Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] і [PERSON] в особі представника [PERSON] , звернулися до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, встановлення режиму спілкування та способів участі у вихованні дитини. В обґрунтування позову вказують на те, що вони є батьками [PERSON] , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] неповнолітній [PERSON] з ініціативи відповідача тривалий час, майже 2 роки, проживав разом з бабусею та дідусем, позивачами у справі. Дитина дуже прив`язалася до бабусі, яка замінила йому матір, між ними було встановлено міцний духовний зв`язок. З 2016 року, тобто року вступу дитини до 1 класу, по червень 2020 року кожні зимові канікули протягом 2 тижнів та літні канікули протягом 1 місяця онук проводив разом з бабусею та дідусем у місті Маріуполі Донецької області. Починаючи з червня 2020 року відповідач, у відповідь на зауваження позивачки щодо умов проживання дитини та погіршення ставлення батька до дитини, почав чинити перешкоди у спілкуванні позивачів з онуком. Позивачі дуже страждають через відсутність спілкування з онуком. Онук теж за ними сумує і хоче побачитись, але відповідач це забороняє з мотивів особистої неприязні, крім того відповідач погрожував дитині застосуванням фізичного насильства за спілкування засобами телефонного зв`язку з позивачами. Таким чином, відповідач не надає синові й позивачам жодної можливості спілкуватись між собою, чинить перешкоди у їх спілкуванні. У зв`язку з тим, що мирним шляхом врегулювати даний спір немає можливості, позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на ст. 257, ст. 159 СК України позивачі просили суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні позивачів з неповнолітнім онуком [PERSON] ; встановити наступний порядок спілкування позивачів з неповнолітнім онуком [PERSON] : щорічно в день народження дитини - [INFO] без присутності батька; в день народження бабусі та дідуся - [INFO] та [INFO] без присутності батька, а також 31 грудня з 10:00 до 16:00 год та у дні інших офіційних свят за місцем фактичного проживання бабусі та дідуся: [ADDRESS] , або іншого фактичного мешкання до досягнення дитиною повноліття та без присутності батька дитини - [PERSON] ; щорічно взимку у період канікул, строком не менше 7 днів спільного відпочинку бабусі та дідуся з онуком, без присутності батька, за місцем фактичного проживання бабусі та дідуся: [ADDRESS] , або з повідомленням останнього за два тижня про місце та час відпочинку на території України; щорічно влітку у період канікул строком не менше 30 днів спільний відпочинок бабусі та дідуся з онуком, без присутності батька, за місцем фактичного проживання бабусі та дідуся: [ADDRESS] , або з повідомленням останнього за два тижня про місце та час відпочинку на території України; встановити необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між бабусею, дідусем та онуком. Ухвалю суду від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с.24-25). Ухвалою суду від 27.01.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було здійснено заміну третьої особи - орган опіки та піклування виконкому Маріупольської міської ради на орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради (а.с.55). Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивачів подав заяви про розгляд справи за відсутності позивачів та за його відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні суду пояснив, що проти спілкування баби та діда з онуком не заперечує. Він ніколи не забороняв синові спілкуватися з бабою і дідом. Дійсно, через карантинні обмеження, заборонив синові відвідати бабуся на Новий рік. Потім він почув телефонну розмову сина з позивачкою [PERSON] , яка налаштовувала сина проти нього. З цього приводу у нього з позивачкою виник конфлікт і він заборонив синові спілкуватися з бабусею. Він не заперечує, щоб позивачі відвідували онука у день його народження, також не заперечує, щоб син проводив час з бабусею і дідусем у дні їх народження за їх місцем проживання. Також він не заперечує, щоб син проводив з позивачами частину зимових і літніх канікул за місцем їхнього проживання в м. Маріуполі. Представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради і представник служби у справах дітей виконкому Бердянської міської ради у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради подав суду заяву про розгляд справи без участі представника, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, який був затверджений рішенням виконкому Бердянської міської ради від 09.03.2021 №93. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи і надані суду письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.04.2010 року ( а.с.14). [INFO] у них народився син [PERSON] ( а.с.16). [INFO] [PERSON] померла ( а.с.15). Після смерті матері дитина проживає з батьком за адресою: : [ADDRESS] . Позивачі у позові вказують на те, що відповідач з червня 2020 року чинить їм перешкоди у спілкуванні з онуком. Вирішити цей спір в інший, ніж судовий, спосіб не виявляється можливим. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. За приписами ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. В судовому засіданні судом встановлено, що між позивачами і відповідачем виник спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. Органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради надав суду висновок, затверджений рішенням виконкому Бердянської міської ради №93 від 09.03.2021 року, в якому орган опіки та піклування вважає доцільним визначити позивачам час для особистого спілкування з онуком таким чином: два вихідні дні на місяць; щороку взимку у період канікул, строком не менше 7 днів спільного відпочинку бабусі та дідуся з онуком, без присутності батька, за місцем фактичного проживання позивачів; щороку влітку у період канікул строком не менше 30 днів спільний відпочинок бабусі та дідуся з онуком, без присутності батька, за місцем фактичного проживання позивачів, за згодою та бажанням дитини, а також встановити необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного та іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між бабусею, дідусем та онуком. Згідно із ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Дослідивши вказаний висновок, суд частково не погоджується з ним, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, і взагалі не містить конкретики. Так, орган опіки та піклування пропонує визначити позивачам час для особистого спілкування з онуком - два вихідні дні на місяць, проте позивачі таких вимог у позовній заяві не заявляли. Інші запропоновані органом опіки та піклування варіанти порядку спілкування позивачів з онуком не містять конкретики. Так, в рішенні у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітньої дитини [PERSON] , передусім право дитини на підтримання регулярних особистих сосунків і прямих контактів з бабою і дідом, а також права баби і діда у вихованні дитини та спілкуванні з нею, з метою упередження виникнення конфліктної ситуації в подальшому між позивачами і відповідачем, а також з метою належного виконання рішення суду в подальшому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів та необхідність визначення більш детального і конкретного порядку участі у вихованні дитини і спілкуванні позивачів з дитиною, а саме, визначити обом позивачам час для особистого спілкування з онуком [PERSON] у такому порядку: -щорічно, у день народження дитини [INFO] з 9-00 години до 14 години без присутності батька; -щорічно, у день народження позивачів [INFO] і [INFO], без присутності батька; -у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік - перші 7 днів канікул, за місцем проживання бабусі і дідуся, без присутності батька; -у період зимових канікул, які починаються у непарний навчальний рік - останні 7 днів канікул, за місцем проживання бабусі і дідуся, без присутності батька; -у період літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року, за місцем проживання бабусі і дідуся, без присутності батька; -у період літніх канікул з 16 липня по 30 серпня кожного непарного року, за місцем проживання бабусі і дідуся, без присутності батька; Суд вважає, що саме такий чіткий порядок участі баби і діда у вихованні дитини і спілкуванні з дитиною буде відповідати не тільки якнайкращим інтересам дитини, а і інтересам позивачів і відповідача. Також суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з [PERSON] у встановлений судом час, та у вільному їх спілкуванні в телефонному режимі, інтернет-мережі або будь-якими іншими засобами зв`язку.

Outcome: partial