overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 29 вересня 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 2159. Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з вересня 2013 року, спільне господарство не ведеться. У сім'ї часто виникали сварки і суперечки з суттєво важливих питань. Вказує, що примирення між нею та відповідачем не можливе. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 29 вересня 2007 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення слухання справи до суду від неї не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 вересня 207 року, актовий запис № 2159 (а.с.4). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі зареєстрованому 11 жовтня 2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 84. Від шлюбу маємо неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між нами не склалось, особливо в останні 2 роки, відтоді як проживання однією сім'єю було фактично припинено . Матеріального спору між сторонами не має. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 11 жовтня 2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 84. До початку судового засідання сторони подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав (а.с.12-13). На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві якої відповідач записаний батьком (а.с. 6). Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 жовтня 2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 84 (а.с.7). На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.115 ЦПК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від надання їй матеріальної допомоги для утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 1 - 3). Позивач у судовому засіданні позов підтримала, а відповідач - заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем (а.с. 4). Позивач здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, має стабільний заробіток. За вказаних обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Згідно зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. Крім того, у порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути компенсацію судових витрат у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 400 грн., оскільки на його утриманні перебуває малолітня донька - [PERSON], [INFO], а також він змушений сплачувати заборгованість по двох кредитах. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, а також те, що на утриманні відповідача перебуває інша малолітня дитина [PERSON], [INFO], наявність заборгованості по двох кредитних договорах, що свідчить про складний матеріальний стан відповідача, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка була придбана ними під час шлюбу. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, проте зазначив, що визнання за позивачем права власності на частину квартири не вирішить спору між сторонами. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2005 року. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 вересня 2013 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а/с 5). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4792, [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. При укладенні договору купівлі-продажу квартири [PERSON] дала згоду на укладення такого договору (а/с 4). Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а/с 26). Вказана квартира придбана під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому спірна квартира є спільним майном подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, враховуючи, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу, а частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому суд знаходить підстави для задоволення вимог позивача. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.08.1991 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського райвиконкому Харківської області, за актовим записом № 219. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, що призвело до того, що подружжя вже тривалий час мешкає окремо. Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть вже півтора року. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу, просить розглянути справу без його участі. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, просила залишити її прізвище [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 грудня 2007 р. вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 200, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надіслав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував, зазначив, що матеріальних претензій до позивача не має. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 05 грудня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 200. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. 04 серпня 2008 року від шлюбу в сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 серпня 2008 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, просила залишити ї прізвище [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з 12 листопада 2005 р. вони перебувають у зареєстрованому Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 07, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, проте надала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 12 листопада 2005 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 07. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24 березня 2006 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 27 січня 2007 р. вони перебувають у зареєстрованому Виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області шлюбі, актовий запис № 03, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач у судове засідання 05.12.2014 року не з'явилася, проте надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки за час, наданий судом сторонам для примирення, помиритися їм не вдалося. Відповідач у судове засідання 05.12.2014 року також не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 27 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 03. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] та [INFO] року - син [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 06 листопада 2007 року та 29 березня 2010 року, актові записи № 50 та № 07 відповідно. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дітей наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що дружина наполягає на розірванні шлюбу, суд зважаючи на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved