Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 168 557,03 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 01 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство " Альфа-Банк", та третьою особою [PERSON] був укладений Кредитний договір №490050956, за умовами якого йому був наданий кредит у сумі 16 039, 60 дол. США під 13,0% річних строком до 01 листопада 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 01 листопада 2007 року було укладено договір поруки №490050956-П, за яким поручитель поручилась за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, зобов'язалася відповідати перед банком у тому ж обсязі, що і боржник в разі порушення останнім виконання взятих на себе зобов'язань. Банк виконав умови Кредитного договору у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 01.01.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 9781,37 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 154 238, 08 грн; заборгованість по відсоткам - 379,13 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 5978, 33 грн. Оскільки [PERSON] не виконував своєчасно взяті зобов'язання банк відповідно до умов договору нарахував неустойку у розмірі 528,94 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 8340, 62 грн. 09 лютого 2015 року банком було направлено [PERSON] та [PERSON] вимогу про досудове врегулювання спору та дострокове погашення заборгованості в 30-денний термін. Виходячи з того, що відповідачка та третя особа не виконують умови укладеного договору, змушений був звернутись до суду. Тому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ Альфа-Банк» заборгованість за договором №490050956 від 01.11.2007 року в сумі 168 557 грн 03 коп та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 01 листопада 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір № 490050956, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит на придбання транспортного засобу у розмірі 16 039,60 дол. США, а останній відповідно до умов п.2.3 договору зобов'язався повернути кредит у термін до 01 листопада 2014 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,0 % річних. Згідно статуту ПАТ «Альфа Банк», затвердженого Загальними зборами акціонерів від 12 березня 2013 року, Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», при цьому ПАТ «Альфа Банк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ «Альфа-Банк». Згідно з п. 2.8 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, який є додатком №1 до договору та його невід'ємною частиною в порядку та умовах визначених цим договором у разі сплати у валюті кредиту 10 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 292 дол. США., а у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 9 числа кожного місяця у сумі розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3 кредитного договору позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати Кредит, виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, сплачувати комісії за дії Банка, які вчиняються на користь Позичальника з метою сприяння останньому у виконання ним своїх зобов'язань за Договором, сплачувати неустойки та інші передбачені Договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені Договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку № 1 до цього договору, який є невід»ємною частиною. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначені відповідно до цього договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому договорі. 26 грудня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 490050956 від 01 листопада 2007 року, згідно з умовами якого змінено дату остаточного повернення кредиту - 01 листопада 2019 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №490050956, ЗАТ «Альфа-Банк» і відповідач [PERSON] уклали договір поруки № 490050956-П від 01 листопада 2007 року, згідно якого [PERSON] зобов'язується перед позивачем відповідати за погашення боргу за кредитним договором на засадах солідарного боржника разом з [PERSON] (а.с.20). Відповідно до п. 2.1. договору поруки, у відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникали на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01 листопада 2014 року; обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обов'язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (десяти) днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виникати інші обов'язки, що виникають із основного договору; обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором. Банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши позичальнику грошові кошти, що підтверджено матеріалами справи. 26 грудня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк, правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень №1 до договору поруки №490050956 від 01 листопада 2007 року. Відповідно до умов п.1 вищезазначеного договору сторони домовились змінити п.2.1. договору поруки та викласти його в наступній редакції: «у відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, зокрема обов'язок повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором, але в будь-якому випадку не пізніше 01 листопада 2019 року…» (а.с.21) Позивач свої зобов'язання, передбачені договором кредиту № 490050956 від 01.11.2007 року виконав повністю, надав [PERSON] кошти у вигляді кредиту у розмірі 16 039, 60 дол США. В свою чергу останній та відповідачка не виконують свої зобов'язання за договором кредиту та договором поруки і не сплачують проценти за користування кредитом та не здійснюють повернення кредиту. Таким чином, станом на 01 січня 2015 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №490050956 від 01.11.2007 року становить 168 557 грн 03 коп , що складається з : 154 238,08 грн. - прострочена заборгованість по кредиту; 5978 грн 33 коп - прострочена заборгованість по відсоткам, 8340 грн 62 коп - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] всупереч умовам кредитного договору, не здійснюють платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушують взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасила суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач [PERSON] не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2015 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] було направлено вимогу про досудове врегулювання спору з пропозицією дострокової сплати заборгованості за кредитним договором №490050956 від 01 листопада 2007 року. Разом з тим, дані вимоги не були взяті до уваги відповідачем та третьою особою та заборгованість погашена не була. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України та умовах укладених між позивачем та відповідачем договору поруки, а також на умовах кредитного договору, укладеного між позивачем та третьою особою. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов відлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав меморіальний ордер за №796494 від 27 лютого 2015 року. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача судового збору у 1 685 грн 57 коп підлягають задоволенню.

Outcome: approved