Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

02.04.2021 року [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який навчається, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення сином навчання - 30.06.2023 року (а.с. 1, 33-36). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Крім сина [PERSON] , у позивача з відповідачем також є старші за віком повнолітні син та дочка. Позивач зазначає, що у 2007 році відповідач пішов з сім`ї. Матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надавав, що змусило її звернутися до суду із питанням про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2009 року з відповідача стягувалися аліменти на трьох дітей в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року шлюб з відповідачем розірвано. Після досягнення повноліття старшим сином та дочкою, на сина [PERSON] з відповідача стягувалися аліменти в розмірі ј частини до повноліття дитини. Позивач вказує, що син зареєстрований за місцем проживання батька, але постійно проживає разом з нею. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. Син з 01.09.2019 року навчається за контрактом у Фаховому коледжі «Освіта» закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» 4 рівня акредитації на 2-му курсі денної форми за спеціальністю «інженерія програмного забезпечення» зі строком навчання до 30.06.2023 року, стипендію не отримує. Згідно договору про навчання № 55725 від 19.07.2019 року, вартість навчання становить 52 000 грн. Позивач стверджує, що відповідач уникає спілкування з сином і не бажає підтримувати з ним родинний зв`язок. Син потребує нормального харчування, придбання одягу, взуття, канцелярського приладдя, книжок, відпочинку, коштів на проїзд, тощо. [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, тому потребує кошти на лікування, після пологової черепної спинально-мозкової травми у нього синдром вегетативної дисфункції, проблеми з тиском, псоріаз. Сину не рекомендовані перенавантаження, тому одночасно вчитися та працювати [PERSON] невзмозі. Можливості самостійно утримувати сина на час його навчання в учбовому закладі немає, оскільки вона являється інвалідом по зору і працювати по спеціальності не може, працює кур`єром і отримує мінімальну заробітну плату, а її пенсія складає 1 769,00 грн. Щомісячні витрати на навчання сина становлять 1 300 грн. Відповідач отримує пенсію за вислугою років, як колишній військовослужбовець - полковник Збройних сил України. Офіційно відповідач не працює, розмір пенсії відповідача складає 16 800 грн. У відповідача є малолітня дитина, стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року позов було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 28). Ухвалою суду від 07.06.2021 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання та за клопотанням позивача витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відомості щодо перебування відповідача на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та про розмір отримуваної пенсії (а.с. 37-38). Відповідачем подано відзив від 20.07.2021 року на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів у заявленому розмірі ј частки його доходу та призначити аліменти на продовження навчання сина [PERSON] у розмірі 1/8 частки від доходу на особистий рахунок повнолітнього сина у відділенні Державного ощадного банку України на період до 30.06.2023 року. Відзив відповідач обґрунтовує тим, що позовні вимоги ним визнаються не у повному обсязі. Зазначає, що позивачу достеменно відомо про те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO], та мати [PERSON] , [INFO], яка є пенсіонеркою. 07.06.2021 року його мати перенесла ішемічний інсульт та має хронічні хвороби: гіпертонічну хворобу ІІІ степеню та цукровий діабет. Пенсія за віком його матері складає 3 583,48 грн. Він несе усі фінансові витрати на лікування матері та підтримання її здоров`я. Також він має хронічні хвороби отримані внаслідок проходження військової служби, у зв`язку із чим потребує щорічного проходження обстеження, лікування і вкладання коштів для підтримання свого здоров`я. До його щомісячних витрат також належать комунальні платежі та плата за трикімнатну квартиру в м. Києві, де зареєстрований їх син [PERSON] . Вказує, що після народження в іншому шлюбі наймолодшого сина [PERSON] , протягом останніх восьми років він продовжував сплачувати аліменти у розмірі ј частини свого доходу на утримання сина [PERSON] і не звертався до суду з позовом про зменшення частки аліментів, а також добровільно ніс додаткові витрати на утримання сина. Враховуючи те, що він являється учасником бойових дій, позивач до нього з питання надання документів для отримання сином Дарієм державної цільової підтримки для здобуття освіти не зверталася, а надані позивачем довідки щодо стану здоров`я сина не свідчать про хронічні хвороби, які заважають сину працювати чи здійснювати фізичну активність. Зазначив, що готовий надавати сину допомогу у розмірі 1/8 частини від свого доходу. Не відповідають дійсності посилання позивача на те, що він не підтримує зав`язків із сином. У поданій позивачем відповіді на відзив позивач вказує, що наведені у відзиві на позов доводи відповідача безпідставні, а тому позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні частково заперечували проти позову, надали пояснення викладені у відзиві на позов. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місцерозгляду справи, суду подав заяву про розгляд справи без його участі, у заяві зазначив, що позов підтримує. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Позивач та відповідач є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2009 року по справі № 2-1491/1-09 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку, починаючи з 27.02.2009 року і до повноліття дітей (а.с. 10-10 зв.). З огляду на дату народження [PERSON] , [INFO] , він досяг повноліття [INFO] , отже стягнення аліментів на його утримання припинилось. Відповідно довідки Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» від 11.03.2021 року № 8441, [PERSON] навчається у Фаховому коледжі «Освіта» закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на другому курсі денної форми навчання за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» за контрактом, стипендію не отримує, термін навчання з 01.09.2019 р. по 30.06.2023 р. (а.с. 8). Відповідно до договору № 55725 про навчання від 19.07.2019 року, укладеного між позивачем та навчальним закладом, вартість освітньої послуги [PERSON] становить 52 000 грн. (а.с. 9-9 зв.). Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. [PERSON] досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовжує навчатись. [PERSON] навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину відповідача можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Повнолітня дитина сторін по справі проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 17, 18). Мати [PERSON] [PERSON] , згідно довідки від 23.03.2021 р. № Es-00000003, працює в ТОВ «Есте Лаудер Україна» на посаді кур`єра, дохід позивача за період з 01.09.2020 по 28.02.2021 склав 75 699,25 грн. (а.с. 18). Відповідно пенсійного посвідчення та довідки про доходи, позивач є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, щомісячний розмір її пенсії по інвалідності з 01.12.2020 року по лютий 2021 року складав 1 769 грн. (а.с. 19, 20). Відповідач [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] . У ході розгляду справи відповідач суду пояснив, що розмір його пенсії перевищує 16 тисяч гривень, він не працює, погоджується сплачувати аліменти на період навчання сина у розмірі одного прожиткового мінімуму та у відзиві на позов зазначив, що визнає позовні вимоги у розмірі 1/8 частки від доходу. Позивач просить стягнути аліменти на період навчання повнолітнього сина у розмірі ј частки доходів відповідача. Судом безспірно встановлено, що до досягнення повноліття сина [PERSON] відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі ј частки з усіх видів доходів. З урахуванням приписів ст. 182 СК України суд приймає до уваги ті обставини, що на утриманні відповідача ще знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , також відповідач зобов`язаний надавати допомогу своїй хворій матері [PERSON] , [INFO]., яка відповідно виписки № 5552 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого у період часу з 07.06.2021 по 18.06.2021 знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ішемічний інфаркт у ВББ. Разом з тим, суд враховує, що мати відповідача [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої становить 3 583,48 грн., до того ж, остання, окрім відповідача, ще має повнолітню доньку, яка зобов`язана допомагати своїй матері. Інших непрацездатних осіб або неповнолітніх дітей, які б знаходились на утриманні відповідача, судом не встановлено. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно положень ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з урахуванням зібраних по справі доказів, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] , який потребує такої допомоги у зв`язку з навчанням на денній формі навчання. З огляду на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення дитини, яка продовжує навчання, та беручи до уваги встановлені судом обставини, наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення з [PERSON] аліментів на дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання у Фаховому коледжі «Освіта» закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна», починаючи з 02.04.2021 року по 30.06.2023 року. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають, так як позивач не надала доказів стосовно можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому розмірі. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти слід стягнути з дня подачі позову до суду, а саме з 02.04.2021 року по час навчання третьої особи [PERSON] у навчальному закладі - по 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна». Відповідно норми ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та судових витрат у даній справі сторонами не заявлялось. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішувалось.

Outcome: partial