Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся із заявою, якою просить суд звернути стягнення на нерухоме майно, а саме будівлю лазні площею 536,8 кв.м., що розташована в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області [ADDRESS], яка належить відповідачу, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки останній добровільно не виконує взяті на себе зобов'язання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак направив заяву, яким просив слухання справи проводити у його відсутність, позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча належним чином та завчасно був повідомлений про слухання справи і клопотання до суду з приводу слухання даної справи не направляв. В зв'язку з чим і на підставі вищевикладеного та враховуючи положення ст. ст. 224, 225 ЦПК України судом вирішено проводити слухання справи за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 26 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір кредиту № 280-17/036, відповідно до умов якого останньому надано грошові кошти в розмірі 99 000 доларів США зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 25 квітня 2012 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між сторонами 27 квітня 2007 року укладено іпотечний договір (а.с.17-19), згідно якого відповідач передав позивачу у заставу належне йому (а.с.26-28) спірне у даній справі нерухоме майно, а саме будівлю лазні площею 536,8 кв.м., що розташована в [ADDRESS] 26 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] та 17 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитні договори, в забезпечення виконання зобов'язань по яким між позивачем та відповідачем були укладені іпотечні договори, предметом яких виступало спірне у справі нерухоме майно. Відповідно до договору іпотеки від 17 травня 2007 року укладеного між сторонами в якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], вартість предмету іпотеки та спірного нерухомого майна визначена в розмірі 326 300,00 доларів США (а.с.11). Як вказує представник позивача, в зв'язку з тим, що позичальники недобросовісно виконували умови укладених з ними договорів, банк звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з останніх заборгованості. Рішеннями цього суду з [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 2 030 633,08 гривень (а.с.7-8), з [PERSON] - 1 884 095,00 гривень (а.с.5-6), з [PERSON] - 1 458 135,00 гривень (а.с.9-10). Як на підставу звернення до суду та в обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, звернення до суду з даною позовною заявою є вимушеним кроком. Зазначені правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України). Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 ЦК України). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). Отже, враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем умови укладених з позивачем договорів не виконані, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність, на даний час підстав для відмови або часткової відмови у задоволенні позову, оскільки права позивача порушенні відповідачем, та підлягають судовому захисту. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог на підставі положень ст. 88 ЦПК України. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved