Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа на стороні відповідача ПрАТ «Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна» про відшкодування матеріальних та моральних збитків завданих внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] посилалася на те, що 25.07.2019 року о 16 год.05 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес» р.н. [NUMBER] при перевезенні пасажирів не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції між транспортними засобами, допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063». р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті чого автомобіль «ВАЗ 21063 » зазнав значних механічних пошкоджень. Постановою Виноградівського районного суду у справі №299/2392/19 від 20.08.2019 року визнано вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на [PERSON] стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. У результаті вказаної ДТП позивачці як користувачу автомобіля марки «ВАЗ 21063». р.н. [NUMBER] , було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 25850 грн., яка складається з 15800 грн. вартості автомобіля, 3050 грн. вартості проведеної позивачкої експертизи та послуги банку, 5000 грн. вартості послуг адвоката, 2000 грн. розмір франшизи, а також просить суд стягнути з відповідача заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 30000 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , вимоги заявленого позову підтримали повністю та просили суд такий задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявленого позову з підстав його безпідставності, крім того зазначили що не заперечують проти стягнення із відповідача на користь позивачки франшизи в розмірі 1000 грн. Крім того, представник відповідача зазначив, що застосування до спірних правовідносин статті 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є безпідставним, оскільки норми цієї статті передбачають стягнення шкоди з винної особи тільки у разі недостатності страхової виплати. Вся сума розрахованого розміру шкоди покривається зобов`язаннями страховика щодо розміру страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, а тому вимоги майнового характеру повинні пред`являтися саме до страхової компанії. Представник ПрАТ «Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна», будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу письмові пояснення по справі, зі змісту яких вбачається, що ПрАТ «Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна», заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись нате, що нозов є безпідставним, оскільки страхова компанія викопала свої зобов`язання за договором страхування у повному обсязі, не порушуючи прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду. У відповідача не виникає обов`язку здійснити доплату, оскільки страхове відшкодування позивач отримала у повному обсязі. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України). За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Разом з цим згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статей 28, 29 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послугистоянки. Разом з цим згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Судом встановлено, що 25.07.2019 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 21063». р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Мерседес» р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Встановлено та не заперечувалося сторонами, що вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля марки «Мерседес» р.н. [NUMBER] , відповідача [PERSON] Постановою Виноградівського районного суду у справі №299/2392/19 від 20.08.2019 року визнано вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на [PERSON] стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.19). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», згідно до укладено договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/0979936, яким було забезпечено цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час експлуатації автомобілю «Мерседес» р.н. [NUMBER] .(а.с.20). Умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5475252 визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі - Закон. 27.07.2019 року відповідач [PERSON] повідомив письмово ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про ДТП.(а.с.76) 07.08.2019 року до філії ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у м. Ужгород надійшло повідомлення від постраждалої [PERSON] про ДТП.(а.с.103) Відповідно до вимог ст. 33-1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Обов`язок з виплати страхового відшкодування настає у разі надання належних документів, та доказів потерпілою стороною (довідки органів внутрішніх справ про обставини скоєння ДТП, та постанову суду про адміністративне правопорушення), що прямо вказують на причинно-наслідковий зв`язок з дорожньо-транспортною пригодою, вину особи яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами та потерпілу сторону. 20.09.2019 року аварійним комісаром [PERSON] відбувся огляд пошкодженого автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] .(а.с.107-108). Так, згідно Закону, а саме п.36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому варто зазначити, що Страховик не є особою, яка відшкодовує шкоду, зобов`язання страховика обмежується умовами договору страхування та виникає лише при настанні страхового випадку.Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.В зв`язку з тим, що у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виникли сумніви щодо об`єктивності в розмірі збитку та з метою визначення дійсно реального збитку, який повинен відшкодовувати ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», останнім було залучено оцінювача для визначення розміру вищезгаданого збитку. Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулося до ТОВ «СЗУ Україна» для визначення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] . Так за результатами проведеного дослідження складено Звіт № 624 від 18.10.2019 року (а.с.109-125), ринкова вартість автомобіля складає 13 680 грн. 00 коп. Вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу за станом на дату оцінки склала 13 680 грн. 00 коп. Таким чином, виходячи з результатів Звіту № 624 від 18.10.2019 року проведення відновлювального ремонту є недоцільним з економічної точки зору. Утилізаційна вартість такого автомобіля визначається, як сума вартості металобрухту, залишкових вартостей придатних до подальшої експлуатації деталей та агрегатів за вирахуванням вартості робіт на їхній демонтаж. Таким чином, прийнято рішення про визначення утилізаційної вартості автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] . Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Судом також встановлено, що утилізаційна вартість автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] складає 5 306,37 грн. Виходячи з вимог Закону та умов полісу страхування страховик має відшкодувати різницю між сумою матеріального збитку та вартістю оцінених залишків. Згідно з п.30.2. ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Для з`ясування питання про фізичну загибель транспортного засобу необхідно визначити вартість транспортного засобу до ДТП та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу до ДТП та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а для визначення розміру майнової шкоди також і вартість пошкодженого автомобіля після ДТП. Отже, враховуючи, що позивач [PERSON] , не визнала свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишила його собі, страховик виплатив їй страхове відшкодування у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, тобто відшкодував заподіяну матеріальну шкоду у повному обсязі, що знаходилося в межах ліміту відповідальності за договором страхування. Тому відсутні правові підстави для стягнення відшкодування шкоди з винної у ДТП особи - відповідача [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у відповідності до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» прийняло рішення про сплату страхового відшкодування потерпілій, складено Страховий акт № 2288595 від 08.01.2020 року (а.с.126). Виплату страхового відшкодування підтверджує платіжне доручення № 1458 від 31.01.2020 року на суму 7 373 грн. 63 коп.(а.с.127). В судовому засіданні також встановлено, що позивач скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» забезпечило реалізацію абсолютного права позивачки [PERSON] на відшкодування шкоди, завданої у ДТП, тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 1194 ЦК України. Так, у відповідності до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Посилання позивачки [PERSON] на те, що середня ринкова вартість належного їй на праві власності автомобіля, згідно до Звіту про оцінку майна, проведеного ТОВ «Експерт» від 10.09.2019 року (а.с.23-51), яка становить 15800 грн, є більш правильною, ніж та, яка зазначена у звіті № 624 від 18.10.2019 року, є необґрунтованими, оскільки 13680 грн - це середня ринкова вартість пошкодженого автомобіля, а вартість відновлювального ремонту-57777 грн.87 коп. Таким чином, виходячи з результатів Звіту № 624 від 18.10.2019 року проведення відновлювального ремонту є недоцільним з економічної точки зору. Утилізаційна вартість такого автомобіля визначається, як сума вартості металобрухту, залишкових вартостей придатних до подальшої експлуатації деталей та агрегатів за вирахуванням вартості робіт на їхній демонтаж. Таким чином, прийнято рішення про визначення утилізаційної вартості автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] . Згідно Висновку експертного дослідження № 1325 від 16.12.2019 року. Так, Висновком встановлено, що утилізаційна вартість автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] , складає 5 306,37 грн. Виходячи з вимог Закону та умов полісу страхування страховик відшкодував різницю між сумою матеріального збитку та вартістю оцінених залишків. Виплату страхового відшкодування було здійснено позивачу, згідно до платіжного доручення № 1458 від 31.01.2020 року на суму 7 373 грн. 63 коп. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Щодо заявленого розміру матеріальної шкоди, суд прийшов до наступного. Так, згідно до правової позиці висловленої в постанові ВС КЦС від 27 березня 2019 року справі № 754/1108/15-ц відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону). Ідентична позиція викладена в ряді інших рішень ВС, зокрема: постановівід 17 липня 2019 рокуу справі № 641/5883/16-ц, постанові від 26 червня 2019 рокуу справі № 287/463/15-ц. Тобто враховуючи правовий висновок ВП у справі № 755/18006/15-ц, суд прийшов до переконання, що в даному випадку позивач помилково подав позов безпосередньо до відповідача [PERSON] , а не до його страховика. Страховий ліміт відповідача становить 100 тисяч гривень, що може в повній мірі забезпечити вимоги позивача. Враховуючи той факт, що позивачці [PERSON] відшкодовано різницю між вартість збитків за залишковою вартістю ТЗ, суд зазначає про те, що згідно до правової позиції у якій Верховний Суд у складі суддів судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 643/4161/15-ц від 19.09.2018 року застосував аналогію положень статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування» та вказав, що зазначена стаття може бути застосована і у спорах між потерпілими та винуватцями. Таким чином, якщо потерпілий звертається з позовом до винної особи про стягнення страхового відшкодування у межах вартості залишків знищеного автомобіля, то суди повинні по аналогії закону відмовляти в задоволенні позовних вимог. Зазначена правова позиція була зазначена і в попередніх постановах Верховного Суду: № 444/577/16-ц від 13.06.2018 року, № 570/2461/16-ц від 20.03.2018 року, № 564/2464/14-ц від 15.03.2018 року. Якщо позивач [PERSON] незгідна з сумою відшкодування та оцінкою завданих їх збитків, вона в будь-якому разі повинна звертатися з позовом саме до страхової компанії, а не відповідача, тобто в даному випадку, позов заявлено до неналежного позивача. Щодо відшкодування франшизи, суд прийшов до наступного. Згідно страхового полісу відповідача №АО/0979936, розмір франшизи становить 1000 (одна тисяча) гривень про що було повідомлено позивача Відповідач не заперечує проти оплати франшизи встановленої його полісом страхування, в розмірі 1000 грн., однак вимога про виплату франшизи згідно страхового полісу який належить позивачу [PERSON] є безпідставною. Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону N 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як встановлено, сума збитку спричиненого ДТП становить 13680 грн. з яких: 5306,37 грн. - вартість автомобіля після ДТП, 7373,63 грн. - фактично відшкодована страхова сума та 1000 - гривень франшиза. Вимога про стягнення франшизи в розмірі 2000 грн. виходить з межі завданої шкоди. Франшиза встановлено страховим полісом позивача діє на правовідносини між ним, його страховою компанією та особою котрій шкода завдана діями позивача, розповсюджується на випадки притягнення до цивільно-правової відповідальності саме позивача і немає жодного відношення до страхового полісу відповідача. Щодо вартості звіту про оцінку майна, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Стаття 34. Дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)»: 34.1. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. 34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 34.4. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що саме на страховика покладається обов`язок відшкодування витрат на послуги експерта для визначення розміру шкоди. Тому ставити таку вимогу до відповідача є неправильним та суперечить нормам закону. Щодо витрат на залучення адвоката. Вимога про відшкодування витрат на залучення адвоката є безпідставними та необґрунтованими, позаяк незрозумілим є необхідність залучати адвоката для потерпілої, адже одразу після ДТП, відповідач [PERSON] особисто повідомив потерпілу про те, що відповідач повідомив страхову компанію про страховий випадок та запропонував їй допомогу у складанні заяви про виплату відшкодування. Позивач просить відшкодувати витрати на послуги адвоката в той же час згідно умов договору про надання правової допомоги від 19.08.2019 року оплата послуг адвоката не передбачена. Окрім вказаного згідно «Остаточного розрахунку витрат» додатком до нього є «Докази оплати юридичних послуг адвоката по стягненню боргу» вказаний розрахунок не має жодного відношення до даної справи та не містить посилання на вказану справу. Повідомлення про настання ДТП позивачка підписала 07.08.2019 року, а договір з адвокатом 19.08.2019 року, у зв`язку із чим є незрозумілим які послуги надавав адвокат відповідачу. Щодо моральної шкоди. Вимоги в цій частині необґрунтовані та не підлягають задоволенню за недоведеністю. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, правом на відшкодуванням майнової та моральної шкоди користується особа, якій заподіяно такої шкоди. Однак, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "ВАЗ 21063" реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8), вбачається, що такий автомобіль належить не позивачці [PERSON] .. Наявність такого свідоцтва у позивача лише надає йому право керувати даним транспортним засобом, однак, не доводить наявності у нього права власності на автомобіль. Згідно із п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не спростовує таких висновків і Довіреність від 26.09.2019 року (а.с.18), посвідчена нотаріусом. Згідно із ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин, але лише від імені другої сторони, яку вона представляє. Юридична природа довіреності чи відносин представництва не передбачає переходу права власності на майно від довірителя повіреному. Більше того, в силу ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не вправі вчиняти правочин у своїх інтересах від імені довірителя на підставі отриманої довіреності. Хоча довіреність передбачає право одержання представником від імені довірителя коштів, сплачених на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди, таке отримання здійснюється представником не від свого імені. Однак, позов заявлено позивачем від свого імені, а не від імені довірителя. Розмір заявленої позивачкою моральної шкоди нічим не обґрунтовано незрозуміло у зв`язку з чим та як змінився ритм життя позивачки та її сім`ї, в позові відсутні докази наявності сім`ї у позивачки, вимога ґрунтується на загальних висловах без жодної конкретики. Доводи позовної заяви необґрунтовано, до позову не надано доказів на підтвердження вимог заявлених у позові, вимоги заяви не відповідають нормам матеріального, процесуального права та висновкам ВС, щодо правильного їх застосування. Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що , що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача [PERSON] , необхідно стягнути 1000 тисячу гривень франшизи, в решті позовні вимоги суд залишає без задоволення. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так при подачі позову, позивач [PERSON] , сплатила судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп, за вимоги матеріального характеру, згідно до квитанції №4131020120 від 10.01.2020 року (а.с.5) та судовий збір в розмірі 2101 грн., за вимоги про відшкодування моральної шкоди, згідно квитанції №4131020118 від 10.01.2020 року (а.с.6). як вбачається позовні вимоги задоволено частково, а саме в розмірі 1000 грн. матеріальної шкоди із заявлених у позові-20850 грн., (крім витрат на послуги адвоката в розмірі 5000 грн.), в решті позовних вимог суд відмовив, а тому розмір судових витрат, які підлягають до відшкодування, пропорційно до задоволенних вимог становить- (1000:20850*840,8 грн.)=40 грн.33 коп. Відповідно до вимог та

Outcome: dismissed