Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Сокол», в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 29239,07 грн та інфляційні витрати за невиконання грошового зобов`язання 61402,05 грн. за період 2018-2020 роки. Позов обґрунтовано тим, що 17 лютого 2009 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача в рахунок боргу за договором позики стягнуто 190000,00 грн. Також, рішенням цього ж суду від 05 вересня 2018 року з відповідача на користь позивача було стягнуто індекс інфляції за прострочення за прострочення виконання зобов`язань в розмірі 131860,00 грн та судові витрати в сумі 1318,60 грн, а всього 133178,60 грн. На даний час, зазначені рішення суду є невиконаними, у зв`язку з чим відповідач повинен сплатити позивачу за період з 2018-2020 рр. 3% річних - 29239,07 грн та інфляційні витрати - 61402,05 грн. Ухвалою суду від 19 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 02 лютого 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Під час розгляду справи, представник позивача зазначив, що додатково надасть суду розрахунки витрат позивача на професійну правничу допомогу. Представник відповідача просив залишити позов без задоволення. У відзиві на позов, представник відповідача зазначив, що позивач [PERSON] відмовився від виконання судового рішення про стягнення з СФГ «Сокол» на його користь суми боргу в частині 22920 кг насіння соняшника, які він приховав та розтратив (107877 грн), що встановлено судовим рішенням від 18.03.2011 року (справа № 1-76/2011). Також, позивач відмовився прийняти майно (колісний транспортний засіб марки СК-5М1, модель «Нива», тип комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ) в рахунок погашення боргу, що встановлено постановою державного виконавця від 21.08.2018 року (оціночна вартість 50500,00 грн). Крім того, позивач не вчинив дій, щодо зберігання ввіреного йому арештованого та описаного майна насіння соняшника у кількості 42080 кг, що призвело до втрати вказаного майна, вартістю 195618 грн. В силу ст. 612 ЦПК України прострочення за виконанням рішень на настало, а тому у відповідача відсутня відповідальність за ст. 625 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з письмовими доказами, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2009 року, у справі № 2-587/2009, яке набрало законної сили, з Селянського фермерського господарства "Сокол" на користь [PERSON] в рахунок боргу за договором позики від 12 січня 2006 року стягнуто 190000,00 грн.; рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року (справа № 185/436/18), яке набрало законної сили 26 лютого 2019 року, з відповідача, СФГ «Сокол» на користь позивача, [PERSON] було стягнуто індекс інфляції в розмірі 131860 грн. та судові витрати в сумі 1318,60 грн (а.с.6-7). Як вбачається з листа Павлоградського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28.07.2021 року №66770, на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 60647308 до якого входять виконавчий лист № 2-587/2009, виданий Павлоградським міськрайонним судом 09.07.2009 року про стягнення з СФГ «Сокіл» на користь [PERSON] боргу в сумі 190 тис. грн та виконавчий лист № 185/436/18, виданий Павлоградським міськрайонним судом 26.03.2019 року про стягнення з СФГ «Сокол» на користь [PERSON] боргу 133178,60 грн. Станом на 23.11.2020 року виконавче провадження відкрито, загальна сума боргу на користь стягувача складає 323178,60 грн (а.с.5). Суд критично ставиться до доводів представника відповідача щодо викладених у відзиві на позов заперечень стосовно завдання збитків позивачем внаслідок кримінального правопорушення, оскільки рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року (справа № 185/274/21), яке набрало законної сили 07 вересня 2017 року, позов СФГ "Сокол" до [PERSON] щодо відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення було розглянуто та залишено без задоволення. Суду не надано доказів того, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.02.2009 року по справі №2-587/2009 та від 05 вересня 2018 року по справі № 185/436/18, є виконаними або є заборгованість за цими судовими рішеннями погашена. Згідно ст. 18 ЦПК України Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За зазначеними вище рішеннями судів відповідач зобов`язаний сплатити позивачу грошові кошти. Доказів того, що позивач відмовився від прийняття виконання відповідачем зобов`язання сплатити кошти останнім суду не надано. Рішеннями судів не було передбачено таких видів виконання рішення суду як передача відповідачем позивачу іншого майна певної вартості. Прийняти від відповідача майно в рахунок погашення частини боргу є правом позивача, а не обов`язком. Доводи представника відповідача про те, що позов не підлягає задоволенню тому, що відповідач передавав позивачу майно, є безпідставними, оскільки відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що майно відповідача було прийнято позивачем саме в рахунок погашення зобов`язань за зазначеними вище рішеннями суду. Позовна заява підлягає задоволенню частково, оскільки рішення суду у справі №185/436/18 набрало законної сили 26 лютого 2019 року, отже з цього ж дня і виникло грошове зобов`язання, а тому вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню саме з дати набрання законної сили в межах періоду за який позивач просить їх стягнути, оскільки в цей період рішення суду не було виконано. За розрахунками, проведеними судом, інфляційні витрати та 3% річних складають: 190000 грн х (109,8%+ 104,1%+ 105%) = 35910 грн, 190000 грн х 3% х 3 роки = 17100 грн; (інфляція за березень - грудень 2018 року складає 100,25%) 133178,6 грн х (100,25%+105%) = 6991,88 грн, з 26.02.2019 по 31.12.2020 = 675 днів, 133178,6 грн х 3%:365 х 675 днів = 7388,68 грн., а всього: 67390,56 грн, що складається з 42901,88 грн інфляційних втрат, 24488,68 3% річних. За приписами ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: partial