Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., Святошинський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий напис №15005 від 22.12.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про звернення стягнення з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», 6968,20 доларів США, що станом на 07.09.2017 року становить 152035, 22 грн таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з Єдиного реєстру боржників позивач дізнався про те, що на примусовому виконанні в Святошинському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 55892735 від 01.03.2018 про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованості у розмірі 152035, 22 грн. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 22.12.2017 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору № 201376-СКЕD від 15.01.2008 у розмірі: заборгованості за кредитом - 1460,10 доларів США; заборгованості за відсотками - 4104,08 доларів США; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,62 доларів США; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) в розмірі 278,21 доларів США, що загалом становить 6968,20 доларів США, що станом на 07.09.2017 року становить 1 52035,22 гривень. Позивач не погоджується із сумою боргу у розмірі 152035,22 грн., і вважає, що виконавчий напис вчинено таємно, без попередження боржника, без направлення письмової вимоги, та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Вказує, що нотаріусом не перевірено, а відповідачем не надано нотаріусу інформацію про те, що 04.08.2010 року по даному кредитному договору - № 201376-СКЕD від 15.01.2008 року є рішення Святошинського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості з позивача по справі, яке набрало законної сили і перебувало на виконанні, а тому стягнення за визначений період є неможливим. Позивач вважає, що даний виконавчий напис був вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства України, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог стягувача, та має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 07.04.2020 р. у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 21). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідача. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками відповідач отримав 05.05.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 12.05.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заву представник відповідача вказує, що договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого договором, суму кредиту й не сплатив проценти за користування кредитним лімітом, що підтверджується випискою-розрахунком боргу. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус керується нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та іншими нормативними актами. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст.1050 ЦК України, Закону України "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог п.2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 р. №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка-розрахунок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, вимога про усунення порушень, доказ направлення вимоги позичальнику. Враховуючи викладені норми виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Щодо не направлення відповідачем на адресу позивача вимоги про погашення заборгованості за договором, представник вказує, що направив на адресу позивача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, що підтверджується письмовою вимогою про усунення порушень від 18.09.2017р., описом цінного вкладення №49038098867130 та чеком оплати поштового пересилання. Представник зазначає, що позивач помилково дійшов висновку, що наявність невиконаного рішення Святошинського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, так як, поза увагою позивача залишились висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в Постанові від 15.01.2020 р. по справі №305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19: Таким чином, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису (а.с. 31). У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 20.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на підставі ст. 34 ч. 1 п.19 ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінеті Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 на підставі Постановою Кабінеті Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» вчинено виконавчий напис №15005 про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», невиплачений в строк відповідно до умов кредитного договору №201376-СКЕD від 15 січня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 07.09.2017, грошових коштів у сумі 6 968,20 доларів США, що за курсом 25,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.09.2017 складає 152 035,22 грн з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 460,10 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 4 104,08 доларів США, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,62 доларів США, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 278, 21 доларів США (а.с. 9). При цьому, у написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 15.01.2008 по 07.09.2017. Також встановлено, що 15.01.2008 року між ПриватБанком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 201376-СКЕD) (а.с. 10). Згідно з постановою Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мацібрук В.О. від 01.03.2018 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №15005 виданого 22.12.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 153835,22 грн., №55892735 (а.с. 14). Відповідно до списку поштових відправлень пріоритетних листів з оголошеною цінністю поданих в Поштомат - ЦПЗ №1 ДД УДППЗ, відповідач направив на адресу позивача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором №201376-сгеd від 15.01.2008 р., що підтверджується чеком оплати поштового пересилання (а.с. 35, 36). Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. При цьому, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 04.08.2010 було частково задоволено позов представника Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» - Янсон Євгена Володимировича до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором SAMDN4900019225289 від 15.01.2008 в розмірі 2114,51 доларів США, що в еквіваленті становить 16731,90 грн, судові витрати по справі в сумі 417,32 грн, а всього 17149,22 грн. В мотивувальній частині рішення вказано, що заборгованість була визначена позивачем станом на 21.05.2009. При цьому, згідно з довідкою, виданою Начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві А.М. Василевським №175/5 від 20.12.2012, згідно з виконавчим листом №2-259 від 02.02.2011 виданим Святошинським р/с м. Києва борі на користь ПАТ КБ «Приват Банк» сплачено частково, а саме 11863,64 грн, залишок боргу становить 5285,58 грн, виконавчий збір на користь держави сплачено в сумі 1186,36 гривень, залишок виконавчого збору становить 528,56 грн. Відповідно до постанови старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві Владко Р.О. від 18.03.2014 стягувачу повернуто виконавчий лист №2-259 від 02.02.2011, виданий на підставі вищевказаного судового рішення на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Зважаючи на те, що виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, а також, з огляду на той факт, що виконавчий напис було вчинено відносно періоду заборгованості за яким позивачем частково вже було погашено борг на підставі судового рішення, виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», необхідно стягнути на користь позивача 840,80 гривень судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved