Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

02.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], зазначивши, що 13 жовтня 1990 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Підстепненській сільській раді Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 9. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Сімейні відносини з відповідачем не склалися через несумісність характерів та різні погляди на життя. Шлюб існує формально, з березня 2018 року проживають окремо. Майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». На розірванні шлюбу наполягає. 17 липня 2018 року за клопотанням відповідача суддею постановлено ухвалу про надання [PERSON] та [PERSON] строк для примирення терміном у 02 (два) місяці. 17.07.2018 року від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, на примирення не згодна. 17.09.2018 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та про те, що примирення з позивачем не відбулося, з позовом про розірвання шлюбу згоден, платити судові витрати відмовляється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 жовтня 1990 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у Підстепненській сільській раді Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Підстепненською сільською радою Цюрупинського району Херсонської області (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сімейні відносини сторони припинили у березні 2018 року через несумісність характерів та різні погляди на життя, наданий строк для примирення до відновлення сімейних відносин не призвів і на даний час сторони намірів на відновлення сімейних відносин не виказують. Майновий спір відсутній. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у позовній заяві зазначила, що вона бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», суд приходить висновку про необхідність залишення позивачеві її чинного прізвища. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірванні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, подружні стосунки між сторонами припинені у березні 2018 року і не відновдювалися, що свідчить про тривалість формального існування шлюбу, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Витрати у справі по сплаті судового збору віднести на відповідача. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved