Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

01.10. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач просить суд визнати [PERSON] 07.01. [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком № 9 по вул. Л. Українки, с. Годовиця, Пустомитівського району, Львівської області. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок № 9 по вул. Л. Українки, с. Годовиця, Пустомитівського району, Львівської області. У зазначеному будинку зареєстрований відповідач, який не проживає за зазначеною адресою. Де саме на теперішній час проживає відповідач позивачеві невідомо. Поштової кореспонденції відповідач за місцем реєстрації не отримує, особистих речей в будинку не зберігає. Факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації стверджується відповідними актами перевірки правил проживання. Зняття з реєстрації відповідача необхідно для зменшення оплати за комунальні послуги. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: позивачеві на праві приватної власності належить житловий будинок № 9 по вул. Л. Українки, с. Годовиця, Пустомитівського району, Львівської області, що стверджується Реєстраційним посвідченням від 11.05. 1995 року, записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 128. Встановлено, що у житловому будинку № 9 по вул. Л. Українки, с. Годовиця, Пустомитівського району, Львівської області, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], що стверджується Будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в [INFO]. Встановлено, що відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання не проживає більше ніж шість місяців, що стверджується: Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 09.02.2015 року, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 04.05. 2015 року, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 20.07.2015 року, Актом обстеження умов проживання згідно правил паспортного режиму від 10.08. 2015 року. В силу вимог ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців. Сторонами не представлено та судом не здобуто жодних доказів того, що відповідачеві чиняться перешкоди у проживанні у житловому будинку № 9 по вул. Л. Українки, с. Годовиця, Пустомитівського району, Львівської області та докази того, що відповідач протягом останніх шести місяців брав участь в утриманні житлового будинку за зазначеною адресою. Також, судом не здобуто доказів того, що існують обставини передбачені п.п. 1 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України для збереження за відповідачем права користування житловим будинком № 9 по вул. Л. Українки, с. Годовиця, Пустомитівського району, Львівської області. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що відповідач за зареєстрованим місцем свого проживання не проживає більше шести місяців, без поважних на те причин; те, що відповідачу перешкоди у проживанні за його зареєстрованим місцем проживання не чиняться, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору оплаченого позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved