Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

01.07.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про зобовязання перерахування грошової суми в розмірі 50 000 грн. та нарахованих відсотків. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 10.11.2014 між ним та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 Вклад «_» Постійний Клієнт «13 міс.-» (вид вкладу «_ПосКл13м25%») № 610020580 (далі Договір), згідно якого він став споживачем фінансових послуг відповідача. На виконання умов зазначеного Договору, 10.11.2014 він передав банку, а банк прийняв грошову суму в розмірі 250 000,00 грн. строком розміщення 396 днів зі сплатою 25 % річних. Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.05.2015 розпочато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк». Вказує, що 11.06.2015 банк-агент Фонду гарантування вкладів ПАТ «Альфа-Банк» здійснив часткову виплату коштів йому як вкладнику АТ «Імексбанк» в сумі 200 000,00 грн., проте станом на день звернення до суду, невиплаченою залишається сума вкладу в розмірі 50 000,00 грн. та нараховані відсотки по вкладу. Зазначає, що його сімя залишилась без даху над головою, його будинок знаходився в районі Донецького аеропорту та зазнав значних руйнувань в ході воєнних дій, неповернуті кошти в розмірі 50 000,00 грн. та відсотки за вкладом є дуже значними для його сімї та могли б хоч якось допомогти їм у відновленні звичних умов проживання та вирішенні деяких нагальних питань в ситуації, в якій вони опинилися не з власної вини. З метою одержання вищезазначених коштів, 16.06.2015 засобами поштового звязку він звернувся з письмовою вимогою до відповідача про перерахунок залишку депозитного вкладу та відсотків за ним, з аналогічним проханням 19.06.2015 він звернувся до Чернігівського відділення Банку. 24.06.2015 в телефонному режимі він звернувся на гарячу лінію банку, де йому повідомили, що отримали його листа, проте виконати доручення про перерахування коштів не мають можливості, оскільки відсутні кошти та необхідне рішення ліквідатора з цього питання. Вважає, що відповідач в порушення ст. ст. 253, 255 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не виконав його платіжне доручення та не повідомив письмово про неможливість його виконання. Дану відмову вважає незаконною та такою, що порушує його права та законні інтереси, та взагалі підриває довіру населення до банків. Вказує, що банк не мав права відмовляти йому у перерахуванні залишку депозиту, оскільки банком були порушені як загальні норми закону щодо виконання зобовязання (ст. 526 ЦК України), а також спеціальні норми щодо порядку, часу та інших елементів виконання доручень клієнта (п. 8.1 ст. 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Вважає дії банку незаконними, оскільки вони позбавляють належного йому права вільно розпоряджатись належними грошовими коштами. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.19), надіслав письмові заперечення (а.с.20-21а), в яких просить суд відмовити у задоволенні позову Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 10.11.2014 року між позивачем та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір № 610020580 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 Вклад «_» Постійний Клієнт «13 міс.-» (вид вкладу «_ПосКл13м25%»), відповідно до умов якого банк прийняв вклад у сумі 250 000,00 грн. з датою повернення вкладу 11 грудня 2015 року з нарахуванням процентів у розмірі 25 % річних (а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без визначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 105 від 27.05.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» розпочато процедуру ліквідації банку з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015 (а.с.22-23). Встановлено та визнається безпосередньо і самим позивачем, що останній отримав 11.06.2015 суму вкладу у розмірі 200 000,00 грн. (а.с.6). 16.06.2015 та 19.06.2015 позивач звертався до відповідача з заявами з проханням перерахувати залишок вкладених коштів у розмірі 50 000,00 грн. та нарахованих процентів на рахунок у іншому банку (а.с.7-9). Тобто, на момент звернення до суду з вищезгаданим позовом, позивач заявив уповноваженій особі Фонду на здійснення ліквідації АТ «Імексбанк» про свої вимоги до банку та був включений до відповідного реєстру акцептованих вимог кредиторів, що також підтверджується і письмовими поясненнями самої уповноваженої особи Фонду (а.с.20-21а). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Так, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) є спеціальним законом, що регулює дані спірні правовідносини, оскільки у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Судом встановлено, що 21.05.2015 Правління Національного банку України прийняло постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк». Таким чином, з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі й щодо позивача [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Імексбанк» про зобовязання вчинити певні дії необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed