Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

01 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу №117 від 30.01.2003 року. В спірній квартирі зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] , який не мешкає за місцем реєстрації з 2015 року, оскільки виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де придбав у власність квартиру та зареєстрував постійне місце мешкання. 23.11.2020 року КСН «Новий Схід» складено Акт про фактичне проживання, що позивач фактично мешкає один за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою ніхто крім нього не мешкає, що підтвердили сусіди. Реєстрація відповідача в квартирі не дає можливості реалізувати позивачу свої права, а саме володіти та користуватися майном на свій розсуд. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі завдає йому додаткові матеріальні витрати при оплаті комунальних послуг, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за нього. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки останній не проживає в будинку більш ніж п`ять років. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив визнати його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , та справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири номер [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.01.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шпарагою С.С., зареєстровано в реєстрі за №117, та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18136 від 03.02.2003 року (а.с.7-9). Згідно інформації про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 23-13.07-0307 від 23.11.2020 року, виданої Департаментом адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно Акту про фактичне проживання №378 від 23.11.2020 року, виданого КСН «Новий Схід», [PERSON] , 1952 р.н., фактично мешкає один за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою ніхто крім нього не мешкає, що підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] з 2015 року за адресою: [ADDRESS] у добровільному порядку не проживає, особистих речей за зазначеною адресою не має, що не оспорюється та визнається відповідачем. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування квартирою номер [ADDRESS] , внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved