Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно їх спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та змінити прізвище [PERSON],[INFO], на прізвище його матері «[PERSON]» При цьому позивач посилалась на те, що відповідач тривалий час вихованням дитини не займається, будь-якої допомоги на утримання сина не надає, про дитину не піклується та не виявляє бажання спілкуватись з сином. Дитина, в свою чергу, не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки з 2012 року жодного разу його не бачила, а в спілкуванні з позивачем ніколи не цікавилась батьком. У судове засідання позивач подала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду надійшла заява [PERSON], в якій він повністю визнає заявлені позивачем вимоги щодо позбавлення його батьківських прав та не заперечує проти зміни прізвища [PERSON],[INFO], на прізвище по його матері «[PERSON]», просить справу розглядати за його відсутності . Представник 3-ої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку- шляхом направлення поштової кореспонденції, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від нього до суду не надходило. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, 28.10.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області у цей же день зроблено відповідний актовий запис № 185.(а.с.10) [INFO] у позивача та відповідача народився син - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження 29.06.2011 р. зроблено відповідний актовий запис № 113 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. (а.с.11) З 2012 року позивач з відповідачем проживають окремо, неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2015 року шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірваний. З моменту припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкування з нею. Суд бере до уваги, що відповідач, як батько дитини, починаючи з 2012 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст. ст. 150, 157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Під час розгляду та вивчення наданих документів встановлено, що батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають з 25.03.2013 р., з пояснень [PERSON] фактичні сімейні стосунки з батьком дитини припинилися з 2012 року. Малолітній [PERSON] залишився проживати разом із матір'ю. З тих пір батько дитини не підтримує ніякого зв'язку з сином,не бере участі у вихованні та розвитку останнього, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з ним, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров'ям дитини , її утриманням займається матір, [PERSON] Малолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], яка створює для дитини належні умови для проживання та розвитку. Згідно з інформацією адміністрації амбулаторної загальної практики сімейної медицини сел.. Високий центру первинної медико-санітарної допомоги м. Мерефа Харківського району, де [PERSON] перебуває на обліку з жовтня 2012 по теперішній час. Догляд за дитиною здійснює мати, завжди на оглядах у лікарів була тільки мати, яка виконує усі рекомендації лікаря. Батька дитини, [PERSON], до лікувального закладу за інформацією про стан здоров'я його дочки не звертався. Згідно інформації, наданої вихователем ФО-П [PERSON] «[INFO]»» у відповідь на адвокатський запит, [PERSON], [INFO], відвідує групу «[INFO]»» за адресою: [ADDRESS], з 02.09.2015 р. по теперішній час. Дитина має достатній рівень розвитку, швидко засвоює необхідні навички та знання відповідного віку, цікавиться настільними іграми та іграми з конструкторами. Михайлу подобається відвідувати фізкультурні заняття, він намагається активно приймати участь в фізкультурних іграх та конкурсах. Загальний фізичний розвиток [PERSON] відповідає віковим нормам. Негативних особливостей характеру та поведінки немає. Дитина не конфліктна, спокійна, привітлива,любить спілкуватися з однолітками. Зі слів вихователя відомо, що дитину до «[INFO]»» приводять та забирають [PERSON] та [PERSON], відповідно відносяться до виховання дитини, цікавляться його успіхами, приймають активну участь в суспільному житті дитячого садка. Інші особи з боку дитини ніколи не були присутніми на святах «[INFO]»», батьківських зборах,інших заходах та не відвідували групу.(а.с. 14) Відповідно до копії нотаріально засвідченої заяви відповідача [PERSON], висловлену компетентним органам України від 08.10.2015 року вбачається, що він повідомляє про свою відмову від батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], який народився в м. Вовчанськ Харківської області, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с.15) За таких обставин, суд приходить до висновку, що вищенаведені фактори у сукупності можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини через свідоме нехтування своїми обов'язками, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, мотивованими та таким, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Статтею 166 Сімейного кодексу України передбачені правові наслідки позбавлення батьківських прав, відповідно до яких особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном, піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином, у разі позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина і, відповідно, втрати останнім прав, заснованих на спорідненості дитини, суд вважає за доцільним змінити дитині прізвище. Згідно ч.4 ст. 148 Сімейного кодексу України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєно прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. Відповідно до ч.5 ст. 148 Сімейного кодексу України у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини (). Частинами 1,2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складання актових записів цивільного стану. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року за № 96/5 є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення судупро визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 2.21 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису цивільного стану, до якого вносяться зміни. Оскільки перший примірник актового запису цивільного стану про народження дитини зберігається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області , то вносити зміни до даного актового запису може тільки відділ державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області . Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved