Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом терміном два місяці після смерті баби [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову зазначала, що після смерті [INFO] року її баби [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на дві земельні ділянки, розташовані на території Требухівської сільської ради Броварського району Київської області. У визначений законом шестимісячний строк як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] вона до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулася, оскільки не була обізнаною про існування складеного бабою заповіту на її ім'я. Про даний заповіт вона дізналася у грудні 2017 року під час оформлення своїх спадкових прав після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] року. Заповіт баби на своє ім'я вона знайшла у будинку, де померлі [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Спадщину після смерті діда [PERSON] вона прийняла, проте тривалий час її не оформляла, оскільки доглядала за малолітнім сином. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] вона як онука не являється, будь-якої інформації про те, що останньою на її користь було складено заповіт, її ніхто не повідомляв. На даний час спадщина після смерті [PERSON] ніким не прийнята. Вважає зазначені обставини поважними причинами пропуску строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач Требухівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника, у задоволенні позову покладається на суд. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). [INFO] року у віці 89 років у селі Требухів, Броварського району Київської області померла баба позивача [PERSON]. Із заповіту від 27 жовтня 2010 року, посвідченого сільським головою Требухівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 541, вбачається, що [PERSON], 1927 року народження, усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що належатиме їй на день смерті, заповідала своїй онуці [PERSON], [INFO], позивачу у даній справі. На день смерті [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03 березня 2006 року і серії [NUMBER] від 13 травня 2011 року належали дві земельні ділянки площею 1,7440 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і площею 0,2015 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] відповідно, оригінали яких знаходяться у позивача [PERSON] За повідомленням Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 02 березня 2018 року за вих № 710/01-16 згідно із алфавітними книгами обліку спадкових справ з 2016 року по даний час спадкова справа щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] не відкривалась З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої цією ж нотаріальною конторою, видно, що станом на 03 березня 2018 року у Спадковому реєстрі інформація стосовно [PERSON] відсутня. Згідно із довідкою № 176 від 24 січня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, спадкодавець [PERSON], 1927 року народження, була зареєстрованою та постійно проживала за адресою: [ADDRESS], на день її смерті у даному житловому будинку крім неї ніхто не був зареєстрованим та не проживав, ніхто не зареєстрований та не проживає у вказаному будинку й на даний час. Наведене вище свідчить про те, що спадкоємці за законом, які б вважалися такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні. Із копії спадкової справи № 105/2015 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що після його смерті [INFO] року у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 27 жовтня 2010 року звернулася спадкоємець за заповітом онука [PERSON] Відповідно до наявної у матеріалах цієї спадкової справи заяви від 25 лютого 2015 року дружина померлого [PERSON], яка проживала із спадкодавцем за вказаною вище адресою, від прийняття спадщини після смерті чоловіка та обов'язкової частки у спадщині відмовилася. 02 березня 2018 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] після смерті діда [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, на зазначений вище житловий будинок та належні померлому земельні ділянки. Листом від 26 січня 2018 року за вих. № 227/02-14 державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Падучак-Коваль Л.Л. у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року баби [PERSON] позивачу [PERSON] як спадкоємцю за заповітом відмовлено, оскільки остання разом із померлою на день смерті постійно не проживала, у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті баби не подавала, тому нею (позивачем) пропущено строк для прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду. За змістом ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 Верховний Суд України зазначив, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Як на поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач [PERSON] у позові посилається на те, що у зв'язку з відсутністю інформації про наявність складеного [PERSON] заповіту на її ім'я, вона не подала своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті баби. Згідно із ч. 1 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] року [PERSON] не заводилася, про наявність складеного бабою на ім'я позивача (онуки) заповіту [PERSON] відомо не було, спадкоємці за законом, які б вважалися такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні, спадщину після смерті останньої ніхто не прийняв. У ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач Требухівська сільська рада Броварського району Київської області, на території якої знаходяться дві спадкові земельні ділянки, проти задоволення позовних вимог не заперечує, відсутність у спадкоємця інформації про наявність заповіту, незначний термін пропуску позивачем строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також той факт, що спадкоємці за законом, які б прийняли спадщину, відсутні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення їй додаткового строку - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved