Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» через представника звернулись до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2016 року [PERSON] керуючи автомобілем «Nissan Leaf», державний номер [NUMBER] по вулиці Марини Раскової, 23, в місті Києві, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності манерву та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», державний номер [NUMBER] , який стояв позаду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ща на день розгляду справи становить 340грн. Потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 12083,21грн. Позивачем складено страховий акт по договору страхування №АХА2176252 від 10.11.2016 на підставі рахунку СТО та розрахунку суми страхового відшкодування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 10433,21грн. Позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому в розмірі 10433,21, що підтверджується платіжним дорученням № 282082 від 14.11.2016. За таких обставин відповідач, як особа яка завдала шкоду, повинен відшкодувати суму сплаченою Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» потерпілій стороні внаслідок ДТП 26 жовтня 2016 року. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] кошти в розмірі 10433,21грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди передано за підсудністю до Деснянському районному суду міста Києва. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.01.2020 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Волинський В.М., 09.11.2020 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на викладені обставини, які зазначені в позовній заяві. На інші судові засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , 09.11.2020 в судовому засіданні не заперечував проти обставин викладених в постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016. На інші судові засідання відповідач не з`явився, про день та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про дату призначення судового засідання. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 26 жовтня 2016 року [PERSON] керуючи автомобілем «Nissan Leaf», державний номер [NUMBER] по вулиці Марини Раскової, 23 в місті Києві, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», державний номер [NUMBER] , який стояв позаду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2016, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340грн. У відповідності до ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 01.08.2016 між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (з 20.06.2019 року змінено найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 97197а6к3, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Volkswagen Polo», державний номер [NUMBER] . Стаття 8 Закону України «Про страхування» регламентує, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до страхового акта №АХА2176252 від 10.11.2016 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» було виплачене відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номер [NUMBER] в розмірі 10433,21грн, що підтверджується платіжним дорученням № 282 082 від 14 листопада 2016 року. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Позивачем ПАТ «Страхова компанія «АРКС» відповідачу [PERSON] направлялась Претензія на суму 10433,21грн від 20.02.2017, однак відповідач проігнорував та виплату не здійснив. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. З положень ст. 993 ЦК України убачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Приймаючи до уваги викладене вище, та відсутність у позивача на час ДТП страхового полісу, суд приходить до висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1921,00грн.

Outcome: approved