Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про витребування документу - оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР №0095749, розміром 6,58 умовних кадастрових одиниць, виданого на ім'я померлої [PERSON], з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог та пояснень в судовому засіданні, позивач зазначав, що він, як спадкоємець за законом після [PERSON] отримав у відділі держкомагенства у Красноградському районі вказаний сертифікат замість неї 03.04.2000 року. У 2002 році вказаний сертифікат він добровільно передав своїй сестрі [PERSON], однак на даний час посилаючись на те, що відповідач утримує вказаний правовстановлюючий документ незаконно, позивач просив суд його віндикаційний позов задовольнити. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені в позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала оскільки вона його повернути не має можливості, в зв'язку з відсутністю у неї вказаного сертифікату, в зв'язку з чим пояснила, що у 2012 році [PERSON] добровільно передав вищезазначений сертифікат їй і їх сестрі [PERSON] і він дійсно знаходився у неї. В кінці 2012 року [PERSON] звернувся до суду про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, в свою чергу вона та їх сестра [PERSON] звернулися з зустрічним аналогічним позовом до суду. Рішенням Красноградського районного суду від 06.09.2013 року в задоволенні позовів, як [PERSON] так і їх зустрічного позову з сестрою було відмовлено. Через деякий час після постановлення вказаного рішення по справі вона передала вказаний сертифікат своїй сестрі [PERSON] і він зберігався у неї. В жовтні 2013 року [PERSON] померла, після її смерті вказаний сертифікат знайдений не був, де зараз знаходиться вказаний сертифікат їй не відомо. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння стосується не майна, визначення якого міститься в статті 190 ЦК України, а документу - оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР №0095749, розміром 6,58 умовних кадастрових одиниць, виданого на ім'я померлої [PERSON], що посвідчує тільки право особи на майно - земельну ділянку. Крім того, з вказаною позовною вимогою може звернутись лише власник майна, а позивач [PERSON] не є власником як самої земельної ділянки, так і відповідного документу - сертифікату, що посвідчує лише право на цю земельну ділянку. Поряд з цим той факт, що оригінал сертифікату, на момент постановлення попереднього рішення Красноградським районним судом, станом на 06.09.2013 року знаходився у відповідачки [PERSON], сторонами не заперечується. При цьому на час розгляду даного позову про витребування оригіналу сертифікату, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що вказаний документ на даний час перебуває у саме відповідачки [PERSON], не надано таких доказів і самим позивачем [PERSON] в судовому засіданні, оскільки відповідач вказаний факт заперечує, а протилежного в судовому засіданні не доведено. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положенням ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed