Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

01.06.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні типи характерів, різні погляди на життя та сімейні цінності, що призвело до розпаду сімї. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я існує формально, тому збереження шлюбу та подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім'ї. Подальше перебування у шлюбі вважає недоцільним та неможливим. Дитина залишилася проживати з позивачкою. Просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Новосанжарського районного\~суду Полтавської\~області від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. В судове засідання позивач не з'явилася, в заяві, що надійшла до суду просить справу розглянути у її відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, що надійшла до суду просить справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності\~зі\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК\~України,\~суд\~розглядає\~справи на\~принципах\~змагальності\~і диспозитивності,\~у\~межах\~заявлених позовних\~вимог\~на\~підставі доказів,\~наданих\~сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 12.02.1999 року Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON], актовий запис № 1 (а.с.8). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження записані сторони по справі (а.с.6). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. У відповідності зі\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає до уваги, що позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Згідно\~ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 313 від 01.06.2018 року, виданої адвокатом [PERSON], позивачка [PERSON] понесла витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved