Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на підставі рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року. На обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що вказаним рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку щомісячно, проте з моменту його постановлення змінилась кількість осіб, які перебувають на його утриманні. Так, має на утриманні матір пенсійного віку та за рішенням суду від 6.06.2016 з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання другої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Вважав, що він не має можливості за матеріальним становищем сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Просив змінити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до 1/6 частки щомісячно. В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги, Відповідач не заперечувала проти зміни розміру аліментів Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON], 17 лютого 2006 та 24 листопада 2011 років народження відповідно. Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частин усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначив, що дитина проживає разом з відповідачем. Відповідно до частини девятої статті сьомої Сімейного кодексу України /далі СК України/ сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень частини першої статті 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Аналогічне роз'яснення міститься у пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". При цьому, з аналізу статті 192 й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач посилався на наявність у нього інших утриманців. Судом встановлено, що позивач працює та регулярно отримує заробітну плату, має матір пенсійного віку; Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 6 червня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частин усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з наданих платником аліментів доказів, за час, який пройшов після присудження аліментів на доньку, змінився його матеріальний стан. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршення матеріального становища платника аліментів батько дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачем позову суд не вбачає. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Відтак, при вирішенні даного спору, зменшуючи розмір присуджених позивачеві аліментів до 1/6 усіх видів його заробітку, суд виходить із того, що рівень доходів позивача зумовлює можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі, що не спричинить скрутного матеріального становища при утриманні іншої дитини. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір»», що діяв на час подачі позову до суду, та стягує з відповідача на користь позивача документальнопідтверджений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за подання позовної заяви

Outcome: approved