Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі - 31452,36 грн. та судові витрати у розмірі - 314,52 грн. Позивач посилається на те, що згідно кредитного договору №CNRORX03380075, укладеного 13.10.2006 року між ЗАТ КБ „Приват Банк" (яке відповідно до зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено на ПАТ КБ „Приват Банк") та [PERSON], останній було видано кредит в розмірі 2814,92 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.10.2008 року. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 16.04.2014 становить - 34008,93 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом - 8730,35 грн.; заборгованість по комісії - 921,12 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання - 24357,46 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі - 4530,49 грн., яка булла задоволена рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.04.2008, різниця становить - 29478,44 грн., а також штрафи відповідно до п. 5,3 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1473,92 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-9). У судовове засідання представник позивача не з'явився, але направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у відсутності представника банку. Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовних вимог не визнали та пояснили, що рішення Прилуцького міськрайонного суду нею виконано в повному обсязі, з неї вже було стягнуто 4611,49 грн. шляхом направлення коштів на рахунок стягувача, що банком самостійно збільшено строк позовної давності і в якості письмових доказів надано Умови надання споживчого кредиту які діють на даний час, а не на час укладання договору з нею, а також просили застосувати строк позовної давності та у позові відмовити. Вислухавши пояснення відповідачки, її представника та дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №CNRORX03380075, укладеного 13 жовтня 2006 року, [PERSON] було надано кредит у розмірі 2814,92 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 13.10.2008 року (а.с.7-9 справи 2-467/08). 31.12.2011 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду від 07 квітня 2008 року з [PERSON] було стягнуто 4530,49 грн. заборгованості по вище зазначеному кредитному договору та 30.06.2012 було закрито виконавче провадження у зв»язку з фактичним виконанням судового рішення. Згідно п.п..4.1, 4.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт) позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві. Кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п. 3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі- простроченої комісії по кредиту, далі- простроченої винагороди, далі- прострочених відсотків по кредиту. Відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 16.04.2014 становить 34008,93 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом - 8730,35 грн.; заборгованість по комісії - 921,12 грн; пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання - 24357,46 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі - 4530,49 грн., яка булла задоволена рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.04.2008, різниця становить - 29478,44 грн., а також штрафи відповідно до п. 5,3 Умов та правил надання банківських послуг : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1473,92 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-9). Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір між ЗАТ КБ « Приват Банк» та [PERSON] був укладений 13.10.2006, та позивач в якості письмових доказів надав Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), проте даний документ не може бути належним доказом по справі, оскільки надана позивачем копія Умов діє в ПАТ КБ «Приват Банк» на даний час, а не на момент укладання договору, а також що в новій редакції вищезгаданих Умов збільшено строк позовної давності та добавлено п.5.3 - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов»ящаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості, що не відповідає договору укладеному сторонами у 2006 році. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце часткове порушення відповідачкою прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13.10.2006 року в сумі 9651,47 грн., які складаються з заборгованості по процентам за користування кредитом - 8730,35 грн. та заборгованість по комісії - 921,12 грн. Вимога про стягнення пені в розмірі - 24357,46 грн. не підлягає задоволенню у зв»язку з пропуском строку позовної давності, про що заявлено відповідачем у справі. Так згідно вимог ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України) в даному випадку з 30.06.2012 в зв»язку з закінченням виконавчого провадження. За таких обставин, коли строк позовної давності розпочався 30.06.2012, а позов поданий до суду у квітні 2014, тобто після спливу однорічного строку, тому вимоги в частині стягнення пені не підлягають до задоволення. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати, понесені позивачем при подачі позову стягнути з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial