overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила позбавити [PERSON], що народився [INFO] в с. Кам'яна Балка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], що народилась [INFO] в с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 01.05.2010 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем і [INFO] народила доньку [PERSON]. З весни 2012 року припинили шлюбні відносини, а 13.09.2013 року шлюб було офіційно розірвано. Донька проживає з позивачкою, а відповідач ухилявся від виконання будь-яких батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, а надав заяву в якій вказав що згоден на позбавлення батьківських прав. Представник Органу опіки та піклування Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні просила позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.09.2013 року видно, що шлюб зареєстрований 01.05.2010 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. А із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 31 від 17.09.2010 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 26.07.2017 року підтверджено, що [PERSON], мешкаючи по [ADDRESS] забезпечує виховання та утримання доньки [PERSON], батько ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, а згідно висновку органу опіки та піклування від 01.08.2017 року доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 60 ч.1ЦПК України встановлено судом, що відповідач не забезпечує виховання, розвиток та утримання дитини, як передбачено ст. 150 СК України, а тому на підставі ст.ст. 164 ч.1 п. 2, 167 СК України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалась на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засідання позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.09.2015 року, при цьому спільних неповнолітніх дітей не мають. Як випливає з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності та зловживання відповідачем алкогольними напоями між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З січня 2017 року сторони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та проживання з відповідачем однією сімєю, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалась на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; своїми заявами позивач повідомила про підтримання позову, а відповідач - про його визнання. Згідно положень частини другої статті 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2003 року, при цьому мають спільну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З травня 2017 року сторони проживають окремо, вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки сторони не бажають подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, пред'явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання в розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для повнолітньої особи, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач проживає окремо від сімї, при цьому не надає матеріальної допомоги на її особисте утримання, якої вона потребує в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином; у телефонному режимі він повідомив про визнання позову. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 02.03.2016 року, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В квітні 2017 року сторони припинили сімейні відносини і з цього часу проживають окремо, при цьому відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги, якої вона потребує в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання є такою, що ґрунтується на законі. Водночас, з урахуванням того, що позивач наразі вживає заходів щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина і того, що Кодекс не встановлює мінімальний розмір аліментів, які стягуються на утримання дружини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.08.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку тобто до 14.09.2019 року включно. За таких обставин, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом, просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Позов мотивується тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.04.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.04.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, 08.07.2017 р. набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено стягнення мінімального розміру аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися, позивач надала в судове засідання заяву, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні відповідно до ст. 130 ЦПК України. Дослідивши подані докази, а саме копії свідоцтва про народження дітей (а.с. 6, 8), з яких вбачається, що відповідач є батьком дітей, копію довідки з місця проживання (а.с. 9), з якої вбачається, що діти проживають разом з матірю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, копію паспорту позивача, копію рішення суду про стягнення аліментів (а.с. 11), суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу їх батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача, яка має на утриманні малолітню дитину, матеріальний стан відповідача, аліментів іншим особам не платить. Згідно положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить визначити їй додатковий строк терміном 2 тижні з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 06 лютого 2004 року. Мотивує це тим, що є спадкоємцем після смерті батька, але своєчасно в шестимісячний строк не звернулася до державної контори для оформлення спадщини, у зв»язку з тим, що у період з 02.08.2004 року по 14.08.2004 року знаходилася на стаціонарному лікуванні. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання ним судової повістки, причини неявки свого представника суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 06.02.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №303556 та є батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №287575, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ТП №342727. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай). З повідомлення Овруцької ДНК № 1378/01-16 від 09.08.2017 р. видно, що після померлого 06 лютого 2004 року [PERSON] спадкова справа не заводилась, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не звертались. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. З матеріалів справи видно, що постановою Овруцької ДНК №1319/02-31 від 25.07.2017 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у звязку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. N 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріальної контори, оскільки в період з 02.08.2004 року по 14.08.2004 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Іванівській лікарні, про що свідчить довідка від 15.07.2017 року №07/14, а тому суд вважає, що остання пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк в два тижні для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

\~\~\~\~\~ 01.08.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON]., за яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.09.2006 року Ленінським відділом РАЦС Миколаївського МУЮ, актовий запис № 548, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинились більше одного року, причиною розлучення є несумісність характерів.\~\~ \~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] на судовий розгляд справи не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. \~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, предявлений до нього позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2006 року. \~ Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. \~Шлюбні відносини подружжя припинились більше року тому, сумісне життя останніх не склалось. \~\~\~\~\~\~ В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в розмірі 640 гривень. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

01.08.2017 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим , що він як член КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області у 1996 р. отримав сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER]. Після звернення до Любашівської районної державної адміністрації Одеської області з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації виявилось , що вказаний сертифікат було втрачено, про що було зроблене відповідне оголошення в газеті «Хлібороб». Посилаючись на те , що відповідно до довідки Відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області йому був виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER] , просив суд визнати його право на земельну частку ( пай) розміром 7,19 у.к.г. із земель КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області. Позивач у судове засідання не з»явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність , у якій зазначив , що позов підтримує. Представник відповідача - Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з»явився , надіславши до суду лист про розгляд справи у його відсутність , вказавши , що заперечень у справі немає. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились , повідомивши суд листами про розгляд справи у їх відсутність та вказавши , що заперечень по справі не мають. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Судом встановлено, що позивачеві відповідно до довідки Відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за №974/111-17 від 18.07.2017 р. на підставі рішення № 429 від 06.11.1996 року був виданий сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER] із земель КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області , про що свідчить реєстраційний запис в книзі реєстрації під номером № 641 від 07.03.1997р. Вартість земельної частки(паю) розміром 7,19 у.к.г. станом на 2017р. становить 147528 грн. 13 коп.( а.с.- 5) Як видно з довідки Боківської сільської ради Любашівського району Одеської області № 318-02-14 від 18.07.2017 р. [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку ( пай) розміром 7,19 у.к.г. із земель КСП «Прогрес» Любашівського району Одеської області (а.с.-6) Як вбачається з оголошення в газеті «Хлібороб» про втрату вказаного сертифікату було надруковане відповідне повідомлення ( а.с.-7) Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

01.08.2018 [PERSON] звернулася в суд з заявою про визнання її батька [PERSON] безвісно відсутнім. Заяву обґрунтовує тим, що її біологічним батьком є [PERSON], [INFO], уродженець Російської Федерації Ростовської області хутір Веселий. Вказує, що після її народження в 1980 році батько залишив сім'ю і з того часу відомості про батька відсутні. Він ніколи не виходив на зв'язок та не цікавився її життям. Зазначає, що вона вийшла заміж за громадянина Німеччини, та має намір переїхати до нього на постійне місце проживання. Для оформлення відповідних документів заявник зобов'язана надати заяву від обох батьків про відсутність у них матеріальних претензій до неї. В зв'язку з тим, що заявнику невідоме місце перебування її біологічного батька, тому виникла необхідність визнати його безвісно відсутнім. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав. Просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім, так як більше року останній відсутній по місцю постійного проживання, місце перебування невідоме. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника заявника [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON] які підтвердили, що по місцю постійного проживання [PERSON] відсутній з 1980 року, на даний час немає жодних відомостей про місце його перебування, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про достатність підстав, передбачених ч.1 ст. 43 Цивільного Кодексу України, необхідних для визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Згідно з повідомленням Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області від 25.07.2018 року №1020 (а.с.6) встановити контактні дані чи адресу проживання [PERSON] не є можливим. Як вбачається з повідомлення Відділу ведення ДРВ виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 15.08.2018 року, у базі даних Державного реєстру виборців відсутні відомості про [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, в суді встановлено, що [PERSON] більше року відсутній по місцю постійного проживання, де відсутні відомості про місце його перебування, тому суд заяву задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

01.08.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 01.12.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та дружиною. З серпня 2017 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сімґї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. Згідно з ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). \~ \~ \~ \~З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України\~ слід повернути позивачу з державного бюджету 352,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. сплаченого судового збору.\~\~ Також до задоволення підлягає вимога позивача щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правову допомогу в розмірі 500 грн, що підтверджено документально (а.с.13-17).\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved