Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 21.02.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є - Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 2707/0207/91-005 від 21.02.2007, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 364 998,00 гривень. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в терміни та в розмірах, встановлених графіком погашення кредиту щомісячними платежами, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 21.02.2011 року. 02.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників, у тому числі, але не виключно за кредитним договором № 2707/0207/91-005. 05.06.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки №2707/0207/91-005-П, згідно якого обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 2707/0207/91-005 від 21.02.2007 року, становить - 2000,00 гривень. Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та комісії у встановленні договором терміни, станом на 31.07.2013 року утворилася заборгованість у розмірі - 624 361,97 гривень, з яких: 212 861,14 гривень - непогашена сума кредиту,192 479,05 гривень - несплачені проценти, 219 021,77 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів. В зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитом, яка станом на 31.07.2013 складає - 624 361,97 гривень, а також стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитними зобов'язаннями, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 21.02.2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 2707/0207/91-005, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 364 998,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 21.02.2011 року. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Вбачається, що банком були виконані його зобов'язання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 364 998,00 гривень, однак [PERSON] в односторонньому порядку порушив вимоги як кредитного договору так і законодавства, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичкодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що залишається та сплати процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості, з яким суд погоджується, оскільки він повністю узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи, станом на 31.07.2013 року за позичальником [PERSON] виникла заборгованість в розмірі - 624361,97 гривень, з яких: 212 861,14 гривень - непогашена сума кредиту, 192 479,05 гривень - несплачені проценти, 219021,77 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). В силу вказаних норм 02.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників, у тому числі, але не виключно за кредитним договором № 2707/0207/91-005. 05.06.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки №2707/0207/91-005-П, згідно якого обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 2707/0207/91-005 від 21.02.2007 року, становить - 2000,00 гривень. Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В силу ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі - 624361,97 гривень, а також стягнути солідарно з [PERSON] та з [PERSON] солідарно 2000 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved