Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

ТОВ ВКФ "Ізумруд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на ті обставини, що рішенням Дніпровського районного суду від 08 квітня 2010 року, позов ТОВ ВКФ «Ізумруд» задоволено частково, та стягнуто з відповідача 26240 гривень заборгованості по договору про надання інформаційно - консультаційних послуг по надбанню об'єкту нерухомості від 01.10.2007 року. При цьому вказаним рішенням встановлено, що строк виконання такого зобов'язання настав 01.10.2007 року. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2010 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено. Розглянувши касаційну скаргу ТОВ «ВКФ «Ізумруд» Верховний суд України 06 квітня 2011 року Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2010 року скасував та залишив в силі рішення Дніпровського районного суду від 08 квітня 2010 року. 06.11.2013 року відповідач погасив заборгованість в порядку примусового виконання рішення на рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ. Та 11.11.2013 року ВДВС Дніпровського РУЮ винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження погашенням боргу у повному обсязі. Разом з тим в результаті несвоєчасного погашення заборгованості з 01.10.2007 року по 06.11.2013 року ТОВ «ВКФ «Ізумруд» зазнало збитків, розмір яких складає 4788,80 гривень. Крім цього інфляційні витрати склали 21522,39 гривень. У зв'язку з чим просить суд стягнути на свою користь зазначені суми з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних з простроченої суми за період простроченої в сумі 26.311,19 гривень та сплачений судовий збір в сумі 263,11 гривень. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти їх задоволення, крім того зазначили, що з часу укладення договору та закінчення терміну його дії минуло понад шість років, позовну заяву про стягнення основного боргу позивач подав у березні 2008 року (момент виникнення вимоги), тобто позивачу було відомо про його порушене право на стягнення 3 % річних та інфляційних витрат ще у 2008 році. Саме з 2008 року має вираховуватися строк позовної давності, тобто з моменту, коли позивач дізнався про його порушене право. З 2008 року позивач не вживав жодних заходів щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Оскільки поважних причин пропуску строку позовної давності щодо предмету спору позивачем не зазначено, виключні підстави зупинення або переривання перебігу позовної давності не наведені відповідач та її представник просили суд застосувати позовну давність в даній справі та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 жовтня 2007 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ КФ «Ізумруд» укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанні об'єкта нерухомості. Відповідно до п.3.4. Договору замовник в особі відповідача зобов'язується оплатити послуги виконавця в розмірі, визначеному даним Договором. Згідно п.4.1 Договору послуги виконавця, передбаченої даним договором, оплачуються замовником по прейскуранту виконавця після обрання об'єкта нерухомості і своєї згоди на надання конкретних послуг по предмету даного договору - один раз в розмірі 4% від ціни продавця. Згідно п.7.1 Договору за згодою сторін сума оплати послуг виконавця відповідно п.4.1 даного договору складає 26240 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду від 08 квітня 2010 року, позов ТОВ ВКФ «Ізумруд» задоволено частково, та стягнуто з відповідача 26240 гривень заборгованості по договору про надання інформаційно - консультаційних послуг по надбанню об'єкту нерухомості від 01.10.2007 року. При цьому вказаним рішенням встановлено, що строк виконання такого зобов'язання настав 01.10.2007 року. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2010 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено. Розглянувши касаційну скаргу ТОВ «ВКФ «Ізумруд» Верховний суд України 06 квітня 2011 року Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 липня 2010 року скасував та залишив в силі рішення Дніпровського районного суду від 08 квітня 2010 року. 06.11.2013 року відповідач погасила заборгованість в порядку примусового виконання рішення на рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ. Та 11.11.2013 року ВДВС Дніпровського РУЮ винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження погашенням боргу у повному обсязі. Отже, вищезазначеними рішеннями доведено, що відповідач скористалась послугами позивача по придбанню нерухомості. Згідно статті 901, та частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що три проценти річних від простроченої суми складає: 26240,00грн.*3%/100%*6,083 років = 4788,80 гривень. Крім цього згідно Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" офіційний індекс споживчих цін обчислюється Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні: інфляційні витрати становлять за період з 2007 року по 2013 рік - 21522,39 гривень. Також відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім цього згідно ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред"явлення особою позову. Сума інфляційних витрат у розмірі 21522,39 гривень та сума трьох процентів річних від простроченої суми - 4788,80 гривень знаходяться поза межами позовної давності, тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у розмірі 1917,25 гривень: (42021,21+3823,93) * 0,046 = 45845,14*0,046 = 2108,88 грн - за 2011 рік; (45845,14 + 2108,88) * (-0,002) = 47954,02 * (-0,002) = -95,91 грн - за 2012 рік; (47954,02-95,91) * (-0,002) = 47858,11*(-0,002) = -95,72 грн за 2013 рік. Також стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних від простроченої суми: 26240*3%/100%*3=2361,60 гривень, а всього 4278,85 гривень. Крім цього підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 263,11 гривень. За вказаних обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial