Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 08.02.2011 року у розмірі 22713,82 грн. В обґрунтування позову зазначав, що між ним та відповідачем укладений кредитний договір №б/н від 08.02.2011 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який належним чином не виконується, внаслідок чого станом на 04.03.2019 року утворилась заборгованість - 22713,82 грн., яка складається з: 7437,02 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5107,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 8167,04 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 444,75 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0 грн. - штраф (фіксована частина), 1057.80 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 42-43). Представник позивача разом із позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.4). Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім зареєстрованим місцем проживання та у порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 43 ) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08.02.2011 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву № б/н, згідно якої остання отримала кредит у розмірі 2800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем АТ КБ «ПриватБанк» про надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] у заяві (а.с. 14). Судом встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між банком та відповідачем Договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг й Правил користування платіжною карткою. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При цьому, власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.7 даних умов, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі прострочення кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1. «Умов та правил надання банківських послуг», у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. У відповідності до розрахунку позивача борг відповідача перед банком станом на станом на 04.03.2019 року складає заборгованість - 22713,82 грн., яка складається з: 7437,02 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5107,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 8167,04 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 444,75 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.0 грн. - штраф (фіксована частина), 1057.80 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-13). Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових штрафів не підлягають задоволенню судом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, постанові ВСУ від 06.04.2016 року № 6-2384цс15; постанові ВСУ від 11.10.2017 року №347/1910/15ц. Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21156,02 грн., яка складається з 7437,02 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5107,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 8167,04 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 444,75 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а в задоволенні іншої частині вимог відмовити. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1921,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial