Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

у квітні 2019 року Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми надмірно виплаченої адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Свої вимоги Департамент мотивував тим, що з 27.10.2014 року [PERSON] та її діти 2004 та 2010 років народження, перебували на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради як внутрішньо переміщені особа відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою кабінету Міністрів України "Про облік внутрішньо переміщених осіб" № 509 від 01.10.2014 року. 27.10.2014 року [PERSON] звернулась із заявою та необхідними документами за призначенням їй грошової допомоги відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року. Рішенням позивача від 04.11.2014 року [PERSON] призначено грошову допомогу на період з 27.10.2014 року по 26.04.2015 року в розмірі 2 210,00 грн. Рішенням позивача від 08.12.2014 року грошову допомогу перераховано та призначено на період з 08.12.2014 року по 26.12.2014 року в розмірі 2 210,00 грн., з 27.12.2014 року по 26.02.2015 року - в розмірі 1 989,00 грн., з 27.02.2015 року по 26.04.2015 року - в розмірі 1 768,00 грн. Відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період. У зв`язку із поданням [PERSON] 18.05.2015 року заяви позивачем прийнято рішення від 14.08.2015 року, яким призначено грошову допомогу на період з 27.04.2015 року по 26.10.2015 року в розмірі 1 768,00 грн. щомісяця. У зв`язку із взяттям на облік чоловіка відповідача - [PERSON] та поданням останньою заяви від 11.08.2015 року, позивачем було прийнято рішення від 19.08.2015 року, яким призначено грошову допомогу на період з 11.08.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 1 768,00 грн. та на період з 01.09.2015 року по 26.10.2015 року - в розмірі 2 210,00 грн. щомісячно. Згідно п. 6 Порядку № 505 в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак відповідно до акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в частині використання бюджетних коштів, виділених з державного бюджету та компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на державну службу за призовом під час мобілізації, та особливих період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг в Управлінні соціального захисту населення м. Ужгород за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 року Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 11.07.2016 року № 07-04/13 встановлено наступне: «...шляхом опрацювання інформації Міністерства фінансів України встановлено, що в ревізійному періоді ще 28 осіб мали в наявності на депозитних банківських рахунках кошти, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, яким УПСЗН Ужгородської міської ради нараховано та виплачено, а відповідно внутрішньо переміщеними особами отримано щомісячної адресної допомоги на загальну суму 431770,88 грн.». У Довідці до акту перевірки зазначено, що відповідачеві неправомірно нараховано та виплачено 23 374,58 грн. у зв`язку з наявністю у неї депозиту в «Альфа-банку». Позивачем направлено на адресу [PERSON] лист із пропозицією надати докази щодо підтвердження чи спростування висновків ревізії але відповідачем доказів спростування висновків ревізії не надано, кошти в розмірі 23 374,58 грн. не повернуто. З огляду на наведене позивач просить суд: стягнути з [PERSON] суму надміру виплаченої адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 23 374,58 грн. Ухвалою від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 49-50). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. 05.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив, поданий відповідачем, в якому остання проти позову заперечила в повному обсязі та просила суд відмовити у його задоволенні за його безпідставністю та недоведеністю. В обґрунтування своєї позиції вказала на те, що за весь період здійснення виплати до неї з боку позивача не було жодних претензій щодо надання нею недостовірної інформації, останнім не надано доказів про існування в неї депозитів із сумою, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а також не доведено недобросовісне набуття нею отриманих грошових коштів чи наявності рахункової помилки, через що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог на підставі ст. 1212 ЦК України. Скориставшись правом, наданим цивільно-процесуальним законодавством, позивач подав 13.08.2019 року відповідь на відзив, у якій зазначив про безпідставність тверджень відповідача. Зауважив про те, що вимога органу державного фінансового контролю є обов`язковою для виконання, тому з відповідача підлягає стягненню грошова сума в розмірі 23 374,58 грн., а посилання відповідача на положення ст. 1215 ЦК України є безпідставними. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 27.10.2014 року № 2106000089 [PERSON] взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції (а.с. 9). Відповідно до довідки від 08.08.2015 року № 2106000953 [PERSON] взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення (а.с. 11). Як вбачається з заяви від 27.10.2014 року [PERSON] звернулася до Департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с. 12). Рішенням позивача від 04.11.2014 року [PERSON] призначено грошову допомогу на період з 27.10.2014 року по 26.04.2015 року у розмірі 2 210,00 грн. (а.с. 13). Рішенням позивача від 08.12.2014 року грошову допомогу перераховано та призначено на період з 08.12.2014 року по 26.12.2014 року в розмірі 2 210,00 грн., з 27.12.2014 року по 26.02.2015 року - в розмірі 1 989,00 грн., з 27.02.2015 року по 26.04.2015 року - в розмірі 1 768,00 грн. (а.с. 14). Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку. У зв`язку із поданням [PERSON] 18.05.2015 року заяви позивачем прийнято рішення від 14.08.2015 року, яким призначено грошову допомогу на період з 27.04.2015 року по 26.10.2015 року в розмірі 1 768,00 грн. щомісяця. (а.с. 15-17). У зв`язку із взяттям на облік чоловіка відповідача - [PERSON] та поданням останньою заяви від 11.08.2015 року, позивачем було прийнято рішення від 19.08.2015 року, яким призначено грошову допомогу на період з 11.08.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 1 768,00 грн. та на період з 01.09.2015 року по 26.10.2015 року - в розмірі 2 210,00 грн. щомісячно (а.с. 18-19). Відповідно до п. 3 Порядку, для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період. Так, [PERSON] відповідна заява на наступний період призначення була подана 18.05.2015 року, в якій остання також зазначає про відсутність у будь кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно акта ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в частині використання бюджетних коштів, виділених з державного бюджету та компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на державну службу за призовом під час мобілізації, та особливих період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі оплату житлово-комунальних послуг в Управлінні соціального захисту населення м. Ужгород за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 року Державної фінансової інспекції в Закарпатській області від 11.07.2016 року № 07-04/13 встановлено наступне: «...шляхом опрацювання інформації Міністерства фінансів України встановлено, що в ревізійному періоді ще 28 осіб мали в наявності на депозитних банківських рахунках кошти, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, яким УПСЗН Ужгородської міської ради нараховано та виплачено, а відповідно внутрішньо переміщеними особами отримано щомісячної адресної допомоги на загальну суму 431770,88 грн.» (а.с. 30-32). Так, у довідці до акту перевірки зазначено, що відповідачеві неправомірно нараховано та виплачено 23 374,58 грн. у зв`язку з наявністю у неї депозиту в «Альфа-банку» (а.с. 3-34). Із вказаних відомостей позивачем вбачається, що в оспорюваний період [PERSON] мала депозит у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Разом з тим, доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України позивачем не надано, і це при тому, що відповідачем даний факт заперечується. Тим паче, в розпорядження суду не надано доказів в розумінні положень цивільного процесуального законодавства про те, що, окрім всього, депозит відповідача перевищував 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, адже наявність самого по собі депозиту не є прямою забороною для призначення грошової допомоги. Правами, наданими ЦПК України для витребовування доказів на підтвердження своєї позиції, позивач також не скористався. З матеріалів справи вбачається наявність листа від 08.08.2016 року за вих. № 35.01-04/2212, адресованого відповідачу, про усунення порушень, виявлених ревізією та одночасно з пропозицією надати докази щодо підтвердження чи спростування висновків ревізії. Разом з тим, матеріали позову не містять доказів направлення даного листа відповідачу та отримання останнього. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок), затвердженого постановою кабінету міністрів України від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно з п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до сит. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. На час розгляду справи, на думку суду, позивачем не доведено факту виплати відповідачеві надмірно сум допомоги переміщеним особам на проживання. Зважаючи на зазначене, у суду відсутні підстави для висновку про набуття відповідачем коштів без достатньої правової підстави, тому надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed