Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

01.12.2017 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , зазначаючи про те, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 03.12.2016 року, о 18 год. 00 год., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Transp Kasten», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по 249 км.+500 метрів автошляху М-18 зі сполученням Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, зі сторони м. Новомосковськ у напрямку м. Запоріжжя, який проходив в межах Синельниківського району Дніпропетровської області. Під час руху по вказаному автошляху, [PERSON] грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не врахував стан дорожнього покриття, яке на той час було обмерзлим, рухався по даному автошляху та при виникненні перешкоди для руху, а саме в момент виявлення, що попутній транспортний засіб марки «ЗАЗ Сенс», державний реєстраційний номер [NUMBER] , зменшує швидкість, не вжив заходів до зменшення швидкості транспортного засобу під його керуванням до швидкості перешкоди або до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, тому в порушення даних вимог здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Сенс», дрн [NUMBER] , який в той час знаходився у нерухомому стані на полосі свого руху. В результаті ДТП, позивач, як водій «ЗАЗ Сенс», дрн [NUMBER] , згідно висновку судово-медичної експертизи №452 від 23.02.2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому п`ятої кістки лівої кисті в нижній її третині зі зміщенням кісних уламків, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; закритий багатоуламковий перелом правої таранної кістки зі зміщенням кісних уламків, з діастазом кісткової тканини, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; рани в області правого колінного суглоба, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Позивач зазначає, що спричинені йому тілесні ушкодження потягли за собою необхідність проведення операцій та відновлення стану здоров`я. Під час лікування ним було витрачено 18923 грн 30 коп. на проведення операцій, медичні послуги, придбання ліків, що підтверджує фіскальними чеками, рахунками, випискою з медичної картки хворого, консультаційним висновком та іншими документами, доданими до позову. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно моральну шкоду. Пошкодження автомобіля, лікування, втрата здоров`я, стали причиною моральних страждань позивача. Він втратив душевний спокій, багато часу витрачав та витрачає на оформлення відповідних документів, проведення експертизи, лікування тощо. В результаті ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, перебував на лікуванні та наразі потребує подальшого лікування та довготривалої реабілітації. Крім фізичних страждань, в результаті ДТП, позивач відчуває сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сну, головні болі, страх транспортних засобів, підвищена нервовість. У зв`язку із незадовільною кардіограмою серця, направляється на лікування до лікаря-кардіолога. [PERSON] зазначає, що його моральний уклад життя був порушений, він втратив роботу. В зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальні збитки у сумі 18932 грн. 30 коп. та моральну шкоду у сумі 100000 грн. 00 коп. До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надав суду письмову заяву в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує, просить розгляд справи здійснювати без його присутності, а також звернув увагу суду на те, що саме відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП та є заподіювачем йому матеріальної та моральної шкоди. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, але до початку його проведення представник надав суду заяву про заперечення проти позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов від 11 червня 2018 року в якому зазначено, що [PERSON] хоч і є винуватцем ДТП, але в момент його вчинення перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк», якому належав транспортний засіб, тому саме він є відповідальним за відшкодування шкоди, завданої позивачу. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 03 грудня 2016 року о 18 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSP KASTEN», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , рухаючись по 249 км +500 метрів автошляху М-18 зі сполученням Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, зі сторони м. Новомосковськ у напрямку м. Запоріжжя, який проходить в межах Синельниківського району Дніпропетровської області. Під час руху по вказаному автошляху [PERSON] , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не врахував стан дорожнього покриття, яке на той час було обмерзлим, рухався по даному автошляху та при виникненні перешкоди для руху, а саме в момент виявлення, що попутний транспортний засіб марки «ЗАЗ Сенс», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , зменшує швидкість руху, не здійснив всіх заходів до зменшення швидкості транспортного засобу під його керуванням до швидкості перешкоди або до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в порушенні даних вимог здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Сенс», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який в той час знаходився не нерухомому стані на полосі свого руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Сенс», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи №452 від 23 лютого 2017 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому 5 п`ятої кістки лівої кисті в нижній її третині зі зміщенням кісних уламків, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; закритий багато уламковий перелом правої таранної кістки зі зміщенням кісних уламків, зі діастазом кісткової тканини кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; рана в області правого колінного суглоба, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. У відповідності з висновком судової авто технічної експертизи №6/10.1-139, яка проведена спеціалістом НДЕКЦ МВС України від 22 лютого 2017 року, водій автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSP KASTEN», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3, ПДР України в якому вказано: 12.3. «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSP KASTEN», державний реєстраційний номер: [NUMBER] , [PERSON] не відповідали вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, і в свою чергу, з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В зв`язку із викладеними обставинами, 14 червня 2017 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено вирок, який набрав законної сили 25 жовтня 2017 року на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, згідно резолютивної частини якого [PERSON] , працюючого старшим водієм - інкасатором ПАТ КБ «ПриватБанк», засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 роки. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, перебуває з даною організацією чи фізичною особою в трудових відносинах, і шкода заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Як вбачається із вищевказаного вироку суду, під час розгляду кримінального провадження досліджено та встановлено належність автомобіля «ЗАЗ Сенс» на праві власності [PERSON] , керування яким здійснював [PERSON] , а автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSP KASTEN» - на праві власності належав ПАТ КБ «Приватбанк», керування яким здійснював [PERSON] та перебування останнього у трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимозі закону, оскільки [PERSON] не є належним відповідачем у справі, виходячи з того, що останній перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк» під час вчинення ДТП, тому вказані позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, у зв`язку із чим в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 1172 ЦК України,

Outcome: dismissed