSON] суму за послуги аварійного комісара в розмірі 650,00 грн. (а.с.21). Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст. 38 цього ж Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги доведеність позивачем своїх вимог, та відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги аварійного комісара, а тому позовні вимоги на загальну суму 50650,00 грн. є обґрунтованими та доведеними, в зв»язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved