Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Житлосервіс-КР» звернувся до суду з позовною заявою 12.06.2018 року, уточнивши позовні вимоги 21.12.2018 року, в якій просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2017 року в загальному розмірі 5732,22 грн., а також нараховані 3% річних 302,42 грн. та інфляційні втрати 2593,37 грн.; стягнути з відповідачів на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» судовий збір в розмірі 1762 грн. Предявлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ «Житлосервіс-КР» до квартири №11, що розташована в будинку №7 по вул. Сахарова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. За період з 01.07.2013 року по 01.02.2017 року позивач надав відповідачам житлово-комунальні послуги на суму 5732,22 грн. 21.12.2013 року [PERSON] уклала договір про надання послуг з утримання будинків і споруд в прибудинкових територіях з ТОВ «Житловервіс-КР». Згідно з умовами вказаного договору споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Разом з цим, відповідачі не оплачують вартість наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в результаті чого, станом на 01.02.2017 року виникла заборгованість на суму 5732,22 грн. за період з 01.07.2013 року по 01.02.2017 року. Оскільки в добровільному порядку наявну заборгованість відповідачі не погашають, у звязку з чим в порядку ст.625 ЦК України, позивачем нараховані інфляційні втрати 2593,37 грн. та 3% річних 302,42 грн., як разом із наявною заборгованістю представник позивача просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Також, 17.03.2017 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ТОВ «Житлосервіс-КР» видано судовий наказ, який в подальшому за заявою споживачів ухвалою суду від 18.05.2018 року було скасовано. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідачів, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернуті на адресу суду у звязку із закінченням терміну їх зберігання, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідує, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/поновлення провадження по справі не застосовувались. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив такі обставини. ТОВ «Житлосервіс-КР» є субєктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг, є управителем частини будинків Довгинцівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у тому числі будинку №7 по вул. Сахарова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.7-9). 21.12.2013 року між ТОВ «Житлосервіс-КР» та [PERSON], що зареєстрована за адресою: [INFO] укладено договір по надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №4510, відповідно до п.3.2.1 якого споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. При цьому, положеннями п.4.1.2 цього договору передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені. Також, згідно з п.3.3.3 договору, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги, пеню у розмірі, встановленому законом і договором (а.с.10-11). Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до інформації про стан особового рахунку №13100160011, відкритого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в період з 01.07.2013 року по 01.02.2017 року відповідачі належним чином не здійснювали оплату за отримані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 5732,22 грн. станом на 01.02.2017 року (а.с.12-13). 17.03.2017 року за заявою ТОВ «Житлосервіс-КР» Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який ухвалою суду від 18.04.2018 року за заявою [PERSON] скасовано (а.с.5, 6), у звязку з чим представник позивача просить стягнути заборгованість в порядку спрощеного позовного провадження. Також, відповідачем надано до суду копію договору купівлі-продажу квартири №11, що розташована в будинку №7 по вул. Сахарова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до якого 07.06.2017 року вказана квартира продана [PERSON] При цьому, в умовах договору зазначено, що покупець приймає у продавця у власність вказану квартиру і зобовязується сплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених цим договором. Будь-яких зауважень з приводу того, що [PERSON] придбала у власність цю квартиру та взяла на себе обовязок по сплаті боргів за комунальні послуги, серед умов договору відсутні (а.с.48-49). Положеннями ч.1 ст.322 ЦК України встановлено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, приймаючи до уваги положення зазначеної правової норми та з урахуванням тієї обставини, що в період з 01.07.2013 року по 01.02.2017 року власником квартири №11, розташованої в будинку №7 по вул. Сахарова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області була [PERSON], суд приходить до висновку, що саме з відповідачів повинно бути стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги. Також, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у звязку із несплатою відповідачами вартості отриманих житлово-комунальних послуг, позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, позивачем на суму заборгованості нараховані інфляційні втрати в розмірі 2593,37 грн. та 3% річних в сумі 302,42 грн. (а.с.14, 15, 76). З огляду на доведеність заявленого позивачем розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути у рівних частинах з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з кожного окремо на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» по 587,33 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved