Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області (далі-позивач) звернулася до суду в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про позбавлення батьківських прав. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані за вказівкою матері. Позивач вважає, що відповідач не виконує належним чином батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Так, ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 14.07.2014 до [PERSON] було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Малолітнього [PERSON] було передано під опіку бабусі [PERSON] , у якої він часто проживав і до цього, оскільки мати постійно змінювала місце проживання, не мала постійного доходу. Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 25.02.2015, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.118 КК України. На підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.03.2015 № 88, [PERSON] повернено матері [PERSON] за її бажанням для подальшого виховання. Протягом 2015-2018 років сім`я [PERSON] перебувала на контролі служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, Чернігівського відділення Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, соціальних служб. В ході перевірок, які проводилися зазначеними органами, встановлено, що умови проживання сім`ї [PERSON] задовільні, однак відповідач зловживає алкогольними напоями. Крім цього, 17.08.2019, відповідач зверталася до служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області із заявою, в якій просила влаштувати дитину до центру соціально-психологічної реабілітації дітей у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем у сім`ї, однак за заявою матері від 11.09.2018, дитину було повернуто до сім`ї. Також, у 2018 році [PERSON] поїхала в невідомому напрямку, залишивши малолітнього [PERSON] , у зв`язку з чим дитину було влаштовано до КУ "Пологівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР, де дитина перебуває й на теперішній час. Під час перебування дитини у зазначеному закладі, [PERSON] жодного разу не відвідала сина, іноді телефонує йому, однак перебуваючи в нетверезому стані. Позивач вважає, що наявні факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, а тому є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання по суті не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив чи будь-яких заяв та клопотань не надала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює керівником КЗ «Центр соціальних служб для дітей, сім`ї, дітей та молоді» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області. Сім`ю [PERSON] знає, оскільки ця сім`я перебуває на обліку КЗ «Центр соціальних служб для дітей, сім`ї, дітей та молоді» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області. Центром, впродовж 3 років, приблизно 3-4 рази на рік проводилися перевірки умов проживання сім`ї [PERSON] . Свідок безпосередньо виїжджала спільно з працівниками служби у справах дітей та поліції за місцем проживання відповідача та її сина. Під час виїздів з`ясовувалося, що відповідач постійно змінювала співмешканців, на момент відвідування дитини разом з матір`ю не було, а де саме була дитина відповідач не могла пояснити. Був випадок, коли під час виїзду дитина сиділа на лавочці з прабабусею, яка проживала по-сусідству з онукою [PERSON] , при цьому де саме була [PERSON] ані бабуся, ані її син не знали. Також від [PERSON] відчувався запах спиртного. Свідок пояснила, що у відповідача низький рівень виховного потенціалу. Заслухавши пояснення учасників провадження, допитавши свідка, всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] . Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 23.09.2008, відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, батьком [PERSON] є [PERSON] . Протягом 2015-2018 років сім`я [PERSON] перебувала на контролі служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, Чернігівського відділення Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, соціальних служб, Чернігівському районному центрі соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді. Згідно актів попередження про можливість адміністративної відповідальності від 20.02.2017, 12.09.2017, відповідач неодноразово попереджалася про адміністративну відповідальність за невиконання обов`язків щодо виховання дитини. Згідно актів обстеження умов проживання від 20.02.2017, 12.09.2017, встановлено, що умови проживання сім`ї [PERSON] задовільні, наявні продукти харчування, однак, [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Відповідно до характеристики, наданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області від 06.02.2019, відповідач негативно характеризується за місцем проживання, оскільки зловживає спиртними напоями, не приймає участі у вихованні свого сина, вихованням дитини займається бабуся. Згідно заяви [PERSON] від 17.08.2018 начальнику служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, відповідач просить влаштувати сина [PERSON] , оскільки у [PERSON] склалося скрутне матеріальне становище та вона бажає влаштуватися на роботу в іншій області. Згідно з копією листа директора опорного навчально-виховного закладу «Чернігівська загальноосвітня школа I-III ступенів імені Героя Радянського Союзу А.М. Темника» Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області від 02.10.2018 № 01-18/283, [PERSON] з 01.10.2018 не відвідує зазначений заклад, де перебуває дитина невідомо, його мати [PERSON] на телефонні дзвінки класного керівника не відповідає. Відповідно до заяви [PERSON] від 03.10.2018, остання просить влаштувати правнука [PERSON] до центру реабілітації дітей, оскільки його мати [PERSON] залишила сина та поїхала в невідомому напрямку. Згідно з копією листа директора КУ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Запорізької обласної ради від 29.01.2019 № 01-1664, [PERSON] перебуває у зазначеному центрі вдруге з 04.10.2018. За час перебування у закладі дитину тричі відвідувала бабуся з тіткою та один раз батько, мати систематично телефонує дитині, однак жодного разу не відвідувала сина. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням №09 від 08.02.2019, останню доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року«Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні позивачем було доведено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини [PERSON] , зокрема не приділяє уваги своїй дитині, ухиляється від її належного виховання, не спілкуються з дитиною в достатньому обсязі, зловживає алкогольними напоями, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими і заявленими з метою захисту прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] , а тому підлягають задоволенню. Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї малолітньої дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved