Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У липні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів у зв'язку із зміною матеріального та сімейного стану. Позивач зазначив, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2013 року стягнуто з позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 3000 грн. Зазначене рішення залишено без зміни Апеляційним судом м. Києва. Позивач пояснив, що він одружений, у шлюбі має доньку [PERSON] 2013 року народження. Працюючи у ТОВ "Трестбуд-1" з посадовим окладом 2500,00 грн., крім одноразової допомоги при народженні доньки [PERSON] 2013 р.н. та заробітної плати, яка виплачується не своєчасно, інших доходів сім'я позивача не має. У зв'язку із обвинуваченням його у злочинах за кримінальними провадженнями з трудовою діяльністю, яких він не скоював, за час з 2010 року у нього погіршився стан здоров'я. Виплата позивачем на дитину аліментів у розмірі 3000,00 грн. перевищує заробітну плату, отже не вистачає коштів на проживання сім'ї, яка фактично перебуває на утриманні батьків дружини. Посилаючись на ч.1 ст.192 СК України враховуючі вищевикладені обставини, позивач просив зменшити розмір аліментів на користь відповідача на утримання синів [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження до 1000,00 грн.. У судовому засіданні 04.11.2015 року позивач підтримав позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив посилаючись на те, що відповідачка проживає одна виховуючи двох синів [PERSON], у віці 12 років та [PERSON], 6 років, має батьків пенсіонерів, у шлюбі не перебуває, офіційно не працює. Крім того було надано рішення суду від 20.10.2015 року про стягнення з [PERSON] пені за несплату аліментів у сумі 18.665,70 грн. та індексацію аліментів у сумі 4.930 грн. У судові засідання 24 лютого 2016 року та 19 квітня 2016 року сторони не з'явились, позивач просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, у тому числі пояснення сторін у судовому засіданні 04.11.2015 року, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи та не оспорюється сторонами судом неодноразово розглядались справи щодо стягнення та виплати аліментів на синів сторін [PERSON], у віці 12 років та [PERSON], 6 років. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження у сумі 1000,00 грн. щомісяця. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року збільшено розмір аліментів до 3000 грн. щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року та Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року, апеляційна та касаційна скарги [PERSON], заочне рішення суду від 06 березня 2013 року залишено без зміни. (а.с. 33-36) Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року залишено без задоволення позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення до розміру 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2013 року розміру аліментів у сумі 3000 грн. (а.с. 37) Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені та індексації за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2012 року по липень 2015 року. (а.с. 39) Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду від 25 березня 2015 року, відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження, які як посилався позивач перебувають на його утриманні, їх мати не надає коштів на утримання дітей та у вихованні дітей участі не приймає. Звертаючись до суду у липні 2015 року з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліменти на дітей [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження, позивач зазначив, що він одружений, має доньку [PERSON] 2013 року народження, працює у ТОВ "Трестбуд-1" з посадовим окладом 2500,00 грн., заробітної плати, яка виплачується не своєчасно, інших доходів сім'я позивача не має, у нього погіршився стан здоров'я. Виплата позивачем на дитину аліментів у розмірі 3000,00 грн. перевищує заробітну плату. Згідно із ч.1 ст.192 СК України про зміну розміру аліментів, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2002 по 2007 роки, від шлюбу мають двох дітей [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження. Він на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON], від якого мають доньку [PERSON] [INFO]. Заперечуючи проти позову у заяві представник відповідача (а.с. 24) зазначив, що [PERSON] надав довідки про зарплату за формою довідок для призначення пенсії державного службовця, не маючи такого статусу, так як він є директором ТОВ «Трестбуд-1». У наданому ним Судовому наказі від 07 травня 2015 року про заборгованість по заробітній платі особа не вказана. Встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у ЖБК «Індикатор-10», має власний двоповерховий будинок по [ADDRESS]. Довідка про склад сім'ї, до якого внесені діти від першого шлюбу [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2006 року народження, не видана за формою -3 із зазначенням даних про реєстрацію за вказаною адресою названих осіб та інших відомостей, що надаються у довідці за формою 3. Положеннями ч.1 ст.60 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Згідно із положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на зазначене, судом встановлено, що викладені позивачем в позовній заяві від 02 липня 2015 року та в усних поясненнях у судовому засіданні від 04.11.2015 року позовні вимоги були предметом розгляду суду при прийняття рішення від 02.жовтня 2014 року про зміну розміру аліментів визначених заочним рішенням від 06.03.2013 року стосовно збільшення розміру аліментів до 3.000 грн.. У позовній заяві (копія на а.с. 38) позивач посилався на другий шлюб у якому народилась донька, на перебування дружини у декретній відпустці та неотриманням доходів ним у зв'язку із тимчасовою безробітністю, а також на інші обставини стосовно майнового стану. Суд відмовив у позові про зміну розміру аліментів визначених заочним рішенням від 06.03.2013 року стосовно збільшення розміру аліментів до 3.000 грн., з підстав його недоведеності. (а.с. 37) У судовому засіданні та матеріалах у даній справі, що розглядається, позивач зазначив, що працює, отримуючи посадовий оклад у сумі 2500 грн. у ТОВ «Трестбуд-1», з посиланням на затримку виплати зарплати та його стан здоров'я, а також на ті ж обставини стосовно сімейного стану. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що матеріальне становище позивача не погіршилось з часу прийняття попереднього рішення суду про відмову у позові, при цьому на той час позивач був безробітний, як він вказав у позовній заяві, а наданий час працює. Отже, передбачених із ч.1 ст.192 СК України про зміну розміру аліментів підстав для зменшення розміру аліментів судом не встановлено. Доказів щодо хвороби, що вимагає додаткових витрат із сімейного бюджету не надано. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 181, 192 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: dismissed