Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про виселення, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року визнано за державою право власності на комплекс будівель та споруд Черкаського професійного ліцею, зокрема споруду гуртожитку (літ. А-9) в [ADDRESS], що знаходиться в Міністерстві освіти і науки України. Державна реєстрації права оперативного управління навчального закладу щодо даного учнівського гуртожитку державної власності здійснена 02 березня 2010 року. Згідно Витягу про державну реєстрацію № 25455010 від 02 березня 2010 року право власності на гуртожиток по [ADDRESS] зареєстроване за Державою в особі Міністерства освіти і науки України. В оперативному управлінні державного навчального закладу "Черкаський професійний ліцей" перебуває учнівський гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Адміністрацією навчального закладу [PERSON] згідно її заяви, для тимчасового проживання надана кімната в даному гуртожитку, та 10 червня 1998 року останню зареєстровано в кімнаті [NUMBER]. Згідно комісійного акту обстеження житлових умов кімнати [NUMBER] в гуртожитку від 01 вересня 2014 року у вказаній кімнаті [PERSON] не проживає, а з 01 червня 2005 року постійно проживає [PERSON]. Натомість [PERSON] проживає у вказаному гуртожитку у кімнатах [NUMBER]. При цьому згідно наданої навчальним закладом інформації ордер на проживання в цих кімнатах [PERSON] не видавався, договір найму не укладався, будь-які документи, які б підтверджували її право на проживання в гуртожитку, відсутні. Подальше проживання відповідача створює перешкоди навчальному закладу у користування учнівським гуртожитком за призначенням для забезпечення житлом учнів даного навчального закладу на період навчання, в зв'язку з чим просить виселити [PERSON] з займаних кімнат без надання іншого житлового приміщення Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила його задоволити. Представник ДНЗ «Черкаський професійний ліцей» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства. В судовому засіданні встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року визнано за державою право власності на комплекс будівель та споруд Черкаського професійного ліцею, зокрема споруду гуртожитку (літ. А-9) в [ADDRESS], що знаходиться в Міністерстві освіти і науки України. Державна реєстрації права оперативного управління навчального закладу щодо даного учнівського гуртожитку державної власності здійснена 02 березня 2010 року. Згідно витягу про державну реєстрацію № 25455010 від 02 березня 2010 року право власності на гуртожиток по [ADDRESS] зареєстроване за Державою в особі Міністерства освіти і науки України. В оперативному управлінні державного навчального закладу "Черкаський професійний ліцей" перебуває учнівський гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Адміністрацією навчального закладу [PERSON] згідно її заяви, для тимчасового проживання надана кімната в даному гуртожитку, та 10 червня 1998 року останню зареєстровано в кімнаті [NUMBER], що підтверджується копією по будинкової книги. Згідно комісійного акту обстеження житлових умов кімнати [NUMBER] в гуртожитку від 01 вересня 2014 року у вказаній кімнаті [PERSON] не проживає, а з 01 червня 2005 року постійно проживає [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у вказаному гуртожитку у кімнатах [NUMBER] разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO]. В матеріалах справи мається пояснююча [PERSON] від 28 листопада 2004 року, в якій зазначено, що їй виділено дві кімнати в гуртожитку та вона мешкає в кімнатах [NUMBER]. Згідно наказу директора ліцею № 142 від 29 червня 2005 року було зобов'язано паспортиста ліцею пере прописати [PERSON] з кімнати [NUMBER] у кімнату № 909, проте вказаний наказ не було виконано. Будь-яких пояснень з-приводу невиконання даного наказу та приведення документів з-приводу реєстрації відповідача у відповідність, представником ліцею в судовому засіданні не надано, суд вважає, що питання про зняття з реєстрації відповідача в кімнаті [NUMBER] було віднесено саме до компетенції адміністрації навчального закладу і від відповідача не залежало. Відповідно до копії паспорта [PERSON], остання на даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10 червня 1998 року. Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що в кімнаті [NUMBER] вона, дійсно, не проживає та на неї не претендує. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно [PERSON] ордер на проживання в спірних кімнатах не видавався та договір найму не укладався. При цьому навчальний заклад на протязі тривалого часу не ставив питання про виселення відповідача з вказаних кімнат гуртожитку. Лише 16 лютого 2006 року звернувся до суду з позовною заявою про виселення [PERSON] із кімнати № [NUMBER]. При цьому на підставі заяви про залишення позову без розгляду, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси зазначена позовна заява залишена без розгляду, що позивачем в судовому засіданні не оспорюється. Суд оцінює таку дію позивача, як погодження з проживанням відповідача в гуртожитку ліцею. Суд розцінює критично посилання позивача на те, що відповідач самовільно займає житлову площу в гуртожитку, виходячи з наступного. Самоправно зайнявшими житлове приміщення вважаються особи (громадяни) які вселилися в це приміщення, як вказано самоправно, без будь-яких підстав або всупереч забороні про вселення. Оскільки єдиною підставою для вселення на житлову площу являється ордер, то заселення жилого приміщення без ордеру, хоча і було рішення про його надання, також повинно вважатися самоправним. Разом з тим, потрібно врахувати, що вселення на жилу площу без ордеру, але з відому органів, які надали дозвіл на надання жилого приміщення або з дозволу відповідної посадової особи, не повинно вважатися самоправним. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач, дійсно, мала дозвіл відповідної посадової особи Черкаського професійного ліцею на таке проживання. Частиною 3 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зокрема, саме позивач повинен довести правові підстави (або їх відсутність) поселення відповідача у гуртожиток, в той же час відсутність відповідних документів на час розгляду справи, які мають зберігатись саме у позивача, - не є достатньою підставою для задоволення позову про виселення без надання іншого житлового приміщення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані та не підтверджені належними доказами стосовно самовільного зайняття відповідачем житлового приміщення в гуртожитку, в зв»язку з чим - задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed