Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 11.03.2008р, витребувати у відповідача [PERSON] та передати банку предмет застави: автомобіль NISSAN, модель: MAXIMA, рік випуску: 1998, тип т/з: легкове авто, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить останньому на праві власності; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля NISSAN; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль NISSAN, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та просив стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до копії кредитного договору №NKH3A800000048 від 11.03.2008р. (що є в справі) позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 13114,67доларів США, терміном повернення кредиту 08.03.2013р., зі сплатою за користування кредитом процентів щомісяця у розмірі 9,00% на рік. В забезпечення зобов'язань цього кредитного договору 11.03.2008р. сторони також уклали та нотаріально засвідчили договір застави належного відповідачу автомобілю NISSAN, модель: MAXIMA, рік випуску: 1998, тип т/з: легкове авто, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що підтверджується копією договору у справі. Умови повернення кредиту відповідачем порушені, існує заборгованість, розмір якої з урахуванням процентів, комісії, пені та штрафів, передбачених договором, станом на 31.10.2014р. становить 55572,64 доларів США. Відповідно до ст.ст.589-591 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, здійснюється за рішенням суду шляхом продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов у п.24 договору застави звернення стягнення на автомобіль здійснюється одним із передбачених способів за вибором банку, у тому числі, шляхом безпосереднього продажу банком автомобіля конкретному покупцю з правом укладання банком договору купівлі-продажу від імені заставодавця (відповідача). Отже, вимога позивача обґрунтована та на заставлений автотранспорт відповідача може бути звернуто стягнення зазначеним способом. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved