Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

01 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 1990 року, від якого сторони мають дітей, котрі досягли повноліття. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через те, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, відсутність взаєморозуміння, тривале окреме проживання. Сімейні стосунки припинені у 2017 році та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягав, повідомив про неможливість примирення сторін. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення\~судової повістки\~під розпискуабо день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з повідомлення Ізяславської міської ради № 34 від 05 лютого 2021 року, місце реєстрації [PERSON] зазначене у [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] судові повістки на 04 березня 2021 року та на 25 березня 2021 року повернулися до суду із повідомленням про причини повернення «за зазначеною адресою адресат відсутній». За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 25 березня 2021 року без видалення до нарадчої кімнати. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідачки, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 1990 року Виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 грудня 2020 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей, котрі досягли повноліття, що підтверджується поясненнями позивача у судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні вказав, що сімейні стосунки між сторонами припинені приблизно у 2017 року та більше не поновлювались, відповідачка покинула спільне місце проживання і виїхала на заробітки, у подальшому припинила будь-яке спілкування з позивачем. Відповідачка жодних заперечень проти вказаної обставини суду не подала. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердив позивач, чого не спростувала відповідачка. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має, визнає ту обставину, що сторони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між ними склались неприязні відносини. Жодних заперечень цього відповідачка суду не подала. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved