Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

01 березня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Рантьє» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 серпня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №Р24.193.71853, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 35 000 грн., зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2015 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в загальній сумі 47 408 грн. 78 коп. 30 жовтня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/10-1, згідно з яким клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, позивачу), а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 16 грудня 2014 року. Станом на 11 лютого 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором №Р24.193.71853 від 21 серпня 2014 року становить 47 408 грн. 78 коп. Вказана сума складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 34 090 грн. 20 коп. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією у сумі 13 318 грн. 54 коп. Посилаючись на викладені вище обставини, ТОВ «Рантьє» просить стягнути з [PERSON] зазначену суму боргу. 22 березня 2016 року до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить у позовній заяві замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Рантьє» правильною назвою позивача вважати Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (а. с. 32-33). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» у судове засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, надіслав заяву, з якої вбачається, що позов ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» визнає, просить розглянути справу в його відсутність (а. с. 38). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ст. 627 ЦК України). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір №Р24.193.71853. Відповідно до п. п. 1.1 ч. 1 вказаного договору банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 35 000 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), в обмін на зобовязання останнього одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами договору. За змістом п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 ч. 1 означеного вище кредитного договору Банк надає кредит у день підписання договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 10,0000% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,4600% від початкової суми кредиту. Ставки процентів, передбачені цим договором, є стабільними і не можуть змінюватись банком без попереднього повідомлення та погодження позичальника. Плати за обслуговування кредитної заборгованості, передбачені цим договором, є стабільними і не можуть змінюватися. Пунктами 2.1, 2.3 ч. 2 кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит разом із процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 місячних внесках включно до 21 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених цим договором. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів позичальника за цим договором в разі сум погашення кредиту, процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості є невідємною частиною цього договору. Згідно з п. п. 4.2.3, 4.2.6 ч. 4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобовязаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобовязання у випадку порушення термінів сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 (один) календарний місяць. З графіку платежів, який викладений у ч. 6 кредитного договору і є невідємною його частиною, з яким відповідач ознайомлений під розпис, вбачається, що в строк до 21 числа кожного місяця, починаючи з 21 вересня 2014 року, [PERSON] повинен був сплачувати банку кредит рівними платежами у розмірі 1 604 грн. 65 коп. на місяць, який складається із тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії (а. с. 10-12). Укладений між сторонами у справі кредитний договір Р24.193.71853 від 21 серпня 2014 року з додатками не суперечить вимогам діючого цивільного законодавства. Після досягнення згоди по всім істотним умовам він був підписаний сторонами в справі. Факт виконання банком зобовязань по кредитному договору в частині надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується матеріалами справи (а. с. 13). З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання за кредитним договором №Р24.193.71853 від 21 серпня 2014 року, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2015 року у нього утворилася заборгованість у загальній сумі 47 408 грн. 78 коп., яка складається із наступного: 28 319 грн. 55 коп. основний борг, 5 770 грн. 69 коп. прострочений борг, 13 318 грн. 54 коп. прострочені проценти (а. с. 20). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів, процентів та комісії, тобто, не виконує свої зобовязання за договором. Крім того судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №30/10-1, згідно з яким ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) факторові - ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє», а ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства набуло право грошової вимоги за кредитним договором №Р24.193.71853, укладеним 21 серпня 2014 року між ПАТ « ІдеяБанк» та [PERSON] у сумі 47 408 грн. 78 коп. (а. с. 14-17). Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» набула права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Р24.193.71853 від 21 серпня 2014 року між останнім і ПАТ «Ідея Банк» у сумі 47 408 грн. 78 коп., яка була відступлена позивачу згідно договору факторингу. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» у повному обсязі. Згідно з наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №53 від 23 лютого 2016 року при зверненні до суду з даним позовом ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» сплатило судовий збір у розмірі 1 378 грн. (а. с. 1). На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Всього стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» підлягають кошти в сумі 48 786 грн. 78 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved