Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] \~звернуласяіз позовом до ТОВ «Кей-Колект» про визнання договору іпотеки припиненим. Зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 21 січня 2008 року між [PERSON] та АКБ «Укрсиббанк» (правонаступник ТОВ «Кей-Колект») укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11285992000. У якості забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором, 21 січня 2008 року між [PERSON] та Банком укладено договір іпотеки. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 242\~370,88 грн. та 1820 грн. судового збору. На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист 2-252, який пред`явлено стягувачем до виконання. 22 червня 2012 року державним виконавцем повернуто вказаний виконавчий лист стягувачу. У жовтні 2014 року державним виконавцем відмовлено стягувачу у відкритті виконавчого провадження, так як останнім пропущено строк подачі виконавчого листа до виконання. За таких обставин, стягувач втратив своє право щодо примусового стягнення боргу з позивача, так як пропустив строк на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ЗУ «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору, звернутися протягом строку позовної давності до суду із позовом про стягнення на предмет іпотеки. Вищенаведене у сукупності є фактом закінчення терміну дії права відповідача вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки (застави). З огляду на викладені обставини, [PERSON] просить визнати припиненим договір іпотеки № 5689 від 21 січня 2008 року, предметом якого є земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 40). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання направила заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Обставини справи, що встановлені судом. 21 січня 2008 року між Акціонерним товариством інноваційний банк «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11285992000 (а.с. 12-18). Відповідно до п. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 21 січня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору. У якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Договором, 21 січня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 5689, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковою С.С. та зареєстрований в реєстрі за № 159 (а.с. 9-11). Предметом Договору іпотеки є земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 3221288002:02:009:0003, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 410534, виданого 30 травня 2005 року Русанівською сільською радою Броварського району Київської області. У вересні 2009 року Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернувся із позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11285992000 від 21 січня 2008 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2010 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11285992000 від 21 січня 2008 року в сумі 242370 (двісті сорок дві тисячі триста сімдесят) гривень 88 копійок та судові витрати в сумі 1820 гривень (а.с. 20-21). На підставі вищевказаного судового рішення Броварським міськрайонним судом Київської області 15 вересня 2010 року видано ПАТ «Укрсиббанк» виконавчий лист № 2-252, який пред`явлено останнім для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. 13 жовтня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Омельченком В.В. за виконавчим листом № 2-252 відкрито виконавче провадження № 21975219 (а.с. 27). 22 червня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюком Р.В. повернуто виконавчий лист № 2-252 стягувачу (а.с. 28). У жовтні 2014 року державними виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-252 (а.с. 29). Така відмова мотивована тим, що надана довіреність для представництва АТ «Укрсиббанк» не відповідає вимогам ч. 8 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 29). У своєму листі № 12-22/26985 від 15.12.2011 р. ПАТ «Укрсиббанк» повідомив [PERSON] про відступлення прав вимоги заборгованості за Кредитним договором № 11285992000 від 21 січня 2008 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с. 24). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~вимог ст.\~15,\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу. Способами\~захисту цивільних\~прав та\~інтересів можуть\~бути також і припинення правовідношення. Частиною 1 ст.\~509\~ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що слідує із ст.610 ЦК України. Зі змісту ч. 1 ст. 612 ЦК України випливає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша\~статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку"- це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має\~похідний характер\~від основного\~зобов`язання\~і є\~дійсною до\~припинення основного\~зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України "Про іпотеку"). При цьому, основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. За змістом ст.\~17\~цього Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Так, із вищевикладеного вбачається, що Боржником не виконані зобов`язання за кредитним договором № 11285992000 від 21 січня 2008 року, про що свідчить відсутність у матеріалах справи доказів сплати грошових коштів у розмірі 242 370,88 грн., що стягнуті 07 липня 2010 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області. У п. 6.1. Договору іпотеки сторони погодили, що даний договір діє з моменту нотаріального посвідчення до повного виконання Боржником зобов`язань за договором(и), що обумовлюють основне зобов`язання. Отже, враховуючи приписи чинного законодавства та встановлені вище фактичні обставини у справі, зокрема, те, що не припинення зобов`язань [PERSON] перед відповідачем за кредитним договором № 11285992000 від 21 січня 2008 року, суд вважає, що похідне зобов`язання у вигляді іпотеки за іпотечним договором у позивача [PERSON] перед відповідачем також не припинилось. Безпідставними є посилання позивача на те, що відповідачем пропущені строки звернення із виконавчим листом для примусового боргу, а тому він звільняється від виконання зобов`язань як за кредитним договором, так і за договором іпотеки (застави). З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту припинення правовідносин між сторонами за кредитним договором, яке є основним зобов`язанням, а отже позовні вимоги про визнання договору іпотеки припиненим - не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed