Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

01.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача суму плаченого страхового відшкодування в розмірі 4 020,10 грн. та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 12.05.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (Страховик, Позивач) та [PERSON] (Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами №99-2801-15-00027, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, а саме квартиру [ADDRESS]. Також зазначає, що 18.10.2015 року за адресою: [ADDRESS], стався страховий випадок, а саме затоплення квартири, що перебуває в приватній власності Страхувальника, а причиною пошкодження водою з водопровідних систем майна Страхувальника став прорив водопроводу у квартирі поверхом вище, а саме у квартирі [NUMBER] вказаного будинку. Комісією за участю ЖЕД №906 Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом'янського району у складі в.о. головного інженера [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON] та слюсаря-сантехніка [PERSON] було проведено обстеження квартири [ADDRESS], від 19.10.2017 року, яким було встановлено, що залиття відбулося з вини мешканця квартири [NUMBER]. Позивач посилається, що на виконання умов Договору страхування, Страховик відповідно до Страхового акту № ДКЦВ-10687 від 09.11.2015 року та на підставі заяви Страхувальника виплатив страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті залиття квартири [NUMBER], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], в розмірі 4 020,10 грн.. Зазначає, що оскільки квартира [ADDRESS] знаходилась у власності [PERSON], до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача щодо стягнення 4 020,10 грн. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що представник позивача позов підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані, зокрема з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 8 Закону, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 12.01.2001 року (а.с.9). Судом встановлено, що 12.05.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 99-2801-15-00027, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, а саме домашнє майно - квартиру [ADDRESS], зокрема, внаслідок пошкодження водою (а.с.6-8). Судом також встановлено, що 18.10.2015 року за адресою: [ADDRESS], стався страховий випадок, а саме залиття квартири. Комісією за участю ЖЕД № 906 Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом'янського району у складі в.о. головного інженера [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON], майстра ремонтної дільниці [PERSON] та слюсаря-сантехніка [PERSON] було проведено обстеження квартири [ADDRESS], від 19.10.2017 року, яким було встановлено, що залиття відбулося з квартири [NUMBER] цього ж будинку, яка розташована поверхом вище. Причиною залиття зазначено халатне відношення мешканців квартири [ADDRESS] , а саме не проведено заміну пошкодженого унітазу (а.с.13). Згідно матеріалів справи вбачається, що власником [ADDRESS] є [PERSON] Також, згідно даного акту вбачається, що в результаті обстеження комісією кв. [NUMBER] виявлено сліди залиття в коридорі - намокання стелі (0,24 кв.м.) відшарування шпалер на стінах (0,48 кв.м.), у житловій кімнаті - намокання стелі з водоемульсійним покриттям (0,42 кв.м) та відшарування шпалер (0,36 кв.м.). Статтею 151 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оцінюючи матеріли справи, суд вважає, що вина відповідача у залитті [ADDRESS] підтверджена матеріалами справи та не спростована останнім. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 20.10.2015 року, вбачається, що загальна вартість матеріального збитку, завданого [PERSON], внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 4 520,10 грн. (а.с.17-45). Вбачається, що 20.10.2015 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про відшкодування збитку (а.с.40). Згідно страхового акту №ДКЦВ-10687 від 09.11.2015 року та заяви [PERSON] ( а.с. 43), позивач здійсни виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну в результаті залиття квартири [ADDRESS], в розмірі 4 020,10 грн. (4 520, 10 грн. -500,00 грн. франшиза =4020,10 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів. Як випливає зі ст.58,57 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, певні обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 4 020,10 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved