overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів по 600 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В заяві вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, але проживають окремо, дочка знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає. В суд позивачка не прибула, адвокат позивачки [PERSON] подав заяву по розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, який, згідно з поштовим повідомленням, за місцем його реєстрації проживання повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув. Відповідно до ст.74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, але проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх неповнолітньої дочки, яка проживає з позивачкою. Відповідач не має постійного місця праці. Дані обставини з доводів позовної заяви та наданими суду письмовими доказами свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження дочки, паспортом позивачки. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою, в якій просили розірвати шлюб, укладений 01 серпня 2009 року, в якому вони мають двох малолітніх дітей: доньок: [PERSON], яка народилась [INFO], [PERSON], яка народилась [INFO], мотивуцючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з липня 2016 року через несумісність характерів, неможливість домовитись, сварки, з боку чоловіка вживання алкогольних напоїв, приниження та навіть застосування фізичної сили до жінки, з боку жінки сталась подружня зрада. Заявники надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

01 серпня 2016 року було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 17 грудня 2010 року виконавчим комітетом Жемчужненської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8 - розірвано. Проте судом при постановленні судового рішення не було вирішено питання про судові витрати, а саме витрати на судовий збір. В судовому засіданні позивач просив стягнути судовий збір з відповідача, відповідач заперечувала проти стягнення з неї грошових коштів. Згідно квитанції № 1/156 від 30.05.2016 року [PERSON] за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн.. Згідно з ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області позов задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача, [PERSON], на користь [PERSON] підлягають витрати на судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

01 серпня 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області із позовом звернулася [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з часу одруження стосунки між сторонами поступово погіршувались. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживав спиртним, на цьому ґрунті вчиняв сварки, скандали, що негативно впливає на психіку двох малолітніх дітей подружжя. За таких обставин вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, настоює на розірванні шлюбу, категорично заперечила проти надання судом строку на примирення. Відповідач вважає можливим збереження сім'ї. Вказав, що позивач своєю поведінкою сама провокувала конфлікти. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та Хомич (дошлюбне прізвище Корець) [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 2011 року у відділі ДРАЦСу Любешівського районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 15. Від шлюбу подружжя має двоє малолітніх дітей: доньку Ангеліну, [INFO]; сина [PERSON], який народився 04 жовтня 2014 року. Позивач настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, пояснення сторін у судовому засіданні, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та інтересам дітей подружжя, а тому позов слід задовольнити. Питання про розподіл судових витрат необхідно вирішити згідно з статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили необхідно надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

01 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1964 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.07.2016 р. о 10 год. 43 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.07.2016 р. о 10 год. 43 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий психомоторно збуджений, мова незв'язна. Прагне кудись іти. Вважає, що його сім'ї загрожує небезпека. Вдома був агресивний, збуджений. Приблизно орієнтований у календарному часі. Напружений, тривожний. Виказує маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

01 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 22.11.1970 р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.07.2016 р. об 11 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат заперечував. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.07.2016 р. об 11 год. 51 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, метушлива. Виявляє слухові і зорові галюцинації. Стверджує, що з квіткових горщиків «вилазять мавпи та ведмеді», «під стільцем шиплять змії». Тривалий час зловживає алкоголем. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, переважно галюцинаторні. F 10.52. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

01 серпня 2016 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 13\~213, 52 гривень. Посилаючись в своїй позовній заяві на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.05.2011 року [PERSON] отримав кредит к розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.05.2016 рік відповідач має заборгованість 13\~213,52 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Федунка». Після неодноразового уточнення позовних вимог просив визнати за ним право на майновий пай в пайовому фонді ТОВ «Федунка». В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що йому належить майновий пай в ТОВ «Федунка», яке являється правонаступником колективного пайового сільськогосподарського підприємства «Федунка». Незважаючи на те, що він припинив трудові відносини з відповідачем, вказаний пай на його неодноразові вимоги йому в натурі або грошами не повернутий. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Представник відповідача Чоп О.С. позов визнав та зазначив, що товариство визнає належність позивачу майнового паю на суму 5527 грн., що підтверджується відповідними документами. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішенням посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, згідно ч.ч. 2-3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Відповідно до положень ч. 7 ст. 31 вказаного Закону у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Відповідно до положень п.1.ч.1 ст.16 ЦПК України одним із способів захисту прав та інтересів є визнання права. Даний спосіб застосовується судом, якщо право особи не визнається або оспорюєтся іншими особами. Документально підтверджені понесені позивачем судові витрати становлять 551,20 грн. сплаченого судового збору. Судові витрати у справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦК України та повністю покладає їх на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач [PERSON] праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради звернулося до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно заяви від 23.09.2011 року [PERSON] та заяви [PERSON],

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2008 року (а.с. 5). Сторони мають неповнолітню дитину - доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 18 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 182, від спільного проживання спільних дітей не мають, також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з червня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 17), просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 16) Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 182, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.4). Сторони від спільного проживання дітей не мають. З червня 2016 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір 551,20 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 29 жовтня 1988 року у Боково-Платівській селищній раді м.Антрацит Луганської області, актовий запис № 13. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Більше шести років сторони мешкають окремо, припинили шлюбно-сімейні відносини у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації - газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий кур'єр» (а.с.31-32), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 1988 року у Боково-Платівській селищній раді м.Антрацит Луганської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони від спільного проживання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4, 5). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Більше шести років сторони мешкають окремо, вони припинили шлюбно-сімейні відносини у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння, до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved