Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

У квітні 2019 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Добропільської міської ради про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення щомісячно із відповідачів на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Просила встановили опіку над малолітнім [PERSON] та призначити її опікуном дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка доводиться бабусею малолітній дитині, [PERSON] , яка народився у відповідачів: її доньки, [PERSON] , [INFO] , та її колишнього зятя, [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 11 листопада 2013 року шлюб між батьками дитини розірвано. З 2016 року малолітній онук заявниці постійно мешкає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] , та фактично знаходиться на постійному утриманні та піклуванні бабусі. Хлопчик навчається в 2 класі Добропільського КЗЗСО І-ІІІ ступенів. Мати дитини, [PERSON] , за місцем своєї реєстрації не мешкає. Фактично проживає на території [ADDRESS] . Відповідачка протягом тривалого часу не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Будь-яким чином не реагує на періодичні відвідування представників державних органів з питань виховання дитини. Участі у вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться його життям взагалі. Батько дитини, [PERSON] , протягом довгого періоду участі у вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться його життям взагалі. Місце фактичного проживання останнього не відоме, але за попередніми даними встановлено, що з 2013 року він повернувся на постійне проживання за місцем своєї реєстрації до м. Донецька. Станом на цей час будь-яких відомостей про нього або від нього не надходило. За весь час проживання онука разом з бабусею ані моральної, ані матеріальної допомоги чи підтримки відносно утримання дитини її батьками не надавалося, будь-якого піклування про її фізичний і духовний розвиток з боку таких батьків не здійснювалося, відсутнє спілкування з дитиною, тобто батьки взагалі не дбають про нормальне самоусвідомлення дитиною, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина не отримує від батьків ані жодного привітання, ані жодного подарунку на день народження чи новорічні або різдвяні свята. У зв`язку з цим просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно її онука - малолітнього Данила. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Крім того, в судовому засідання, яке відбулося 16 грудня 2019 року пояснила, що батьки взагалі не займаються дитиною. Данило проживає разом з позивачкою та її чоловіком, [PERSON] . Батько дитини проживає в м. Донецьку. Мати хлопчика взагалі забула про сина, не цікавиться ним, не навідує, до школи не ходить, вживає алкогольні напої, живе з іншим чоловіком. Відповідачі матеріальної допомоги на утримання хлопчика не надають, тому позивачка просила стягнути аліменти на її користь на утримання онука Данила в розмірі по ј чистині від заробітку/доходу із кожного. Вiдповiдачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, відзиву на позовну заяву до суду не надавали. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні 16 грудня 2019 року позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] - матері [PERSON] підтримала у повному обсязі. Зазначила, що остання зловживає алкогольними напоями. Що ж до вирішення питання про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] , то просила вирішити це питання на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні 16 грудня 2019 року у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона доводиться сестрою позивачці. По суті справи пояснила, що мати дитини [PERSON] хлопчиком не займається близько 3,5 років, не цікавиться його життям, до школи не ходить, матеріально не забезпечує. Матір намагалася зацікавити дитиною та залучити до участі в житті дитини, про вона не бажає цього. Батько дитини проживає в місті Донецьку та також не цікавиться дитиною. Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05 квітня 2019 року Виконкомом Ганнівської сільської ради Добропільського району Донецької області, підтверджується, що позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] доводяться відповідачці, яка після народження мала прізвище « [PERSON] », рідними батьками (а.с.11), а після укладення у 2003 році шлюбу мала прізвище [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу. (а.с.12) Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] з 04 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13), який заочним рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 11 листопада 2013 року було розірвано. (а.с.17-18) Від даного шлюбу [INFO] в подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.16) Позивачка [PERSON] зареєстрована в квартирі адресою [ADDRESS] , одна (а.с.28), однак відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини від 18 грудня 2018 року, складеного комісією Служби у справах дітей Добропільської міської ради, сім`я позивача [PERSON] складається з трьох осіб, а саме з чоловіка [PERSON] та онука [PERSON] , які разом проживають за адресою [ADDRESS] . В акті також зазначено, що для дитини створені добрі умови для проживання, він має окрему кімнату, яка обладнана за всіма потребами, та інше забезпечення. (а.с.24) За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується побутовою характеристикою ТОВ «Добропільське експлуатаційне підприємство №2» від 04 квітні 2019 року (а.с.29) Позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Добропільське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію за віком, яка за період жовтень 2018 року - лютий 2019 року становила 12218,85 грн. (а.с.30) [PERSON] навчається в 2 класі Добропільського комунального закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів Добропільської міської ради Донецької області , що підтверджується педагогічною характеристикою з місця навчання (а.с.25) та відповідно до якої вихованням дитини займається бабуся. Мати не цікавиться навчанням і поведінкою дитини, батьківські збори не відвідує. (а.с.25) Згідно довідки Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 22 квітня 2019 року про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . (а.с.37) Відповідач [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , згідно інформації Міністерства соціальної політики України від 19 липня 2019 року як внутрішньо переміщена особа не зареєстрований. (а.с.39) 22 листопада 2018 року Добропільським ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області спрямовано на адресу Служби у справах дітей матеріали перевірки відносно громадянки [PERSON] , з яких вбачається, що за результатами перевірки останньої за місцем проживання за адресою [ADDRESS] , та за результатами опитування сусідів, було встановлено, що [PERSON] проживає за цією адресою зі співмешканцем, не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Дитиною [PERSON] не займається, життям та здоров`ям не цікавиться. (а.с.20-24) З відповіді ПП «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» від 04 квітня 2019 року вбачається, що побутової характеристики на [PERSON] підприємство надати не може, оскільки остання там не проживає, хоча раніше і навідувала дану квартиру. (а.с.19) Виконавчим комітетом Добропільської міської ради надано до суду висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] » від 20 лютого 2019 року, в якому виконком Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.27) Крім того, виконавчим комітетом Добропільської міської ради надано до суду інформацію «Про неможливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] » від 10 грудня 2019 року, відповідно до якої під час розгляду даного питання було прийнято рішення щодо неможливості надати висновок від органу опіки та піклування Добропільської міської ради про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] , та місце його перебування не відоме. (а.с.74-75) Звертаючись до суду із позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав, позивачка посилалася на те, що відповідачі ухиляються від виконання покладених на них батьківських обов`язків, взагалі не беруть участі у вихованні та забезпеченні дитини. А мати дитини зловживає алкогольними напоями. Згідно ч. 2 ст. 258 Сімейного кодексу України, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не цікавиться ні життям дитини, ні здоров`ям, ні успіхами в навчанні, не допомагає в її утриманні. Жодним чином не проявляє інтересу до свого сина. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка самоусунуласься від виховання і утримання свого сина [PERSON] , [INFO] , не займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, не цікавиться його життям, станом здоров`я та успіхами в навчанні, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з сином, який потребує батьківської уваги та виховання. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її сина Данила підставними та такими, що підлягають до задоволення. Що ж стосується вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] , то суд зазначає, згідно змісту ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як роз`яснив Верховний Суд України в Узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч. 5 ст. 19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Слід звернути увагу на те, що згідно з ч. 6 ст. 19 СК суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З урахуванням того, що орган опіки та піклування, в силу того, що місцезнаходження відповідача невідомо, зробити висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача не має можливості. А в судовому засіданні представник органу опіки та піклування просила вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, неодноразово відповідач в судове засідання не з`явився та відзиву на позовну заяву до суду не надавав, життям, здоров`ям, навчанням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, самоусунувся взагалі від виховання та забезпечення дитини. Тому, суд, діючи в якнайкращих інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина Данила. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування з поданням про призначення опіки над неповнолітньою особою не звертався. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України). Враховуючи, що письмової заяви на передачу позивачці, яка є рідною бабусею малолітнього Данила, немає, та відсутність подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над дитиною, суд вважає за необхідне передати [PERSON] на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, та з урахуванням того, що дитина передається на опікування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради, а позивачка зверталася до суду, крім іншого, з вимогою про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього Данила, суд вважає за необхідне дані позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини, проте не на користь позивача, а на особистий рахунок дитини, обов`язок відкриття якого слід покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, а також те, що позивачка звернувся до суду з двома вимогами майнового та однієї вимогою немайнового характеру, за розгляд яких в порядку ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за кожною вимогою, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів позивачка звільнена, а отже з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. по 384,20 грн. з кожного, та за вимогою про стягнення аліментів з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 768,40 грн. з кожного.

Outcome: partial