Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №ІФ01-01179 від 28.11.2013 року у розмірі 1815,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №ІФ02-02279 від 28.11.2013 року відповідач отримав кредит в сумі 1500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення до 12.12.2013 року. Оскільки відповідач не виконав умов договору належним чином, станом на 27.08.2015 року виникла заборгованість перед ТзОВ «Українська мікрофінансова мережа» в сумі 1815,00 гривень, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за кредитом 1500,00 грн. та заборгованості по процентах 315 гривень. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті "Галичина" від 10.11.2015 року № 167 (5120). Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження, а позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з копії договору № ІФ01-01179 про надання фінансового кредиту від 28.11.2013 року позивач надав [PERSON] кредит в сумі 1500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення до 12.12.2013 року. Про те, що відповідач отримав вказаний вище фінансовий кредит свідчить видатковий касовий ордер від 28.11.2013 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 27.08.2015 року має заборгованість за договором № ІФ01-01179 від 28.11.2013 року в розмірі 1815,00 гривень, з яких: основний борг 1500,00 гривень, відсотки за користування кредитом- 315,00 гривень. Між сторонами був укладений договір про надання фінансового кредиту, в якому визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих умов. Відповідач належним чином свої обовязки за кредитним договором не виконував, внаслідок чого допустив виникнення згаданої вище заборгованості. Таким чином, враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяв на себе такі зобовязання, та вчасно не подає відомості про причини порушення взятих на себе зобовязань у зв"язку з чим позов підлягає до задоволення Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 536, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved