Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Представник ТОВ «Веллфін» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 32319,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.08.2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики №66766 в електронній формі, за умовами якого позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивачем на картковий рахунок відповідача перерахована сума позики в розмірі 800 грн. Позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Відповідно до п.1.1,1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22.08.2019 року становить 32319,40 грн, з яких: 800 грн основний борг, 16385,60 грн заборгованість по відсотках, 15133,80 грн заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 06.09.2019 року вищевказану справу на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передано в провадження Дзержинського районного суду м.Харкова. Відповідач надав відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не має електронного підпису, ніколи не реєстрував відповідний електронний підпис у системі та ніколи за допомогою електронного підпису не підписував електронні документи, а відтак додана копія договору не підтверджує факт підписання відповідачем договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису; надана позивачем паперова копія договору позики не відповідає вимогам статей 76-80 ЦПК України щодо допустимості, достовірності та достатності доказів; належних та достовірних доказів перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача суду не надано; безпідставно нараховані відсотки на розмір заборгованості. У судове засіданні представник позивача не з`явився, при поданні позовної заяви просив розглядати справу за їх відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимоги на підставі доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, також просив застосувати позовну давність до вимог позивача. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вид діяльності ТОВ «Веллфін» - інші види кредитування. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю „ВЕЛЛФІН, затверджених наказом директора ТОВ „ВЕЛЛФІН\~№ 2-1 від 27 жовтня 2015 року, які розміщені на офіційному веб-сайті позивача. 25.08.2016 року відповідач у встановленому п.п. 4.1, 4.2 Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки. Згідно з п. 4.8 Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки. Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та підтверджує згоду заявника на отримання позики. Пунктом 6.10 Правил визначено, що товариство надає позику в поряду одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Відповідно до п.п. 6.11 - 6.12 Правил перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на відповідний банківський рахунок. За п.п.1.1-1.5 договору позики №66766 від 25.08.2016 року позивач зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в позику в сумі 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п.1.5 цього договору. Строк дії договору три дні, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на три дні. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Нарахування процентів за користування позикою проводиться на наступних умовах: 1.9 процента від суми позики, але не менш ніж 30 грн за перший день користування позикою; 1.9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього договору; 3.8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором; сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не-дійсним. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положенням\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~\~Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею. 639 ЦК України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Згідно п. 3\~ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. За положенням\~частини 2\~статті 6\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» договір\~про надання\~фінансових послуг\~ укладається\~виключно в\~письмовій формі: 1)\~у паперовому\~вигляді; 2)\~у вигляді\~електронного документа,\~створеного згідно\~з вимогами,\~визначеними\~Законом України\~"Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг"; 3)\~шляхом приєднання\~клієнта до\~договору,\~який може\~бути наданий\~йому для\~ознайомлення у\~вигляді електронного\~документа на\~власному веб-сайті\~особи,\~яка надає\~фінансові послуги,\~та/або\~(у\~разі надання\~фінансової послуги\~за допомогою\~платіжного пристрою)\~на екрані\~платіжного пристрою,\~який використовує\~особа,\~яка надає\~фінансові послуги; 4)\~в порядку,\~передбаченому\~Законом України\~"Про\~електронну комерцію". Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. Відповідно до ч. 6\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36\~Господарського процесуального кодексу України та\~статтею 79\~Кодексу адміністративного судочинства України. Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 680. Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу. Посилання відповідача щодо відсутності електронного підпису та не укладення договору позики спростовуються копією наданої заявки на отримання позики з ідентифікуючими даними відповідача. Таким чином, 25.08.2016 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] укладений договір позики №25.08.2016 року. Договір укладений шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі. Вищевказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі №132/1006/19, в якій зазначено, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. На виконання умов укладеного між сторонами договору позики позивачем в порядку, встановленому п. 1.4 договору позики, через оператора послуг платіжної інфраструктури «Wayforpay»\~на картковий рахунок відповідача було перераховано зазначену в договорі суму позики, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН»\~технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно з договором про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3, укладеним 18 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»\~та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Так, у заяві відповідача вказано номер банківської картки, на яку за повідомленням від 25.07.2019 року за вих.№4235-ВП перераховано 800 грн. Таким чином, посилання відповідача у відзиві на не отримання вказаних грошових коштів безпідставні. Так, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України відповідачем не доведено що відповідна банківська картка йому не належить та виписки з картки щодо не отримання грошових коштів відповідачем не надано. Окрім цього, в судовому засіданні відповідач підтвердив отримання ним позики від позивача в сумі 800 грн. Крім того, посилання відповідача на інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті безпідставні, оскільки діяльність небанківських фінансових установ регулюється нормами\~Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». «Положенням про здійснення небанківськими фінансовими установами фінансового моніторингу в частині надання ними фінансової послуги», затвердженої Постановою Правління НБУ 15.09.2016 року № 388 та іншими, та на них не поширюється дія «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», що затверджена\~постановою Правління\~Національного банку\~України від\~21.01.2004\~року №\~22, яка згідно п. 1.2 встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. При цьому ТОВ «Веллфін» та ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» не є банківським установами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу\~та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики № 66766 від 25.08.2016 року, датою погашення заборгованості є 28.08.2016 року у розмірі 860,4 грн, що складається з суми позики 800 грн та процентів 60,4 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Суд відмовляє у застосуванні позовної давності до вимог позивача, виходячи з наступного. Статтею 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК\~України.) Відповідно до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Після переривання перебіг позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив\~позовної давності,\~про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд\~визнає\~поважними\~причини пропущення\~позовної давності, порушене право підлягає захисту (стаття 267 ЦК України). Відповідно до умов договору №66766 та графіку розрахунку дата погашення заборгованості 28.08.2016 року, позовна заява надійшла до суду 30.08.2019 року, проте направлена засобами поштового зв`язку 27.08.2019 року, при цьому ч.6 ст.127 ЦПК України визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється . Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, розгорнутий розрахунок заборгованості за укладеним з відповідачем договором позики, всупереч вимогам п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, суду не надано, а з наданої довідки неможливо перевірити обґрунтованість нарахованих відсотків за наданою позикою. З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «Веллфін» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн, позивні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 51 грн 14 коп.

Outcome: partial