Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті [INFO] [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] внаслідок ішемічної хвороби серця помер, перебуваючи вдома за адресою [ADDRESS], на тимчасово окупованій території, в зв'язку з чим отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як на даній території не представляється можливим отримати медичний документ, форма якого визначена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545. Заявник [PERSON], яка є донькою [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, просить суд заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Світловодського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3 ст. 235 ЦПК України). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Положеннями частини 1 статті 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. ч. 2, 3 ст. 9 зазначеного Закону). За правилами п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. При цьому слід мати на увазі, що встановлення із зазначених підстав факту смерті, відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 249 ЦПК України. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Копією паспорта підтверджується, [PERSON], [INFO], уродженець с. Людське Урицького району Орловської області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 17-18). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], [INFO] помер у м. Алмазна Луганської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 101 від [INFO]. Причина смерті - хронічна недостатність кровооббігу, кардіосклероз дифузний, ішемічна хвороба серця (а.с. 6). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м. Алмазна Луганської області відноситься до таких населених пунктів. Таким чином, смерть [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки ця подія відбулася на тимчасово окупованій території. Заявник являється донькою покійного [PERSON] та є найближчим родичем покійного, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 20 серпня 1954 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 02 лютого 1974 року (а.с. 7, 8). Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи були доведені обставини, на які заявник [PERSON] посилався в обґрунтування своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті [PERSON], який є її батьком. Встановлення вищевказаного факту необхідно заявникові для вступу у спадщину, що залишилася після померлого. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved