Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

01.04.2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.04.2021 року і до 23 років, за умови, що він продовжить навчання. В обґрунтування заявленого\~позову позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 07.06.2002 року. 01.10.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На даний час [PERSON] досяг повноліття та є студентом IV курсу денного відділення Механіко-технологічного фахового коледжу Одеської національної академії харчових технологій, що підтверджується довідкою №48/Т1 від 19.03.2021 року, якою визначено термін закінчення навчання до 30.06.2021 року. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами у строки, передбачені ст.275 ЦПК України з повідомленням (викликом) учасників справи. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. 08.06.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з відзивом на позов, в якому зазначив, що вимоги позивача про стягнення аліментів до досягнення сином 23 років, у зв`язку з подальшим навчанням на денному відділені вищого навчального закладу є передчасними, тому просив суд в цій частині позову відмовити та призначити стягнення аліментів до 30.06.2021 року, тобто до закінчення навчання. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав частково, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст.198\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно\~ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. Нормами ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 07.06.2002 року. [PERSON] досяг повноліття та є студентом IV курсу денного відділення Механіко-технологічного фахового коледжу Одеської національної академії харчових технологій, що підтверджується довідкою №48/Т1 від 19.03.2021 року, якою визначено термін закінчення навчання до 30.06.2021 року. Згідно довідки №199 від 29.03.2021 року відповідач [PERSON] працює на посаді докера-механізатора ТОВ «Новолог» з 11.07.2012 року, його заробітна плата за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року складає 174901,71 грн. Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я та спроможний платити аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Доказів на підтвердження зворотного надано не було. Ч.1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляну на вищевикладене, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 01.04.2021 року і до 23 років, за умови, що він продовжить навчання. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved