Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

01.12.2020 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Наразі син досяг повноліття, є студентом навчального закладу у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач отримує заробітну плату, а отже має можливість утримувати сина, інших утриманців не має. На підставі викладеного [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2020 провадження по справі відкрито та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду відповідач не повідомив, заперечень (відзиву) на позов не надавав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.11.2020 (а.с. 10). Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] - копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , актовий запис № 09 (а.с. 5). Встановлено, що на даний час [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Липковатівського аграрного коледжу (а.с. 12). [PERSON] мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 13). Крім того, [PERSON] надала суду копії медичних документів, з яких вбачається, що [PERSON] має хворобливий стан здоров`я та є інвалідом з дитинства ІІ групи. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Коментарями до ст. 199 СК України роз`яснено, що обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. З вищенаведеного вбачається, що при вирішенні питання стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та визначення їх розміру має значення зокрема встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби дитини, яка продовжує навчання, в отриманні такої допомоги. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки він продовжує навчання, його мати, [PERSON] є єдиною особою, яка несе витрати на його утримання, в той час, коли батько [PERSON] також має змогу надавати матеріальну допомогу, так як має задовільний стан здоров`я, отримує заробітну плату, інших утриманців не має. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище позивача [PERSON] , реальну можливість відповідача [PERSON] сплачувати аліменти на користь сина [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов [PERSON] і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23-х річного віку. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved