Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2015 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно. Посилається на те, що на даний час діти потребують значно більшого догляду та коштів. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочок в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, надіслали письмові заяви, в яких просять слухати справу за їх відсутності, вказують, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. [PERSON] також зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року. Від шлюбу вони мають двох дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочок у розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 05 червня 2013 року, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, виконавчим листом у справі № 675/853/15-ц, виданим тим же судом, свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER], виданими виконавчим комітетом Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 10 липня 2013 року. З довідки про отримання допомоги № 741, виданої 02 серпня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, вбачається, що позивач у лютому 2018 року одержала тимчасову державну допомогу на 2-х дітей у розмірі 195 грн. 20 коп., протягом березня-липня 2018 року [PERSON] допомогу не отримувала. У відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 30 травня 2018 року № 11303 за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року [PERSON] доходи не одержувала. З довідки Ізяславського районного центру зайнятості від 02 серпня 2018 року № 655 встановлено, що [PERSON] за послугами служби зайнятості не зверталася. Крім того, з довідки Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 22 травня 2018 року № 1074 вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею. Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 21 липня 2006 року виконавчим комітетом Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, [INFO] року у позивача народилася дочка [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з положеннями ч. 1ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, наданими судам у п. 23 цієї Постанови, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки після ухвалення рішення Ізяславського районного суду від 12 червня 2015 року в зв'язку із збільшенням вікових потреб дітей витрати, які несе мати на їх утримання, значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим її матеріальне становище погіршується. Крім того, суд зауважує, що Законом № 2475-VIII від 03 липня 2018 внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи зміну життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою мінімальний розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], підлягає збільшенню до 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини на кожну дитину щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що головне - їхніх дітей. Подальше ж стягнення аліментів у встановленому попереднім рішенням суду розмірі, який є значно меншим від передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України гарантованого мінімального розміру аліментів, суперечитиме правам малолітніх [PERSON] та [PERSON] на забезпечення фінансових можливостей умов життя, необхідних для її розвитку, передбаченого ст. 27 Конвенції ООН про права дитини. Як зазначено вище, ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 161 ЦПК України, яка передбачає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначено, що судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Водночас, згідно з правилами ч. 2 цієї статті, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Таким чином, чинне законодавство України передбачає можливість стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в позовному провадженні. Відтак, позивач вправі вимагати у позові про зміну розміру аліментів визначення їх у такий спосіб. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 180 - 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року,

Outcome: approved