Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся в суд до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 014/81-1-0-00/4366 від 29 березня 2013 року, який був укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON], останній було надано кредит на рефінансування залишку заборгованості, що виникла згідно кредитного договору № 220309257 від 04 грудня 2007 року в розмірі 152672 гривні 46 копійок строком до 29 березня 2016 року зі сплатою 18 % річних. Відповідно до умов зазначеного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань починальник несе відповідальність за виконання кредитного договору всім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернене стягнення. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення (п. 9.2., 9.3. кредитного договору). Відповідач умови кредитного договору не виконує. Станом на 30 вересня 2014 року відповідачем не повернуто кредитні кошти в сумі 279908 гривень 46 копійок, що складається з: - 120988 гривень 06 копійок - заборгованість за кредитом; - 31379 гривень 75 копійок - заборгованість за відсотками; - 127540 гривень 65 копійок - пеня за прострочення кредиту та відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 35). Відповідач не з'явилась у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 березня 2013 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/81-1-0-00/4366 (а.с. 37-41). Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] споживчий кредит на рефінансування залишку заборгованості, що виникла згідно кредитного договору № 220309257 від 04 грудня 2007 року в розмірі 152672 гривні 46 копійок строком до 29 березня 2016 року зі сплатою 18 % річних, що підтверджується наданою суду копією договору. Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного договору не виконує. Відповідно до умов зазначеного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань починальник несе відповідальність за виконання кредитного договору всім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернене стягнення. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення (п. 9.2., 9.3. кредитного договору). Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 30 вересня 2014 року відповідачем не повернуто кредитні кошти в сумі 279908 гривень 46 копійок, що складається з: - 120988 гривень 06 копійок - заборгованість за кредитом; - 31379 гривень 75 копійок - заборгованість за відсотками; - 127540 гривень 65 копійок - пеня за прострочення кредиту та відсотків. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 30 вересня 2014 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 6-7). Відповідачу 26 серпня 2014 року була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань (а.с. 16), проте заборгованість до даного часу не погашена. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 2799 гривень 08 копійок.

Outcome: approved