Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У липні 2015 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила встановити факт проживання її однією сім'єю з [PERSON] та [PERSON], починаючи з кінця 2000 р. по день їх смерті: [INFO] та [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вона є власником 28/ 100 частин домоволодіння [ADDRESS]. За вищевказаною адресою вона зареєстрована Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області з 21.04.1980 р. Разом з нею одним із співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS], був [PERSON] якому належало 7/ 100 частин домоволодіння і який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] та донька - [PERSON], спадщину спадкодавця не прийняли, проте залишилися мешкати у даному будинку, де і були зареєстровані. Починаючи з кінця 2000 р. вона, [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю та мали спільний побут, оскільки останні зловживали спиртними напоями та не мали змоги самостійно піклуватися про себе. Вона покупала продукти, готувала їм їжу, прибирала у будинку, прала, піклувалася про стан їх здоров'я. [INFO] померла [PERSON], яку вона поховала за власні кошти. [INFO]. померла [PERSON], яку вона також поховала за свої кошти. Після їх смерті відкрилася спадщина на 7/ 100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. З метою оформлення за нею права спадкування, їй необхідно встановити факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. У судовому засіданні представник заявника підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні у прийнятті рішення покладався на розсуд суду. У письмових заперечення наданих суду представник заінтересованої особи проти задоволення позову заперечував. Зазначав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова заявнику відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права на спадщину і визнання права власності у порядку спадкування за законом як спадкоємцю четвертої черги відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.1979 р., рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.1982 р., реєстраційного посвідчення від 24.12.1982 р. та довідки Харківського міського БТІ від 28.02.2007 р. № 2348388 належать 28/ 100 домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 5-6, 7, 8). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 13, 14). [PERSON] помер [INFO]. (а.с.12). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 17). [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 18).Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про смерть. В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт проживання однією сім'єю. Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю. При цьому ст. 2 СК містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем .До кола осіб, які можуть одержати право на спадкування за ст. 1264 ЦК відносяться й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов, язані спорідненням зі спадкодавцем. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21 , при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п,ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов,язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Для застосування ст. 1264 ЦК України доказуванню підлягає факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановленихст.61 цього Кодексу. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Допитані у судовому засіданні свідки суду пояснили, що заявник проживала з [PERSON] та [PERSON] однією родиною, вели спальне господарство, піклувалися один про одного. Спільно витрачали кошти заявника і пенсію [PERSON] і її додаткові доходи, а після її смерті [PERSON] їздила з заявником збирати полуницю та огірки. Своїх доходів не мала. Коли заявник опинилася у лікарні доглядали її. Приміщення у якому раніше проживали [PERSON] знаходиться у непридатному для проживання стані, відключені від системи опалення водопостачання та електроенергії приблизно років 7 тому у 2005-2006 р.р. Зазначена обставина підтверджується фотознімками із яких вбачається незадовільний стан помешкання, що підтвердили у судовому засіданні і свідки при пред,явленні їм знімків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту проживання заявника однією сім'єю зі спадкодавцями.

Outcome: approved