Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У жовтні 2018 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16.05.2014 року між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна". Станом на 24.09.2018 року [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Оскільки відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання та не погашає заборгованість, АТ «КБ «Приватбанк», уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 25 715 грн. 09 коп. заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 16.05.2014 року між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позивачем видано відповідачці кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Процентна ставка за користування кредитом становила 3,0 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а. с. 12-28). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За змістом п. 2.1.1.5.6 цих Умов та Правил надання банківських послуг позичальник у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороду банку. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором понад 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. В укладеному між сторонами кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Банківською установою зобов'язання за договором виконані в повному обсязі, [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 24.09.2018 року вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 25 715 грн. 09 коп. з яких 5 002 грн. 21 коп. заборгованість за тілом кредиту, 7 326 грн. 78 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 10435 грн. 78 коп. пені, 1 250 грн. заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасну сплату боргу понад 100 грн. 00 коп., 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована складова), 1 200 грн. 00 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Згідно правового висновку Верховного Суду України, зробленого у постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За загальним правилом ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (ч. 1 ст. 61 Конституції України). Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що [PERSON] взяті зобов'язання за укладеним з АТ «КБ «Приватбанк» кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення простроченої заборгованості за кредитом, а також процентами за користування кредитом. Разом з цим, оскільки під час розгляду справи установлено, що розмір пені (неустойки), яку банк просить стягнути з відповідача значно більший від розміру боргового зобов'язання, що становить 12 328 грн. 99 коп., суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення її розміру з 4 826 грн. 56 коп. до 500 грн. Крім того, позовна вимоги банку про стягнення сум нарахованих по заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасну сплату боргу понад 100 грн. 00 коп., штрафу (фіксована складова) та штрафу (процентна складова) не ґрунтується на вимогах закону, оскільки є різновидом неустойки та їх порушено одночасно із позовною вимогою про стягнення пені за одне й теж саме порушення умов кредитного договору, а саме порушення строків платежів. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial