Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

01.10.2018 року Служба у справах дітей Олевської районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини в якому просять суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно його малолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що [PERSON], є батьком малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не цікавиться життям та долею дитини, його здоров'ям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріального його не підтримує, не сплачує аліментів за рішенням суду, проживає окремо та взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, у зв'язку з наведеним з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини служби у справах дітей звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини. Представник Служби у справах дітей Олевської РДА надав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, але також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Третя особа - [PERSON] надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). З висновку органу опіки і піклування Олевської міської ради Житомирської області, від 21.06.2018 року слідує, що батько [PERSON] не має постійного заробітку, життям та долею дитини не цікавиться, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, взагалі не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його морального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально не допомагає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. У зв'язку з викладеним орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с.6) З розпорядження голови Олевської РДА також вбачається, те що комісія з питань захисту прав дитини вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.13) В судовому засіданні також не встановлено жодних обставин, які б об'єктивно унеможливлювали чи перешкоджали відповідачу [PERSON], належно виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дитини. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої дитини та вивчивши надані письмові докази (висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, розпорядження голови Олевської РДА та ін.), які підтверджують викладені обставини, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини, а саме: сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає доведеним, що відповідач ухилялася від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а тому має бути позбавлена батьківських. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом із тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved