Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва зі спільною заявою, в якій просять розірвати шлюб, укладений між ними 27.05.2000р. та зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва 27.05.2000р., реєстровий запис №645. Свої вимоги Заявники обґрунтовують тим, що з 27.05.2000 року перебувають у шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, під час спільного проживання між подружжям постійно виникали сварки та непорозуміння, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Особливості їх характерів не дозволяють ним жити разом та будувати нормальні сімейні відносини. Почуття любові, які були на момент укладання шлюбу, виявились нестійкими, і на теперішній час повністю втрачені, на сьогоднішній день подружжя спільного господарства не веде та припинило шлюбні стосунки. Спір з приводу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Сторони домовились, що син - [PERSON], [INFO] залишиться проживати з матір'ю - [PERSON], а батько - [PERSON] буде брати участь у його вихованні і щомісяця сплачувати на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 3 700,00 грн. згідно договору від 01.03.2013р. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, та просила розірвати шлюб. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Поряд з цим 25.07.2014р. від його представника за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вказано, що [PERSON] просить справу розглянути за його відсутності, підтримує заявлені вимоги та просить розірвати шлюб. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, від яких надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 27 травня 2000 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 27.05.2000р. зроблено запис за №645 та видано Свідоцтво про одруження. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про одруження від 27.05.2000р. [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.12.2000р. серії [NUMBER] (а.с.14). 01 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про проживання дитини та сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 380 (а.с.15-17), в якому Сторони визначили місце проживання спільної дитини та розмір аліментів, які Відповідач зобов'язується сплачувати на утримання дитини. Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно зі ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених Сторонами вимог вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Нотаріально посвідчений договір між подружжям про розмір аліментів на дитину укладено. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved