Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У жовтні 2013 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] "Про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини", на обґрунтування якого зазначено, що з відповідачем вони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 2009 року. Від сумісного життя в них народилась дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. На теперішній час вони з відповідачем однією сім'єю не проживають, загального господарства не ведуть. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Інших виплат за виконавчими листами він не має, не працює, має непостійний та нерегулярний дохід, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до повноліття дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 1198/14-вх від 21.01.2014 року, з проханням справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надавав. Згідно із частиною 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача по справі свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання позивачем особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 04.08.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилась [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 04.08.20107 року зроблено відповідний актовий запис за № 699, при цьому її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] /а. с. 3/. Як убачається з довідки ПП «Макринок-Сервіс» від 22.10.2013 року № 865, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], - та має склад сім'ї: дочку - [PERSON], [INFO], та вітчима - [PERSON], [INFO] /а. с. 4/. Таким чином, на підставі зазначених документів судом встановлено факт сумісного проживання неповнолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON] Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року. Відповідно до положень частини першої статті 1 та частини першої статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов'язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини першої статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тотожне за своїм правовим змістом роз'яснення міститься також й у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Крім того, суд виходить з того, що зазначений обов'язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь - якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття /стаття 51 Конституції України/. У свою чергу, положення Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року /ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XІІ/ передбачають, що дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України у випадку ухилення батьків від утримання дитини, за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частині від доходу його матері, батька й /або/ у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] не виконує по відношенню до своєї неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьківські обов'язки, передбачені сімейним законодавством, та ухиляється від належної участі по її утриманню у грошовій чи будь-якій іншій формі. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану його здоров'я, сімейного та майнового положення, відсутності інших дітей та осіб, які мають право на отримання аліментів від відповідача, суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] необхідно встановити у твердій грошовій формі. На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності до положень частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,40 гривень підлягають стягуванню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved