Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

01.06.2020 року ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.2018 року з [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5677531, яким було забезпечено автомобіль «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , згідно якого вони взяли на себе обов`язок в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньої-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватися умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 14.07.2018 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп (на м. Будапешт через м. Львів, м. Мукачево, м.Ужгород) 547 км+100м, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та забезпеченого автомобіля «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] - відповідача по справі. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.11.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що 16.07.2018 року до них звернувся потерпілий із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору, якому на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 25490 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21030 від 21.09.2018 року. 09.04.2019 року відповідачу [PERSON] було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Однак, на даний час кошти на рахунок позивача не надходили. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їхню користь суму в якості страхового відшкодування у розмірі 25490 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача - ПАТ «Страхова компанія ПЗУ «Україна» не прибув, натомість від нього поступило клопотання про розгляд справи у їхню відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Відзив на позов також не подав. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5677531, забезпечений транспортний засіб марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , (а.с.44). Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 п. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також судом встановлено, що 14.07.2018 року близько 11 год 32 хв відповідач [PERSON] на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 547 км+100м, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Ford Focus», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3(Б), 16.11 Правил дорожнього руху України. Крім того, 14.07.2018 року близько 11 год 32 хв відповідач [PERSON] на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 547 км+100м, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10(а) Правил дорожнього руху України. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.11.2018 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 22-4 КУпАП. Провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 22-4 КУпАП - закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 15.08.2019 року (а.с.58-61). Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.1.4 ст.1 даного Закону особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. У відповідності до ст.ст.9, 12, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі заяви [PERSON] від 16.07.2018 року, згідно Ремонтної калькуляції №200115 від 19.09.2018 року, згідно полісу страхування №АМ/5677531, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмір 25490 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21030 від 21.09.2018 року ( а.с.49-57,64-75). Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)( п.п.в п.38.1.1 ст. 38 Закону). Таким чином, умови, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем було порушено. 09.04.2019 року з метою досудового врегулювання спору позивачем були направлено відповідачу претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак вказана вимога відповідачем залишилася невиконаною (а.с.76-77). Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна». У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», з відповідача в користь позивача слід стягнути 2102 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст.993, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved