Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У січні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Житло киянам» (далі - ТОВ «Житло киянам») надати товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» (далі - ТОВ «ІБК «Столиця») доручення на вчинення дій з приводу укладення договору, що передбачено п. 2.1.3. додаткового договору № 2 від 8 грудня 2008 р. до договору № 1123-4/123Р-2-10, та зобов'язання ТОВ «ІБК «Столиця» після отримання доручення виконати умови вищевказаного додаткового договору. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 8 грудня 2008 р. вона та відповідач [PERSON] уклали з ТОВ «ІБК «Столиця» додатковий договір № 2 до договору про резервування нерухомості та порядок погашення облігацій № 1123-4/123Р-2-10 від 11 жовтня 2006 р. За умовами додаткового договору ТОВ «ІБК «Столиця» зобов'язалося зарезервувати та передати їй та [PERSON] об'єкт нерухомості, яким є квартира [ADDRESS]. Натомість вони з [PERSON] зобов'язалися надати у встановлений строк до погашення пакет облігацій, емітованих ТОВ «Житло киянам». Вони виконали умови договору, передавши емітенту повний пакет облігацій, проте ТОВ «ІБК «Столиця» не здійснює дій, спрямованих на укладення договору, передбаченого Інформацією про випуск облігацій ТОВ «Житло киянам». Відповідно до положень п. 2.1.3. додаткового договору № 2 ТОВ «Житло киянам» зобов'язувалось надати ТОВ «ІБК «Столиця» доручення емітента про погашення облігацій, необхідне для вчинення дій з укладання договору, проте такого доручення емітент не надає, що створює їй перешкоди у здійсненні права власності. Під час розгляду справи [PERSON] змінила предмет позову, підтримавши лише вимогу про зобов'язання ТОВ «Житло киянам» надати доручення про вчинення дій з приводу укладення між нею та ТОВ «ІБК «Столиця» договору, передбаченого п. 2.1.3. додаткового договору № 2 від 8 грудня 2008 р. до договору про резервування нерухомості та порядок погашення облігацій № 1123-4/123Р-2-10. Позивач [PERSON] подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідачів ТОВ «Житло киянам» та ТОВ «ІБК «Столиця» Іванов О.В. подав письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність. На обґрунтування заперечень послався на те, що ТОВ «Житло киянам» право позивача не порушило, оскільки відповідно до умов договору позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] як одна сторона договору повинні разом звернутися до ТОВ «Житло киянам» з пакетом облігацій для подальшої передачі ним квартири. Вказані особи до ТОВ «Житло киянам» разом не зверталися, і між ними наявні численні судові спори, а отже підстави для надання відповідного доручення відсутні (а.с. 38-40). Відповідач [PERSON] просила у позові відмовити, проте жодних обґрунтованих заперечень на позов не надала. В останнє судове засідання [PERSON] не з'явилася без повідомлення причин неявки, у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення у її відсутність. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансист», яке було представником емітента ТОВ «Житло киянам», про розгляд справи повідомлялося у встановленому законом порядку, проте свого представника до суду не направило, про причини неявки не повідомило, письмових пояснень щодо позову не подало. Нез'явлення осіб, які беруть участь у справі, є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 10 жовтня 2006 р. [PERSON] та [PERSON] уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], яка належала їм по 1/2 частині на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. 11 жовтня 2006 р. ТОВ «ІБК «Столиця» (продавець), [PERSON] (покупець) та [PERSON] (новий покупець) уклали договір уступки прав за договором купівлі-продажу облігацій ТОВ «Житло киянам» № вК-007-05/426; 1123-4/123Р-1-10 від 21 лютого 2006 р., відповідно до якого продавець за згодою покупця зобов'язався передати новому покупцю 559 іменних безвідсоткових облігацій ТОВ «Житло киянам», а [PERSON] зобов'язалася оплатити їх вартість. 11 жовтня 2006 р. ТОВ «ІБК «Столиця» та [PERSON] уклали договір резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, відповідно до якого [PERSON] зарезервувала однокімнатну квартиру [ADDRESS], введення в експлуатацію якого було заплановано на 31 грудня 2006 р. Нотаріально посвідченою заявою від 13 жовтня 2006 р. [PERSON] підтвердила, що зазначені облігації ТОВ «Житло киянам» у рівних частинах оплачені нею та [PERSON] 25 вересня 2008 р. ТОВ «ІБК «Столиця» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу облігацій №вБ2096-08//К-007-05;1123-4/123Р-1-10, згідно з яким [PERSON] придбала 15 іменних безвідсоткових облігацій ТОВ «Житло киянам». Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, затвердженим розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 30 березня 2007 р., будинок [ADDRESS] прийнято до експлуатації. За договором № вб-153-08 купівлі-продажу облігацій від 8 грудня 2008 р. [PERSON] передала у власність [PERSON] 287 іменних безвідсоткових облігацій ТОВ «Житло киянам», у зв'язку з чим додатковим договором № 2 до договору № 1123-4/123Р-2-10 про резервування об'єкту нерухомості від 11 жовтня 2006 р. цей договір було викладено у новій редакції із залученням до нього у якості сторони [PERSON] Відповідно до положень пункту 1.2. договору про резервування об'єкту нерухомості погашення облігацій здійснюється шляхом передачі [PERSON] та [PERSON] закріпленої за ними квартири [ADDRESS] за умови передачі належного їм пакету облігації (574 одиниці). Передача квартири здійснюється шляхом укладення договору, передбаченого Інформацією про випуск облігацій ТОВ «Житло киянам», зареєстрованою Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 10 лютого 2005 р. Вищевказані обставини встановлені рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 грудня 2013 р. та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2014 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Житло киянам», ТОВ «ІБК «Столиця», Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», товариства з обмеженою відповідальністю «Фондова компанія «Ініціатива» про визнання права власності на 287 іменних безвідсоткових облігації серії В, визнання права власності на ? частину квартири та зобов'язання видати свідоцтво про права власності на ? частину квартири (а.с. 58-62, 63-69). Зазначені рішення ніким не скасовані і є чинними, а відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з інформацією Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку 10 лютого 2005 р. був зареєстрований випуск облігацій серії «В» ТОВ «Житло киянам». Відповідно до умов емісії зазначених облігацій термін їх розміщення з 21.02.2005 по 31.12.2009, а термін погашення - з 02.01.2010 по 31.12.2010. Погашення облігацій відбувається за умови перерахування облігацій з рахунку в цінних паперах власника на рахунок в цінних паперах емітента при наявності чинного договору резервування. Одна облігація серії «В» дає право на отримання 0,1 кв. м. загальної площі приміщень у 940 квартирному, 25 поверховому житловому комплексі, який знаходиться між проспектом М.Бажана та вул. Завальної в Дарницькому районі м. Києва (поштова адреса: [ADDRESS]). Вищевказані умови погашення облігацій були відображені і в укладеному між ТОВ «ІБК «Столиця» з одного боку та [PERSON] і [PERSON] - з іншого, договорі про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій. Представник відповідачів визнав, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в повному обсязі виконали свої зобов'язання за договором про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, пред'явивши до погашення пакет облігацій, емітованих ТОВ «Житло киянам», в кількості, що відповідає загальній площі квартири. Відтак [PERSON] та [PERSON] вчинили дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва, проте право власності на квартиру у них не виникло. Порядок набуття права власності на квартиру [ADDRESS] передбачений договором. Так, відповідно до положень пункту 2.1.3. договору про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій № 1123-4/123Р-1-10 в редакції, викладеній додатковим договором № 2, ТОВ «ІБК «Столиця» (сторона 1) зобов'язалося передати за дорученням емітента (ТОВ «Житло киянам») [PERSON] та [PERSON].( стороні 2) об'єкт шляхом укладення з останніми відповідного договору, передбаченого Інформацією, за умови виконання стороною 2 своїх зобов'язань за цим договором, а також підтвердження того, що вони є власником повного пакету облігацій, що дає їм право на отримання об'єкту (а.с. 6-10). Відповідно до умов, визначених у пункті 2.1.4. договору, за наявності доручення емітента ТОВ «ІБК «Столиця» зобов'язане належним чином вчинити дії, передбачені таким дорученням, для прийняття до погашення від [PERSON] та [PERSON] пакету облігацій, що їм належить. Згідно пункту 3.5 вказаного договору сторона 2, тобто відповідач [PERSON] та позивач [PERSON], набуває права власності на об'єкт після належного оформлення договору, передбаченого Інформацією, зарахування пакету облігацій на рахунок у цінних паперах Емітента та проведення остаточних розрахунків за об'єкт. З численних судових рішень (а.с. 119-121, 122, 123-126, 127-129, 130-134, 135-139, 140-146, 147-149), пояснень сторін в суді та письмових звернень [PERSON] до ТОВ «ІБК «Столиця» і ТОВ «Житло киянам» (а.с. 88, 91-92, 93, 97, 98) вбачається, що відповідач [PERSON] заперечує факт підписання нею договору про передачу позивачу [PERSON] ? частини пакету облігацій, а відтак і право останньої на отримання у власність відповідної частини квартири, у зв'язку з чим не бажає оформлювати право власності на неї. [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання права власності на ? частину квартири, але судом було відмовлено у задоволенні її позову з посиланням на те, що нею не вірно обрано спосіб захисту порушених прав.. При вирішенні позовних вимог [PERSON] суд керується загальними положеннями цивільного законодавства,положеннями, що регулюють зобов'язальні правовідношення, а також нормами, які регулюють правовідносини у сфері права власності та визначають можливі способи його захисту. Так, відповідно до положень ст. 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 цього Кодексу особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, з яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачено що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальним правилом, встановленим ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Відповідно до ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, або якщо особа втратила документ, що визначено, що засвідчує її право власності. За приписом ст. 194 ЦК України цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються. Закон України "Про цінні папери та фондову біржу" в редакції, чинній на час розміщення емітентом облігацій, визначив, що облігація є цінним папером, який засвідчує внесення її власником грошових коштів і підтверджує зобов'язання відшкодувати йому номінальну вартість цього цінного паперу в передбачений у ньому строк з виплатою фіксованого процента (ст. 10 ). Відповідно до положень ч. 2 ст. 13 цього Закону доход по облігаціях цільових позик (безпроцентних облігаціях) не виплачується. Власникові такої облігації надається право на придбання відповідних товарів або послуг. З огляду на встановлені обставини та вищевказані положення закону суд дійшов висновку, що між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] з одного боку та ТОВ "Житло киянам"- з іншого, виникли правовідносини власника безпроцентних облігацій та особи, що розмістила ці облігації (емітента). Відповідно до ст. 526, 527, 530-532 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. За приписом ч. 2 ст. 198 ЦК України відмова від виконання зобов'язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов'язання або на його недійсність не допускається. Зі змісту пунктів 2.1.3., 2.1.4 договору про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій № 1123-4/123Р-1-10 вбачається, що передумовою укладення його сторонами договору щодо передачі об'єкту нерухомості є доручення емітента ТОВ «Житло киянам», яке засвідчує погашення [PERSON] та [PERSON] облігацій у порядку та строки, встановлені Інформацією про випуск облігацій ТОВ «Житло киянам». Проте ні Інформація про випуск облігацій ТОВ «Житло киянам», ні договір про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій, не містять положень, які б визначали процедуру та строки підтвердження емітентом факту погашення облігацій. З огляду на вказане та конфлікт між сестрами [PERSON], які при укладенні договору про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій виступали як одна сторона, має місце ситуація, коли з позивачем протягом тривалого часу не укладається договір про передачу їй у власність частини проінвестованої квартири. З пояснень представника ТОВ «Житло киянам» та ТОВ «ІБК «Столиця» вбачається, що належні [PERSON] та [PERSON] облігації, які дають право на одержання у власність квартири [ADDRESS], погашені у визначений умовами емісії облігацій термін, а єдиною перешкодою для надання доручення на укладення договору є заперечення інвестора [PERSON] Враховуючи, що договір купівлі-продажу облігацій № вб-153-08 від 8 грудня 2008 р. та договір про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій № 1123-4/123Р-1-10 в редакції, викладеній додатковим договором № 2, ніким не оскаржені і не визнані судом недійсними, а отже є чинними, заперечення [PERSON] не заслуговують на увагу і правового значення для вирішення цього спору не мають. Отже позивач [PERSON], яка у встановленому законом порядку набула право власності на 287 іменних безвідсоткових облігацій ТОВ «Житло киянам», що становить ? частину повного пакету облігацій, і передала їх уповноваженій емітентом особі, має право на отримання у власність ? частини квартири [ADDRESS]. Оскільки відсутність правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомості порушує майнове право [PERSON], а спеціальний порядок захисту цього права законодавством не визначений, суд вважає вірним обраний нею спосіб захисту, передбачений ст. 391 ЦК України, за приписом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що перешкодою для здійснення позивачем правомочностей щодо розпорядження частиною проінвестованої нею квартири, є бездіяльність емітента ТОВ «Житло киянам», яке безпідставно не надає доручення на укладення з [PERSON] та [PERSON] відповідного договору. З огляду на встановлені обставини,

Outcome: partial