Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

01.10.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дочкою 23 років, тобто до 04.05.2020 року. В обґрунтування позову зазначила, що повнолітня дочка [PERSON] навчається в закладі вищої освіти на денному відділенні та, в звязку з цим, потребує матеріальної допомоги з боку батьків, яку відповідач не надає. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.10.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору повнолітню дочку сторін [PERSON], оскільки вирішення заявлених вимог у подальшому буде впливати на її права. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач та його представник позов не визнали, пославшись на відсутність доказів спільного проживання позивача з третьою особою і, як наслідок цього, не доведення позивачем наявності в неї права на звернення до суду з цим позовом. Крім того зазначили, що відповідач є інвалідом ІІІ групи і за станом здоровя потребує періодичного лікування, що вимагає значних матеріальних затрат, а тому позбавлений фінансової можливості утримувати свою повнолітню дочку; на думку відповідача та його представника, позивач не довела в суді обґрунтованість визначеного до стягнення місячного розміру аліментів, зокрема, доцільність витрат на оренду дочкою житла в м. Києві, з огляду на те, що студенти вищих навчальних закладів мають забезпечуватися гуртожитком. Третя особа не зявилася, при цьому надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У письмових поясненнях вказує на те, що в звязку із навчанням в університеті, вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, яку фактично надає лише позивач, а тому просила позов задовольнити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.07.2017 року (справа № 750/2459/17; а.с. 14, 15), і мають спільну повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка навчається на 4 курсі Національного медичного університету імені О. О. Богомольця (денна, контрактна форма навчання), який закінчує в 2021 році; згідно з контрактом загальна вартість навчання становить 108876 грн, а посеместрова - 9073 грн (а.с. 8, 16, 22, 23). Третя особа стипендію не отримує, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають значення. За приписами частини першої статті 191 Кодексу аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Як випливає з письмових пояснень третьої особи і показань позивача, яку судом допитано в якості свідка, місцем постійного проживання третьої особи, є адреса, за якою проживає позивач: [ADDRESS]; за вказаною адресою третя особа має окрему кімнату, де зберігаються її речі; матеріальне утримання третьої особи здійснює саме позивач. Суд вважає, що показання свідка спростовують позицію відповідача про відсутність у позивача права звернення до суду з цим позовом, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання третьої особи. Втім, виходячи з того, що відповідач має стабільний заробіток і отримує пенсію, водночас враховуючи незадовільний стан здоровя відповідача, наявність у нього ІІІ групи інвалідності та документально підтверджену потребу періодичного лікування в умовах стаціонару, що потребує значних фінансових витрат, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів не в твердій грошовій сумі, як просить позивач, а в частці від заробітку (доходу) - в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу), без обмеження мінімального розміру аліментів, оскільки таке обмеження чинним Кодексом не застосовується при стягненні аліментів на утримання повнолітніх осіб (статті 182, 201 Кодексу). Оскільки третя особа досягає 23-річного віку до закінчення навчання в медичному університеті, аліменти належить стягувати до 03.05.2020 року включно. Таким чином, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial