Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2013 року по 25.11.2015 року, який розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва. На момент розірвання шлюбу, як зазначає позивач, вона перебувала в стані вагітності, [INFO] року народилась дитина [PERSON] Як зазначила позивач у відповідності до п. 2 ст. 122 СК України, батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] Посилаючись на ст. 180, 182 СК України, просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягненння дитиною повноліття. Разом із позовною заяву позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку ст. 158 ЦПК України. Справа за повторним автоматичним розподілом судової справи між суддями передана в провадження судді Миколаєць І.Ю. 01.02.2017 р. 31.10.2016 року відповідач по основному позову [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, та відомості про присвоєння дитині прізвища Бабаєв. Обгрунтовуючи вимоги, [PERSON] зазначає про безпідставність вимог позивача за основним позовом стверджуючи про те, що він та [PERSON] з лютого 2015 року жодних сімейних відносин не підтримують, отже він не може бути батьком дитини. Ухвалою суду під головування судді Заєць Т.О., від 09.12.2016 року, прийнято зустрічний позов та об"єднано в одне провадження (а.с. 39). Ухвалою суду під головування судді Заєць Т.О., від 26.12.2016 року, у справі призначено судово-генетичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.61). Ухвалою суду під головування судді Миколаєць І.Ю. від 06.02.2017 року, прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду (а.с.76). Ухвалою суду під головування судді Миколаєць І.Ю. від 16.03.2017 року, виправлено описку в ухвалі суду від 06.02.2017 року та відновлено провадження у справі (ас.82). У судове засідання 12.09.2017 року позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] не зявилась про причини неявки суд не повідомляла, однак просила суд розглядати справу за її відсутності в порядку ст. 158 ЦПК України (а.с.3). У судовому засіданні 12.09.2017 року відповідач по основному позову та позивач за зустрічним [PERSON] та його представник [PERSON], проти задоволення основного позову заперечують та наполягають на задоволенні зустрічного. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення основного позову та наявності правових підстав для часткового задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, між сторонами по справі Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції 12.10.2013 року зареєстрований шлюб, актовий запис 767 (а.с.7). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2015 року шлюб розірвано (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження виданого Печерським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві, актовий запис 2376, [PERSON] народився [INFO] року, батьком записаний [PERSON] (відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним по справі), матір"ю - [PERSON] (а.с. 9). Згідно актового запису про народження № 2376 від 16.07.2016 року [PERSON], який народився [INFO] року, батьком записано [PERSON] вчиненого Печерським районним у м. Києві Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, підстава запису відомостей про батька: актовий запис про шлюб № 767 від 12.10.2013 року ( а.с. 69). Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1,2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. Відповідно до висновку експерта № 51, який був проведений в рамках розгляду даної справи на підставі ухвали суду від 26.12.2016 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженого [PERSON], виключається (а.с 91). Таким чином встановлено, що [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO]. У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (статті 126, 127 СК України). Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верхового суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13,2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси». Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач за основним та позивач за зустрічним довів, що він не є біологічним батьком [PERSON]., [INFO] народженого [PERSON], в зв'язку з чим в основному позову, слід відмовити з підстав відсутності правових підстав для задоволення, а зустрічний позов в частині виключення відомостей з актового запису про народження про батька є обгрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню, в іншій частині зустрічого позову в частині виключення з актового запису про народження, прізвища дитини "Бабаєв" необхідно відмовити, оскільки не грунтується на вимогах закону. Крім того, відповідно до ст. 79 ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним на користь відповідачаза основним та позивач за зустрічним позовом підлягають стягненню відшкодування документально підтверджених судових витрат понесених позивачем у сумі 551,20 грн. (судового збору) та 6620,70 грн. (витрати оплати вартості проведення експертизи), а всього на загальну суму 7171,90 грн.

Outcome: approved