Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

01.11.2016р. до Зачепилівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Малоорчицької сільської ради Зачепилівського району Харківської області, в якій позивач зазначає, що 19.07.2007р. на його імя було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №075199 згідно якого він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6322282004:00:000:0019. В той же час згідно листа Відділу держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області від 21.10.2016р. №9-20.19-0.4-1783/2-16 під цим кадастровим номером вже зареєстрована земельна ділянка іншої площі за громадянином [PERSON], а технічна документація на земельну ділянку, що належить [PERSON] у відділі відсутня. Отже, [PERSON] не може належними чином реалізувати своє право власника земельної ділянки та не може отримати іншу ділянку, так як на цей час є особою, що реалізував своє законне право отримання земельної ділянки. Тому, він просить суд скасувати вищеназваний державний акт. В судове засідання позивач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився. 15.11.2016р. надав заяву про розгляд справи без його участі. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник Відповідача Малоорчицької сільської ради в судове засідання не зявився. 10.11.2016р. сільський голова [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Відзиву на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи: -Квитанцію про сплату судового збору; -позовну заяву; -копію паспорту та РНОКПП [PERSON]; -лист Відділу Держгеокадастру від 21.10.2016р. №9-20.19-0.4-1783/2-16; -Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №075199 від 19.07.2007р.; -заяву представника відповідача від 10.11.2016р.; -заяву позивача від 15.11.2016р.; -поштові повідомлення; Аналізуючи обставини, що суд встановив у справі, суд вважає, що спірні правовідносини мають регулюватися наступними нормами права: -ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу».»; -п. «б» ч.1. ст. 81 Земельного кодексу України: «1. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності»; -ч.1, ч.2, п. «в» ч.3 та ч.4 ст. 116 Земельного кодексу України в редакції станом на 01.01.2004р.: «1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання»; -ч.1, ч.2, ч.6 та ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України в редакції станом на 01.01.2004р.: «1. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. 2. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. 6. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. 7. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення»; -п. «б» ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України в редакції станом на 01.01.2004р.: «1. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара»; -п. 12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України в редакції станом на 01.01.2004р.: «До розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади». -ст. 125 Земельного кодексу України: «Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав»; -ст. 152 Земельного кодексу України: «1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів». Зясувавши обставини справи у співвідношенні їх з вищеназваними нормами права, суд дійшов наступних висновків. 19 липня 2007 року позивачу на підставі рішення Х сесії V скликання Малоорчицької сільської ради було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №075199 згідно якого він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по провулку Зеленому в селі Великий Орчик Зачепилівського району Харківської області з кадастровим номером 6322282004:00:000:0019 (а.с. 7). Проте, відповідно до листа Відділу держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області від 21.10.2016р. №9-20.19-0.4-1783/2-16 під цим кадастровим номером вже зареєстрована земельна ділянка іншої площі за громадянином [PERSON], а технічна документація на земельну ділянку, що належить [PERSON] у відділі відсутня (а.с.6). Таким чином, з урахуванням того, що доказів виділення в натурі земельної ділянки, право власності на яку посвідчено спірним державним актом, немає, суд вважає, що право позивача на отримання безоплатно із земель державної або комунальної власності в порядку ст.ст. 81, 116, 118 Земельного кодексу України, залишилось нереалізованим, так як спірний державний акт не містить матеріального наповнення, так як підтверджує право власності позивача на земельну ділянку, яка в натурі не існує. Отже право позивача підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача та третьої особи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №075199 як такий, що не має матеріального наповнення, тобто, підтверджує право власності на земельну ділянку, яка в натурі не виділена та не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved