Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою №\~41 у будинку № 18, що розташована на мікрорайоні 5-й Зарічний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні приватною власністю - вказаною квартирою, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира № 41 у будинку № 18 на мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі. За вказаною адресою зареєстрований відповідач. У спірній квартирі, жодних особистих речей відповідача не має, реєстрація відповідача чинить позивачу перешкоди у здійсненні права користування зазначеним помешканням, у звязку з чим позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач до суду не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 25 лютого 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Позивачу на праві приватної власності належить квартира № 41 в будинку № 18 на мікрорайоні 5-й Зарічний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та свідоцтвом від 11.12.2015 року, видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1422. Згідно довідки ОК «Жовтень-8» № 24 від 22.02.2016 року, за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний[ADDRESS], значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO]. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується актом від 22 лютого 2016 року, який складений мешканцями будинку № 18 мікрорайон 5-й Зарічний в місті [PERSON] та засвідчений підписом голови ОК «Жовтень-8», відповідач [PERSON] за місцем реєстрації у квартирі № 41 вищевказаного будинку не мешкає з січня 2015 року по теперішній час. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, ч. 1 ст. 317 цього Кодексу. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном незалежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. На думку суду, позивачем надано достатній обсяг доказів, які підтверджують, що реєстрація відповідача за спірною адресою чинить позивачу як власнику помешкання, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю. Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 41 в будинку № 18 на мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: partial