Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

01 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. 21 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилався на те, що у відповідності до договору дарування він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В квартирі зареєстрована його колишня дружина [PERSON], та дочка - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що шлюб з [PERSON] розірваний у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2014 року. Відповідач [PERSON] та [PERSON] [INFO] з березня 2014 року не проживають в спірному житловому приміщенні, витрати по утриманню житла, сплаті комунальних та інших послуг не несуть. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що реєстрація відповідачів перешкоджає реалізації його прав як власника, в звязку з чим, в заяві, посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України, просив суд: -визнати [PERSON] та [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; -зняти [PERSON] та [PERSON] [INFO] з реєстраційного обліку в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS]; -зобовязати Новомосковський РВ Державної міграційної служби України в дніпропетровській області зняти [PERSON] та [PERSON] [INFO] з реєстраційного обліку в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] [INFO] в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти вимог позивача в частині визнання її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, посилалася на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем, шлюб розірваний, приблизно в березні 2014 року вона забрала свої речі та виїхала з квартири разом з дочкою, в липні 2014 року вона повернула позивачу ключ від квартири, вона особисто не має наміру проживати в спірному житлі. В той же час, позов заперечує в частині визнання дитини - [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування житлом. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині визнання [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки, зазначені дії порушують права дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON], у відповідності до договору дарування від 30 липня 2012 року є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором та витягом про державну реєстрацію прав від 09.08.2012 року. Судом встановлено, що в квартирі зареєстрована колишня дружина позивача - [PERSON], та дочка - [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідною довідкою. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірваний у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2014 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивача. Згідно акту, складеного 26 травня 2015 року за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю «КомЕнерго-Новомосковськ» та жителів будинку, [PERSON] та [PERSON] [INFO] з березня 2014 року не проживають квартирі, в розташованій за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначений факт підтверджується та не оспорюються відповідачем [PERSON] На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, в судовому засіданні посилалася на те. що не має наміру проживати в зазначеному житловому приміщенні, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] повинна бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими. У відповідності до ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі., в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] та зобовязання Новомосковський РВ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в спірній квартирі не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними державними органами на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. В той же час, сторонами на е надано суду доказів про наявність домовленості батьків щодо місця проживання дитини - [PERSON] [INFO]. Крім того, у відповідності до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», д ержава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Позивачем не надано доказів того, яким саме житлом буде користуватися неповнолітня дитина, чи відповідає це житло санітарно-гігієнічним та побутовим умовам, чи надає згоду власник житла на проживання дитини в житловому приміщенні. В звязку з наведеним, позовні вимоги в частині визнання дитини - [PERSON] [INFO] такою, що втратила право користування житлом, зняття її з реєстрації в житловому приміщенні не підлягають задоволенню.

Outcome: partial