Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

01 липня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] В позовній заяві вказало, що відповідно до умов укладеного кредитного договору від 07 квітня 2006 року, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3100 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідачка взяті на себе зобовязання за договором не виконала, станом на 30 травня 2014 року в неї виникла заборгованість в розмірі 23217 грн. 76 коп., з яких: 4817 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом, 14818 грн. 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2000 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500 грн. та 1081 грн. 80 коп. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну суму заборгованості за договором в розмірі 23217 грн. 76 коп. та судові витрати. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2014 року позов банку задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 23\~217 грн. 76 коп. кредитної заборгованості та судові витрати, а ухвалою цього ж суду від 21 травня 2015 року вказане заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача за довіреністю Гулеша Є.В. надав в судове засідання письмову заяву, в якій позовні вимоги банку підтримав у повному обсязі, а справу просив розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] до суду не зявилася, а її представник за довіреністю [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову банку, у звязку із пропущенням позивачем строку позовної давності, а справу розглянути без її участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що 07 квітня 2006 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким відповідачці надано кредит в розмірі 3100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а. с. 8 ). Зазначений договір було укладено шляхом підписання Заяви позичальника, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає кредитний договір. Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Станом на 30 травня 2014 року в [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 23217 грн. 76 коп., з яких: 4817 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом, 14818 грн. 04 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2000 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи в розмірі 500 грн. та 1081 грн. 80 коп. ( а. с. 4-7 ). Проте, як вбачається із Заяви позичальника та п.5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту по договору сторони визначили без встановленого мінімального обовязкового платежу, в повному обсязі і не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці ( в полі MONTH ) ( а. с. 32-звор. ). Із наданою відповідачкою в судове засідання копії кредитної картки [NUMBER] за картковим рахунком [NUMBER] вбачається, що строк її дії закінчився в жовтні 2008 року ( а. с. 65 ), а банк звернувся до суду лише 01 липня 2014 року. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( частина четверта статті 267 ЦК України ). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.1, 5 ст.261 ЦК України ). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що право вимагати повернення кредиту згідно умов договору в ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло з 01 листопада 2008 року, проте банк звернувся до суду лише 01 липня 2014 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року ( справа № 6-14цс 14 ) і є обовязковою для застосування судами України. Оскільки позивач пропустив строк позовної давності, а представник відповідача надала заяву про її застосування, то позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed