Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 8120,36 гривень (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), а також 3% річних, інфляційних втрат та судових витрат. Посилається на те, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є експлуатуючою організацією у будинку [ADDRESS] , на підставі Акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 03 вересня 2015 року, та виконує функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень за надані комунальні послуги. Основним видом економічної діяльності Позивача є комплексне обслуговування об`єктів. Відповідач постійно користується наданими послугами згідно з договором, але сплачує за них не в повному обсязі. Таким чином, за період з 01.05.2018 року по 30.11.2020 року виникла заборгованість у сумі 8120,36 гривень. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 червня 2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та зазначила, що у неї відсутня заборгованість за житлово-комунальні послуги, крім постачання теплової енергії, борг за яку є необґрунтованим. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Представника позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» (Позивач) є експлуатуючою організацією у будинку [ADDRESS] , на підставі Акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 03 вересня 2015 року (додаток 1), та виконує функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень за надані комунальні послуги. Основним видом економічної діяльності Позивача є комплексне обслуговування об`єктів. [PERSON] (Відповідач) є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,8 кв. м. (далі - квартира), на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н.П., за реєстровим номером №571. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідач є власником квартири. У свою чергу, Відповідач, як майбутній власник квартири згідно Додаткового договору до Інвестиційного договору №КР/К055/1 від 10.07.2014 року, був орендарем вищевказаної квартири з 03 жовтня 2015 року на підставі Договору оренди житлової квартири (житла). У відповідності до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 2 статті 317 ЦК України, визначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 4, 5 статті 319 ЦК України, відповідно визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власність зобов`язує; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 03 жовтня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про 2 надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій №700055 (далі - Договір-1). Згідно з пунктом 1 Договору-1, визначено, що предметом цього договору є забезпечення Позивачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , де знаходиться квартира [ADDRESS] , а Відповідачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно з пунктом 2 Договору-1, Позивач взяв на себе зобов`язання надавати Відповідачу житлово-комунальні послуги, а Відповідач - оплачувати такі послуги. Згідно пунктів 5-7 Договору-1, Відповідач зобов`язаний до 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим, в безготівковій формі вносити плату на рахунок Позивача за надані послуги. Згідно з пунктом 11 Договору-1, Позивач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Крім того, у відповідності до пункту 22 Договору-1, нарахування за послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій проводяться починаючи з 03 жовтня 2015 року. Також, 03 жовтня 2015 року між Позивачем і Відповідачем було укладено Договір про надання послуг №700055 (далі - Договір-2). Згідно пункту 1.1. Договору-2 визначено, що предметом договору є: - забезпечення надання послуг з утримання служби адміністраторів; - забезпечення силами сторонніх організацій шляхом укладення відповідного договору, контрольно-пропускного режиму на прибудинкову територію за адресою [ADDRESS] (надалі - Послуги) де знаходиться квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,8 кв. м., а споживачем - своєчасної оплати цих послуг, у строки та на умовах передбачених цим договором. Згідно змісту пунктів 2.2. та 4.1.1. Договору про надання послуг, платежі за даним договором вносяться споживачем не пізніше 1-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк. За пунктом 8.6. Договору про надання послуг, нарахування за цим договором проводяться починаючи з 03 жовтня 2015 року. 01 грудня 2015 року між Позивачем і Відповідачем було укладено Договір №700055 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Договір -3), у відповідності до умов якого у квартирі Відповідача встановлено, опломбовано та проведено повірку лічильників обліку гарячої води та теплової енергії. Згідно пункту 1 Договору-3, виконавець (Позивач) зобов`язується своєчасно надавати послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач (Відповідач) зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. У відповідності до пункту 7 Договору-3, плата за надані послуги за наявності засобів обліку гарячої води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила) визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Отже, Позивач взяв на себе зобов`язання виконувати комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території; надання послуг з утримання служби консьєржів; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивачем договірні зобов`язання виконувались та продовжують виконуватися належним чином, а Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від оплати за надані та отримані житлово-комунальні послуги і тим самим порушує права Позивача. У частині 3 статті 3 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до визначення термінів наведених у частині 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час виникнення правовідносин між Позивачем та Відповідачем, (далі - Закон № 1875-IV) Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Згідно пункту 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-IV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі та у строки, встановлені договором або законом. Також, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII в новій редакції, що діє з 01.05.2019 року (далі - Закон 2189-VIII) споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно статті 179 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР), користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 5 частини З статті 20 Закону про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі та у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 162 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги береться крім квартирної за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, за період з 01.05.2018 по 31.01.2020 року заборгованість Позивача за житлово-комунальні послуги складає 8120,36 грн, а саме: 8118,90 грн за опалення, 103,22 грн за консьєржів та переплата у розмірі 101,76 грн за повірку лічильників. Отже, суть спору зводиться до розміру заборгованості за опалення (постачання теплової енергії). Спірне питання регулюється, крім вищезазначеного, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (далі - Закон), постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (далі - Правила). Згідно з ч. 1 ст. Закону рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону у разі виходу з ладу вузла обліку він підлягає заміні на справний та прийняттю на абонентський облік протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту виходу з ладу. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону у разі виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку, зазначеного в частині першій цієї статті, до відновлення його роботи або заміни комерційний облік здійснюється розрахунково відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, з урахуванням середнього споживання: теплової енергії - протягом попереднього опалювального періоду. Абзацом другим пункту 10 Правил визначено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до абзацу п`ятого пункту 15 Правил у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Згідно з п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Отже, з аналізу зазначених правових норм та методик розрахунку плати за нормативами (нормами) споживання, судом не виявлені та не встановлені помилки у розрахунках Позивача. Відповідного спростування та доказів на його підтвердження не надано і відповідачем. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8120,36 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком з відповідача також підлягають стягненню збитки від інфляції у сумі 710,36 грн та три проценти річних у сумі 532,08 грн за період з 01.05.2018 року по 30.11.2020 року. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість у розмірі 9362,80 грн, з яких: 8120,36 грн - основна сума боргу за житлово-комунальні послуги, 532,08 грн - 3% річних, 710,36 грн - інфляційні втрати. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved