Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором № 014/1277/82/100063 від 29 травня 2008 року у сумі 63 081,96 доларів США (1 446 251, 77 грн.), у тому числі: заборгованість за кредитом - 23 308,68 доларів США (534 387, 64 грн.),заборгованість по сплаті відсотків - 6 180, 34 доларів США ( 141 693, 88 грн.), пеня за своєчасну сплату кредиту та відсотків - 33 592, 94 доларів США (770 170, 25 грн). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 39 372, 00 доларів США на строк до 29.05.2018 року зі сплатою 14% річних, а відповідачка зобов'язалась повернути вказану суму, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а та у разі прострочення виплати вказаних сум сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У відповідачки створилась заборгованість у вказаній сумі, яку позивач просить стягнути. Представник позивача у судове засіданні не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності,в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про слухання справи неодноразово повідомлялась за місцем реєстрації, , однак судові повістки повернути з відміткою поштового відділення «зі спливом терміну зберігання». Відповідно до ст. 74,76, 77 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою про слухання справи. За таких обставин відповідно до ст. 224 ЦПК України суд постановляє заочне рішення у справі. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1277/82/100063 від 29 травня 2008 року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 39 372, 00 доларів США на строк до 29.05.2018 року зі сплатою 14% річних, а відповідачка зобов'язалась повернути вказану суму, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а та у разі прострочення виплати вказаних сум сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Погашення кредиту та процентів відповідно до п.7.1 кредитного договору здійснюється ануїтет ними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів відповідно до Додатку №1 до договору. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідачки в порушення зобов'язань за вказаним кредитним договором створилась заборгованість у сумі 63 081,96 доларів США , яка станом на 15 квітня 2015 року за курсом НБУ (1 долар США= 22, 926551 грн.) становить 1 446 251, 77 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 23 308,68 доларів США (еквівалент 534 387, 64 грн.),заборгованість по сплаті відсотків - 6 180, 34 доларів США (еквівалент 141 693, 88 грн.), пеня за період з 29 листопада 2012 року по 15.04.2015 року за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 33 592, 94 доларів США (еквівалент 770 170, 25 грн). 7 квітня 2015 року позивач направив на адресу відповідачки вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором. Відповідачка до цього часу заборгованість не погасила. Відповідно до приписів ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором відповідачкою не сплачена. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 654 грн. слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Враховуючи правову позиціЮ, викладену Верховним Судом України в постанові від 29 травня 2013 року в справі № 6 - 39 цс 13 , яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обов'язковою для судів України, і беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинен зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національній валюті на день здійснення платежу.

Outcome: approved