Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Менської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , третя особа - Менська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивував наступним. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка в житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] , спадкоємцем якої першої черги за законом є позивач. Фактично прийнявши спадщину, позивач звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В зв`язку з цим, позивач звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме: на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] та на 1/3 частину даного домоволодіння належну йому як члену колгоспного двору. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В установлений в ухвалі строк не надав суду відзив на позов, а також будь - яких заперечень щодо заявлених позовних вимог. Представники відповідача - Менської міської ради Чернігівської області та третьої особи - Менської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. В установлений в ухвалі строк не надали суду відзив на позов, а також будь - яких заперечень щодо заявлених позовних вимог, що дає підстави суду вирішити спір за наявними матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, в домоволодінні, що мало статус колгоспного двору і розташоване по [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 були зареєстровані [PERSON] , яка була головою колгоспного двору, та члени колгоспного двору - [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 8 за 1991-1995 від 13.05.2021 (а.с.11). Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. У відповідності до вимог ст. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року власність колгоспного двору належить всім членам без визначення долі кожного з них. Згідно ст. 123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року належав на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках по 1/3 кожному. [INFO] в селі Ушня Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Ушнянської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі і на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З довідки № 72/15 від 22.04.2021 виданої старостою Ушнянського старостинського округу слідує, що [PERSON] з 13.01.1948 року проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] , вибула 30.05.2014 у зв`язку зі смертю. На день смерті разом з нею проживав і був зареєстрований син - [PERSON] (а.с.9). Як слідує з копії спадкової справи № 434/2014, заведеної Менською районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] , після смерті останньої позивач [PERSON] в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не звертались (а.с.43-58). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 569/02-31 від 15.04.2021 слідує, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.10). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до довідки № 57 виданої КП «Чернігівське МБТІ» 22.02.2021 слідує, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.12). Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 22 лютого 2021 року (а.с.13-17). Згідно із звітом про оцінку майна житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] має загальну вартість 18237 грн. 00 коп. (а.с.18-29). Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] та на 1/3 частину даного домоволодіння, належну йому як члену колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved