Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 10232 нерухомого майна - садового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0, 0479 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-МК № 012784 від 27.11.1997 року, укладений між відповідачем [PERSON] , з однієї сторони, та нею, [PERSON] , з другої сторони, посвідчений на Товарній Біржі «Південна товарна біржа» 18 листопада 1999 року, зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 10232 від 18.11.1999 року, зареєстрованого в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 73 від 23.11.1999 року; визнати за нею, [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0, 0479 га, яка розташована на території м. Миколаєва СВТ «Зорька» № 132. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що положенням даного Договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібно, відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», таким чином позивач вважала, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, договір купівлі-продажу земельної ділянки з Відповідачем не укладався, оскільки сторони вважали, що з укладанням договору купівлі - продажу садового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0, 0479 га, до позивача, перейшло право власності і на земельну ділянку, на якій розташований садовий будинок. З моменту укладення договору купівлі-продажу позивач користується земельною ділянкою в особистих цілях, жодних претензій до неї від колишнього власника з приводу незаконного придбання чи користування землею не було. Таким чином, у позивача об`єктивно існує перешкода у реєстрації права власності на земельну ділянку, яку неможливо вирішити у позасудовому порядку. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 16.06.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відповідач відзив та клопотання до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 10232 купівлі - продажу нерухомого майна - садового будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0, 0479 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-МК № 012784 від 27.11.1997 року (а.с.20). Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 18 листопада 1999 року на Товарній Біржі «Південна товарна біржа», зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 10232 від 18.11.1999 року, та 23.11.1999 року зареєстрований в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером 73. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. Аналізуючи викладене,

Outcome: approved