Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягувати з відповідача аліменти на дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей; стягувати з [PERSON] на її утримання 2000 грн. щомісячно, до досягнення донькою, [PERSON], 3-х років, починаючи з дня подачі позову до суду. Позов обгрунтовувався тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак мають роздільний сімейний бюджет, оскільки відповідач рідко зявляється в квартирі, де проживає позивач. Позивач зазначила, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а вона перебуває у дикретній відпустці по догляду за меншою дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з чим немає змоги працювати та самостійно утримувати себе та дітей, змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч. 2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.12.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ТП №097102, виданого 16.12.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції (а.с.8). Сторони по справі мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №033474, виданого 23.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.9), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №090229, виданого 07.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.10) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №270515, виданого 30.09.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Домовленості про утримання дітей в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоровя або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища чи інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. Тому, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, які проживають разом із матір'ю і перебувають на її утриманні, а також те, що відповідач, як було зазначено позивачем у позові, офіційно не працює, має мінливий дохід, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі підлягає частковому задоволенню, у розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивач в даний час здійснює догляд за малолітньою донькою [PERSON], [INFO], і у звязку із цим позбавлена можливості працювати, а доказів на підтвердження того, що відповідача не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача в матеріалах справи відсутні, суд вважає за можливе покласти на відповідача обовязок з утримання дружини [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн до державного бюджету України, оскільки позивач в силу закону звільнена від його сплати.

Outcome: partial