Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом\~\~та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною\~\~повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги\~\~визнала частково. Суду пояснила, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід. Крім цього, в сім`ю, де він постійно проживає (мати, вітчим та неповнолітній брат), дохід приносить тільки сам [PERSON], оскільки мати не працює, неповнолітній брат навчається у школі, а вітчим перебуває у зоні АТО. Тому сума в 2000 грн, яку просить стягнути позивач, є неможливою для сплати позивачем. Також, з початку червня 2015 року [PERSON] на неодноразові пропозиції та спроби [PERSON] надати матеріальну допомогу на утримання свого сина та дружини відмовлялась. Не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі, а саме 350 грн 10 коп щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 22 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюбу Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис 178, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БК №241465 (а.с. 3). 30 серпня 2014 року від шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №284290, виданим виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а. с. 4). З матеріалів справи та наданих пояснень сторін вбачається, що сімейні стосунки між [PERSON] та [PERSON] погіршились, тому сторони проживають окремо. На даний час малолітній [PERSON] постійно мешкає з матір`ю [PERSON] та повністю перебуває на утриманні останньої, що підтверджується довідкою виданою Софіївсько-Борщагівською сільською радою від 16 липня 2015 року №1328. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Сімейного кодексу України. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як зазначає ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярним, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню зі [PERSON] у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім сина [PERSON] у нього немає. Доказів на підтвердження того, що його стан здоров'я є незадовільним відповідачем не надано. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. На час розгляду справи прожитковий мінімум, встановлений ст.7 Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" для дітей віком до 6 років, складає 1167,00 грн. Отже, суд вважає, що щомісячне грошове забезпечення у сумі 1167,00 грн. є необхідним й достатнім для забезпечення нормального функціонування організму малолітнього [PERSON], а також задоволення його основних соціальних і культурних потреб. Стаття 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ передбачено, що держави-учасниці повинні докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина має становити 583,50 грн. (1167,00 грн / 2 = 583,50 грн.) щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 23 червня 2015 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 583,50 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 23 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: partial