overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

01.09.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

01.09.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

01.09.2015 року до суду надійшла заява завідуючої 9 відділенням І ОСЛ [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] без її усвідомленої згоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 29.08.2015 року [PERSON] була госпіталізована до 1 ОСЛ м. Ромни за направленням лікаря-психіатра Білопільської ЦРЛ [PERSON], доставлена у супроводі сина [PERSON] Черговий лікар [PERSON] зробила висновок про те, що [PERSON] підлягає госпіталізації в примусовому порядку, оскільки під час огляду на санпропускнику психічний стан [PERSON] : «Контакт малопродуктивний. Орієнтована в своїй особі, дезорієнтована в часі та місці перебування. Іде втопитися в річку. Мова однослівна, не по суті. Маячних ідей активно не виявляє. Критика відсутня». 30.08.2015 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів 1 ОСЛ. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Судинної деменції» внаслідок чого неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність, не в змозі дати дозвіл на госпіталізацію в добровільному порядку. У судовому засіданні представник І ОСЛ, за довіреністю лікар-психіатр [PERSON], підтримала заяву та прохала суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, пославшись на висновок комісії лікарів-психіатрів від 01.09.2015 року. [PERSON] зявилася до суду, але у звязку з психічним розладом не в змозі висловити усвідомлену згоду з питання про надання психіатричної допомоги у виді госпіталізації до психіатричного закладу, про що суд впевнився безпосередньо. Син [PERSON] [PERSON] надав суду заяву в якій прохав розгляд справи про поміщення його матері до психіатричного закладу провести у його відсутності Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра та дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог п.2 ст.14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як особа страждає тяжким психічним розладом, внаслідок чого неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

01.09.2015 року, до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій вона просить: -« Прошу надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] [INFO] за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на весь період часу до досягнення дитиною шістнадцяти років, тобто до [INFO]. Дозволити [PERSON] без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини [PERSON] [INFO] за межі України на весь період часу до досягнення дитиною шістнадцяти років, тобто до [INFO].» (а.с.2-4) Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вони мають доньку [PERSON] [INFO], але відсутність у неї дозволу від відповідача, як батька дитини, на тимчасовий виїзд дитини за межі України та дозволу на оформлення документів з цього приводу, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивачки - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її та позивачки участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на позивачку.(а.с.33) Відповідач в судове засідання не з»явився. Також він не з»явився в судове засідання, апризначене на 19.11.2015 року, причин неявки не повідомив. Ознайомившись із заявою, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

01.09.2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначив, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 20.11.2010 року Великоновосілківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 77. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, відповідачкою по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що на тлі втрати любові та поваги, шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинились у 2015 році та після того вони проживають окремо один від одного. Спору, відносно належності спільного майна між позивачем та відповідачкою не виникло. В судове засідання сторони не зявились, про що позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та що він наполягає на розірванні шлюбу.\~Позивач впевнений, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може.\~Проти заочного розгляду справи позивач не заперечив. Відповідачка, повідомлена судом в належний спосіб про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що належить задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, яке було видане 20.11.2010 року Великоновосілківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області,\~актовий запис № 77, серії 1-НО № 236732, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Також, згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 535022 від 21 серпня 2013 року, від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9), яка проживає разом з матірю, відповідачкою по справі, та згідно з заявою надалі буде проживати разом з відповідачкою. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, впевнений, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ \~ На підставі\~ ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

01.09.2015 року до суду надійшов вищевказаним позов, який на пошту був зданий 28.08.20125 року і в якому, позивачка просить розірвати укладений нею із відповідачем шлюб, посилаючись на те, що сім'я розпалась. У судовому засіданні адвокат позивачки позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши думку адвоката, вислухавши пояснення відповідача, оглянувши оригінал довідки про присвоєння відповідачу ідентифікаційного номера, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про шлюбу від 07.06.2014 року, сторони зареєстрували шлюб у цей же день. Як вказують адвокат позивачки та відповідач, сторони сімейно-шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і не мають наміру поновлювати шлюбні відносини. Суд вважає, що вищевикладене дає правові підстави для висновку, що подальше спільне життя сторін по справі, як подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, що в свою чергу має істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки, підлягає стягненню відшкодування судового збору. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу, відповідач просив покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

01.09.2015 року заступник прокурора міста Чернігова звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 20.09.2007 року № 2/376-1672 в розмірі 16185 грн 15 коп. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачами умов кредитного договору, в частині дотримання строків сплати тіла кредиту та нарахованих відсотків. У судовому засіданні прокурор і представник позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні. Відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. За згодою прокурора і представника позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення прокурора і представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.07.2007 року сторони уклали кредитний договір № 2/376-1672 відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 84960 грн, строком до 19.09.2015 року, зі сплатою за користування кредитом 17.5% річних (далі по тексту - Договір). Пунктом 1.5 Договору встановлено, що відповідач зобов'язаний був сплачувати в повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків 885 грн щомісячно. Згідно пункту 5.2 Договору в разі порушення строків сплати кредиту та/або відсотків позивач має право нарахувати пеню в розмірі 0.5% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Договору, того ж дня позивач уклав зі співвідповідачем [PERSON] договір поруки. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 07.08.2015 року становить 16185 грн 15 коп., зокрема: заборгованості по тілу кредиту - 13469 грн 29 коп.; заборгованість по відсоткам - 1623 грн 86 коп.; пеня - 1092 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 8-11), правильність якого відповідачами не спростована. Згідно статті 554 ЦК України боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором за повернення кредиту, сплату відсотків та штрафних санкції. Зазначене є підставою для стягнення суми боргу з обох відповідачів в солідарному порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

01.09.2015 року ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17935,62 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №BLaЖГА00054954 від 22.07.2011 року, ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надало [PERSON] кредит в сумі 4500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також за користування кредитом встановлено плату у розмірі 1,75% від суми кредиту щомісяця. Відповідно до умов договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 17.08.2015 року становить 17935,62 грн. і складається з наступних сум: 2761,68 грн. прострочена сума кредиту, 788,22 грн. прострочені проценти за користування кредитом; 787,50 грн. прострочена комісія; 13598,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 22.07.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.9-26. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» по кредитному договору в розмірі 17935,62 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 2761,68 грн. прострочена сума кредиту, 788,22 грн. прострочені проценти за користування кредитом; 787,50 грн. прострочена комісія; 13598,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, - а.с.6. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором в розмірі 17935,62 грн. Також, оскільки ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», при задоволенні даного позову слід стягнути з [PERSON] на користь держави 1218 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

01.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свій позов тим, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено що [PERSON]., являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Відповідно до довідки наданої квартальним комітетом від 01.09.2015 року дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а. с. 10). Статтею 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.4, ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.180, ч.3 ст. 181, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

01.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що 01.10.2011 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що з 01.10.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає разом із матірю (а.с. 7). Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

01.09.2015 року позивач, [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати укладений шлюб між нею та [PERSON]; після розірвання шлюбу змінити прізвище з [PERSON] на дошлюбне [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяв та клопотань суду не надав, був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 07.12.1991 року, який було зареєстровано Відділом РАГС Константинівського міськвиконкомома, актовий запис № 905 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). В позовній заяві зазначено: з 2013 року відповідач не проживає разом із позивачкою та синами, з таких причин стосунки між ними фактично припинено. Згідно ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. Оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та їх збереження є неможливим, суд приходить до висновку про те , що позовна вимога [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи також, що існування шлюбу протирічить інтересам обох сторін та інтересам малолітньої дитини. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу позивачу відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню судом у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

01.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач влаштовував сварки та бійки, вони припинили шлюбні відносини з червня 2015 року, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, після розрівання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання, не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 01 вересня 2009 року Нагачівською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №19. Від даного шлюбу сторонни мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з червня 2015 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved