Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] та просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 79 774 грн. 67 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] 22.02.2007 року укладено договір №490027360, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 22313,27 дол. США на придбання транспортного засобу, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 22.02.2013 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 12% річних. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №490027360-П від 22.02.2007 року. Відповідно до зазначеного договору поруки [PERSON] зобов'язувалась солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань, передбачених кредитним договором від 22.02.2007 року. Позивач виконав умови кредитного договору та надав [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителем якого є [PERSON], умов кредитного договору від 22.02.2007 року, а саме: через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] 22.02.2007 року укладено договір №490027360, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 22313,27 дол. США на придбання транспортного засобу, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 22.02.2013 року, сплатити за його користування проценти у розмірі 12% річних (а.с.5-6). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 22313,17 дол. США . ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ «Альфа-Банк». Відповідно до Статуту ПАТ «Альфа-Банк» затвердженого Загальними зборами акціонерів від 12.03.2013 року Протокол №1/2013 ЗАТ «Альфа-Банк» перейменовано на ПАТ «Альфа-Банк». Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору №490027360 від 22.02.2007 року належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу станом на 22.08.2014 року кошти у сумі 79774 грн. 67 коп, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 73507 грн. 88 коп., несплачених відсотків у сумі 1469 грн. 00 коп., несплаченої пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 4797 грн. 79 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.23-25), який перевірений судом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] в рамках згаданого кредитного договору від 22.02.2070 року було укладено договір поруки №490027360-П (а.с.12). Відповідно до ст.ст. 2, 3 цього ж договору, поручитель поручається за виконання боржником обов"язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов"язків, перелічених у ст.2 цього договору, як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved