Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

0.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом ухвалою суду від 29.11.2017р було відкрито провадження по справі з призначенням попереднього судового засідання на 21.12.17 року. У зв'язку із Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільно - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017р та протокольною ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. від 21.12.17 року зазначену справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21.12.2017 року по зазначеній справи закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті на 20.02.2018 року. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна та спільних неповнолітніх дітей позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, з вересня 2014 року спільне домогосподарство подружжя не веде, а тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі. В судове засідання 20.02.2018 року з'явився позивач, який зазначив, що наполягає на розірванні шлюбу, додатково зазначив, що вони з відповідачкою мешкають окремо вже три роки, зі спільного між сторонами залишились повнолітні діти та постійні сварки, а також у дебатах позивачем було зазначено, що на даний момент в нього є відносини з іншою жінкою. Відповідачка [PERSON] надала до суду клопотання від 19.02.2018 року, яким просила суд подовжити строк на примирення сторін. У судовому засіданні зазначене клопотання підтримала, зазначила, що вони з чоловіком проживають разом, мають спільний бізнес, а тому бажає зберегти їх з позивачем сімю Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.11.1983 року у Виконавчому комітеті Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області (актовий запис № 80). Свідоцтво про шлюб [NUMBER]. З вказаного свідоцтва вбачається, що дошлюне прізвище відповідачки «[PERSON]». Однією сім'єю сторони не проживають три роки, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, неповнолітніх дітей від даного шлюбу також немає. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо,позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved