Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Львівської філії звернулося до суду з позовом до [PERSON] про його виселення . Позовні вимоги мотивує тим, що 06 березня 2008 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір № MKH0GA00000281 у вигляді кредитної лінії у розмірі 22444,00 доларів США строком до 05 березня 2018 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 06 березня 2008 року уклали договір іпотеки № MKH0GA00000281 згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме : житловий будинок загальною площею 75.00 житловою площею 38.60 кв. м. який розташований за адресою : [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити та проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з'явився. 29 липня 2014 року надіслав до суду заперечення проти позову представника позивача та мотивує тим, що 08 квітня 2010 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 75 м2 , який розташований за адресою : [ADDRESS]. Разом з тим, що 03 червня 2014 року набув чинності ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ». Відповідно до положень частини третьої ст. 10 та частини першої ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи , суд приходить до висновку Згідно з приписами ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 75 м2 , який розташований за адресою : [ADDRESS]. Рішення набуло законної сили. Частинами другою та четвертою ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено і частиною третьою ст. 109 Житлового кодексу України. Після набрання заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2009 року законної сили, ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.03.2014 року надіслало відповідачу вимогу про добровільне виселення з будинку (а.с. 19). Зазначена вимога отримана відповідачем 13.03.2014 року, підтвердженням цьому є реєстр поштових відправлень рекомендованих листів, поштова квитанція та повідомлення про вручення з особистим підписом відповідача про вручення (а.с. 20-22, 23, 24). Фактичні дані щодо одержання вимоги про виселення відповідачем не спростовано, а тому суд приходить до висновку, що за відсутності досягнення згоди між сторонами іншого строку, аніж місячний, для добровільного звільнення житлового будинку, відповідач зобов'язаний був звільнити житловий будинок , на який звернено стягнення як на предмет іпотеки. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку» ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. суд не приймає до уваги посилання відповідача на ЗУ "Про мараторій" так як даний закон стосується тих кредитів,які отримані в іноземній валюті , та стосується примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухоме житлове майно. Позовні вимоги стосуються виселення відповідача на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08 квітня 2010 року, згідно якого звернуто стягнення на майно у 2010 році, а ЗУ "Про мараторій" датований 06 червня 2014 року. За таких обставин враховуючи те, що відповідач у встановлений законом строк добровільно не звільнив спірний будинок який розташований за адресою : [ADDRESS], суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі у сумі 365,40 грн. покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved