Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

01.03.2018 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами до СФГ «Степ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, посилаючись на наступне. 14.11.2012 р. вона уклала з СФГ «Степ» договір оренди землі, відповідно до якого передала в оренду відповідачу строком на 20 років належні їй земельні ділянки площею 3,78 га кадастровий номер 1421284800:01:001:0809 та площею 1,12 га кадастровий номер 1421284800:01:001:0810, які розташовані на території Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Починаючи з 2016 року, відповідач в порушення умов договору оренди землі перестав виплачувати орендну плату. 15.01.2018 року вона письмово звернулася до відповідача з проханням погасити заборгованість у розмірі 8247,10 грн. та переглянути умови договору щодо підвищення суми орендної плати. Однак, жодної відповіді до сьогодні не отримала. У звязку з цим, просить розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі з урахуванням пені в розмірі 8247,10 грн. Також просила стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн. та правничої допомоги в розмірі 2100 грн. Ухвалою від 05.03.2018 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.03.2018 р. справа призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, проти розірвання договору оренди землі не заперечував, однак зазначив, що посилання представника позивача на те, що він не виплатив орендну плату за 2016 рік, не відповідають дійсності. Виплата орендної плати не відбулась лише за 2017 рік через поганий врожай та проходження ним лікування, однак орендну плату за 2016 рік він позивачу виплатив. Пояснив, що гроші віддав його син дружині брата позивача. Зазначив, що доказів на підтвердження виплати орендної плати у нього немає і він не знає чи уповноважені ті на отримання орендної плати за позивача. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю належать дві земельні ділянки загальною площею 4,9 га, на підставі розпорядження голови Великоновосілківської районної державної адміністрації від 16.06.1998 року № 287-р (а.с.8). 14.11.2012 р. між [PERSON] та Селянським фермерським господарством «Степ» укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду відповідачу строком на 20 років земельні ділянки кадастрові номери 1421284800:01:001:0809 та 1421284800:01:001:0810, які належать їй на праві власності. Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Великоновосілківському районі Донецької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 14.11.2012 року вчинено запис № 142128484004082 (а.с. 9-14). 15.01.2018 року позивачем було направлено на адресу Селянського фермерського господарства «Степ» лист з вимогою негайного погашення суми заборгованості з орендної плати та нарахованої пені, і у разі досягнення порозуміння провести перемовини та переглянути умови договору щодо підвищення суми орендної плати за згодою сторін відповідно до п.13 договору (а.с.15). Відповідно до відмітки у рекомендованому повідомленні 19.01.2018 р. [PERSON] отримав лист (а.с.16). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором чи законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором чи законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 ЦК). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно положень ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Частиною 2 ст.409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форми, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» ст. 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов'язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Отже із системного аналізу ст.141 ЗК України, ст.32 ЗУ «Про оренду землі» та умов спірного договору слідує, що тільки систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору. Звертаючись з позовними вимогами про розірвання договору оренди землі, позивач посилається на порушення відповідачем п. 11 договору, відповідно до якого орендна плата вноситься у строк до 31 грудня поточного року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що не отримувала орендну плату ані за 2016 рік, ані за 2017 рік. Посилаючись на сплату орендної плати за 2016 рік та поганий урожай у 2017 році, представник СФГ «Степ» не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин, зокрема, виплати позивачу орендної плати. Крім того, суд зазначає, що передача грошових коштів дружині брата позивача, на що посилається представник відповідача, не свідчить про належне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором оренди за відсутності за відсутності у членів сімї орендодавця повноважень на отримання орендної плати. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає повністю доведеним факт систематичної несплати СФГ «Степ» орендної плати за договором оренди землі від 14.11.2012 р., що є підставою для його розірвання. Відповідно до п. 9 договору оренди орендна плата не повинна бути меншою, ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті складає 4046,66 грн. Відповідно до п. 14 договору оренди у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи викладене, розмір пені згідно розрахунку позивача складає за 2016 рік 147,70 грн. та за 2017 рік 6,06 грн., а всього 153,76 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по орендній платі за 2016 та 2017 роки в сумі 8093,32 грн., а також пеня в сумі 153,76 грн., а всього 8247,10 грн. Відповідно до ст.. 137, ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача та користь позивача також підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн. та правничої допомоги в сумі 2100 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved