overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

01 липня 2015 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 04 грудня 2010 року відповідач [PERSON], [INFO] отримав кредит у сумі 5\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 25\~585 грн.45 коп. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 04 грудня 2010 року між банком та відповідачем [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір № 004-15028-041210 згідно якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30\~000 грн. з лімітом на рахунок 5\~000 грн. Відповідач отримав гроші у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 28 травня 2015 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 10\~783,64 грн. ; -заборгованість по прострочення тіло кредиту - 5292,37 грн.; - заборгованість за відсотками 9509,44 грн. -заборгованість за комісією 0,00 грн..; А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 25\~585,45 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову не сплатив судовий збір відповідно до частини 1 п. 22 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 255 грн. 85 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

01 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Нова, 7/89. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.06.2015р. о 14 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора страждає тяжким психічним розладом, психомоторним збудженням, які обумовлюють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.06.2015р. о 14 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Гамій, КЗ «Павлоградська МЛ №1» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора негативі стична, тривожна, імпульсивна, робить химерні рухи, гримасує. Виказує маячні ідеї отруєння, впливу. Стверджує, що з її дому «постійно виходить газ». Мислення дезорганізоване. Без критики до своєї хвороби та переживань. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

01 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Тополь-1, 15-3-50. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.06.2015р. о 08 год. 42 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора страждає тяжким психічним розладом, психомоторним збудженням, які обумовлюють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.06.2015р. о 08 год. 42 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON]» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, суєтлива, неспокійна, без збитку. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлад особистості і поведінки складного ґенезу, виражений психоорганічний синдром, виходом в деменцію, з маячнею, галюцинаціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

01 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Сумська обл., Ахтирський район, с.Хухра, вул.Сердюка, 9. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.06.2015р. о 18 год. 53 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора страждає тяжким психічним розладом, психомоторним збудженням, які обумовлюють її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.06.2015р. о 18 год. 53 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра Фоменко, КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, настрій знижений. Виказує маячні ідеї самообвинувачення. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

01 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Іскровська. 5/62. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.06.2015р. о 16 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.06.2015р. о 16 год. 46 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гамій, КЗ «Павлоградська МЛ №1» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий продуктивному контакту малодоступний. Мова незвязна, говорить, що бачить грозу, «труни», що він помре і всі помруть, треба спасатись. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

01 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Покровський р-н, смт. Покровське, вул.Леніна, буд.242. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.06.2015р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.06.2015р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мазепи, КЗ «Покровська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, підозрілий. Рухи незграбні. Бігаючий погляд. Мова прискорена по темпу. Легко втрачає нитку розмови, перескакує з однієї теми на іншу. Озирається по сторонам, сам з собою розмовляє, безглуздо сміється. Звучать маячні ідеї відносин, переслідування на адресу рідних. Каже, що «брат підставив спеціально, щоб запроторити в лікарню», а «з ким побився не знаю я його не бив». Повідомляє, що «вдома закінчився азалептол, довелося пити з однієї таблетки трифтазина». З посмішкою говорить про те, що «іноді з таблетками пив пиво». У той же час стежить за реакцією співрозмовника. Своїх переживань не розкриває. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

01 липня 2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення по цивільній справі №2/756/2883/15, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11074601000 від 09.11.2006 року в розмірі 20913,83 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 22546,98 доларів США, пеню за прострочення сплати за кредитом - 125376,09 грн., пеню за прострочення сплати відсотків - 116171,10 грн. та по 1827 грн. судового збору з кожного. У квітні 2016 року до суду звернулося ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що 21 вересня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклало договір факторингу №26, згідно з яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги заборгованості по кредитному договору № 11074601000 від 09.11.2006 року, укладеного з [PERSON] та [PERSON] Представник заявника, боржник, представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви. Від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності представника заявника. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України та ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається з договору факторингу №26 від 21 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», останнє набуло права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості боржників, зокрема право вимоги за кредитним договором № 11074601000 від 09.11.2006 року, позичальником за яким є [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру заборгованості боржників. Оскільки право вимоги до боржників перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу, укладеного 21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

01 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2006 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони дітей не мають. Більше восьми років вони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, відповідач проживає окремо. Позивач вказує на те, що сумісне життя з відповідачем не склалося у звязку із втратою поваги, розуміння, протилежних поглядів на життя, через що між ними відбувалися сварки, конфлікти. Оскільки відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦСу, в зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом та просить задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 03 березня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис під №5. Під час державної реєстрації шлюбу строни прізвища не змінювали (а.с.3). Відомості щодо наявності в сторін сумісних неповнолітніх дітей в матеріалах справи відсутні. Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо, сумісних дітей не мають, примирення між сторонами не можливе. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сімї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

01 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 березня 1988 року. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. З квітня 2010 року сторони однією сім'єю не мешкають. Причиною цього стали часті сварки та втрата почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. Майновий спір відсутній, час на примирення не потрібний. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. На примиренні з відповідачкою не згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 04 березня 1988 року сторони [PERSON] і [PERSON] у Малоперській сільській раді Сосногорського району, республіки Комі зареєстрували шлюб, актовий запис № 3. З квітня 2010 року сторони припинили сімейне життя через часті сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони зареєстровані за однією адресою, але мешкають за різними адресами. Фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved