Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 серпня 2011 року вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] фактично не мешкають за вказаною адресою з 2002 року, а [PERSON] з 2012 року, добровільно виїхали з будинку та переїхали в інше місце, але залишаються зареєстрованими за вказаною адресою. В зв'язку з тим, що відповідачі фактично не мешкають в будинку, але залишаються зареєстрованими ньому, у неї виникають додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги, вона не має права на оформлення субсидії. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, у зв'язку з їх відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, не повідомили про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подавали. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. 19 серпня 2011 року, зареєстровано в реєстрі за № 3223 (а.с.7). Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за позивачем в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійськ 7 жовтня 2011 року, та записано в реєстрову книгу № 41 номер запису № 8319 (а.с.9). Відповідно до довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення»№ 16618 від 25.09.2018р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані, однак не проживають з 2002 року, а [PERSON], зареєстрований, але не проживає з 2012 року у житловому будинку [ADDRESS].(а.с.6). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Факт відсутності відповідачів в місці їх постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 16618 від 25.09.2018р., згідно якого за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають за даною адресою з 2002 року, [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за даною адресою з 2012 року (а.с.5). Оскільки [PERSON] не мешкає в спірному житловому будинку з 2012 року, тобто понад один рік без поважних причин, він втрачає право користування ним. У зв'язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом 19.08.2011р. перейшло до позивача, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право користування ним. За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачами, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.391, 405 ЦК України,

Outcome: approved