Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

01.12.2017 р. до суду поштою надійшла позовна заява, згідно якої позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н 31.10.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 18977,61 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами, укладеними між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.10.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 26858 грн. 38 коп., з яких: 6215 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 2 грн. 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8749 грн. 60 коп. заборгованість за пенею та комісією, 11891 грн. 41 коп. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 31.10.2013 р. у сумі 26858 грн. 38 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримав, просив задовольнити. 03.01.2018 р. [PERSON] надано заперечення на адміністративний позов, згідно яких відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Зазначив, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло - 31.03.2014 р., тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився - 31.03.2015 р. Позовна заява подана - 01.12.2017 р., тобто більше ніж через два роки і вісім місяців з моменту закінчення позовної давності. Вказує, що позовні вимоги, щодо покладення на нього обов'язку уплатити пеню за прострочення сплати кредиту та процентів, не підлягає задоволенню у зв'язку із закінченням позовної давності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечення на позовну заяву підтримав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки всі кредити ним погашені. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.10.2013 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду (далі Угода) про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яка була укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обовязків по кредитному договору № SAMDN40000010653292 від 21.12.2006 р. (далі «Договір 1»), № SAMDN34000015258491 від 02.08.2007 р. (далі «Договір 2»), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 8). Згідно п. 1.1.1 Угоди, сторони узгодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 159,97 грн., комісію на 947,35 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 1729,14 грн. Відповідно до п. 1.1.2 Угоди, заборгованість до Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 321,55 грн. Згідно п. 1.2.1 Угоди, сторони узгодили по Договору 2 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 9054,95 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 0,04 грн. Відповідно до п. 1.2.2 Угоди, заборгованість до Договору 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 20356,07 грн. Дата остаточного погашення заборгованості по Договору 2 30.04.2014 р. (п. 1.2.3 Угоди). Згідно п. 1.3 Угоди з метою забезпечення виконання обовязків по Договорам, позичальник зобовязується в день підписання Генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому банківському рахунку у розмірі 1700 грн. Відповідно до п. 2.1 Угоди банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 18977 грн. 62 коп. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі на строк 06 місяців з 31.10.2013 р. по 30.04.2014 р. в обмін на обовязок позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 3162,94 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.04.2014 р. Згідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Факт підписання Угоди не заперечується відповідачем. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Згідно цієї\~статті ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або тарифів банку позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Згідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Відповідач [PERSON] сплачував щомісячний обовязковий платіж починаючи з 31.10.2013 р. по 29.01.2015 р. Після 29.01.2015 р. щомісячні платежі відповідачем не вносилися, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором і не спростовується відповідачем (а.с. 6). Згідно розрахунку, наданого позивачем, непогашена заборгованість за договором № б/н від 31.10.2013 р. укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] станом на 19.10.2017 р. становить 26858 грн. 38 коп., з яких: 6215 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 2 грн. 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8749 грн. 60 коп. заборгованість за пенею та комісією, 11891 грн. 41 коп. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди (а.с. 6). Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобовязання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строком відповідно до вказівок, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в Генеральній угоді, умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобовязанням строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення заборгованості по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 11891 грн. 41 коп. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Так, на обґрунтування своєї заяви [PERSON] послався на те, що банк звернувся до суду з позовом з пропуском загального строку позовної давності три роки стосовно основної заборгованості та визначеного у п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовної давності в один рік стосовно вимог про стягнення пені, штрафу. Початок відрахування позовної давності відповідач відрахував з 31.03.2014 р., з моменту виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно правової позиції, яка була викладена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року по справі № 6-133цс14 за аналогічним позовом Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк «Надра» про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). З наданого позивачем [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 31.10.2013 р. вбачається, що останній платіж за договором у розмірі 50 грн. 00 коп. здійснено 29.01.2015 р., а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом подано в межах загального строку позовної давності Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за пенею, комісією та штрафом, які є за своєю правовою природою неустойкою, то такі вимоги заявлені за межами строку спеціальної позовної давності. Всупереч ч. 3 ст. 12 ЦПК України позивач не довів належними, достовірними і допустимими доказами поважність причин пропуску або переривання строку спеціальної позовної давності звернення з позовною заявою до суду, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 8749 грн. 60 коп. та штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди у розмірі 11891 грн. 41 коп. задоволенню не підлягають. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт № б/н від 31.10.2013 р. у розмірі 6217 грн. 37 коп., з яких: 6215 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 02 грн. 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн., відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2). Виходячи з положень п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від\~сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки [PERSON] є відповідачем, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з нього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 370 грн. 37 коп.

Outcome: partial