Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до суду, в якому вказують, що 01 січня 2008 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Леніна,38 в с. Шенгури Кобеляцького району Полтавської області, який побудований у 1959 році. [PERSON], в установлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, за законом, після померлого. [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем і вступив в управління спадковим майном. В звязку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Оскільки вище вказаний житловий будинок придбаний в час, коли законодавство не передбачало його державної реєстрації, позивачі прохають суд визнати за ними право власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивачі, [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви, в яких прохають розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Представник відповідача, Шенгурівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.01.2008 р. помер [PERSON] (а.с.4). Відповідно до вимог ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Леніна,38 в с. Шенгури Кобеляцького району Полтавської області, який побудований у 1959 році (а.с.5-7,9). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями, за законом, на спадкове майно [PERSON], який помер 01.01.2008 року, є його дружина, [PERSON], яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.10) та яка 13 вересня 2013 року [PERSON] померла (а.с.11), а також діти: син, [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця та на час відкриття спадщини постійно проживав у спадковому житловому будинку (а.с.9,12) та син, [PERSON], який в установлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька (а.с.15, 17, 18), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам відмовлено у звязку із відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Леніна,38 в с. Шенгури Кобеляцького району Полтавської області (а.с.19). Згідно ст. 392 ЦК України, у разі, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що оскільки, позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування після смерті [PERSON], належність спадкового майна померлому підтверджується належними та допустимими доказами по справі, то за позивачами слід визнати право власності на спадкове майно. Згідно ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, а тому за позивачами слід визнати право власності, по 1/2 частині за кожним.

Outcome: approved