Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. При житті мати склала заповіт від 31.07.2000 року, відповідно до якого заповідала все її майно в рівних частинах своїм дітям, тобто їй та відповідачу [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS] та земельної ділянки, загальною площею 4,310 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоазовської районної ради (державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]) та складається з трьох ділянок площею 0,67 га - кадастровий номер [NUMBER], площею 3,530 га - кадастровий номер [NUMBER]. З заявами про прийняття спадщини до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори звернулись вона 22.05.2012 року та відповідач [PERSON] - 11.05.2012 року. На теперішній час її брат не бажає приймати спадщину за заповітом, а тому звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори для відмови від своєї частки у спадщині на користь позивачки, однак листом від 10.02.2017 року державного нотаріуса йому було роз'яснено, що ним пропущений строк для відкликання заяви про прийняття спадщини та така відмова не може бути прийнята нотаріусом. Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS], яка за правом спадкування належить [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, а також визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 4,310 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоазовської районної ради, складається з трьох ділянок площею 0,67 га - кадастровий номер [NUMBER], площею 3,530 га - кадастровий номер [NUMBER] та за правом спадкування належить [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 4,310 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоазовської районної ради, складається з трьох ділянок площею 0,67 га - кадастровий номер [NUMBER], площею 3,530 га - кадастровий номер [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що заперечень проти задоволення позовних вимог не має. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 31.07.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Третьої маріупольською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого все майно, яке належить їй на праві приватної власності заповідала в рівних частинах своїм дітям [PERSON] та [PERSON]. Згідно із договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право приватної власності, актом прийомки індивідуального домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих встановлено, що [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 19.03.2007 року [PERSON] належить земельна ділянка, площею 4,310 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоазовської районної ради, складається з трьох ділянок площею 0,67 га - кадастровий номер [NUMBER], площею 3,530 га - кадастровий номер [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №107. Таким чином, до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] увійшли домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 4,310 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новоазовської районної ради, складається з трьох ділянок площею 0,67 га - кадастровий номер [NUMBER], площею 3,530 га - кадастровий номер [NUMBER]. Відповідно до роз'яснень Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 10.02.2017 року встановлено, що в нотаріальній конторі 11.05.2012 року заведено спадкову справу до майна померлої [INFO] року [PERSON] З заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] Померла залишила заповіт, посвідчений 31.07.2000 року, за яким все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (тобто з [INFO] року по 10.06.2012 року). [PERSON] звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, однак дана заява не може бути розглянута нотаріусом через пропуск строку для її подачі. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.3 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], подавши у травні 2012 року заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, на теперішній час не бажає її приймати та висловив намір про відмову від неї, однак державний нотаріус не може прийняти відмову від частки у спадщині через пропуск строків на подачу такої заяви, в зв'язку з чим, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, оскільки позбавлена можливості оформити свої спадкові права на все спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved