Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вищевказана заява вимоги якої мотивовані таким. Позивачам у даній справі належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 26.01.2004 р. ВАТ «АК «Свема». Наприкінці 2015 року позивачі вирішили зареєструвати своє право власності на частку вказаної квартири в реєстраційному органі, однак, дана дія не виявилась можливою, оскільки розмір частки в свідоцтві про право власності на житло не визначений. Крім того відповідач по справі [PERSON] згідно договору дарування отримав кімнату площею 10,5 кв.м в спірній квартирі, але розмір частини квартири в договорі визначений не був, а відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за відповідачем зареєстроване право власності на цілу частку спірної квартири. Третя особа [PERSON], є співвласником спірної квартири спільного заселення і має на праві власності визначену частку у розмірі 2/5 її частини. З урахуванням вищевикладеного, посилаючись на норми ст. 355, 357, 391 ЦК України позивачи просили визначити частки у праві спільної сумісної власності як їхні так і відповідача на вищевказану квартиру та визнати за ними право власності відповідно до визначених часток. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ч. 1. ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.\~Статтею 392 ЦК України,\~власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що даний позов заявлений з метою захисту законних інтересів позивачів та за умови визнання його відповідачем (що не суперечить закону та не порушує прав інших осіб) підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved