Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

01 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» (далі ПрАТ «Рівнеазот») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати, в якому просить суд стягнути з ПрАТ «Рівнеазот» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13104, 30 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 1238, 56 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що працювала на ПАТ «Рівнеазот» (на теперішній час ПрАТ «Рівнеазот»). Наказом № 553-ВК від 10 березня 2017 року була звільнена з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю з 17 березня 2017 року. При звільненні з роботи їй не були виплачені заробітна плата за січень-березень 2017 року, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога на загальну суму 18730,99 грн, у звязку з чим вона звернулась до суду із позовом. 06 липня 2017 року Рівненським міським судом було винесено рішення у справі № 569/6730/17 про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» на її користь заборгованості у сумі 18730,99 грн, та вказані кошти були виплачені відповідачем лише 10 жовтня 2017 року Посилаючись на вимоги статті 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 липня 2017 року по 10 жовтня 2017 року (66 робочих днів), тобто по день звернення до суду з позовом, в сумі 13104 грн. 30 коп. Крім того, покликаючись на ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків її виплати» від 19.10.2000 № 2050 ІІІ, просить стягнути 1238, 56 грн компенсації доходів за весь час затримки проведення розрахунку. Представник позивача, адвокат [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за її відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи провести у відсутності представника відповідача. Позовну заяву [PERSON] вважає необґрунтованою і позов не визнає з підстав, наведених у письмових запереченнях, в яких посилається на відсутність вини відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобовязань перед позивачем по виплаті заробітної плати. Вказує на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, що обумовлюється наявністю заборгованості РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» перед ПрАТ «Рівнеазот» за утримання очисних споруд, призупинення дії антидемпінгових мит на імпорт російських добрив Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі тощо. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати є обґрунтованими та доведеними, а тому її позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на ПАТ «Рівнеазот» (на теперішній час ПрАТ «Рівнеазот»). Наказом № 553-ВК від 10 березня 2017 року позивач була звільнена з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю з 17 березня 2017 року. При звільненні з роботи їй не були виплачені заробітна плата за січень-березень 2017 року, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога на загальну суму 18730,99 грн. Зазначені кошти були виплачені позивачу на підставі рішення Рівненського міського суду від 06 липня 2017 року у справі № 569/6730/17 лише 10 жовтня 2017 року Вказані обставини сторонами визнаються і, крім того, підтверджуються дослідженими по справі письмовими доказами. Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Відповідно до розяснень, наведених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За встановлених по справі обставин суд визнає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України у розмірі 13104,30 грн. При цьому суд враховує, що відповідачем не оспорюється розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розрахований позивачем у відповідності до вимог статті 117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Що стосується вини відповідача, суд враховує, що саме на відповідача покладається обовязок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача. Посилання представника відповідача на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, суд визнає недоречним. Вчинення дій у стані крайньої необхідності передбачає вчинення їх для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Обставини, які б свідчили про дій відповідача у стані крайньої необхідності представником відповідача не наведені і судом такі обставини не встановлені. Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 02 липня 2014 року (справа № 6-76цс14) та у постанові від 23 грудня 2015 року (справа № 6-837цс15). Також судом враховується, що у разі затримки виплати заробітної плати працівникам, виплачується компенсація втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням термінів її виплати відповідно до ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків її виплати від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць( після утримання податків і обов»язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ( інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Оскільки відповідачем виплачено заробітну плату за січень, лютий та березень 2017 року лише 10 жовтня 2017 року і без виплати такої компенсації, то підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати, порахована відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків її виплати» від 19.10.2000 р №2050-ІІІ, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженою постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159. Сума компенсації доходів позивача за весь час затримки проведення розрахунку складає 1238, 56 грн. Компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується. Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Оскільки відповідачем не було вжито жодних заходів щодо усунення цих порушень вимог чинного законодавства, суд, вважає такі дії порушенням прав позивача. \~

Outcome: approved