Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначила, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 01 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва. Від цього шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає їй допомогу на утримання неповнолітньої дитини, просила стягувати з [PERSON], [INFO], жителя м. Київ, ідентифікаційний код [NUMBER], аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві та зазначила, що в даний час для матеріального забезпечення дитини необхідні значні кошти. Дитячі речі дорожчі за дорослі, особливо взимку, дитина потребує нормального харчування, витрати на навчання і багато інших витрат пов'язаних з належним фізичним та духовним розвитком. Відповідач [PERSON], в судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги в частині щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON]. В частині стягнення з нього ? частини аліментів заперечив при цьому пояснив, що він разом зі своїми батьками допомагає позивачу утримувати дитину. З вересня 2014 року проживають окремо з дружиною, але він спілкується з сином та надає фінансову допомогу. Привівши приклад, що для його сина за той час що вони разом не проживають, на кошти відповідача та гроші його батьків були придбані путівки в Харватію, Турцію, де дитина оздоровлювалась. Також покупались сину подарунки на суму 6 000 тисяч гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON], та відповідачем [PERSON], актовий запис № 1201, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01 вересня 2007 року. Від цього шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка TOB «Кийградсервіс» Шевченківського району № 1804 від 19.09.2014 року Ф № 3. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає їй допомогу на утримання неповнолітнього сина, просила стягувати з Відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Як встановлено судом позивачка та відповідач працюють офіцерами у органах Служби Безпеки України в м. Києві та мають приблизно однакову по сумам стабільну зарплату, та не мають на утриманні хворих, недієздатних батьків та аліменти нікому не сплачують. Позивачка має на вихованні та проживає разом з сином: [PERSON], [INFO], за адресою її реєстрації: [ADDRESS]. Народження сина [PERSON] зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, зроблений актовий запис № 1643, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 серпня 2010 року (а.с. 10). Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на такі обставини, що відповідач [PERSON] офіційно працює у органах Служби Безпеки України в м. Києві та має стабільну зарплату. Він нікого не утримує, аліментів нікому не платить. Позивач зазначила, що проживає одна з сином. Тому просила як обіцяв відповідач надавати половину доходу на утримання сина для матеріального забезпечення дитини. Як встановлено з пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні Відповідач [PERSON] з вересня 2014 року по даний час проживає окремо від сім'ї. В Шевченківському районному суді м. Києва розглядається справа за позовом [PERSON], до [PERSON], про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON], зазначила, що між нею та чоловіком можливе збереження сім'ї та налагодження стосунків. Та доповнила, що батько дитини обіцяв надавати на утримання сина [PERSON] кошти у розмірі половини свого грошового забезпечення. Однак відповідач в судовому засіданні заперечив про надання коштів у розмірі половини свого грошового забезпечення та зазначив, що за час окремого проживання з сім'єю він не припиняв надавати кошти на утримання дитини, спілкується з сином та допомагає дружині його утримувати. Покупає подарунки та дитина виїжджає за кордон для оздоровлення на його кошти та кошти його батьків. Позивач в судовому засіданні про цей факт не заперечувала. Тільки зауважила, що не на кошти відповідача а на кошти його батьків. Як передбачено ст. ст. 180, ч. 3 ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення коштів на утримання дитини (аліменти), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень ПВСУ Постанова від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Суд вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" , а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Так, у запереченнях проти розміру позову, відповідач зазначив, що він постійно бере участь в утриманні сина, а також бере участь у додаткових витратах на дитину. Зазначивши в судовому засіданні обставини про те, що він та його батьки покупають подарунки сину та дитина виїжджає за кордон для оздоровлення про що позивачка не заперечувала. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, проживаючу разом із матір'ю, позивачкою, за адресою [ADDRESS], суд, приймаючи до уваги визначені ст. 182 СК України обставини та зібрані у справі докази, вважає, що достатньо буде стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини доходів, щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2014 року до досягнення повноліття його дитини. За таких обставин, на підставі статей: ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: partial