Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У липні 2020 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,0586 га, що розташована в межах території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. 07 липня 2015 року між нею та ФГ "Тигран" укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, державна реєстрація якого проведена 03 листопада 2015 року Реєстраційною службою Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, строком на 15 років. За умовами договору землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати орендну плату. Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов`язань за договором не виконує, орендну плату у встановлений строк не сплатив, позивачка просила розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки через істотне порушення відповідачем умов договору. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила судовий збір стягнути з відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,0586 га, кадастровий номер 4825781700:02:000:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 травня 2015 року, індексний номер 37481363 (а.с.8). Право власності також зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03 листопада 2015 року, номер запису про право власності 11872220 (а.с.10). 07 вересня 2015 року позивачка уклала з відповідачем ФГ "Тигран" договір оренди (далі Договір) належної їй земельної ділянки строком на 15 років. Пунктом 9 Договору, сторони погодили що, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4062,23 грн. на рік, з яких згідно закону утримуються та перераховуються в бюджет податки з фізичних осіб. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року в справа № 484/3687/16. Відповідно до п.11 Договору, орендар зобов`язався вносити орендну плату в термін дії договору до 31 грудня кожного року. Згідно п.36 Договору оренди передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання лише у разі: взаємної згоди сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок не виконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Отже у разі систематичної несплати орендної плати, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Разом з тим, позивачкою надано суду докази щодо систематичної несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, відповідач вчасно не сплатив їй орендну плату за 2018, 2019 роки, а саме відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України вказано, що в 2018 та 2019 роках інформація про доходи відсутня (а.с.13). Так, матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем умов договору оренди землі та оплати позивачці коштів за користування земельною ділянкою за період 2018-2019 роки у встановлений договором строк. Судом встановлено, що в порушення умов договору оренди відповідач не сплатив позивачці орендну плату за 2018, 2019 роки у передбачені договором терміни. Вказане відповідач не спростував, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. За таких обставин, а саме доведеності факту систематичного порушення зобов`язань, яке полягає у несплаті відповідачем орендної плати більш ніж за два роки у строк, передбачений договором оренди землі, що є істотним порушенням умов договору оренди, оскільки позивач внаслідок такого порушення значною мірою позбавився того, на що вона розраховувала при укладенні договору, наявні підстави для розірвання спірного договору, а тому позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved