Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

02.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нежитлове складське приміщення, що розташоване за адресою: с. Полузіря, вул. Степна, 3, Новосанжарського району Полтавської області, за набувальною давністю, посилаючись на те, що він з 2008 року володіє та розпоряджається зазначеним майном. В даний час він бажає визнати за собою право власності на нежитлове складське приміщення, що розташоване за вищезазначеною адресою, та зареєструвати його в органах реєстрації на себе, так як він безперервно володіє нерухомим майном протягом десяти років. Зареєструвати на себе дане нежитлове складське приміщення позивач не має можливості так, як відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно, що і вимусило його звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10.01.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~зявився,\~до суду\~надав заяву\~про розгляд\~справи у\~його відсутність,\~позов визнає\~повністю. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. З технічного паспорта на нежитлову будівлю, виданого ФОП [PERSON] 14.04.2018 року, інвентаризаційна справа № 310, вбачається, що по вул. Степній, 3, в с. Полузіря Новосанжарського району Полтавської області знаходиться нежитлова будівля (фундамент). Згідно акту огляду обєкта від 12.12.2017 року та довідки Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 437 від 20.12.2017 року [PERSON] тривалий час, понад 10 років, дійсно користується недобудованим господарським нежитловим приміщенням, яке раніше виконувало функцію вівчарика і розташоване поблизу с. Полузіря, вул. Степна, на території колишнього господарського двору ПАФ «Полузірська» (а.с. 6, 9). Згідно довідки Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 436 від 20.12.2017 року обєкту нерухомого майна нежитловому складському приміщенню присвоєно адресу: с. Полузіря, вул. Степна, 3, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 4). Земельна ділянка, на якій розташоване нежитлове приміщення розташована за межами населеного пункту у землях запасу сільськогосподарського призначення, несільськогосподарські угіддя господарський двір, що підтверджується довідкою Полузірської сільської ради № 435 від 20.12.2017 року (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved