Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

01.09.2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначають, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.02.2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13040,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав свої зобов`язання з надання кредиту, проте [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконала, тому станом на 15.07.2020 року виникла заборгованість в сумі 46428,69 грн, яка складається з наступного: 10993,34 гривень заборгованості за кредитом, 12073,95 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 23361,40 грн. заборгованості за пенею. Відповідач зобов`язалася здійснювати повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, але вона добровільно не розрахувалася. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту в розмірі 46428,69 гривень і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 2102 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Позовні вимоги підтримують повністю і просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10993,34 грн., заборгованості за відсотками в сумі 12073,95 грн. Щодо стягнення заборгованості за пенею просить застосувати строк позовної давності і стягнути пеню в сумі 2198,63 грн. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14.02.2013 року (а.с.13) відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13040,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підтвердженням підписання Угоди є заява відповідача (копія на а.с. 14). Відповідно до даної заяви відповідач, ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, згоден з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в даній заяві. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Станом на 15.07.2020 року у відповідача виникла заборгованість за договором б/н від 14.02.2013 року, яка згідно розрахунків, наданих позивачем (а.с. 5-7), становить 46428,69 гривень. Згідно із п. 3 ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.526 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст.258 ч.2 п. 1) позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до наданого до позову розрахунку а.с. (5-7) станом на 15.07.2020 року судом встановлено, що пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму 439,73 гривень за період з 30.09.2019 року по 15.07.2020 року становить 3078,17 гривень, які і підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором б/н від 14.02.2013 року на загальну суму 26144, 51 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 10993,34 гривень, 12073,95 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 3078,17 гривень заборгованості за пенею. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2102 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 26144, 51 грн. х 100% : 46428,69 грн. ціни позову = 56,30 %), тобто 56,30 % від суми сплаченого судового збору (56,30 % х 2102 грн:/100% = грн), що складає 1183, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial