Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 31 грудня 2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 6700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних та з кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31 грудня 2017 року становить 111447 грн.65 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6630 грн.25 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 95086 грн.58 коп.; пені - 3947 грн.60 коп., фіксованої частки штрафу - 500 грн.; відсоткової частки штрафу - 5283 грн.22 коп. Відповідач на неодноразові повідомлення про необхідність в добровільному порядку погасити заборгованість не реагує, тому просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та витрати по оплаті судового збору. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві був наданий строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. 27 лютого 2018 року позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду були усунуті. 28 лютого 2018 року з відділу обліку та моніторингуінформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області судом була отримана інформація щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 27 березня 2018 року від відповідача судом був отриманий відзив на позов, в якому відповідач просив розглядати справу в загальному порядку та застосувати строки позовної давності. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 29 березня 2018 року справу було призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в загальному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 травня 2018 року підготовче судове засідання було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 12 червня 2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, заперечував проти застосування строків позовної давності та просив розглядати справу у його відсутність. 09 серпня 2018 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він наполягав на застосуванні строків позовної давності, не погоджуючись з позицією позивача. 29 серпня 2018 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній наполягав на раніш викладеній позиції і на задоволенні позову у повному обсязі. У судове засідання 30 серпня 2018 року відповідач та його представник не з'явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Проти задоволення позову заперечували. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились фіксування судового процесу технічними засобами, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не проводилось. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного Кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента. Як встановлено у судовому засіданні 31 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 6700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних та з кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки. Наданими позивачем розрахунками підтверджується наявність у відповідача заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 31 грудня 2017 року становить 111447 грн.65 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6630 грн.25 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 95086 грн.58 коп.; пені - 3947 грн.60 коп., фіксованої частки штрафу - 500 грн.; відсоткової частки штрафу - 5283 грн.22 коп. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Доводи позивача щодо наявності між ним та відповідачем договірних зобов'язань ґрунтувались на заяві, підписаній сторонами 31.12.2011 року. Згідно умов цієї заяви, а саме - тарифів по кредитним карткам "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", банк надає позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Дана заява підписана з однієї сторони представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та з іншої сторони містить реквізит підпису відповідача. У той же час надані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг були затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 і містить посилання на ліцензію НБУ №22 від 29.07.2009 року, що не дає можливості їх розцінювати як складову умову договору надання банківських послуг. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 Цивільного Кодексу України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Інформації про період, на який видавалась платіжна картка, позивачем не надано. Як вбачається з роздруківки руху коштів за картковим рахунком, відкритим на ім'я відповідача, останній платіж відповідачем був здійснений 20 квітня 2012 року через термінал самообслуговування, розташований в супермаркеті "АТБ" за адресою: м.Харків, пров.Івана Мар'янка, 4, на суму 500 грн. (а.с.146 зворіт). За таких обставин суд доходить до висновку про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, поважних причин для його відновлення позивачем не надано, а тому позов задоволенню не підлягає. Судові витрати залишаються за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed