Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

01.11.2008 р. [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності і договору купівлі-продажу недійними та визнання права власності в порядку спадкування (т. 1, а.с. 1-2). 10.03.2009 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було зупинено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним (т. 1, а.с. 30). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2010р. відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним (т. 1, а.с. 34). 23.09.2010 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним залишено без розгляду (т. 1, а.с. 39). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2016 р. ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2010 р. скасовано, направлено справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції (т. 1, а.с 126). В провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М. дана справа передана згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2016 р. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2016 р. залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Київська міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання довіреності і договору купівлі-продажу недійними та визнання права власності в порядку спадкування правонаступника позивача [PERSON] [PERSON]; виключено з числа третіх осіб Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та замінено третю особу Дев'яту Київську державну нотаріальну контору на юридичну особу Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (т. 1, а.с. 168, 169). 03.07.2017 р. [PERSON] в порядку ст. 31 ЦПК подала позовну заяву до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якій просить визнати довіреність від 21.09.2004 року на право продажу квартири [ADDRESS] посвідчену нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори Бодак О.М. недійсною; визнати договір купівлі-продажу від 30.11.2004 року квартири [ADDRESS] посвідчений нотаріусом Дев'ятої Київської нотаріальної контори Гриценко С.М. недійсним та визнати право власності в порядку спадкування квартири [ADDRESS] за [PERSON] (т. 3, а.с. 165-167). Вимоги мотивовані тим, що 3 квітня 1997 року [PERSON] заповіла [PERSON] усе належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. В цей час позивач [PERSON] перебувала в місцях позбавлення волі та не знала про існування заповіту і майна, що заповідала їй [PERSON] та дізналась про спадкове майно після звільнення з місць позбавлення волі. 02.11.2004 року Дніпровський районний суд м. Києва поновив строк прийняття спадщини [PERSON] Під час оформлення спадщини [PERSON] стало відомо, що спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON] продана шляхом шахрайських дій невідомих осіб. З даного приводу [PERSON] зверталась до правоохоронних органів із заявою про злочин, в результаті чого була порушена кримінальна справа у якій [PERSON] визнана потерпілою особою. В ході розслідування було встановлено, що даний злочин скоєно громадянами [PERSON] та [PERSON] [PERSON] виготовив паспорт громадянки України [PERSON] знаючи про те, що [PERSON] померла. В свою чергу [PERSON] заздалегідь знаючи що [PERSON] померла, використовуючи паспорт, що не відповідає дійсності та видаючи себе за [PERSON] у державного нотаріуса 9-ї Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. здійснила оформлення доручення на право продажу квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON] з правом продажу квартири. У подальшому [PERSON] використовуючи довіреність, що не відповідає волевиявленню [PERSON], яка отримана в результаті злочинний дій [PERSON] та [PERSON], здійснив продаж квартири уклавши 30.11.2004 року договір купівлі-продажу з громадянкою [PERSON] [PERSON] померла [INFO], спадкоємцем за заповітом якої є її дочка -[PERSON]. Договір купівлі-продажу спірної квартири посвідчено державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Гриценко С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 7-2132 від 30.11.2004 р. Факт власності на квартиру [ADDRESS] підтверджується визнанням [PERSON] в рамках кримінального провадження потерпілою. [INFO] [PERSON] у віці 34 років померла, а її спадкоємцем являється мати - [PERSON]. Ухвалою Дніпровського районного суд м.Києва від 03.07.2017р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання довіреності і договору купівлі-продажу недійними та визнання права власності в порядку спадкування залучено до участі у справі у якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON], залучено правонаступника відповідача [PERSON] - спадкоємця [PERSON] та виключено з числа відповідачів [PERSON] (т. 3, а.с. 168-169, 170-171). В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що [PERSON], якого вона знала по роботі, пояснив їй, що його тітка [PERSON] померла і не встигла заповісти йому кімнату в комунальній квартирі. У паспорт [PERSON] [PERSON] вклеїв її фотографію та заплатив їй 100 дол. США за те, щоб вона у нотаріуса за цим же паспортом розписалась від імені [PERSON], що вона й зробила, не назвавши при цьому дійсного свого прізвища, факт підробки документів вона визнала у кримінальній справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Представники третіх осіб Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори та Десятої Київської державної нотаріальної контори в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, на адресу суду направили листи з проханням розглянути справу без участі їхніх представників та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України. Ухвалою Дніпровського районного суд м. Києва від 18.10.2017 р. позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Дев'ята Київська державна нотаріальна контора, Десята Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві у частині заявлених вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири недійним закрито. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування частини квартири від 21.11.1997р. [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 11/100 частин квартири [ADDRESS]. Вказані 11/100 частин квартири складаються з однієї кімнати, загальною площею 21,6 кв.м, у тому числі житловою -13,5 кв.м. Договір посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської держаної нотаріальної контори Вороніною С.Н., зареєстрований в реєстрі за №2у-1171 (т. 2, а.с. 84). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується записом акта про смерть № 500 від 07.05.2003 р. (т. 3, а.с. 210). За життя 03.04.1997 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Вашагашвілі Д.Д., зареєстрований у реєстрі за № 4501, відповідно до якого заповіла усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, в тому числі грошові вклади, а також все те, на що вона за законом буде мати право [PERSON] (т.3, а.с. 44). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 Цивільного кодексу України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 06.04.2004 р. [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (т. 3, а.с. 209). Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 02.11.2004 р. встановлено [PERSON], як спадкоємцю за заповітом після померлої [PERSON], яка померла [INFO] у віці 53 роки, додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили (т. 3, а.с. 215 зв.-216). Як убачається із матеріалів спадкової справи № 431, будь які інші особи із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не звертались (т. 3, а.с. 208-223). Відповідно до інформаційного листа № 062/14-2951(И-2017) від 14.03.2017 р. КП КМР Київського міського бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності на 7/100 частин квартири була проведена за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 21.11.1997р. Далі право власності на 7/100 частин квартири перейшло та зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.11.2004р. (т. 2, а.с. 77). Як убачається із довіреності від 21.09.2004 р. посвідченої державним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Бодак О.М., [PERSON] уповноважує [PERSON] продати належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] за ціну і на умовах за його розсудом (т. 3, а.с. 23). Відповідно до Договору купівлі-продажу 11/100 частини квартири від 30.11.2004 року укладеного між [PERSON], який діє від імені [PERSON], та [PERSON], [PERSON] продала [PERSON] 11/100 частин квартири [ADDRESS], що складається з однієї кімнати житловою площею 13,5 кв.м., загальною площею 22,80 кв.м. Вся квартира складається з 9 кімнат, житловою площею 126,10 кв.м., загальною площею 213,00 кв.м. Договір посвідчений державним нотаріусом Дев'ятої Київської держаної нотаріальної контори Гриценко С.М., зареєстрований в реєстрі за № 7-2132 (т. 2, а.с. 85). [INFO] померла [PERSON] (т. 3, а.с. 48). Згідно заповіту від 20.12.2002 р. [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (т. 3, а.с. 49). Разом з тим, 01.07.2005 р. постановою слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України у м. Києві [PERSON] визнано потерпілою по кримінальній справі №04-09430 про шахрайство (т. 3, а.с. 14). 16.12.2005 р. слідчим в особливо важливих справах СУ ГУМВС України в м. Києві порушено кримінальну справу про підроблення документів відносно [PERSON] та [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ст. 358 ч. 2 КК України, а саме довіреності від 21.09.2004 року від імені [PERSON], яка померла [INFO]; кримінальні справи №04-09430-1 та №04-09430 об'єднані в одне провадження (т. 3, а.с. 13). Згідно висновку експерта № 282/тдд від 07.08.2006 р. НДКЦ при ГУМВС України, що було проведено в рамках кримінальної справи, підпис від імені [PERSON] в наданих на дослідження довіреності та нотаріальному бланку строгої звітності серії ВВМ №271628, ймовірно виконаний не [PERSON], а іншою особою (т. 3, а.с. 27-29, 99-103). Рішенням Дніпровського суду м. Києва від 10.12.200 р. по справі № 2-1176/08, визнано недійсним договір купівлі-продажу 11/100 частин квартири [ADDRESS], укладений 30.11.2004 року від імені [PERSON], інтереси якої на підставі доручення від 21.09.2004 р. представляв [PERSON], та [PERSON] (т. 3, а.с. 220 зв. - 221 зв.). Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2010 р., серед іншого, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строків давності і справу відносно неї закрито, [PERSON] визнано винним за ст. 189 ч. 2 , 190 ч. 4, 15 ч. 3, 190 ч. 4 КК України та призначено покарання (т. 3, а.с. 106-164). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 29.11.2010 р. встановлено, що [PERSON] звернувся до [PERSON] за винагороду в розмірі 100 доларів США з проханням сфотографуватись для паспорта для того щоб в нотаріальній конторі мати можливість отримати доручення на продаж квартири. [PERSON] сфотографувалась та передала [PERSON] фотокартку, яку він вклеїв у паспорт на ім'я [PERSON] Після чого було оформлено доручення на продаж квартири, де [PERSON] проставила власноручно підпис та зазначила дані [PERSON] В силу ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Підставою для припинення представництва за довіреністю, серед іншого, є смерть особи, яка видала довіреність. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність (ст.. 248 ЦК України) Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Таким чином, спірна довіреність від 21.09.2004 р., яка зареєстрована в реєстрі за № 1-3103 та посвідчена державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Бодак О.М. є недійсною, оскільки складена шляхом злочину та обману після смерті [PERSON], цивільна правоздатність якої припинена [INFO] Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності судом встановлено, що за життя [PERSON] мала намір оформити спадщину на 11/100 частини квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю [PERSON] [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 2, а.с. 13). 26.01.2011 р. мати померлої [PERSON] [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (т. 2, а.с. 13зв). Як убачається з матеріалів спадкової справи №77/2011 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON], копія якої долучена до матеріалів справи (т.2, а.с. 11-19), дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, відсутні. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. 26.02.2015 р. [PERSON] звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (т. 2, а.с. 18). Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 26.02.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] після померлої [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (т. 2, а.с. 18 зв. - 19). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За нормою ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За викладених обставин суд вважає, що заявлені вимоги щодо визнання права власності підлягають частковому задоволенню, оскільки до спадкового майна належить не вся спірна квартира, а лише 11/100 частки, у зв'язку з чим за [PERSON] слід визнати право власності на спадкове майно, яким є 11/100 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] при подані позову було сплачено державне мито в розмірі 790,00 грн. (т.1 а.с. 13) та 30,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення (т.1, а.с. 12) Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені витрати по сплаті державного мита по 197,50 грн. з кожного та по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення по 7,50 грн. з кожного.

Outcome: partial