Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], уточнивши позовні вимоги просила ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача в примусовому порядку заборгованість по аліментах за період з 2012 року по 2016 року включно у сумі 39136 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 06.12.2007 року з відповідачем укладено шлюб, від даного шлюбу народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні та на утриманні її чоловіка [PERSON]. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач не з'являвся для зустрічі з дітьми більше як два роки поспіль, заборгованість по аліментах станом на 06.04.2017 року становить 39136 грн. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі, подали письмові заперечення проти позову, та додатково пояснили, що [PERSON] створює відповідачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідач сплачує аліменти, однак не в змозі погасити весь борг так, як не має постійної роботи та перебивається випадковими заробітками, розуміє свій батьківський обов'язок у прийманні участі у вихованні дітей, звернувся з письмовою заявою до органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про визначення йому днів та годин побачень з дітьми. Просять у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи орган опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, заперечила проти задоволення позову та повідомила, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідача відсутні, оскільки [PERSON] характеризується позитивно, частково погашає борг по аліментах, бажає виконувати свої батьківські обов'язки та зобов'язується брати участь у вихованні та утриманні дітей. Представник третьої особи органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради Рівненської області у судове засідання не з'явився, подав до суду листа від 06.06.2017 року, яким зазначає, що орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради не наділений повноваженнями вирішувати питання про доцільність (не доцільність) позбавлення батьківських прав, просить справу розглянути без його участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка працює психологом в Копитківській ЗОШ І-ІІІ ступенів показала, що на прохання [PERSON], нею була проведена бесіда із дітьми [PERSON] та [PERSON] з приводу стосунків, що склалися у сім'ї, під час якої, останні про біологічного батька [PERSON] відповідали холодно, і не хотіли продовжувати про це розмову. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству із [PERSON] та останніх три роки не бачила [PERSON] біля будинку позивача та біля їх дітей. Про те, чи має відповідач шкідливі звички їй невідомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], показала що востаннє [PERSON] бачила чотири роки тому, казала йому щоб він зайшов до дітей але той відмовся. Після цього, приблизно півтора роки тому він телефонував із Москви, де був на заробітках, питав як діти. У квітні 2017 року відповідач зустрічався із дітьми у школі, приніс їм два подарунки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що проживає по сусідству із [PERSON], та знає його лише з хорошої сторони, не бачила, щоб в його сім'ї сварилися. Останній робить все по господарству, добре ставиться до дітей, їздив до них з подарунками, сумує за ними та казав що колишня дружина його до дітей не пускає. Шкідливих звичок за ним не помічала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною відповідача, показала, що [PERSON] хороший чоловік та хороший батько, любить своїх дітей, цікавиться ними та переживає за ситуацію, що склалася. Якщо є кошти, то відповідач сплачує аліменти, вона не перечить цьому, ставиться з розумінням. Коли відповідач телефонував до колишньої дружини, щоб зводити дітей в зоопарк то вона сказала що не пустить. 07.04.2017 року у школі, коли відповідач прийшов до дітей з подарунками, син [PERSON] сказав йому, що мама казала нічого не брати. Заслухавши пояснення сторін, думку представника органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, допитавши свідків, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що сторони з 06 грудня 2007 по 23 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей та рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень, які містяться в пунктах 15-17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 06 квітня 2017 року № 5553 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 06.04.2017 року становить 39136 грн., що свідчить про неналежне ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків в частині фінансового забезпечення дітей. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні відповідач бажає приймати участь у вихованні своїх синів [PERSON], [PERSON], заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Тому, суду вважає, зазначене свідчить про те, що відповідач певною мірою змінив своє ставлення до дітей, проявляє бажання та намагання брати участь у їх вихованні. Як слідує з рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (пункт 58), сам факт заперечення відповідачем позовної заяви про позбавлення його батьківських прав щодо синів може свідчити про його інтерес до дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 30.05.2017 року Комісія з питань захисту прав дитини вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач бажає приймати участь у вихованні дітей. Згідно наданих відповідачем квитанцій про сплату ним аліментів на утримання синів, він частково надає матеріальну допомогу на їх утримання, останню таку проплату здійснено в квітні місяці поточного року у розмірі 300 грн. Наявну заборгованість відповідач пояснив відсутністю коштів й постійного місця роботи, зобов'язався її сплатити. Відповідно до довідки-характеристики Уїздецької сільської ради Здолбунівського районну Рівненської області від 03.04.2017 року, [PERSON] по місцю свого проживання харектеризується позитивно, як відповідальна, доброзичлива, вихована людина та турботливий батько. Крім того, з показів свідків не вбачається достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній відвідував дітей, дарував їм подарунки, частково сплачує борг по аліментах, позитивно характеризується та не має шкідливих звичок. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд згідно роз'яснень, які містяться в п.18 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати інтересам дітей та батька, а тому відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав.Разом з тим, слід попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання синів [PERSON], [PERSON], та покласти на орган опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. Що стосується стягнення заборгованості по аліментах, то суд підстав для цього не вбачає, оскільки діюче сімейне законодавство можливість стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду передбачає лише для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст.187 СК України, що врегульовує відносини, пов'язані із відрахуванням аліментів на дитину за добровільною ініціативою платника шляхом подачі ним заяви за місцем роботи. Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв'язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст.187 СК України). В даній справі аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження, а не шляхом повторного судового стягнення. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed