overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 08 жовтня 2013 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції м. Києві, актовий запис № 2739. Від шлюбу дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 08 жовтня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції м. Києві, актовий запис № 2739. Позивач у судове засідання не з"явилася, але одночасно із зверненням з позовом подала клопотання з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 08 жовтня 2013 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції м. Києві, актовий запис № 2739. Від шлюбу дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, у зв'язку з чим не мешкають однією родиною та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що позивач надає відповідачу, яка проживають в квартирі [ADDRESS] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач ігнорує виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість по оплаті за надані їй послуги у розмірі 15 513,64 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства "Новосілки" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 15 513,64 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. За правилами ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається із матеріалів справи, позивач надає відповідачу, яка проживають в квартирі [ADDRESS] послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач ігнорує виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим у неї станом на 01.05.2014 р. виникла заборгованість по оплаті за надані послуги у розмірі 15 513,64 грн., яка складається з боргу: - 5906,89 грн. - опалення; -3321,50 грн. - квартплата; - 4806 грн. - холодне водопостачання; - 1482,25 грн. - гаряче водопостачання. Звернення та попередження адміністрації комунального підприємства "Новосілки" Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про погашення заборгованості не мають позитивного результату. Відповідач добровільно не погоджується сплачувати заборгованість та продовжує ухилятися від їхньої спати. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 200 грн.. А отже, підстав для задоволення позову в цій частині судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У червні 2015р. заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин зі своєю померлою матір'ю, посилаючись на необхідність підтвердження правомірності внесення органами РАЦС змін ім'я, по батькові та національності її матері в актові записи та свідоцтва про народження і про смерть у зв'язку із виїздом за кордон на постійне місце проживання. Вимогу заявника підтримав її представник письмовою заявою; заінтересована особа - Заводський відділ ДРАЦС ММУЮ письмовою заявою просив розглянути справу без участі їх представника, повідомив про відсутність заперечень. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON], [INFO], до шлюбу мала прізвище [PERSON], що підтверджено довідкою міського відділу РАГС від 10.07.1996р. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану за 17.01.2013р. та свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що дані її матері у 1996р. за висновком органу РАЦС було змінено з "[PERSON], українка" на "[PERSON], єврейка". Згідно копії актового запису про смерть №1845 від 26.05.1982р. слідує, що дані померлої [INFO] в м.Миколаєві у віці 60 років єврейки [PERSON] змінені органом РАЦС, із зазначенням ім'я - [PERSON], по батькові - [PERSON]. Також, довідкою міського відділу РАГС від 09.09.1997р. підтверджується, що [PERSON] до укладення шлюбу 16.12.1944р. з [PERSON] мала прізвище [PERSON]. За довідкою міського відділу РАГС від 20.11.1997р. слідує, що [PERSON] до укладення шлюбу 30.05.1938р. з [PERSON] була [PERSON], за національністю - єврейка. В архівах органу РАГС зберігся актовий запис про народження останньої за 1922р. Наведені дані достатньо свідчать, що матір'ю заявника є померла [PERSON] (уроджена - [PERSON], а після одружень - [PERSON], а потім [PERSON]), яка за національністю була єврейка. Оскільки даний факт має для заявника правове значення, то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON], звернулася до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували у березні 1999 року. Від спільного проживання мають дорослих дітей. Одруження виявилося невдалим, в сім'ї виникали сварки та не порозуміння. З червня 2015 року сторони припинили подружні, сімейні стосунки та проживають окремо. Просить шлюб розірвати, на примирення не погоджується. У судове засідання позивач не з'явилася, але надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та на примирення не погоджується. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану. Позивач просить залишити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи згідно глави 224 - 226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 березня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №23(а.с3). Від спільного проживання мають дорослих дітей. В зв'язку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сім'ї постійно виникали сварки та не порозуміння. З червня 2015 року сторони припинили подружні стосунки та не проживають однією сім'єю. Відповідач добровільно відмовляється розірвати шлюб через орган реєстрації актів цивільного стану. За наданий судом час на примирення за клопотанням відповідача, подружжя не примирилося. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Суд залишає позивачу дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу судовий збір за розгляд справи в суді.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем надано послуги з центрального опалення квартири [ADDRESS], загальною опалювальною площею 38,2 кв.м. Відповідач як власник квартири зобов'язана вносити плату за надані послуги до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем в розмірі 8,83 грн./кв.м. за місяць та за послугу з центрального постачання гарячої води - 26,43 грн./куб м. Свої зобов'язання по оплаті послуг теплопостачання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого за період з 01.03.2013 по 01.05.2015 утворилась заборгованість. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 4905,63 грн. за надані послуги з теплопостачання та понесені ним судові витрати. У судове засідання з'явилася представник позивача [PERSON], яка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позов визнала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: 03.04.2013 між позивачем ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та відповідачем укладено договір про надання послуг теплопостачання. Згідно п.1.1 вказаного Договору ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" зобов'язується надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири) та членам його сім'ї послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього Договору. З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що за період з 01.03.2013 по 01.05.2015 відповідач має заборгованість за надані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 4905,63 грн., яка складається із заборгованості в розмірі 3020, 79 грн.; інфляційні нарахування в розмірі 1754, 94 грн.; 3 % річних в розмірі 129,9 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнала позовні вимоги, в добровільному порядку не здійснювала оплату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.05.2015 виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що 14 березня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ» Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №002-22077-140311, згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, випустив та надав Держателю платіжну картку, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 7 500,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток із сплатою проценту, строком кредитування протягом 364 календарних днів. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 березня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ» Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №002-22077-140311, згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, випустив та надав Держателю платіжну картку, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 7 500,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток із сплатою проценту, строком кредитування протягом 364 календарних днів. Однак позичальник належним чином своїх зобовязань за договором не виконував і станом на 24.04.2015 року заборгованість відповідача перед банком складає 15 984,17 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 118 грн. 24 коп., прострочене тіло кредиту - 3 784 грн. 30, заборгованість по відсотках 6 081 грн. 63 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у примусовому порядку. Ці обставини підтверджуються: кредитним договором від 14 березня 2011 року №002-22077-140311, розрахунками заборгованості за кредитним договором, з яких вбачається, що [PERSON] не виконує зобовязання з повернення грошових коштів За таких обставин, на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню з відповідача заборгованість в сумі 15 984,17 грн. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, різниці в поглядах на сімейне життя, припиненням та неможливістю спільного проживання сторін, відмовою відповідача розірвати шлюб у органах РАЦС. Вказано на неможливість надання строку для примирення. Вказано на покладення судових витрат на позивача. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169 ЦПК, ухвалив вирішувати справу за відсутності сторін та на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 19.03.2003 між сторонами зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу прізвище відповідача було "Жмайло", після реєстрації шлюбу стало "Чухліч" (а.с. 6). У сторін немає спільних неповнолітніх дітей. З січня 2015 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують стосунків, сімя розпалася остаточно. Подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливі. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 551,20\~грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою з підстав того, що вони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Сторони в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 16 серпня 2014 року між позивачем та відповідачкою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 167. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін розпалася остаточно та її збереження не можливе. При цьому відповідачка, згідно з її заявою, проти задоволення позову не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У червні 2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 2686,98 гривень, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем обов"язків за кредитним договором № 8142296931БД/2014-08, укладеним 13 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем. 18.11.2016 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої позов не підтримав у зв"язку з погашенням відповідачем зазначеної суми боргу після звернення позивачем до суду із зазначеною вище позовною заявою, але при цьому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у сумі 1378 гривень, в порядку ст. 89 ч. 1 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову в частині стягнення судового збору не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з положеннями ст. 599 ч. 1 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 89 ч. 1 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Так судом встановлено, що 13 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 8142296931БД/2014-08, внаслідок невиконання умов якого у відповідача виникла заборгованість перед банком в сумі 2686,98 гривень та яка була погашена відповідачем після звернення позивача до суду із зазначеною вище позовною заявою. Зазначені обставини сторонами не оспорюються. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що зобов"язання відповідача перед банком за зазначеним кредитним договором є припиненим внаслідок його виконання. Оскільки відповідач погасив заборгованість за зазначеним кредитним договором після звернення позивачем до суду із позовною заявою, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 1378, 00 гривень в порядку ст. 89 ч. 1 ЦПК України. \~\~\~\~\~

Outcome: approved