Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року до суду із вказаним позовом звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що 10 серпня 2002 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них народилося двоє синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання обох дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Однак у ході судового розгляду змінила позовні вимоги і просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень щомісячно. Відповідач позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він не відмовляється від утримання дітей, однак аліменти слід стягувати у розмірі не більше 25 % від його щомісячного заробітку, оскільки його зарплата невелика і він орендує житло. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що між сторонами 10 серпня 2002 року був укладений шлюб (а.с. 4), від якого у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідач вказував, що він офіційно працює на підприємстві «Укрзалізниця», має задовільний стан здоров'я, стабільну заробітну плату, на утриманні інших осіб не має, стягнень по виконавчим листам з нього не здійснюється, стан здоров'я у нього задовільний, стан здоров'я дітей задовільний, самостійних заробітків, інших джерел доходу та нерухомого чи цінного майна діти не мають. За таких обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення у частині стягнення аліментів. Вимога про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі задоволенню не підлягає, оскільки відповідач має постійну роботу і стабільний заробіток. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, потребу орендувати житло і визначає, що аліменти слід призначити у розмірі по 1/5 частині всіх видів доходів відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене суд допускає негайне виконання рішення. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Мінімальна заробітна плата, яка враховується при обчисленні суми судового збору, на момент звернення до суду, складала 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень. У зв'язку з цим суд визначає, що розмір судового збору складає 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. Таким чином, [PERSON] належить сплатити на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування судових витрат. На підставі статей 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: partial