Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

01.11.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.01.2016 у розмірі 12741 гривня 83 копійки, яка складається з: 8886 гривень 11 копійок заборгованість за кредитом, 1048 гривень 54 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, 1777 гривень 20 копійок заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 1029 гривень 98 копійок, а також судові витрати в сумі 1378 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.01.2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 9407,37 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач мала надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Він зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами», Тарифами складають між ним та Банком кредитний договір. Позивач виконав свої зобовязання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором, в результаті чого станом на 20.10.2016 має вищевказану заборгованість. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач у судове засідання не зявилася, однак надала письмову заяву в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розгляд справи проводити без її участі. Зазначила також, що в неї багатодітна та малозабезпечена сімя, має трьох неповнолітніх дітей, ніде не працює, чоловік отримує мінімальні заробітну плату, інших доходів сімя не має у звязку з чим на даний час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.01.2016 року відповідач [PERSON] отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 9407,37 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач мала надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. (а.с.6). Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.3) встановлено, що станом на 20.10.2016 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 12741 гривня 83 копійки, яка складається з: 8886 гривень 11 копійок заборгованість за кредитом, 1048 гривень 54 копійки заборгованість по процентам за користування кредитом, 1777 гривень 20 копійок заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 1029 гривень 98 копійок, а також судові витрати в сумі 1378 гривень. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку а відповідачем визнано повністю, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Не викликає у суду сумнівів і правильність нарахування банком процентів за визначеною Генеральною угодою ставкою 18% річних. В звязку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12741 гривня 83 копійки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 22.01.2016 року на загальну суму 12741 гривня 83 копійки. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України\~понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень 00 коп. підлягають стягненню на його користь з відповідача. Крім того, відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки її сімя малозабезпечена, про що свідчить довідка Управління соціального захисту населення № 6/5398 від 21.10.2016 року. Відповідач має трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Таким чином, з урахуванням розміру стягуваної суми, матеріального стану відповідача, суд вважає за потрібне відстрочити виконання рішення суду щодо стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 14119 грн. 83 коп. на один рік, тобто до 20.02.2018 року. На підставі викладеного та ст. ст. 11, 16, 526, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved