Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначено, що вона та відповідач мають дитину [PERSON], [INFO]. В період з 21.01.2000 року по 29.01.2003 сторони перебували у шлюбі. Після розриву стосунків між сторонами відповідач мешкає окремо, участь та житті дитини не приймає, необхідної матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не підтримує зв'язків із дитиною більше десяти років. У зв'язку із чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення [PERSON] повноліття. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення листа з повідомленням. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи, Кам'янобрідського районного відділу служби у справах дітей Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї, позовні вимоги підтримала. Прокурор, в судовому засіданні, дала пояснення щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] Відповідно до ст.224 ЦПК України, судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, представника третьої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 постанови Пленуму ВРУ № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" "Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками." Згідно із свідоцтвом про народження від 21.01.2000р. батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). З 29.01.2003 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5). Згідно із Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8). Згідно із паспорту громадянина Російської Федерації [PERSON] зареєстрований в с. Платошино, Пермського району, Російської Федерації (а.с. 11-14). Відповідно до характеристики виданої директором ЗОШ № 20 [PERSON], характеризується позитивно, вихованням дитини займається мати, батько в школі ніколи не був та не цікавився справами дитини. Позивачка, [PERSON] проживає разом із дитиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою голови квартального комітету (а.с. 20). Згідно із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 19.03.2014 року департамент Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що свого батька [PERSON] він не знає, ніколи його не бачив, дарунків або допомоги від нього не отримував та не відчуває до нього жодних почуттів і вважає його сторонньою лбдиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є сином її чоловіка, на теперішній час він мешкає у Російської Федерації, з 2001 року [PERSON] жодного разу не приїжджав до Луганська, сина [PERSON] не відвідує, обов'язків по його вихованню не здійснює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та утримання дітей, данні факти, згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав у відношенні його дитини [PERSON] Крім того, відповідач не надає для утримання дітей необхідних коштів. Проте, відповідно до ст. 164 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст.183 СК України кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] та стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини.

Outcome: approved