Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 14 березня 2011 року по 05 вересня 2014 року він працював\~\~у ПрАТ «Азовелектросталь». 05 вересня 2014 року він звільнився за власним бажанням. На день звільнення підприємство мало перед ним заборгованість по заробітній платі в сумі 16589,54 гривень, у тому числі компенсація за невикористану відпустку в сумі 15014,19 гривень, але розрахунок при звільненні з ним не проведений. Посилаючись на діюче законодавство, просить суд стягнути з ПрАТ «Азовелектросталь» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 16589,54 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, з 06 вересня 2014 року по день ухвалення рішення у справі, моральну шкоду в сумі 1000 гривень, обгрунтовуючи її розмір тим, що у зв'язку з порушенням його трудових прав він зазнав нервові переживання, був змушений шукати додаткові джерела доходів з метою забезпечення життєвих потреб. 29 квітня 2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON], зі змісту якої вбачається, що позивач згоден із сумою заборгованості перед ним по заробітній платі, розрахованою відповідачем у довідці, яка становить 16704,28 гривень, а також із розміром середньоденної заробітної плати, яка становить 368,38 гривень, та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 16704,28 гривень, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 06 вересня 2014 року по 30 березня 2015 року в сумі 52678,34 гривен, та моральну шкоду в сумі 1000 гривень. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, в останнє судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги позивача в остаточному варіанті підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, наведені у позовній заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не прибула, надіславши заперечення проти первісного позову, за змістом яких відповідач визнає позов частково, зокрема, визнає наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON], та зазначає, що сума заборгованості становить 16704,28 гривень, яка позивачу не сплачена; середньоденна заробітна плата позивача, розрахована відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 06 лютого 1995 року, становить 368,38 гривень, що суттєво відрізняється від того, що розрахована позивачем (382,13 гривень); а розмір моральної шкоди в сумі 1000 гривень вважає недоведеним, оскільки позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та взагалі її наявність, та якими доказами це підтверджується. Будь-яких письмових відгуків стосовно уточнених позовних вимог від відповідача не надходило, як і заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КзПП України у разі порушення\~\~законодавства про\~\~оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом\~\~про стягнення належної\~\~йому заробітної плати без обмеження будь яким\~\~строком. Згідно до\~ст 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до\~\~ст. 47 КЗпП України\~\~роботодавець\~\~зобовязаний в день звільнення\~\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника\~\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практикузастосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як вбачається з трудової книжки, серія АА, № 657828, позивач [PERSON], [INFO], у період з 14 березня 2011 року по 05 вересня 2014 року працював у ПрАТ «Азовелектросталь». Наказом від 05 вересня 2014 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ПрАТ «Азовелектросталь» № 937 від 21 квітня 2015 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить 16704,28 гривень. З даної довідки вбачається, що це сума, яка належить до виплати позивачу та розрахована вже з відрахуванням належних до утримання податків та зборів. Вказана сума позивачем не оспорюється та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно довідки ПрАТ «Азовелектросталь» № 936 від 21 квітня 2015 року, середньомісячна та середньоденна заробітна плата із розрахунку двох останніх місяців, що передували звільненню, становить 5709,84 гривень та 368,38 гривень відповідно. Вказаний розрахунок проведений відповідно до положень п. 2, 4, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету МіністрівУкраїни № 100 від 08 лютого 1995 року. Розраховуючи середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до наступного. Позивач був звільнений 05 вересня 2014 року, в день звільнення був на роботі, але розрахунок з ним не проведено і по теперішній час, що не заперечується відповідачем. Отже середній заробіток розраховуватиметься починаючи з наступного дня після дати звільнення 06 вересня 2014 року по день постановлення даного рішення, 04 червня 2015 року. Приймаючи до уваги розрахунок норм тривалості робочого часу на 2014 рік, наведений у [PERSON] соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04 вересня 2013 року, період з 06 вересня по 30 вересня 2014 року становить 17 робочих днів, кількість робочих днів у жовтні 2014 року становить 23 дні, у листопаді 2014 року 20, у грудні 2014 року - 23. Відповідно до [PERSON] соціальної політики України №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», кількість робочих днів у січні 2015 року становить 20 днів, у лютому 2015 року - 20 днів, у березні 2015 року - 21 день, у квітні 2015 року - 21 день, у травні 2015 року 18 днів. Період з 01 червня 2015 року по 04 червня 2015 року становить 3 робочих дні. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні, з 06 вересня 2014 року по 04 червня 2015 року включає 186 робочих дні. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 186 днів х 368,38 гривень = 68518,68 гривень. Доказів, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суду не надано, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також зазначав, що у звязку з порушенням відповідачем його трудових прав, йому спричинено моральну шкоду, пов'язану з нервовими переживаннями, необхідністю пошуку інших додаткових доходів для забезпечення його життєвих потреб, та просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України№ 5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 13 даної Постанови, відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. На підставі наведеного, враховуючи, що факт порушення трудових прав [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, виходячи з обставин справи, обсягу та характеру його страждань, принципів розумності та справедливості, а також наведених позивачем обґрунтувань моральних страждань, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в сумі 500 гривень. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково, в межах стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 16704,28 гривень, яка розрахована відповідачем з врахуванням утриманих податків та зборів; середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 68518,68 гривень, з утриманням з вказаної суми при її виплаті передбачених законом податків і зборів; моральної шкоди в сумі 500 гривень, а всього - 85722,96 гривень. Крім того, ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави\~\~пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в сумі 85722,96 гривень, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 857,23 гривень. На підставі ст. ст.\~\~47, 115, 116 КЗпП України,

Outcome: partial