Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

02.02.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 11 листопада 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №2300. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в силу психологічної несумісності їх характерів у них не склались нормальні сімейні стосунки. Від спільного шлюбу є син [PERSON] [INFO] , дитина проживає із нею. Нажаль вони не мають жодних почуттів, які повинні бути у сімейних стосунках. Припинили ведення спільного господарства. Не мають спільного бюджету. Кожен із них живе самостійним життям, власні кошти витрачають на свої потреби. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача (а.с.3-5). Ухвалою судді від 12.02.2021 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного письмового позовного провадження з викликом сторін.. У призначене судове засідання позивач не з`явилася, про день судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав письмову засві просив розглянути справу щодо розірвання шлюбу без його присутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] , 11 жовтня 2014 року уклали шлюб, про що складено відповідний запис № 151. Після реєстрації державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2015 року, у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. Неповнолітній син проживає разом із позивачем, спірних питань про його проживання, а також спірних питань про поділ майна між сторонами на час розгляду даної справи до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. Спірні питання з приводу місця проживання неповнолітнього сина иакож у сторін на час розгляду даної справи у суді відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] ». За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved