overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

01 жовтня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 квітня 2015 року виконавчим комітетом Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно актового запису № 4 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 14 квітня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2021 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14 квітня 2015 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 14 квітня 2015 року (арк.с.12). Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] (арк.с.13) та [PERSON] , [INFO] (арк.с.14). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з червня 2021 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

01 жовтня 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідача, який зареєстрований в село Нова Долина, Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 20 травня 2000 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх або малолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду справи направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, до суду направив заяву з якої видно, що позов визнає. рух справи 04 жовтня 2021 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. обставини, які встановлені судом З позову та матеріалів справи видно, що з 2019 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову, який надійшов до суду, спору про розподіл майна не має. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім?я розпалась остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. судові витрати Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивачка не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

01 жовтня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що вона з відповідачем з 04.11.2006 року по 09.09.2014 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі, який є батьком її неповнолітньої дитини, про що свідчить запис у свідоцтві про його народження, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає допомогу на утримання дитини, позивачка просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду надійшла заява, в якій вона підтримує позовні вимоги, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня дитина сторін: [PERSON] [INFO] перебуває на утриманні позивачки, відповідач не надає допомогу на його утримання. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатною особою. Частина 3 ст.181 та ст.183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України, суд, врахувавши матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~01 жовтня 2021 року позивачка звернулась до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом до відповідача, який зареєстрований на території Одеського (кол. Овідіопольського) району, Одеської області. позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що 05 березня 1994 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач копію позову та додатки до нього отримав належним чином, позов визнав. рух справи 04 жовтня 2021 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. обставини, які встановленні судом З позову та матеріалів справи видно, що з вересня 2021 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна та виховання дитини між сторонами не має. судові витрати Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в розмірі 908 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

01 квітня 2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд виселити без надання іншого приміщення [PERSON] з будинку №20 по вулиці Смоленській в місті Одесі, який належить йому на праві власності та зобов'язати Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, та заявив, що укладений договір купівлі- продажу має бути розірвано. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативну базу, яка регулює галузь спірних правовідносин, суд вважає за необхідне позов задовольнити і наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником будинку №20 по вулиці Смоленській в місті Одесі на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2010 року, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON]А, (покупець), зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] під №221. Право власності [PERSON] зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 13 лютого 2010 року під №43679 в книзі: 7302-60. У даному будинку на теперішній час продовжує проживати та перебувати на реєстраційному обліку попередній власник [PERSON] Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. [PERSON] не є членом сім'ї [PERSON]. але не звільняє будинок №20 гіо вулиці Смоленській в місті Одесі, внаслідок чого створює перешкоди [PERSON] у користуванні іа розпорядженні належним йому майном. Відповідно до розписок від 13 січня 2010 року та 10 лютого 2010 року [PERSON] отримав від [PERSON] 18 000 доларів США та 12 000 доларів США відповідно. Що стосується посилань відповідача, про та, що вказаний договір є незаконним та про необхідність його розірвання, то судом роз'яснено [PERSON]ГІ. про його право звернення до суду із такими позовними вимогами для захисту свого права. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування га розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене. суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

01 квітня 2010 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь у звязку з навчанням в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача, посилаючись на те, що її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 січня 2001 року відділом реєстрації актів грмадянського стану Добропільського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1. Батько сплачував аліменти до досягнення повноліття. На теперішній час [PERSON] навчається на денному відділені Словянського державного педагогічного університету. Відповідач матеріальної допомоги не надає, працює на ВП шахта Білицька ДП.Добропіллявугілля. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач на попередньому судовому засіданні подав заяву в якій визнає позов в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 всіх видів доходів на навчання. Вислухавши думку позивача, відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на імя [PERSON], [INFO], її батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с. 2). З позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] навчається на 1-му курсі Словянського державного педагогічного університету на денній формі навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу від 26.03.2010 року (а.с. 3). Відповідач працює на ДП Добропіллявугілля ВП шахта Білицька (а.с. 5), тому має можливість надавати допомогу донці. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги, визначивши розмір аліментів на навчання в розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звзку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовзані утримувати їх до досягнення 23-х років, за умові, що вони можуть надавати таку допомогу. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 51 гривні 00 коп. належить стягнути з відповідача. Аналогічно, у відповідності з положеннями ч.3 ст. 81 ЦПК України з відповідача належить стягнути і витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в розмірі 120 гривень 00 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

01 квітня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 30 березня 2014 року в сумі 29 838,73 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 14 774,17 гривень; заборгованість за відсотками - 12 069,74 гривень; комісії - 1 097,74 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (відсоткова складова) - 1 397,08 гривень, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомив суду визнання позову та просьбу вирішити справу без його присутності. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування від 01 квітня 2010 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 30 березня 2014 року в сумі 29 838,73 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом - 14 774,17 гривень; заборгованість за відсотками - 12 069,74 гривень; комісії - 1 097,74 гривень; штраф (фіксована частина) - 500 гривень; штраф (відсоткова складова) - 1 397,08 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 298,39 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 липня 2015 року в сумі 13114,25 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3217,72 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6742,46 грн; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом 2053,39 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 600,68 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1218 гривень судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 01 квітня 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 3200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 31 липня 2015 року, 13114,25 грн., які складаються з заборгованості за кредитом 3217,72 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6742,46 грн; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом 2053,39 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 600,68 грн.,. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1218 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно - на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що він та його матір [PERSON] 08 травня 2012 року отримали в Нововолинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON], який помер [INFO] року на 1/2 частину кожному спадкового майна, а саме житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, не зареєструвавши своє право власності на спадкове майно. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на належну їй частину вищезазначеного житлового будинку. Позивач як син покійної має право на спадкування. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, в держнотконтору необхідно подати правовстановлюючі документи на спадкове майно, в т.ч. на вищезазначений будинок. Оскільки документ, який би засвідчував право власності на зазначений житловий будинок відсутній, тому для визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] та захисту своїх майнових прав, позивач звернувся до суду. Просить визнати право власності за позивачем на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав суду заяву, в яких просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача Жовтневої селищної ради міста Нововолинська в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає, не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до висновку №22 судової будівельно-технічної експертизи від 05.06.2014 року (а.с.57-72) інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою [ADDRESS] становить 159304 грн. Як зазначено в ст.392 ЦК України, визнання права власності здійснюється шляхом пред'явлення позову. Відповідно до п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, до правовстановлюючих документів на жилий будинок належить рішення суду. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд позов задовольняє та визнає за позивачем [PERSON] право власності на право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 10 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Не підтримують сімейні стосунки з 2004 року, через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 44, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, який проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, за клопотанням представника останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved