Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

01 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 04 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 55, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 107901. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та сімейні відносини, часті суперечки, які призвели до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо. Проживають окремо, спільного господарства не ведеться, спільного майна не мають. В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, згодна на розірвання шлюбу, оскільки не проживають з позивачем разом тривалий час, відновлювати подружні стосунки не бажає, строк на примирення просить не надавати, оскільки фактично проживає біля одного року з іншим чоловіком. Просить суд ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу в підготовчому засіданні. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 04 вересня 2014 року, про що свідчить актовий запис № 55, щлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 107901. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В підготовчому засіданні судом встановлено, що між сторонами спору щодо спільно нажитого майна не має, сторони розривають шлюб вдруге, за взаємною домовленістю між сторонами їх неповнолітні діти будуть проживати біля відповідачки. В позовній заяві позивач не просив стягнути на його користь сплачений судовий збір і відповідач пояснила, що вони за взаємною згодою між собою вирішили питання щодо розподілу судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved