Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2017 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 25 грудня 2019 року складає 18567,36грн., з них: 13045,12грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 2511,23грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 1650,66грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи 500,00грн. фіксована частина та 860,35грн. процентна складова. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судового виклику рекомендованим листом з повідомленням, яке повернулося за непроживання, та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 20 квітня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами заяви разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку "Універсальна" у розмірі 5000,00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42,00%, тобто щомісячна базова ставка за тратами становила 3,5%, з розрахунку 360 днів у році (а.с. 10-12). Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань нараховується у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих прострочених процентів і комісій. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 84%. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, строк дії картки - 10/22 (а.с. 53). Відповідач належним чином умов договору не виконувала. На погашення кредитних коштів оплату проводила частково та з порушенням термінів, останній раз 04 грудня 2019 року. Позивач надав розрахунок, за яким станом на 25 грудня 2019 року складає 18567,36грн., з них: 13045,12грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 2511,23грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 1650,66грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи 500,00грн. фіксована частина та 860,35грн. процентна складова. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 24.01.2019 року у справі №5017/1987/2012 висловила правову позицію, яка полягає в тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Як вбачається з кредитного договору сторони погодили, що у випадку невиконання зобов"язання щодо повернення кредиту застосовується процентна ставка у розмірі 84%. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обгрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved