Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (надалі - «Позивач», ) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач »), про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором оренди № 1117 від 26 листопада 2013 року та заборгованості за комунальні послуги в загальній сумі 29358,93 грн. 06 квітня 2016 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.33,39). Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 26.11.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено Договір оренди житлового приміщення № 1117 (надалі - «Договір»). Відповідно до пункту 2.2 Договору орендна плата за орендоване житлове приміщення за перший місяць становить 1200,00 грн. з врахуванням ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць підлягає індексації з коефіцієнтом рівним 1 (одиниці). При цьому сторони домовились, що орендна плата за користування житловим приміщенням сплачується до 15 поточного місяця щомісячно на рахунок відкритий ПАТ «ПриватБанк». Як випливає зі змісту позовної заяви, у період з 20.12.2013 року по 20.06.2014 року Відповідач своєчасно сплачував орендну плату згідно умов укладеного Договору. З 20.06.2014 року Відповідачем допущено порушення умов договору в частині сплати чергових орендних платежів. У вересні 2015 року відповідач добровільно звільнив житлове приміщення. Станом на момент звільнення приміщення борг зі сплати орендної плати становить 12224,84 грн. Крім того, як зазначено в позовній заяві, протягом дії договору Відповідачем порушені умови 2.3 Договору, а саме - тривалий час не здійснювались комунальні платежі, загальна заборгованість за якими становить 17134,09 грн. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як зазначив в позовній заяві Позивач, Відповідач належним чином не виконував умови договору, а тому утворилась заборгованість в розмірі 29358,93 грн, яка складається з заборгованості за договором оренди у розмірі 12224,84 грн. та 17134,09 несплачених комунальних платежів. Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок суми заборгованості Відповідачем суду не надано, а судом таких доказів не встановлено. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (частини 1,2 статті 623 ЦК України). В матеріалах справи містяться довідка ТзОВ «Ключове рішенн», в якій зазначено, що станом на 17.06.2015 року Відповідач [PERSON] згідно договору оренди №1117 від 26.11.2013 року має перед підприємством заборгованість в сумі 12 224,84 грн. (а.с.6). Однак, станом на час подання позову заборгованість відповідача перед Позивачем є непогашеною. Доказів, які б спростовували вказану обставину, суду не надано. Відтак, враховуючи вищенаведене, положення чинного законодавства та фактичні обставини спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором оренди квартири №1117 від 26 листопада 2013 року в сумі 29358,93 грн., яка складається з: -12 224,84 грн. - борг за договором оренди, -17134,09 грн. - несплачені комунальні платежі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530,553, 554, 610-612, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved