Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 29 травня 2008 року укладено кредитний договір №VIZ0GA0000001268, згідно з яким банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 26049,61 доларів США на термін до 29 травня 2028 року, а відповідач зобоязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, який складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісію, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі 26049,61 доларів США. Однак відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки. А тому на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту. У звязку із даними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 13 січня 2015 року має заборгованість в сумі 29631,03 дол. США, з яких: 24480,72 дол. США заборгованість за кредитом; 3188,90 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 291,29 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 244,01 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 15,86 дол. США штраф (фіксована частина); 1410,25 дол. США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором №VIZ0GA0000001268 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. На підставі викладеного просить солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договоромв сумі 29631,03 дол. США, що за курсом 15,76 грн. За 1 дол. США станом на 13 січня 2015 року складає 466985,02 грн. (т. 1 а.с. 1-а 2) [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON]В.) про визнання кредитного договору частково недійсним, мотивуючи його тим, що 29 травня 2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір, який, як вона вважає, має бути частково визнаний недійсним, оскільки його окремі пункти суперечать вимогам законодавства, а тому є недійсними. Зокрема п. 5.1 договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, вона сплачує банку пеню в розмірі, визначеному п. 8.4 договору. П. 8.4 договору визначено, що при порушенні нею зобовязань із погашення кредиту вона сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми, простроченої суми кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Крім того, п. 5.3 договору передбачено, що у випадку порушення будь-якого грошового зобовязання (в тому числі щодо повернення основної суми кредиту) за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Штраф та пеня є неустойкою, що в свою чергу є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Проте в порушення вимог ст. 549 ЦК України, вважає, що на неї повкладена подвійна цивільно-правова відповідальність одного і того ж виду за одне і те ж саме порушення договірного зобовязання. Крім того, кредитний договір є договором споживчого кредиту, а тому його умови мають відповідати вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів». Також умовами кредитного договору передбачається збільшення позовної давності лише для однієї сторонни банку, що створює істоний дисбаланс договірних прав та обовязків та завдає їй, як споживачу, шкоду, порушуючи принцип рівності сторін договору. На підставі викладеного просить визнати пункти кредитного договору №№VIZ0GA0000001268, укладеного 29 травня 2008 року між нею та банком 5.1, 5.3, 5.4, 5.5, 8.4 недійсними. (т. 1 а.с. 46-48) Ухвалою суду від 25 лютого 2015 року зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, обєднавши в одному провадженні вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом. (т.1 а.с. 50) В судовому засіданні представник позивача-відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] позов ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав за викладених в позовній заяві обставин та просить його задовільнити в повному обсязі. Зустрічний позов [PERSON] не визнав повністю та просить в його задоволенні відмовити, оскільки даний позов не обгрунтований і безпідставний. Додатково пояснив, що банком було в повній мірі виконано умови укладеного із [PERSON] кредитного договору та надано відповідачці кредитні кошти. У звязку із тим, що відповідачка з 2015 року перестала виконувати свої зобовязання за кредитним договором, утворилася заборгованість на загальну суму 29631,03 дол. США. Наявність заборгованості по кредитному договору також підтверджується і висновком експертизи, яка підтвердила, що розрахунок заборгованості відповідає умовам кредиту. Також зазначив, що розмір заборгованості по комісії визначено в розрахунку заборгованості та зазначено в п. .2 кредитного договору із посиланям на п. 8.1 договору. На підставі цього просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду із даним позовом. Відповідачка-позивачка [PERSON] первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» визнала частково, свій зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк» підтримала в повному обсязі за викладених в позовній заяві оставин та просить його задовільнити. Також підтримала пояснення свого представника [PERSON] Представник відповідачки-позивачки [PERSON] [PERSON] первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» визнав частково, зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав в повному обсязі за викладених в позовній заяві оставин та просить його задовільнити. Додатково пояснив, що з врахуванням висновку експертизи погоджується із розміром заборгованості по тілу кредиту в сумі 24480,72 дол. США та заборгованістю по процентах за користування кредитом в сумі 3188,90 дол. США. Не визнає заборгованість по комісії, оскільки її нарахування не передбачено умовами договору, незрозуміло, яким чином воно відбувалося. Також не визнає нараховані банком відповідачу суму пені та штрафів, оскільки пункти договору, якими передачається їх нарахування та стягнення, суперечать положенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Також вважає, що експертом при наданні висновку застосовувався математичний механізм обрахунку, а на відповідність оскаржуваних пунктів кредитного договору чинному законодавству експерт висновок не може надати, це має зробити суд при ухваленні рішення. І з цього приводу [PERSON] подано зустрічний позов до банку, в якому просить визнати п.п. 5.1, 5.3, 5.4, 5.5, 8.4 кредитного договору недійсними. Відповідач-третя особа [PERSON] первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» визнав частково, зустрічний позов підтримав за обставин, викладених представником [PERSON] та в зустрічному позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви [PERSON] (т.1 а.с. 16-зворот-17) 29 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №VIZ0GA0000001268 (т. 1 а.с. 11-13, 83-88). За умовами кредитного договору банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 29.05.2008 р. по 29.05.2028 р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 32041,81 дол. США на наступні цілі: 25000 дол. США на споживчі цілі, у розмірі 750,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 174,61 дол. США - страхування майна, 125,00 дол. США особисте страхування, а також 5992,20 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту,винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів. Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється щомісяця. В період сплати позичальник щомісяця повинен надати банку кошти в сумі 429,18 дол. США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п. 8.1 кредитного договору). Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок №29094058189699 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та ін. платежам (п. 8.2 кредитного договору). Позичальник зобовязався використати кредит на цілі, зазначені в п. 8.1 кредитного договору; сплатити відсотки за користування кредитом (п.п. 2.2.1, 2.2.2 кредитного договору). Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 8.1 кредитного договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставне майно, при настання умов, передбачених п. 2.3.3 (п. 2.3.7 кредитного договору). У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 5.1 кредитного договору). При порушення позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні (п. 8.4 кредитного договору). Пунктами 2.1.3., 2.2.7 передбачено порядок та умови надання кредиту на оплату страхових платежів заставного майна, із яких вбачається їх щорічна періодичність у разі не підтвердження позичальником сплати страхових платежів за рахунок інших джерел. Згідно п.2.2. договору позичальник зобовязується використати кредит на цілі, зазначені в п. 8.1. даного договору; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 8.1., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1., 3.2 договору та винагороду згідно п.п. 8.1. та 7.2. договору; погашення кредиту зробити в порядку, сумах та у строки, передбачені п.п. 8.1., 2.3.3. договору. Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміні курсу долара США до гривні більше, ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний)фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.(п.2.3.1. договору) П. 2.3.2. договору передбачено умови та порядок зменшення банком відсоткової ставки за договором. П 2.3.3. договору передбачені випадки розірвання даного кредитного договору в судовому та односторонньому порядку. Розділ 3 договору передбачає порядок розрахунків за договором. Так, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, що визначені в п. 8.1. змінної частини договору. Порядок погашення заборгованості за договором визначений п. 3.2. договору. Позичальник сплачує банку винагороду в розмірі й у строки, зазначені в п.8.1 договору. Якщо згідно п.8.1 договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться (п.3.6. договору) При непогашенні кредиту в строки, зазначені п.п. 2.3.3, 8.1, 8.1.1, 8.1.2 договору, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п.5.1. умов з дати виникнення простроченої заборгованості (п. 3.7. договору) У розділі 4 договору розкрито правову природу винагороди (комісії) за резервування ресурсів та зазначено за яку саме послугу за вказану комісію надано позивачу, щомісячний розмір якої визначено у п. 8.1. договору (4.08.% річних від суми зарезервованих ресурсів). Відповідно до п.5.1. договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, що визначений у п. 8.4 договору за кожен день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково пені банком не нараховуються. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати. Відповідно до п.п. 5.3., 5.4. договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбачених п.п.5.1., 5.2., 5.3.. здійснюється протягом трьох років, з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником. Відповідно до п. 5.5. договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Невідємними частинами договору є додаток №1 детальний опис загальної вартості кредиту; додаток №2 графік погашення кредиту за кредитним договором № VIZ0GA0000001268 від 29 травня 2008 року. Згідно додатку №1 (загальна вартість кредиту) (т.1 а.с. 14, 89) вбачається, що кредит виданий під заставу житла, загальною вартістю 43652,41 доларів США, початковий внесок 18652,41 доларів США, сума кредиту 25000 доларів США. Валюта кредитування долар США, річна відсоткова ставка -15%, щомісячна винагорода за резервування ресурсів 4.08 % річних, разова винагорода за надання фінансового інструменту 3% від суми наданого кредиту. Кредит є споживчим/купівля житла, забезпечений іпотекою та виданий на 20 років. Включає щорічне страхування майна, щорічне особисте страхування. Кредит погашається щомісячно рівними частинами по 429, 27 доларів США. Сума відсотків та винагород складає 76969,80 доларів США, реальна відсоткова ставка 19,23, валютні ризики під час виконання зобовязань несе позичальник. Даний додаток підписаний сторонами. Додатком №2 до кредитного договору № VIZ0GA0000001268 від 29 травня 2008 року визначено графік погашення кредиту зі щомісячним платежем в розмірі 429,18 дол. США (т. 1 а.с. 14-зворот-16, 90-93) Відповідно до заяви на видачу готівки №1 від 29 травня 2008 року (т.1 а.с. 116) та ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 29 травня 2008 року (т.1 а.с. 117) позивач видав відповідчці [PERSON] кредит в сумі 25000 дол. США. Решту отриманого кредиту на суму 7041.81 доларів США (750 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 174.61 доларів США на страхування майна, 125 доларів США на особисте страхування, а також 5992,20 дол. США на сплату страхових платежів) відповідно до п. 8.2. кредитного договору виконується позивачем шляхом перерахування коштів на рахунки відповідних установ. Оплати позивачем коштів на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.2., 2.2.7. договору не встановлено та вимоги про їх стягнення не заявлено. 29 травня 2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки квартири (т.1 а.с. 94-95) Також в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителем [PERSON] 29 травня 2008 року було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. (т. 1 а.с. 18, 97-98) У відповідності до договорів страхування майна № VIZ0GA0000001268 та особистого страхування VIZ0GA0000001268 (т. 1 а.с. 110-111, 113-114), укладених 29 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССРАХ», на підставі заяв [PERSON] (т. 1 а.с. 112, 115), відовідачкою [PERSON] застраховано предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] та майнові інтереси повязані з життям, здоровям та працездатністю [PERSON] Вигодонабувачем за даними договорами страхування є ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за кредитним договором № VIZ0GA0000001268 від 29 травня 2008 року (т.1 а.с. 3-6, 118-236) вбачається, що позивачем станом на 13 січня 2015 року нараховано заборгованість в загальній сумі 29631,03 доларів США, що еквівалентно 466985,02 грн. із них 24480,72 доларів США заборгованість за кредитом, 3188,90 доларів США заборгованість за відсотками, 291,29 доларів США заборгованість з комісії, 244,01 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 15,86 доларів США штраф (фіксована частина), 1410,25 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості). Згідно даних документів вбачається, що вперше видача коштів по кредитному договору у сумі 26049,61 доларів США відбулась 29 травня 2008 року та відповідачкою [PERSON] здійснювались погашення по даному кредитному договору, однак несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого на прострочену заборгованість нараховувалась пеня, а загальний розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту та відсотками поступово збільшувалась.(т.1 а.с. 118-236) Листом №30.1.0.0/2-217 від 16 жовтня 2014 року (т.1 а.с. 8) позивач направив відповідачам [PERSON] та [PERSON] повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та про намір банку звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості; в разі якщо боржники мають бажання уникнути таких заходів просить здійснити погашення простроченої заборгованості. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» (т.1 а.с. 24) ПАТ КБ «Приватбанк» має банківську ліцензію №22 від 05 жовтня 2011 року на право наданя банківських послуг визначених частиною 3 статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (т.1 а.с. 23) Відповідно до висновку експерта №30-12/15 від 30 грудня 2015 року судово-економічної експертизи (т.2 а.с. 2-13) оформлення операцій ПАТ КБ «Приватбанк» з надання кредиту позичальнику [PERSON] за кредитним договором № VIZ0GA0000001268 від 29 травня 2008 року документально підтверджується в сумі 26049,61 дол. США; наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед ПАТ КБ «Приватбанк» умовам укладеного між сторонами кредитного договору № VIZ0GA0000001268 від 29 травня 2008 року та розрахунковими документами щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором відповідає. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] є зобовязальними і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип та розмір процентної ставки визначається кредитним договором. Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Аналіз правових норм, зокрема, ст.ст. 536, 549 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання Порука (визначення, наслідки порушення, права і обовязки) регулюється ст.ст. 553-559 ЦК України. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ч. 1 ЦК України). Порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 ст. 559 ЦК України). Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог кредитного договору, договору поруки та норм ЦК України, не виконали взятого на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та солідарному стягненню з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору в валюті кредиту де загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення становить 29079,88 доларів США, з яких із них 24480,72 доларів США заборгованість за кредитом, 3188,90 доларів США заборгованість за відсотками, 141026 доларів США штраф (процентна складова) та 3845,60 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Щодо стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 291,29 доларів США та штрафу в сумі 15,86 доларів США - (процентна складова) суд приходить до висновку, що представником позивача-відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність такої заборгованості, і стягнення таких сум як відповідальність договором не передбачено. Крім того, з відповідачів в рівних частках, в силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1), в розмірі 3654 грн. В задоволенні решти первісних позовних вимог слід відмовити відповідно до вказаних вище підстав. Із цих же підстав суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги позивачки [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 11 ч.2 п.1, 15, 16, 509, 510, 526, 530, 533, 536, 549, 553-559, 610-612, 625, 626, 629, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ,

Outcome: partial