Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

01 вересня 2017 року орган опіки та піклування Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звернувся до суду з вище вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що у зв'язку з невиконанням матір'ю, [PERSON] батьківських прав та обов'язків щодо виховання та утримання дитини, її вилучено із сім'ї. Представник органу опіки та піклування Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні уточнені, в частині розміру аліментів, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, зазначила, що хоче повернути дитину і самостійно її виховувати та лікувати, якщо в цьому виникне потреба. На сьогоднішній день вона проживає у найманому житлі, ні роботи, ні коштів вона не має, однак через місяць вона виходить заміж і у неї буде можливість, оскільки майбутній чоловік забере її з дитиною жити до себе. Вважає, що хвороби дитини, про які зазначають лікарі, є надуманими, а її дитина здорова. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Стрельцова А.В. в судовому засіданні поводи представника позивача підтримала та просила позов задовольнити. Представники Криворізького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. При вирішенні справи покладалися на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 5). Реєстрація народження здійснена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 24, 25-26). Згідно повідомлення КЗ Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» відповідач з дитиною із 07.08.2017 року по 25.08.2017 року перебувала у вказаному лікувальному закладі. Але 25.08.2017 року мати самовільно пішла з дитиною з відділення, хоча дитина потребувала продовження лікування в умовах стаціонару (а.с. 7). До матеріалів справи долучено копію запису в амбулаторній карті новонародженого від 28.08.2017 року, в якій медичною сестрою зафіксовано факт відмови матері від госпіталізації дитини (а.с. 6). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради №1028 від 31.08.2017 року відповідач [PERSON] зареєстрована зі своїм малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 31.08.2017 року проведено обстеження житла, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] встановлено, що відповідач зареєстрована у вказаній квартирі. На момент обстеження у квартирі відключена електроенергія через несплату боргів; газопостачання відсутнє; санітарний вузол знаходиться у незадовільному стані; ванна кімната не обладнана; ванна і умивальник відсутні; вікна, двері є; меблі є; постільна білизна брудна; предмети догляду за дитиною та прилади для приготування їжі відсутні. Технічний стан житла - задовільний, а санітарний стан житла - незадовільний ( а.с. 11). Згідно висновку ради опіки та піклування Шевченківської сільської ради від 28.08.2017 року рекомендовано виконавчому комітету сільської ради постановити рішення про негайне вилучення дитини із сім'ї прийнято рішення про негайне вилучення дитини із сім'ї [PERSON] без позбавлення батьківських прав, оскільки матір'ю створені небезпечні умови, що загрожують життю та здоров'ю дитини. Мати [PERSON] категорично відмовляється від госпіталізації дитини. А в житловому приміщенні за місце реєстрації не створені належні санітарні умови для проживання дитини (а.с. 8). Рішенням № 44 від 28.08.2017 року виконавчого комітету Шевченківської сільської ради ухвалено негайно вилучити малолітню дитину [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, як у такої, що злісно не виконує батьківські обов'язки і створила небезпечні умови для життя і розвитку новонародженої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Позивачем заявлено вимогу про передачу дитини для вирішення питання про її влаштування службі у справах дітей Криворізької райдержадміністрації, однак, згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Розмір аліментів суд визначає у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Отже, вимоги позивача про передачу дитини для вирішення питання про її влаштування службі у справах дітей Криворізької райдержадміністрації не підлягають задоволенню. При винесенні вказаного рішення суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день відібрання існували умови, загрозливі для життя і здоров'я дитини і були підстави для негайного її відібрання від матері. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки необхідні умови для її проживання відсутні. Суд вважає доведеною наявність підстав для відібрання дитини від відповідача без позбавлення її батьківських прав з передачею органу опіки для подальшого її влаштування є доцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. При зверненні до суду з позовом орган опіки та піклування звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 150, 152, 155, 164, 170 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав»,

Outcome: partial