Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

01 квітня 2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 24 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , якому на час звернення до суду з даним позовом виповнилося 14 років. [INFO] у подружжя [PERSON] народився молодший син [PERSON] . Позивач зазначає, що сімейне життя його батьків не склалося, у зв`язку з чим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу батьки позивача певний час продовжували проживати однією сім`єю, однак восени 2019 року сім`я остаточно розпалася. Старший син [PERSON] , позивач по справі, за власним бажанням залишився проживати з батьком [PERSON] , а молодший син [PERSON] залишився проживати з матір`ю [PERSON] 01 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, довівши суду неправдиву інформацію про проживання дітей виключно з матір`ю. При цьому, аліменти, які отримує мати позивача з липня 2020 року не витрачаються на його утримання, мати не надає йому будь-якої матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку та доходів відповідача, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини з урахуванням мінімальної рекомендованої ставки аліментів на дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше мінімальної гарантованої ставки аліментів на одну дитину в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01\~квітня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, та сплачувати аліменти безпосередньо на його користь. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] [PERSON] вважає заявлений розмір аліментів необґрунтовано завищеним, оскільки на підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2020 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини на обох дітей, тоді як в межах розгляду даної справи заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини на утримання однієї дитини. Також звертає увагу, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Окрім того, для забезпечення належних умов проживання своїх дітей відповідач уклала договір про споживчий кредит № 556-0153 від 29 липня 2019 року на тримання кредитних коштів у загальному розмірі 249984 грн для придбання нерухомості, за рахунок якого нею було придбано двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . На погашення заборгованості за кредитним договором відповідач щомісячно сплачує більше 4000 грн. Також представником відповідача [PERSON] адвокатом Рішкою Д.С. подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що наявний судовий наказ від 06 липня 2020 року, що набрав законної сили за тими ж самими вимогами про стягнення аліментів на утримання [PERSON] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Сумського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року скасовано ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2021 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 вересня 2021 року призначено справу до розгляду на 21 жовтня 2021 року. 21 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 28 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] [PERSON] про закриття провадження у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його законний представник [PERSON] , представник позивача [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечувала та просила закрити провадження у даній справі. Представник третьої особи Садівської сільської ради Сумського району Сумської області Винниченко О.М. позов підтримала. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що 24\~лютого 2006\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~було укладено\~шлюб,\~зареєстрований Ковпаківським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Сумського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№ 243 (т. 1, а.с. 9). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та відповідачка [PERSON] (т. 1, а.с. 10, 11). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с. 14). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 8), однак фактично проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 24, 25-27, 28, 29, 30, 31, 32). Молодший син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . Вказані обставини не заперечуються сторонами. Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 01 липня 2020 року (т. 1, а.с. 16). Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 03\~вересня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] в ході примусового виконання вказаного судового наказу від 07 липня 2020 року (т. 1, а.с. 17). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2020 року в задоволенні заяви [PERSON] про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (т. 1, а.с. 18-19). Відповідачка [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста відділу підприємництва, промисловості та організаційно-аналітичного забезпечення Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради і розмір її заробітної плати за 2019 рік становить 204981 грн, а за 2020 рік 211263 грн. Також у 2020 році нею отримані аліменти на утримання дітей у сумі 22697\~грн (т. 1, а.с. 39-43, т. 2, а.с. 10-21). У свою чергу, батько позивача [PERSON] працює у Головному управлінні Національної поліції в Сумській області на посаді начальника центру забезпечення і загальна сума його доходу за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року за винятком аліментів склала 140622 грн 60 коп. (т.\~1, а.с. 44, т. 2, а.с. 22). 29 липня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 556-0153 (на придбання нерухомості), відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у загальному розмірі 249984 грн на строк 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28 липня 2039 року (т. 1, а.с. 76-81). За рахунок кредитних коштів [PERSON] придбала двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 липня 2019 року, яка також є предметом іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 556-0153 від 29 липня 2019 року (т. 1, а.с. 82-83, т. 2, а.с. 34-40). Крім того, 25 травня 2020 року між Державною іпотечною установою та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу № ФЛ202000252, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а.с. 3-9). Згідно з умовами пункту 3.1 вказаного договору в предметі лізингу можуть бути зареєстровані та проживати такі особи: лізингоодержувач [PERSON] та його сини [PERSON] і [PERSON] . За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. За нормами частини 4 статті 152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. За нормами частини 1, 3 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень. Як передбачено частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Виходячи з матеріалів справи, станом на момент звернення до суду з даним позовом неповнолітній [PERSON] проживав разом з батьком [PERSON] , що відповідачем не заперечується. Також сторонами під час судового розгляду визнано той факт, що мати позивача відповідачка [PERSON] проживає окремо від старшого сина. За таких обставин, відповідачка [PERSON] , як мати неповнолітнього [PERSON] , також зобов`язана приймати участь в його утриманні нарівні з батьком [PERSON] . При цьому, позивач [PERSON] , який станом на момент подачі позову досяг 14 років, тобто є неповнолітньою особою, має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, що узгоджується з вимогами статті 179 СК України. Вказану обставину визнав також і батько неповнолітньої дитини [PERSON] , зауваживши, що він, як батько, з яким проживає дитина, контролюватиме цільове використання отриманих позивачем аліментів, оскільки має можливість контролювати розпорядження коштів, які надходять на особистий рахунок сина. На підставі зазначеного, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для стягнення з відповідачки аліментів на його утримання, а також про право позивача на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що на утриманні відповідачки [PERSON] є інша малолітня дитина син [PERSON] , [INFO] , і дана обставина визнана сторонами. Таким чином,\~ураховуючи,\~що діти\~відповідачки мають\~однакове право\~на утримання,\~суд,\~дотримуючись принципу\~рівності прав\~дітей на\~їхнє утримання,\~з метою\~недопущення порушення\~прав другої\~дитини відповідачки,\~вважає необхідним\~позовні вимоги\~задовольнити частково\~і стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти на\~його утримання\~в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 квітня 2021\~року до досягнення дитиною повноліття і аліменти сплачувати безпосередньо неповнолітньому [PERSON] , [INFO] . На думку суду, визначений розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини (1/6 від 17605,25 грн щомісячного доходу відповідачки = 2934 грн 21\~коп.), при цьому, не порушуючи прав та інтересів відповідачки та інших осіб, ураховуючи, що позивач також не довів належними і допустимими доказами наявність підстав для стягнення на його користь аліментів у визначеному ним розмірі (1/3 частки від усіх видів доходу відповідача). При цьому, суд відхиляє зауваження представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову з тієї підстави, що відповідачка добровільно надає сину матеріальну допомогу, оскільки надання неповнолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом матері та не звільняє її від обов`язку утримувати дитину. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №\~712/4702/19, які відповідно до частини 3 статті 264 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Що стосується заперечень відповідачки про укладення нею кредитного договору для придбання нерухомості, то суд зауважує, що вказана обставина також не є підставою для звільнення від сплати аліментів, ураховуючи, що і батько позивача також має фінансові зобов`язання за договором фінансового лізингу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 50 % (1/6 * 100 % / 1/3), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн 00 коп. (50 % від 908 грн), ураховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial