Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У грудні 2020 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради (далі - УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. В обґрунтування позову зазначає, що 10.02.2020 відповідач звернувся до УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради із заявою про призначення соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. Проте, при декларуванні доходів за період з 01.08.2019 по лютий 2020 року відповідач не надав повної інформації про свої доходи, зокрема, не зазначив власний дохід від продажу транспортного засобу за IV квартал 2019 року в сумі 46111,09 грн., та дохід своєї дружини [PERSON] від продажу транспортного засобу за IV квартал 2019 року в сумі 30000,00 грн., хоча обов`язок декларування всіх видів доходів покладений саме на заявника. Тому цей дохід не був врахований у середньомісячний дохід заявника, що призвело до незаконного призначення йому державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. У зв`язку з неправомірними діями відповідача, останньому були безпідставно надміру виплачені кошти в сумі 1970 грн. 65 коп. 03 червня 2020 року УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради було направлено повідомлення відповідачу із зазначенням суми виплаченої допомоги малозабезпеченим сім`ям і вказано термін для добровільного повернення коштів. Однак, кошти на рахунок управління від відповідача не надходили. Тому позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2020 року задоволено заяву судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Маршал І. М. про самовідвід у даній справі. 21 грудня 2020 року за ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області задоволено заяву судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області Зеленської В. І. про самовідвід у даній справі. На підставі розпорядження голови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року дану справу передано на розгляд Ізяславському районному суду Хмельницької області, оскільки після задоволених відводів та перебування судді Шевчука В. В. у відпустці неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2021 року головуючим суддею визначено Пашкевича Р. В. Ухвалою судді від 19 січня 2021 року прийнято позовну заяву УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 01 березня 2021 року за ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача про відвід головуючого у справі судді Пашкевича Р. В. відмовлено. Ухвалою суду від 01 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів із Славутського управління ГУ ДПС у Хмельницькій області. 25 березня 2021 року ухвалою суду відповідь позивача на відзив відповідача залишено без розгляду. Представник позивача Потапов Д. А. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду письмовий відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у ньому. Також, у судовому засіданні вказав, що у нього та його дружини будь-яких транспортних засобів не було і ніяких правочинів (продажу, обміну) стосовно них у 2019 році вони не здійснювали. Докази подані позивачем є неналежними та недопустимими, оскільки вони були надані без його та дружини дозволу, що є порушенням Закону України «Про захист персональних даних». Разом з тим вказав, що якби він та його дружина здійснили б продаж даних транспортних засобів у вказаний період, то він би неодмінно відобразив це у декларації. Також вважає, що вказаний спір підлягає розгляду в адміністративному судочинстві. Заперечує отримання письмових вимог позивача, стосовно добровільного повернення коштів. Крім того, цитуючи норми законів та Конституції України, а також норми законів та нормативних актів Української СРСР, вважає, що УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради створений в нелегітимний спосіб, та діяльність якого спрямована на одержання прибутку, тому даний орган є нікчемним і будь-які вимоги він не має права пред`являти. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову. З`ясувавши позиції учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 10.02.2020 звернувся до УСЗН із заявою про призначення державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. У вказаній заяві був попереджений про відповідальність за подання неповних чи недостовірних відомостей. Також у поданій заяві своїм підписом він підтвердив, що всі відомості про нього та його сім`ю, які пов`язані з отриманням вказаної допомоги є точними та повними (а.с. 3-4). Разом із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідач [PERSON] подав Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 10.02.2020, в якій у розділі ІІ "Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01.08.2019 по лютий 2020 року" зазначив, що його дружина отримує допомогу УСЗН, розмір якої становить 1223,20 грн. (а.с. 5-6). На підставі Заяви та Декларації від 10 лютого 2020 року, а також розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги, та витягу із протоколу № 9 від 26.02.2020, рішенням УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї № 14085, [PERSON] була призначена допомога на період з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 394,13 грн. на місяць (а.с. 7-9). Проте у травні 2020 року під час здійснення самостійного призначення управлінням субсидії без звернення громадян, УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради було встановлено, що [PERSON] не зазначив власний дохід від продажу транспортного засобу за IV квартал 2019 року в сумі 46111,09 грн., та дохід своєї дружини [PERSON] від продажу транспортного засобу за IV квартал 2019 року в сумі 30000,00 грн., про що свідчать фотокопії бази даних обміну з ДФС, а також інформація Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області від 10.06.2020 (а.с. 10-11, 16). Таким чином, 01.06.2020 УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради на підставі вказаних даних було здійснено повторний розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї [PERSON] для призначення державної соціальної допомоги, за наслідками якого було встановлено, що заявник на момент звернення - 10.02.2020 не мав права на отримання допомоги, в той час коли йому була призначена допомога у розмірі 394,13 грн. (а.с. 12). Тому, рішенням УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради від 01.06.2020 було відмовлено [PERSON] у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї (а.с. 13). 05 червня 2020 року відповідачу було направлено повідомлення № 24-17/1688 від 03.06.2020 про повернення коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яким зобов`язано [PERSON] повернути переплачену державну соціальну допомогу у розмірі 1970,65 грн. перерахувавши їх до 01.08.2020 на рахунок УСЗН виконавчого комітету Славутської міської ради. Згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, статтею 4 Закону визначено порядок надання державної соціальної допомоги, який поміж даного Закону встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок від 24.02.2003 № 250), для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї; до декларації не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям"; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю); довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Форми заяви, декларації про доходи та майно затверджуються Мінсоцполітики. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву і декларацію про доходи та майно. У відповідності до п. 14 Порядку від 24.02.2003 № 250, позивачем був здійснений розрахунок державної соціальної допомоги для [PERSON] , який детально описаний у позовній заяві та як наслідок склав 394,13 грн. на місяць починаючи з 01.02.2020 по 31.07.2020. Вказана сума виплачувалася для [PERSON] щомісячно починаючи з 19.03.2020 по 05.06.2020, яка становить 1970,65 грн., що стверджується інформацією філії Хмельницького обласного управління Державного ощадного банку України від 26.03.2021. Також, перерахунок даних коштів підтверджується матеріалами наданими позивачем на зобов`язання суду згідно клопотання відповідача, а саме: платіжним дорученням № 160 від 17.03.2020 з відміткою державної казначейської служби про проведення платежу; описом списку нарахування ДСД малозабезпеченим з відміткою банку про отримання за період з 02.03.2020 по 31.03.2020; списком на зарахування ДСД малозабезпеченим за період з 02.03.2020 по 31.03.2020; платіжним дорученням № 190 від 02.04.2020 з відміткою державної казначейської служби про проведення платежу; описом списку нарахування ДСД малозабезпеченим з відміткою банку про отримання за період з 02.04.2020 по 31.04.2020; списком на зарахування ДСД малозабезпеченим за період з 02.04.2020 по 31.04.2020; платіжним дорученням № 263 від 05.05.2020 з відміткою державної казначейської служби про проведення платежу; описом списку нарахування ДСД малозабезпеченим з відміткою банку про отримання за період з 02.05.2020 по 31.05.2020; списком на зарахування ДСД малозабезпеченим за період з 02.05.2020 по 31.05.2020; платіжним дорученням № 326 від 03.06.2020 з відміткою державної казначейської служби про проведення платежу; описом списку нарахування ДСД малозабезпеченим з відміткою банку про отримання за період з 02.06.2020 по 31.06.2020; списком на зарахування ДСД малозабезпеченим за період з 02.06.2020 по 31.06.2020. В подальшому позивачем на підставі п. 78 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, виявлено, що [PERSON] не зазначив власний дохід від продажу транспортного засобу за IV квартал 2019 року в сумі 46111,09 грн., та дохід своєї дружини [PERSON] від продажу транспортного засобу за IV квартал 2019 року в сумі 30000,00 грн. Даний факт окрім фотокопій баз даних обміну з ДФС, а також інформації Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області від 10.06.2020, стверджується також витребуваною за ухвалою суду інформацією Славутської ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області від 19.03.2021 про суми виплачених доходів за період з 01.07.2019 по 31.12.2019, згідно якої [PERSON] отримав у IV кварталі 2019 року дохід в сумі 46111,09 грн. за продаж (обмін) рухомого майна (код 105), та [PERSON] отримала у IV кварталі 2019 року дохід в сумі 30000,00 грн. за продаж (обмін) рухомого майна (код 105). Згідно довідника ознак доходу - для податкового розрахунку форми 1-ДФ, код 105 визначає як доходи вiд операцій з продажу aбo обміну об`єктiв рухомого майна згіднo з положеннями статті 173 Кoдексу (пп. 164.2.4 п164.2 cт. 164 Кодексу). Таким чином, заперечення відповідача стосовно отримання ним та його дружиною доходу від реалізації транспортних засобів у періоді зазначеному у декларації не заслуговують на увагу, та спростовуються даними доказами. Також, посилання відповідача про використання його та дружини персональних даних при відчуженні транспортних засобів іншими особами, матеріали справи не містять. Окрім того, відповідач з приводу можливих шахрайських дій по відношенню до нього та дружини до правоохоронних органів не звертався, що стверджується його показами у судовому засіданні. Відповідно до пп. 519 Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370, до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів. Тому, у відповідності до п. 25 Порядку від 24.02.2003 № 250 «Виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється: якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення», позивачем з травня 2020 року припинено нарахування допомоги [PERSON] , та здійснено перерахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї, який відображений у позові та відповідно до якого заявник не мав права на отримання допомоги. Суд не вбачає підстав вдаватися до детальної перевірки вказаних розрахунків позивача, оскільки відповідачем вони не оспорюються, та відповідно свій розрахунок не надає. Згідно п. 28 Порядку від 24.02.2003 № 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. На виконання даних вимог, позивачем направлено для відповідача повідомлення від 03.06.2020 про необхідність повернення надміру виплачених коштів допомоги малозабезпеченій сім`ї у розмір 1970,65 грн. до 01.08.2020, однак по даний час кошти не повернуті. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 3000001433939, вказане повідомлення було направлено 05.06.2020 на адресу проживання [PERSON] [ADDRESS] , та 10.06.2020 вкладено згідно договору до абонентської скриньки (повідомлення про вручення 3000001430280), та на якому наявний підпис працівника поштового зв`язку. Таким чином, посилання [PERSON] щодо неотримання ним даного повідомлення не заслуговують на увагу, оскільки позивачем було виконано вимоги п. 28 Порядку від 24.02.2003 № 250 про повідомлення про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Що стосується заперечень [PERSON] , зокрема розгляду даної справи в адміністративному судочинстві, суд зазначає наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч. 1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесені до компетенції адміністративних, господарських судів, кримінального провадження чи до провадження в справах адміністративні правопорушення. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. З огляду на положення статей 1 та 19 ЦПК України, статті 4 КАС України не вважається публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому фізична особа звернулася до суду за захистом права не публічного, а цивільного, зокрема права на відшкодування завданої шкоди. У такому випадку це спір про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права. За змістом ст. 177 ЦК України гроші є об`єктами цивільних прав. Отримавши спірну державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, відповідач набув права власності на неї та йому, як власникові цих грошових коштів, належать права та повноваження щодо володіння, користування та розпорядження. Отже, оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття відповідачем (фізичною особою) права власності на виплачену позивачем (суб`єктом владних повноважень) допомогу, як малозабезпеченій сім`ї та стягнення цієї суми з відповідача, як з недобросовісного набувача, тому цей спір носить приватноправовий, а не публічний характер і його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів. Висновки щодо належності справ даної категорії до юрисдикції цивільних судів, висловлював Верховний Суд України у постановах від 22.09.2015р. №21-2209а15 та №21-1884а15 і Верховний Суд у своїй постанові від 01 листопада 2018 року справа № 241/1152/15-а не знайшов підстав для відступу від зазначених висновків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що судовий захист порушених прав у даній справі слід здійснювати за правилами цивільного судочинства, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи за правилами адміністративного судочинства. Твердження відповідача щодо нелегітимності повноважень позивача спростовуються загально відомою інформацією наявною на офіційному сайті Міністерства Юстиції України, згідно якої Управлінню соціального захисту населення Славутської міської ради присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 21316173, та дані щодо їх припинення як юридичної особи відсутні. Крім того, повноваження даного органу та представника Потапова Д. А. щодо представництва підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, долучених до справи останнім на підтвердження своїх повноважень. Інші доводи відповідача стосовно належності та допустимості наявних у справі доказів, через неконституційність створення органів, які їх надавали, та які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, є голослівними та зводяться до внутрішнього переконання відповідача та тлумачення на власний розсуд їх створення, оскільки останній висловлює свою позицію, що він являється громадянином СРСР, а тому дії Законів України та створених відповідних державних органів не можуть впливати на його правовідносини з державою Україна, тому суд не вдається до їх оцінки. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року N 6-91цс14, яка може враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У справі, що розглядається, надміру виплачена допомога мала місце з вини особи, яка отримує таку допомогу, оскільки вона дала неправдиві відомості про майновий стан. Тому суд знаходить позовні вимоги підставними, законними і обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, як вбачається з Платіжного доручення № 376 від 07.12.2020, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Проте станом на день звернення до суду із вказаним позовом - 10.12.2020, згідно Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру для юридичних осіб з урахуванням ст. 4 Закону становила 2102,0 грн., тобто позивачем переплачено судовий збір в сумі 168 грн. (2270-2102=168). Тому, при задоволенні вказаного позову з відповідача слід стягнути на користь позивача 2102,0 грн., що не позбавляє можливості позивачу звернутися до суду із заявою про повернення надміру сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved