Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, щовтратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30 листопада 1994 року, є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з позивачем зареєстровані - дружина: [PERSON] , 1957 року народження; дочка: [PERSON] , 1980 року народження; онука: [PERSON] , 2000 року народження; онук: [PERSON] , 2004 року народження; колишній чоловік доньки: [PERSON] , 1976 року народження. Відповідач [PERSON] із 2015 року і по даний час не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, й не здійснює жодних дій, які б вказували на зацікавленість у користуванні житлом. У зв`язку з тим, що [PERSON] не проживає в квартирі позивача, а його реєстрація перешкоджає [PERSON] у здійсненні користування та розпорядження своїм майном, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 05 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30 листопада 1994 року, вбачається, що [PERSON] , є співвласником житлової квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12). Із довідки про склад сім`ї № 146 від 15 лютого 2019 року, та відповідно до листа Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 147 від 29 травня 2019 року, відомо, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по теперішній час, за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с. 17, 22). Відповідно до акту обстеження житлових умов від 15 березня 2019 року, складеного депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Кадировою А.Т. у присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживає: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але з серпня 2015 року не проживає (а.с.18). Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно із ч.4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, що [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] визнати таким, що втратив право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved