Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» та Бориспільської міської ради Київської області, третя особа - Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області про скасування рішення Бориспільської міської ради Київської області №189 від 27.03.2001 року, скасування виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» Державного акту на право постійного користування землею, а також припинити право Товариства з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» постійного користування земельною ділянкою, на якій розташовані придбані позивачем об'єкти нерухомості. В обґрунтування позову, позивач послався на те, що у 2008 році на підставі договору купівлі - продажу, а також судового рішення, він став власником певних об'єктів нерухомості, які знаходяться на частині земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг». Посилаючись на вимоги ст. 16, 377 ЦК України, ст.. 120 ЗК України, позивач стверджує, що він не має можливості належним чином користуватись земельної ділянкою, яка знаходиться під його будівлями, а тому на підставі п. е ч. 1 ст.. 141 ЗК України просить суд припинити право Товариства з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» постійного користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні позивачу будівлі. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» у письмових поясненнях на позов від 08.12.2014 року проти позову повністю заперечив з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Представник Бориспільської міської ради у заяві від 11.11.2014 року просив розглядати справу без участі представника. Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області у листі від 11.09.2014 року також просило суд розглядати справу без участі їх представника. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 квітня 2002 року на підставі рішення Бориспільської міської ради Київської області №189 від 27.03.2001 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» було видано Державний акт на право постійного користування землею для виробничих потреб, площею 0,5171 га. Також встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 14.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі №938, укладеного між ТОВ «Торгпостач» (продавець) та [PERSON] (покупець), останній придбав комплекс будівель, які знаходяться за адресою [ADDRESS] (склади, будівля контори, будинок охорони, контора, пилорама, фруктосховище, цех, зовнішні низьковольтні лінії, каналізаційний насос, огорожа, санвузол, резервуар, трансформатор, кіоск). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2009 року №2-3229/2009 року визнано за [PERSON] право власності на самочинно збудовані двоповерхові нежитлові приміщення та одноповерхове нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS]. 10.11.2009 року на підставі договору купівлі продажу від 14.04.2008 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2009 року №2-3229/2009 року право власності позивача на вищевказаний комплекс будівель було зареєстровано КП «Бориспільське БТІ », що підтверджується відповідним витягом. У листі Управління Держземагенства у Бориспільському районі Київської області від 09.07.2013 року останнє повідомило позивача про те, що комплекс будівель позивача розташований на земельній ділянці, якою користується Товариство з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 08.04.2002 року №155. Оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то наслідком прийняття зазначеними органами, їх посадовими особами рішень із порушенням установленої законом процедури або всупереч нормі закону, або з перевищенням своїх повноважень є визнання таких рішень недійсними (стаття 112 ЗК України 1990 року, стаття 152 ЗК України 2001 року, пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2001 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ") Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України 2001 року захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У зв'язку із тим, що позивач не подав до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження незаконності (протиправності) прийнятого Бориспільською міською радою Київської області рішення №189 від 27.03.2001 року та незаконності видачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» державного акту на право постійного користування землею, у задоволенні позовних вимог в частині скасування такого рішення Бориспільської міської ради Київської області і виданого на його підставі державного акту на право постійного користування землею слід відмовити. Суд звертає увагу також на те, що у користування земельну ділянку було надано відповідачу у 2002 році, натомість позивач придбав об'єкти нерухомості у 2008 - 2009 роках. Вимога про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю «Купава - Укрторг» постійного користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК , а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України (в редакції на момент набуття права власності на нерухоме майно) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. На момент набуття права власності на об'єкти нерухомості, стаття 141 ЗК України, на яку посилається позивач, та інші норми земельного законодавства, не передбачали такої підстави припинення права користування земельною ділянкою, як набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Частину першу статті 141 було доповнено пунктом "е" згідно із Законом № 1702-VI від 05.11.2009 року, який набрав чинності 10.12.2009 року. Згідно нині діючої ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. В договорі купівлі - продажу та у долученому до справи судовому рішенні, питання володіння та користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно позивача, не вирішувались. Належних доказів належності на праві власності або користуванні попередньому власнику об'єктів нерухомості (ТОВ «Торгпостач») спірної земельної ділянки, чи її частини, до суду також не подано. Згідно матеріалів справи, єдиним користувачем спірної земельної ділянки є відповідач - ТОВ «Купава - Укрторг». Також, суд звертає увагу на те, що з поданих позивачем доказів не вбачається, які ж конкретні частини земельної ділянки та якої площі зайняті його об'єктами нерухомості. В позовній заяві та у судовому засіданні, представники позивача також не зазначили та не пояснили де ж конкретно розміщено нерухоме майно позивача, яка площа таких ділянок, в чому полягає необхідність припинити право користування відповідача всією земельною ділянкою. За таких обставин, вимога про припинення права ТОВ «Купава - Укрторг» постійного користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed