Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з вересня 1998 року по листопад 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею. Після розірвання шлюбу відповідач життям доньки не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, а також не надавав і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити його батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представники третіх осіб - Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради та Служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради до суду не з'явилися, надіславши до адреси суду письмові клопотання про розгляд справи за відсутності представників, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Прокурор не заперечував проти задоволення позову, в подальшому надав суду заяву, де зазначив, що підстави для задоволення позову є, оскільки з матеріалів справи вбачається ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки тривалий час. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом РАГС виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. При цьому батьки дитини [PERSON] та [PERSON], перебували у шлюбі, який було зареєстровано 5 вересня 1998 року у відділі РАЦС по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, що підтверджується довідкою № 765/3-49 від 19.12.2008р., виданої відділом РАЦС по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 19 грудня 2008 року зроблений відповідний актовий запис за № 502 Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно довідки № 158 від 07.09.2015р., виданої КЗ «Навчально-виховним комплексом «Гімназія-школа № 1», вихованням дитини [PERSON] займається тільки мати - [PERSON], батько [PERSON] з родиною не мешкає та матеріальної допомоги не надає. Зокрема, з довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться під наглядом в амбулаторії № 1 КЗ «ЦПМСД № 3». Згідно з доповідною запискою дільничного лікаря [PERSON], дитиною опікується мати. Батько дитини до медичного закладу не з'являлася, станом здоров'я дитини не цікавилася. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З листа Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації від 19 квітня 2016 року вбачається, що, встановлені під час розгляду заяви обставини, свідчать про ухилення батька [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, неповнолітня дитина не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Орджонікідзевської райадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Також суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved