Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У обґрунтування позовної заяви зазначив, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. перебуває виконавче провадження №64676008 від 01.03.2021 року, сторонами якого є [PERSON] ( боржник) та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал». Про існування даного виконавчого провадження позивачу стало відомо із сайту Єдиного реєстру виконавчих проваджень. 26.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис №13754 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості. Посилався на те, що є наявна спірна заборгованість, що стягується за виконавчим написом №13754 від 26.01.2021 року, однак не підтверджена жодним доказом та стягується за ним. Крім того, час по собі факт вчинення виконавчого напису є незаконним та суперечить чинному законодавству України. Посилався на те, що у виконавчому написі є посилання про те, що право вимоги в кінцевому результаті перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», але жодних доказів даної обставини позивач не має. Позивача ніхто не повідомляв про наявність таких договорів про відступлення права вимоги. Крім того зазначив, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною та незаконною Постанову КМ України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін, що вносяться до переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а тому на момент вчинення спірного виконавчого напису 08.07.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. зареєстрований в реєстрі за №13754, вчинений 26.01.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором 6587974 від 09.02.2020 в розмірі 9900 грн.. Стягнути з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на його користь понесені судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.03.2021 року цивільну справу передано на розгляд до Київського районного суду м. Полтави за підсудністю. Ухвалою від 14.04.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича належним чином завірену копію матеріалів щодо вчиненого виконавчого напису №13754 від 26.01.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» заборгованості. 07.05.2021 року до суду від відповідача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що станом на 29.04.2021 року договір факторингу №10072020 укладений між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» невизнаний недійсним в судовому порядку, а відповідно залишається правомірним й таким, що встановлює для ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги до [PERSON] заборгованості за кредитним договором №6587974 від 09.02.2020 року на загальну суму 9900 грн.. Крім того, позивачем не було доведено порушення, невизнання або оспорювання його прав внаслідок виконання виконавчого напису, що є підставою для їх захисту відповідно до вимог чинного законодавства, а головне позивачем не спростовано факт існування заборгованості за кредитним договором №6587974 від 09.02.2020 року на загальну суму 9900 грн.. Також зазначив, що позивачем до матеріалів справи не додані докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., реальність таких витрат та співмірність виконаної роботи. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 13.05.2021 року до суду від представника позивача Цокало Т.М. надійшла відповідь на позовну заяву, відповідно до якої зазначила, що сторона позивача не погоджується із сумою загальної заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, тобто у даному випадку існує спір про те, що заборгованість визначена невірно і є завищеною. Крім того, в момент вчинення виконавчого напису 26.01.2021 року у нотаріуса були відсутні правові підстави для його вчинення, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Також зазначила, що є наявна спірна заборгованість, яка стягується за виконавчим написом №13754 від 26.01.2021 року, яка не підтверджена жодним доказом, але стягується за ним. Крім того, сам по собі факт вчинення виконавчого напису є незаконним та суперечить чинному законодавству. Також зазначила, що відповідач не звернув увагу на всі наявні докази до позовної заяви стосовно правничої допомоги, а саме договір №251/13-03-2021 про надання правничої допомоги від 13.03.2021, акт прийому - передачі правничої допомоги №1 від 19.03.2021 до договору №251/13-03-2021 про надання правничої допомоги від 13.03.2021, детальний опис робіт (надання послуг) від 19.03.2021, копію квитанції №251 від 13.03.2021 про сплату гонорару Цокало Т.М .. Просила суд позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, у тому числі на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. пояснень не подав. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. пояснень не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис №13754 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» заборгованості за кредитним договором №6587974 від 09.02.2020 року за період з 29.07.2020 по 06.01.2021 року, сума заборгованості складає 9900 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 5000 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить 0 грн.; - прострочення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4900 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 0 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0 грн. та за вчинення виконавчого напису нотаріуса плата в розмірі 0 грн.. Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. перебуває виконавче провадження №64676008 з примусового виконання виконавчого напису №13754 від 26.01.2021, виданого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» заборгованості у розмірі 9900 грн.. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Згідно підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Дослідженими в справі доказами встановлено, що в матеріалах виконавчого напису №13754 від 26.01.2021 року відсутні відомості про направлення ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» письмової вимоги про усунення порушень боржнику, а тому на момент винесення виконавчого напису нотаріусу не було відомо про сплив 30 днів з моменту відправки до моменту винесення виконавчого напису нотаріусом та чи направлялась вимога взагалі. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. позивачем надано акт приймання - передачі наданої правничої допомоги №1 до договору №251/13-03-2021 про надання правничої допомоги від 13.03.21 року, квитанцію №251 13.03.2021 року у сумі 5000 грн., квитанцію №251-1 11.05.2021 року у сумі 2000 грн.,детальний опис робіт ( наданих послуг) від 19.03.2021. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 7000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі . Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 908 грн. та 454 грн. за заяву про забезпечення позову, а всього 1362 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. на правничу допомогу.

Outcome: approved