Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа на боці позивача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. На обґрунтування позову зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON], вона перебувала з 23 листопада 1996 року. Зареєстровано шлюб у відділі РАГС Виконкому Дніпровської районної Ради м. Дніпродзержинська, про що зроблено актовий запис № 825. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у неї не склалось, тому рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2011 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано (цивільна справа №2-254/2011). 22 липня 2011 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом №333 та прийняла прізвище чоловіка «Бараненко». На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2010 року по цивільній справі №2-2349/2010 за її позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, з [PERSON] стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2010 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. 16 березня 2018 року їх сину, [PERSON], виповнюється 18 років і стягнення аліментів на його утримання буде припинено. В теперішній час син навчається в КВНЗ «Кам'янський медичний коледж», є студентом 2 курсу групи ЛС 23 по спеціальності лікувальна справа, денної форми навчання на контрактній основі. Договір №4 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та нею, [PERSON], укладений 21 серпня 2017 року. Строк закінчення навчання 28 червня 2020 року. При контрактній формі навчання стипендія не нараховується. На час навчання син потребує матеріальної допомоги батька, так як єдиним джерелом доходу їх із сином сім'ї є її заробітна плата, яку вона отримує, працюючи в ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». Вона постійно надає сину матеріальну допомогу, але не може задовольнити всі потреби дорослого сина, який навчається і його навчання окрім оплати по контракту, потребує кошти на придбання спеціальної навчальної літератури, комп'ютерного оснащення, форми тощо. Вона робила спроби поговорити з відповідачем, щоб він без судового рішення надавав допомогу синові, але безрезультатно, тому вимушена вирішувати це питання в судовому порядку. Допомогу на утримання сина надавати відповідач може, так як він є працездатним, офіційно працює на ДСЗЛ «Стальзавод», але розмір отримуваного ним прибутку їй не відомий. По іншим виконавчим листам стягнень з відповідача немає, інших непрацездатних осіб на його утриманні також немає. Вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. Просить суд стягнути з [PERSON] на її, [PERSON], користь, на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17 березня 2018 року до закінчення сином навчання - 28 червня 2020 року, але до досягнення ним 23-х років. 18.04.2018 року відповідачем [PERSON] було надано відзив на позовну заяву,на обґрунтування своїх заперечень зазначив, що визнає позовні вимоги частково, оскільки позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Він не погоджується з розміром аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, оскільки вважає, що даний розмір має бути зменшений. Так, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а саме те, що син абсолютно здоровий, не потребує додаткового лікування та витрат на лікування; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів - дійсно він офіційно працює та отримує заробітну плату, але вже декілька років в нього є хронічна хвороба: хронічний простатит, захворювання сечового міхура. Дана хвороба потребує постійного лікування та обстеження, на що витрачаються значні кошти, щоб тримати себе у нормальному стані. Також просить врахувати те, що з 2010 року він проживає з батьками та вони знаходяться на його утриманні, так як вони є пенсіонерами та людьми похилого віку, вони потребують додаткового догляду, частіше хворіють і потребують додаткових витрат на лікування та купівлю ліків, їх пенсії не вистачає на покриття всіх витрат на ліки, оплату комунальних послуг та нормальне, харчування, тому він їх матеріально забезпечує. У свою чергу, позивач, фізично здорова, повнолітня та працездатна, отримує достатню заробітну плату. Крім цього, обовязок утримання повнолітньої дитини на навчання покладається не тільки на батька, а і на матір, тобто на обох батьків відповідно до ст.199 СК України. Отже, утримувати сина це обовязок позивачки в рівних частинах з ним. Зазначає, що пропонував позивачці щомісячно сплачувати половину вартості навчання, але вона відмовилась. Отже, в позивачки на меті не допомога сину, а матеріальна вигода. Не заслуговує на увагу вимога позивачки, щодо сплати аліментів на утримання сина, який продовжує навчання до досягнення ним 23-х років, адже відповідно до Договору № 4 про надання освітньої послуги строк надання освітньої послуги до 28.06.2020 року, отже є безпідставним стягнення з нього аліментів на навчання сина, після закінчення ним навчального закладу. Він не заперечує проти сплати додаткових витрат на свого сина, але частина від доходу, яку вказала Позивач є завищеною, та при її виплаті йому не буде вистачати коштів на допомогу батькам та власне життя. Зазначає, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку щомісячно на час навчання. 10.05.2018 року позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що посилання відповідача на відсутність проблем із здоровям повнолітнього сина є недоречним, оскільки син потребує щоденного повноцінного харчування, грошей на проїзд до місця навчання, та мінімальні кишенькові витрати, як доросла молода людина, яка навчається, здобуває гуманітарну професію та не може в силу цього себе забезпечувати. Також син потребує одягу, взуття, предметів побуту та гігієни, придбання обовязкової медичної форми для навчання, спеціальної літератури і т.д., а також щомісячної оплати за навчання в навчальному закладі в сумі 1156 грн. Щодо посилання відповідача у своєму відзиві на поганий стан здоровя, зазначає, що з наданої відповідачем довідки лікаря не можливо зробити висновки про діагноз відповідача та стан його здоровя, окрім рекомендації лікаря про прийом медпрепаратів, обстежень та їх вартість. До того ж, зважаючи на місце роботи відповідача ДП ПАТ «Дніпровагонмаш» та обовязкове проходження медичного огляду, всі проблеми, які повязані із здоровям, відображені в медичній картці, але суду вона не надана. Також зазначила, що відповідач не надає належних доказів на підтвердження того, що на його утриманні знаходяться батьки, які потребують додаткового догляду, хворіють і потребують додаткових витрат на лікування тощо. Відповідач не надає, а ні довідки про розмір пільгових пенсій колишніх працівників ДМК, а ні довідки про їх стан здоровя, доказів про витрати на сплату комунальних платежів без оформлення субсидії. До того ж довідка про склад сімї, видана Головою ЖБК «Рубін» про те, що відповідач проживає з батьками, які знаходяться на його утриманні, не може бути належним доказом того, що відповідач матеріально їх утримує, бо цей висновок не є в компетенції особи, яка видала таку довідку. Наголошує на тому, що вона робить все можливе для належного утримання сина виходячи із невеликої заробітної плати, та маючи також матір-пенсіонерку. Позивач [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Третя особа на боці позивача [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини свого заробітку; просив врахувати при визначенні розміру аліментів його стан здоровя, на підтвердження чого в судовому засіданні надав суду медичні довідки, висновки за результатами проведених обстежень, медичні рецепти, фіскальний чек на придбання лікарських засобів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). Від шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), копією паспорту [PERSON] (а.с.6). Згідно змісту позову, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2011 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом №333 та прийняла прізвище чоловіка «Бараненко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Згідно матеріалів справи, на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2010 року по цивільній справі №2-2349/2010 на користь позивача з відповідача [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON], 16 березня 2000 року, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 серпня 2010 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, що підтверджується копією рішення суду (а.с.10). Судом встановлено, що 16.03.2018 року [PERSON] досяг повнолітнього віку. Згідно наданих суду матеріалів справи, на теперішній час [PERSON] є студентом другого курсу Комунального вищого навчального закладу «Камянський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» гр. ЛС23 за спеціальністю лікувальна справа, форма навчання денне відділення (контракт), стипендія не нараховується; зарахований 01.09.2017 року згідно наказу № 162-о від 21.08.2017 року. навчання закінчується 28.06.2020 року (а.с.11). В судовому засіданні встановлено, а також не заперечувалося сторонами, що матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина надає його мати - позивач у справі, батько - відповідач у справі сплачував за рішенням суду аліменти до досягнення сином повноліття, а на теперішній час не надає йому допомогу на утримання, оскільки вони із позивачем не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання сина. Згідно довідки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 5 від23.01.2018 року, позивач [PERSON] працює на посаді машиніста ексгаустера на дільниці виробництва агломерату ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» і отримує заробітну плату (а.с.15). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, має постійне місце роботи в МП "Дніпродзержинський сталеварний завод" ДП ПАТ "Дніпровагонмаш" та отримує заробітну плату, з якої він сплачував аліменти на утримання сина до його повноліття. Згідно наданих в судовому засіданні пояснень відповідача, при визначенні розміру аліментів він просить врахувати те, що на його утриманні перебуває двоє непрацездатних батьків, його рідний брат на сьогоднішній день не надає батькам матеріальної допомоги. Крім того відповідач зазначив, що він має хронічне захворювання, отже, в змозі сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку щомісячно на час навчання. Згідно довідки про склад сімї від 12.04.2018 року, складеної головою ЖБК «Рубін» [PERSON], позивач [PERSON], зареєстрований за адресою: м. Камянське, [ADDRESS], а також зареєстровані [PERSON] мати, [PERSON] батько; [PERSON] дійсно проживає разом з батьками з липня 2010 року та батьки знаходяться на його утриманні (а.с.30). Відповідно копії медичної документації, відповідач [PERSON] за станом здоров'я проходить обстеження та лікування у лікаря уролога (а.с.31, 40-50). Аналізуючи встановлені фактичні обставини та правовідносини сторін, суд керується наступними нормами права. Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Вирішуючи справу, суд відхиляє доводи відповідача та надані ним в підтвердження цих обставин докази, зокрема щодо знаходження на його утриманні непрацездатних батьків: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки довідка про склад сімї від 12.04.2018 року, видана головою ЖБК «Рубін» [PERSON], з огляду на допустимість доказів, не може підтверджувати той факт, що на утриманні відповідача знаходяться зазначені особи, оскільки це не входить до повноважень голови Житлово-будівельного кооперативу. Крім того відповідачем не надано доказів, що ці особи є його батьками, і не мають самостійного доходу та потребують матеріальної допомоги. При визначенні розмірі аліментів суд враховує стан здоровя відповідача, який є працездатним, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, розмір якої дозволяє надавати матеріальну допомогу на утримання його єдиного повнолітнього сина. Враховуючи фактичні обставини справи, у тому числі матеріальне становище та інтереси повнолітньої дитини, який продовжує навчання, та не досяг 23 років, строк навчання, який закінчується 28.06.2020 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа на боці позивача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, на період його навчання до 28 червня 2020 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку у зв'язку з тим, що він 16.03.2018 року досяг повноліття та потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити, розмір аліментів у вигляді 1/6 частини заробітку відповідача, суд вважає обґрунтованим та доцільним. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial