Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», який діє на підставі довіреності від 26.12.2017, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», в порядку суброгації, завдану майнову шкоду в розмірі 15761,81 грн, а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25 січня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «БАЙЄР» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №349001/4002/0000016, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, у тому числі й транспортним засобом SCODA Fabia державний номерний знак [NUMBER]. 11 серпня 2016 року на проспекті Тракторобудівників в м. Харкові [PERSON], керуючи транспортним засобом ВАЗ 21154 державний номерний знак [NUMBER], скоїв зіткнення з транспортним засобом SCODA Fabia державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються довідкою УПП у м. Харкові №3016235500936017 від 01.12.2016 року, постановою Московського районного суду м. Харкова по справі №643/10511/16-п від 17 жовтня 2016 року та постановою Апеляційного суду Харківської області у справі №643/10511/16-п від 08 листопада 2016 року. На підставі вищезазначених документів, заяви ТОВ «БАЙЄР» №00200268 про подію, що має ознаки страхового випадку від 12.08.2016, звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №310/08/16 від 30 серпня 2016 року, рахунку-фактури ДП «АВТОТРЕЙДІНГ- ХАРКІВ» №АХО-010338 від 19 серпня 2016 року, страхового акту №00200268 від 30 серпня 2016 року та наказу №00200268 від 21.11.2016 року, ПрАТ «СК «УНІКА» виплачено страхове відщкодування в розмірі 36 114,73 грн, що підтверджується платіжним дорученням №041572 від 23 листопада 2016 року. Винною особою в скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], що підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова по справі №643/10511/16-п від 17 жовтня 2016 року та постановою Апеляційного суду Харківської області у справі №643/10511/16-п від 08 листопада 2016 року. Оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача застраховано ПрАТ СК «ВУСО» на умовах полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/9083946, то ПрАТ СК «ВУСО» сплачено на адресу позивача страхове відшкодування в розмірі 20 352,92 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди (36 114,73 грн.) та страховою виплатою (20 352,92 грн), становить 15 761,81 грн. Добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає. У відповідь на спрямовану на його адресу претензію вих. №18560/1 від 07 березня 2018 року, отримано лист з відмовою. Отже, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» перейшло право вимоги (суброгації) до [PERSON] як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 15761,81 грн. Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - Бєлік В.В., який дії на підставі довіреності від 26.12.2017, в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечував щодо задоволення вимог позову, просив відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» в судове засідання не з'явився, про дату , час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістив, клопотань та письмових пояснень щодо позову не надав. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вислухавши пояснення відповідача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що 25 січня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «БАЙЄР» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №349001/4002/0000016, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортними засобами, у тому числі й транспортним засобом SCODA Fabia державний номерний знак [NUMBER]. Згідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 11.08.2016 року о 16 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21154 державний номерний знак [NUMBER], по пр-ту Тракторобудівників,142 у м. Харкові, при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «SKODA FABIA», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухалася в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та скоїв з нею зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказана обставина встановлена постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2016 по справі № 643/10511/16-п, провадження № 3/643/3472/16, якою [PERSON] визнано винним у порушенні п. 10.3 Правил дорожнього руху України та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України. Згідно з умовами Договору, на підставі заяви ТОВ «БАЙЄР», про подію, що має ознаки страхового випадку від 12.08.2016, звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу від 30.08.2016, рахунку-фактури ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ХАРКІВ» від 19.08.2016 та наказу ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» від 21.11.2016, розраховано та сплачено Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування у розмірі 36114,73 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (страховий поліс № АЕ/9083946). На виконання умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з вимогою про відшкодування шкоди, завданої автомобілю «SKODA FABIA», державний номерний знак [NUMBER]. Враховуючи умови полісу № АЕ/9083946, положення ст. ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 988 ЦК України, за заявленим страховим випадком Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» сплатило на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування за заподіяну відповідачем шкоду в розмірі 20352,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1870 від 30.01.2017. Різниця між фактичним розміром шкоди (36114,73 грн) та страховою виплатою (20352,92 грн) складає 15761,81 грн. Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» перейшло право вимоги (суброгації) до [PERSON], як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 15761,81 грн. Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених уст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно до вимог ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України. Крім того відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15761,81 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації та позовні вимоги є обґрунтованими. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України, перебачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved