Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

01.11.2018 заступник керівника [PERSON] місцевої прокуратури звернувся в суд в інтересах держави в особі [PERSON] місцевої ради, КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що наказом виконувача обовязків директора КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» [PERSON] № 152-к від 29.09.2017 «По особовому складу» незаконно звільнено [PERSON] з посади заступника директора з фінансів підприємства. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.02.2018, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 24.04.2018, скасовано наказ № 152-к від 29.09.2017 про звільнення [PERSON], поновлено останню на посаді заступника директора з фінансів КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» та стягнуто з підприємства на користь [PERSON] 48\~064, 95 грн. за час вимушеного прогулу та 1\~000 грн. моральної шкоди. Рішення суду виконано в повному обсязі, поновлено [PERSON] на посаді та виплачено кошти в сумі 48\~064, 95 грн. та 1\~000 грн., що підтверджується копіями платіжних відомостей. Зазначає, що шкоду заподіяну внаслідок зайвого витрачання коштів підприємства необхідно стягнути зі службової особи, винної в незаконному звільнені працівника. Оскільки на момент звільнення [PERSON], виконував обовязки керівника підприємства головний інженер [PERSON], то саме з нього підлягає стягненню завдана підприємству матеріальна шкода. Просив суд, стягнути з [PERSON] на користь КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 48\~064,95 грн. В судовому засіданні прокурор Луцької місцевої прокуратури [PERSON] вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник позивача КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не підтримала. Суду прояснила, що вини відповідача [PERSON] немає, оскільки звільнення [PERSON] мало на меті економію коштів підприємства, посада мала підпадати під скорочення в штатному розписі, на оплату праці даного працівника затрачалися значні кошти, необхідності в даній посаді на підприємстві не було, усіма фінансовими питаннями займався головний бухгалтер. [PERSON] підписав наказ про звільнення [PERSON], лише тому, що на той час був тимчасово виконуючим обовязків керівника підприємства, на підприємстві працює головним інженером. Від позивача [PERSON] міської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника міської ради. Вимоги позову підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. В письмовому відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що працює на підприємстві головним інженером. В період з 22.09.2017 по 24.10.2017 на нього було покладено виконання обовязків директора підприємства. Підписуючи наказ про звільнення [PERSON], йому було відомо про попередньо прийняте рішення щодо скорочення посади заступника директора з фінансів, оскільки на підприємстві не було в ній ніякої виробничої необхідності. Рішення про звільнення [PERSON] не було його власною ініціативою. Окрім того, на даному підприємстві працює понад 40 років, характеризується позитивно, сумлінно виконує покладенні на нього обовязки, жодного разу до відповідальності не притягувався. При вирішенні справи просив суд, зменшити розмір шкоди. Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача КП «[PERSON] підприємство електротранспорту», заперечення відповідача, дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01.02.2018, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 24.04.2018, скасовано наказ № 152-к від 29.09.2017 «По особовому складу» про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з фінансів КП «[PERSON] підприємство електротранспорту»; поновлено [PERSON] з 30.09.2017 на посаді заступника директора з фінансів підприємства; стягнуто з КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» на користь [PERSON] 48\~064, 95 грн. за час вимушеного прогулу, 1\~000 грн. моральної шкоди та судовий збір. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення Луцького міськрайонного суду від 01.02.2018 у справі № 161/16674/17 набрало законної сили, у зв'язку з чим факт незаконного звільнення [PERSON] та присудження їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу є преюдиційними, а тому доказуванню не підлягають. Відповідно до пункту 8 частини першої\~статті 134 КЗпП України\~службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Згідно зі\~статтею 237 КЗпП України\~суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення здійснено з порушенням закону. Судом встановлено, що рішення про звільнення [PERSON] було прийняте саме відповідачем [PERSON], який на той час тимчасово виконував обовязки керівника КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» згідно наказу № 146-к від 22.09.2017 «Про покладання обовязків». В звязку з подальшим поновленням [PERSON] на роботі за рішенням суду та стягненням з КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» на її користь 48\~064, 95 грн. за час вимушеного прогулу, 1\~000 грн. моральної шкоди та судового збору в дохід держави, підприємству завдано матеріальної шкоди. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~судам розяснено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8\~статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Факт виплати незаконно звільненому працівнику грошових сум, стягнутих судовим рішенням у звязку з поновленням на роботі та вимушеним прогулом, підтверджується реєстром платежів на користь [PERSON], здійснених КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» на підставі виконавчого листа № 161/16674/17 від 06.02.2018 (а.с. 19-21), та платіжними дорученнями за лютий червень 2018 року, наявними в матеріалах справи (а.с. 40-57). У відповідності до ч. 4 ст. 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Оскільки [PERSON] міська рада, яка в силу п.п. 1.3, 4.1, 4.4, 5.1 Статуту КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» є засновником (власником) підприємства, заходів щодо стягнення завданої шкоди підприємству не вживала, то у прокурора виникли правові підстави, передбачені положеннями\~статті 131-1 Конституції України,\~статті 23 Закону України «Про прокуратуру»\~для представництва інтересів держави в суді. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] суд враховує положення ст. 137 КЗпП України. Відповідно до положень вищевказаної норми, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.\~ Суд враховує пояснення відповідача [PERSON] про те, що його дії не були свавільними, а були спрямовані на економію коштів підприємства, в нього був відсутній умисел завдання шкоди та збитків підприємству. Підписуючи (видаючи) наказ про звільнення [PERSON] без достатніх правових підстав він не усвідомлював, неправомірність своїх дій (недотримання процедури звільнення з посади), на керівних посадах раніше не перебував, виконуючим обовязків керівника підприємства був призначений лише в період з 22.09.2017 по 24.10.2017, понад 40 років працював на підприємстві, останнім часом на посаді головного інженера. Крім того, як вбачається з пояснень представника КП «[PERSON] підприємство електротранспорту» скорочення посади, яку обіймала [PERSON], було заплановане, ще до призначення відповідача виконуючим обовязки керівника підприємства, документи на звільнення готувались начальником відділу кадрів. Хоча, відповідачем не доведено скрутного матеріального стану та потреби значних витрат у звязку зі станом здоровя, суд враховує інші вище перелічені обставини, що спричинили дії відповідача щодо підписання наказу про звільнення, і вважає, що позов слід задовольнити в межах середньомісячного заробітку відповідача [PERSON], який згідно представленої суду довідки (а.с. 86) становить 14\~751 грн. Такий розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства, які установлені ч.1 ст.3 ЦК України, як розумність та справедливість. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (30,69%=540,75 грн.).

Outcome: partial