Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним і скасувати наказ № 858-к від 24.09.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю провини позивача в наприбуття в відрядження 18.09.2018 року т.я. він не був своєчасно проінформований про відрядження та його не ознайомили з коштористом витрат або з довідкою-розрахунком, не видали аванс, передбачені Інструкцією про службові відрядження в межах України і за кордон, затверджені наказом МФ України № 59 від 13.03.1998 року, а також Положенням про відрядження працівників ПАТ "ДПЗКУ", затвердженого наказом № 367 від 19.12.2017 року. Ухвалою суду від 02.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 02.11.2018 року витребувано з ПАТ «ДПЗКУ» належним чином завірені копії наступних документів: наказ про прийняття [PERSON] на посаду начальника Вінницького регіонального відділу регіонального управління №1 департаменту закупівель ПАТ «ДПЗКУ»; правила внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «ДПЗКУ» затверджені наказом від 27.02.2018 року № 87; положення про відрядження працівників ПАТ «ДПЗКУ» чинне станом на 17.09.2018 року; завдання на службове відрядження [PERSON] ; документи на підтвердження передання завдання на службове відрядження особі, відповідальній за оформлення наказу про відрядження; підтвердження ознайомлення [PERSON] з наказом № 451 від 17.09.2018 року із зазначенням дати та часу; підтвердження передання [PERSON] посвідчення про відрядження від 17.09.2018 року № 868; підтвердження перерахування на картковий рахунок [PERSON] авансу на відрядження. 04.12.2018 року від ПАТ «ДПЗКУ» до суду надійшов відзив, згідно якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову; [PERSON] 18. з наступних підстав. 17.09.2018 року ПАТ «ДПЗКУ» винесено наказ № 451 щодо направлення [PERSON] у відрядження 18.09.2019 року тривалістю 1 день до м. Київ у центральний апарат ПАТ «ДПЗКУ». Разом з наказом виготовлено та оформлено відповідне відрядження. Оскаржуваний наказ направлений позивачу електронною поштою, однак працівник відмовився з ним ознайомлюватись про, що складено акт від 18.09.2018 року. У визначену наказом дату та місце [PERSON] не з`явився, про причини неявки та невиконання наказу безпосереднього керівництва не повідомив, від надання пояснень також відмовився, що свідчить про порушення трудової дисципліни. Положеннями статуту та закону на відповідача не було покладено обов`язку виплати авансу працівникові, який вибуває у відрядження, а лише відшкодувати понесені ним витрати. 07.12.2018 року [PERSON] подав до суду відповідь на відзив в якому перерахував свої аргументи щодо мотивів викладених у відзиві. Так оскаржуваний наказ направлено позивачеві 17.09.2018 року о 17:47 год. Про те, виконуючи свої службові обов`язки [PERSON] завчасно з ним ознайомитись не мав можливості оскільки в межах своїх повноважень перебував поза офісолом - зустрічас\\вся з потенційним клієнтом. Тому неприбуття 18.09.2019 року у центральний апарат ПАТ «ДПЗКУ» викликано несвоєчасним повідомленням. Твердження, що позивач відмовся від надання пояснень, спростовується відповідною пояснювальною запискою. Також неприйнятним є твердження відповідача про відсутність у роботодавця обов`язку виплатити аванс працівникові, який вибув у відрядження, так як суперечить Положенню про відрядження ПАТ «ДПЗКУ» та самому наказу № 451 від 17.09.2018 року. Ухвалою суду від 27.12.2018 року задоволено клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 23.03.2019 року постановленою без виходу до нарадчої кімнати відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 25.03.2019 року в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що співпрацював з ПАТ «ДПЗКУ» в особі [PERSON] . Зустрічався з ним два рази в офісі по вул. Замостянській, 35 в м. Вінниці 06.09.2018 року та приблизно через 10-11 днів в понеділок. Зустрічі проводились під кінець робочого дня приблизно о 17:30 год. 11.09.2019 року в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що перебуває у трудових відносинах з ПАТ «ДПЗКУ». Про обставини справи пояснила, що [PERSON] про наказ про відрядження проінформувала шляхом телефонного зв`язку який здійснила приблизно о 18:02 год. 17.09.2018, тобто після закінчення робочого дня, оскільки [PERSON] в цей час в офісі не було. Додатково вказала, що наказ про відрядження надійшов електронною поштою у вигляді сканової копії без електронно-цифрового підпису. Копію наказу та відрядження [PERSON] 17.09.2018 року не надавали. Ухвалами суду від 25.01.2019 року та від 30.09.2019 року доручено Подільському районному суду м. Києва забезпечити проведення судових засідань в режимі відеоконференції за участю представника відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові і відповіді на відзив та просила суд задовольнити позовні вимоги. Додатково вказала, що в прохальній частині позову допущено описку в частині зазначення дати оскаржуваного наказу, тому просила вважати вірною дату 24.09.2018 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві та просила суд відмовити в задоволенні позову. Представник посилалась на те, що догану з [PERSON] знято за сумлінну роботу. Оцінивши докази, суд критично оцінює копію наказу № 25/1-к ПАТ " ДПЗКУ" від 16.01.2019 року про зняття догани з [PERSON] як не належний доказ, оскільки він не стосується спору і не скасовує оспорюваний наказ № 858-к про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Суд критично оцінює акт про відмову [PERSON] від ознайомлення з наказом про відрядження Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «ДПЗКУ» та займає посаду начальника Вінницького регіонального відділу регіонального управління № 1 департаменту закупівель. 17.09.2018 року ПАТ «ДПЗКУ» видано наказ № 451, відповідно до якого: [PERSON] направлено у відрядження 18.09.2018 року тривалістю 01 день до м. Київ у центральний апарат ПАТ «ДПЗКУ»; департаменту бухгалтерського обліку та звітності у встановленому законодавством порядку доручено забезпечити видачу грошового авансу для здійснення наступних витрат, пов`язаних зі службовим відрядженням (витрати на проїзд, добові, проживання в готелі) (на 75 а.с. том 1). Разом з наказом виготовлено та оформлене відповідне посвідчення на відрядження № 868 від 17.09.2018 року (на 76 а.с. том 1). Сканована копія наказу про відрядження направлена на електронну адресу [PERSON] 17.09.2019 року о 17:47 год. при цьому робочий день закінчувався о 18:00 год. (на 97 а.с. том 1). Сторонами не оспорювався факт про те, що [PERSON] у визначені наказом місце та дату відрядження не прибув. Від надання пояснень щодо невиконання наказу [PERSON] відмовився (акт на 78 а.с.). В подальшому позивач змінив свою думку та подав пояснювальну записку в якій зазначив, що неприбуття 18.09.2019 року до головного офісу ПАТ «ДПЗКУ» зумовлено отриманням наказу про відрядження тільки 18.09.2019 року (на 98 а.с. том 1). 24.09.2018 року ПАТ «ДПЗКУ» видано наказ № 858-К року про оголошення [PERSON] догани. Підставами наказу стали: службова записка директора департаменту закупівель С. Ізотова від 21.09.2018 року № 4/4/367; акти про відмову від ознайомлення з наказом про відрядження та про відмову [PERSON] надавати пояснення щодо невиконання наказу про відрядження від 18.09.2019 року (на 80 а.с. том 1). Пунктом 5.5. Положення про відрядження працівників ПАТ «ДПЗКУ» затвердженого наказом ПАТ «ДПЗКУ» від 19.12.2017 року № 367 передбачений обов`язок товариства виплати аванс працівникові, який вибуває у відрядження у розмірі 75% від попередньо розрахованої суми втрат. Для отримання авансу до бухгалтерії за два дні до початку відрядження повинні бути надані копія наказу та посвідчення про відрядження з попередньо розрахованими витратами на відрядження (на 53-69 а.с. том 1). Акт про відмову [PERSON] від ознайомлення з наказом про відряжєення складено 18.07. 2018 року тобто в день вибуття в відрядження (на 77 а.с. том 1). Вказана обставина підтверджує неможливість охнайолмити [PERSON] з наказом 17.07.2018 року. Твердження відповідача про відмову [PERSON] ознайомитися з накащзом провідрядження спростовується також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] про відсутність [PERSON] в на робочому місці в проміжок часу від надходження наказу та до закінчення робочого дня. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Згідно з частиною першою статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як встановлено судом ПАТ «ДПЗКУ» завчасно не проінформувало позивача про його відрядження. Направлення наказу на електронну пошту працівника не свідчить про належний спосіб доведення розпорядчого документа до відома. Тому невиконання наказу про відрядження пояснюється необізнаністю [PERSON] про його існування, що виключає вину останнього в інкримінованому йому дисциплінарному проступку. Крім того для забезпечення відрядження ПАТ «ДПЗКУ» зі свої сторони не виконано обов`язку по виплаті [PERSON] авансу для здійснення поточних витрат під час службового відрядження. Враховуючи, що у ПАТ «ДПЗКУ» не було підстав для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, наказ № 858-К від 24.09.2018 року є незаконним і підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved