Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

01.11.2019 представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, у якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування вимог послався на те, що позивачка являється матір`ю відповідачки [PERSON] та бабусею дітей. Вказав, що через неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, діти фактично перебувають на її вихованні. Відповідачка є інвалідом ІІІ групи з дитинства, однак зловживає алкоголем, веде паразитичний спосіб життя. Усі свої доходи, а також аліменти на дітей остання витрачає на алкоголь. Разом із дітьми вона перебуває на обліку у центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як сім`я яка опинилась у складних життєвих обставинах, однак, заходи які вживаються Центром, не дають результату. Відповідачка часто залишає дітей без нагляду, зловживає алкогольними напоями, періодично не з`являється за місцем свого проживання, пропадає на декілька днів, інколи разом із донькою. У зв`язку із цим позивачка неодноразово зверталась у поліцію щодо розшуку дочки і онуки. Через такий спосіб життя [PERSON] не відвідує дошкільний навчальний заклад. 27.10.2019 року малолітню [PERSON] відібрали у матері та направили у будинок дитини до Львова . 30.10.2019 позивачка звернулась до них із заявою про тимчасове влаштування дитини у свою сім`ю до вирішення питання про статус дитини. Крім того відповідачка не займається вихованням сина, не відводить та не забирає дитину із школи, не займається його навчанням, не ходить на батьківські збори. Відповідач взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків відносно свого сина. Останній час від часу з`являється за місцем проживання відповідачки, де вони разом розпивають спиртні напої у присутності дітей. З нього стягуються аліменти в користь відповідачки за рішенням суду від 17.04.2012. Вважає, що відношення відповідачів до дітей та своїх батьківських обов`язків є неприпустимими і така подальша поведінка загрожує життю та здоров`ю останніх. Тому просить позов задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей, призначити її опікуном, припинити стягнення з відповідача [PERSON] аліменти в користь відповідачки [PERSON] , та стягувати з відповідачки в її користь аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини її доходів, та з відповідача аліменти на сина у розмірі ј частини його доходів . Ухвалою від 12.11.2019 було відкрито провадження у справі. 17.03.2020 підготовче провадження закрито, справу було призначено до судового розгляду. 06.07.2020 представник третьої особи подав витяг рішення виконкому. 06.07.2020 представник позивачки подав суду письмову заяву про проведення судового засідання 06.07.2020 у його відсутності, вказав, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. 06.07.2020 розгляд справи відкладався для повторного виклику відповідачів на 26.08.2020. Відповідачі належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи. Однак останні у судові засідання для розгляду справи по суті 06.07.2020 та 26.08.2020 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань та відзиву не подали. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи, про що судом винесено ухвалу в судовому засіданні. 26.08.2020 представник позивачки [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, вказав, що позов підтримує, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши заяви учасників, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється рідною мамою відповідачки [PERSON] .. Остання являється матір`ю трьох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідачі перебувають у цивільному шлюбі, проживають окремо. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] (а.с.11). Батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.12). Батьком [PERSON] є [PERSON] . Позивачка подала до суду позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] (справа №459/175/19). Як вбачається з копії довідки МСЕК №018290 відповідачка є інвалідом ІІІ групи з дитинства (а.с.9). З копії довідки Управління обслуговування громадян Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області від 06.12.2018 відповідачка [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ і отримує пенсію в разі втрати годувальника (а.с.26). Копією повідомлення №7275/1-6 від 03.12.2018 стверджується, що відповідачка [PERSON] перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області як член багатодітної сім`ї, у складі сім`ї отримувача субсидії на житлово-комунальні послуги, як отримувач допомоги особі з інвалідністю з дитинства (а.с.27). Згідно із повідомленням №325/02 від 28.10.2019 відповідачка з дітьми перебуває на обліку у Червоноградському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 04.08.2018 р., як сім`я яка опинилась у складних життєвих обставинах. Заходи які вживаються Центром, не дають належного (позитивного) результату. Відповідачка часто залишає дітей без нагляду, зловживає алкогольними напоями (а.с.29). Відповідачка неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно дітей, вчиняє адміністративні правопорушення, періодично не з`являється за місцем свого проживання, пропадає на декілька днів разом із найменшою дитиною [PERSON] , у зв`язку із чим позивач неодноразово зверталась у поліцію щодо розшуку дочки і онуки, що підтверджується копіями повідомлень Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 07.12.2018, 04.02.2019, 10.10.2019 (а.с.19-23). Дані обставини підтверджуються також постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2018 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП, яка будучи вже притягненою до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП протягом року, в період з 11.09.2018 по 13.09.2018 не ночувала зі своїми дітьми. Як вбачається з психолого-психіатричної характеристики [PERSON] з закладу дошкільної освіти ясла-садок №16 від 28.10.2019 про дитину дбає бабуся, телефонує, цікавиться її успіхами та перебуванням у садку. Мати часто приводить дитину із запізненням, пропускає заняття, забирає до сну, чим порушує виховний та навчальний процес (а.с.16). З відповіді закладу дошкільної освіти ясла-садку №16 дитина [PERSON] відвідувала садок не регулярно, за вересень 2019 року лише 5 разів (а.с.17). Крім того, як вбачається із копій розписки та висновку щодо результатів медичного огляду від 04.10.2019 відповідачка прийшла забирати дитину [PERSON] у ДНЗ №16 у стані алкогольного сп`яніння, про що Червоноградський ВП ГУ НП у Львівській області було повідомлено вихователем дитини, в результаті чого дитину було передано позивачці. Начальником Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області на ім`я міського голови Залівського А.І. було скеровано лист про вжиття заходів щодо відібрання дитини у матері. 27.10.2019 малолітню [PERSON] було розшукано працівниками поліції, в ході чого дитину відібрали у матері та набавили у будинок дитини до Львова . Так, згідно повідомлення притулку для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації від 28.10.2019 р. за №158/10, дитина з 27.10.2019 перебуває у їхньому закладі. Влаштована актом органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку ЮП СППП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, як дитина залишена без батьківської опіки та піклування. Згідно із висновків відділу у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області від 30.10.2019 повернення малолітніх дітей [PERSON] на виховання матері є недоцільним, та доцільним є повернення дитини на виховання бабусі [PERSON] (а.с.30,31). З відповіді відділу у справах дітей Червоноградської міської ради Львівської області №661/4-11 від 30.10.2019 на лист Завідувачу притулку служби у справах дітей Львівської ОДА встановлено, що малолітня [PERSON] залишилась без батьківського піклування. Мати дитини [PERSON] проживає по [ADDRESS] , не працює, зловживає алкоголем, є інвалідом з дитинства. Батько дитини записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Сім`я багатодітна (троє дітей), перебуває під супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Є бабуся [PERSON] , яка написала заяву про влаштування дитини у свою сім`ю до вирішення питання про статус дитини. З притулку служби у справах дітей Львівської ОДА малолітню [PERSON] з дозволу Органу опіки та піклування було передано позивачці. Крім того, як встановлено з характеристики дитини [PERSON] наданої ЧНВК «СШ-колегіум» №3, відповідачка не відводить та не забирає дитину із школи, забирає його бабуся. Мама не відвідує батьківські збори, проте співпрацює з класним керівником, вчителем логопедом та психологом (а.с.18).. Що стосується батька дитини [PERSON] - відповідача [PERSON] , то останній взагалі не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов`язків. Останній час від часу з`являється за місцем проживання відповідачки, де вони разом розпивають спиртні напої у присутності дітей. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області (справа №2-1750 від 17.04.2012 р.) з відповідача [PERSON] в користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу). Позивачка стверджує, що більша частина аліментів витрачаються відповідачкою не на дітей, а на власні потреби та на алкоголь. Матеріальним утриманням дітей займається позивачка. Як вбачається із висновку комісії з питань захисту прав дитини, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 28.11.2019 №218 позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , та відповідачки [PERSON] відносно дочки [PERSON] , та призначення опікуном малолітніх дітей позивачки - є доцільним (а.с.61). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як передбачено ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні (п.2 ст.157 СК України). Згідно із ст.155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається із абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007р. ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Також суд при ухвалені рішення враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовимрішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить. Судом враховано, що відповідачі мали можливість брати участь у вирішенні питання про позбавлення їх батьківських прав. Однак останні до суду жодного разу не з`явились, не надали суду жодних доказів на спростування обставин, викладених позивачкою, що свідчить про відсутність у них інтересу у возз`єднанні сім`ї. Позивачка стверджує, що відповідачі належним чином не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, відповідачі не спілкуються із дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надавали їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяли засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляли інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення ними від виховання дітей, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази винної поведінки відповідачів у свідомому нехтуванні ним своїми батьківськими обов`язкамидля забезпечення якнайкращих інтересів дітей. Вжитими заходами та іншим чином змінити поведінку відповідачів у кращу сторону неможливо. З урахуванням характеру поведінки відповідачів, їх особи, а також інших обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей, що відповідатиме їх інтересам. Вирішуючи питання про призначення позивачки опікуном малолітніх дітей, суд виходив із наступного. Позивачка є здоровою, ВІЛ-інфікованість негативна, на обліку нарколога не перебуває, що підтверджується висновком про стан здоров`я особи від 03.06.2019, виданим КП Центр Первинної медико-санітарної допомоги м.Червонограда (а.с.34). У відповідності до довідки серії ІАА № 1205448, виданої Міністерством внутрішніх справ України, позивачка [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 23.05.2019 до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває (а.с.36). Згідно із довідкою про склад сім`ї №9565 від 29.05.2019 позивачка, відповідачка [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі по [ADDRESS] (а.с.35). Вище вказана квартира, у якій зареєстровані та проживають діти, належить на праві власності позивачці та відповідачці [PERSON] у рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на квартиру (а.с.39). Крім того, згідно із копією договору купівлі продажу від 24.07.2019 позивачка придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.37), що свідчить про її хороше матеріальне становище. Як вбачається із висновку комісії з питань захисту прав дитини, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 28.11.2019 №218 позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , та відповідачки [PERSON] відносно дочки [PERSON] , та призначення опікуном малолітніх дітей позивачки - є доцільним (а.с.61). Позивачка перебуває у родинних відносинах з підопічними, являється бабусею малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які позбавлені батьківського піклування. Над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, встановлюється опіка (ч.1 ст.58 ЦК України). Згідно із ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Приписами ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Позивачка [PERSON] фактично є єдиною особою яка виховує та доглядає дітей. За станом здоров`я остання здатна бути опікуном. Дохід позивачки надає їй змогу матеріально утримувати онуків, а також остання має у власності нерухоме майно, що дасть можливість забезпечити онукам належні умови проживання. Тому її доцільно призначити опікуном дітей. Беручи до уваги те, що батьки дітейухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, діти фактично позбавлені батьківського піклування, тому для забезпечення їх особистих немайнових та майнових прав та інтересів над ними слід встановити опіку та призначити опікуном бабусю - позивачку. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положенням ч.1 ст.183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вище наведене, беручи до уваги інтереси дітей, з відповідачки в користь позивачки слід стягнути аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини її доходів. Крім того з відповідача [PERSON] в користь позивачки слід стягнути аліменти на сина [PERSON] у розмірі ј частини його доходів, та припинити стягнення з нього аліменти за рішенням суду від 17.04.2012. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь на користь держави слід стягнути по 768,40 грн. судового збору за вимоги про стягнення аліментів, та стягнути з них на користь позивачки по 384,20 грн. сплаченого нею судового збору за вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved