Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Як вбачається з позовної заяви, на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2004 року з відповідача [PERSON] на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. При цьому, до травня 2014 року позивач з донькою мешкали разом з відповідачем у належному його матері будинку однією сім'єю та мали спільний бюджет, разом піклувалися про матеріальне забезпечення дитини. 22 квітня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний , відовідач перестав дбати про матеріальне забезпечення доньки, а вже 08 травня 2014 року він незаконно виселив позивача з дитиною з будинку, змінив замки на вхідних дверях, чим фактично позбавив позивача з дитиною єдиного житла», після чого позивач з донькою були змушені переїхати до с.Роза м.Бердянська Запорізької області у будинок сестри позивача, в якому проживали деякий час. На теперішній час позивач працює медичною сестрою і отримує щомісячну середню заробітну плату у розмірі 1582,54 грн., при цьому щодня несе додаткові транспортні витрати на проїзд з с.Роза на роботу і назад у розмірі 11.40 грн., а з осені 2014 року ці витрати зростуть в півтора рази, дитині також буде потрібно їздиті до школи. Крім того, з часу присудження аліментів пройшло майже 10 років, дитина вже навчається у школі, в країні виникла тривала економічна криза, ціни на харчі, оплату комунальних послуг, одяг, речі першої необхідності, шкільні приналежності та інші речі значно підвищилися, в зв'язку з чим, матеріальне становище позивача значно погіршилось і позивач вимушена позичати гроші на утримання дитини, а відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. При цьому, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки офіційно працює у ФОП [PERSON], де отримує середню заробітну плату в розмірі близько 2500 грн. на місяць, а також має неофіційний прибуток близько 3000 грн на місяць, займаючись ремонтом електроніки та побутової техніки і у зв"язку з цим позивач просить збільшити розмір стягуваних аліментів на користь позивача до1/3частини з усіх видів заробітку . У судовому засіданні позивач підтримала свій позов в повному обсязі і пояснила, що вона давно вже отримує аліменти, але на теперішній час у неї змінилося матеріальне становище, виникли додаткові транспортні витрати і аліментів хватає тільки на необхідне, але дитина часто хворіє і позивач витрачає кошти на ліки, тому вона і просить збільшити розмір аліментів. Також позивач підтвердила у судовому засіданні про отримання від відповідача протягом року грошових коштів в сумі 500грн. на ліки та 400грн. на одяг дитині. Відповідач позов не визнав та пояснив, що він працює і своєчасно виплачує аліменти на утримання дитини, більше 500грн. кожного місяця, також в цьому році, коли дочка хворіла він передав позивачу 500грн. на ліки, а також 400грн. на одяг. На день народження дочки він телефонував і хотів передати гроші у подарунок, але ні позивач, ні дочка не захотіли з ним говорити і гроші не взяли. Підприємницькою діяльністю відповідач не займається і ніяких об»яв до газети на давав, а коли пішов у редакцію з»ясувати, хто дав об»яву від його імені, то йому відповіли, що такі заяви в газеті зберігаються тільки місяць , а потім знищуються. Він постійно, своєчасно платить аліменти, утримує свою дочку, також при потребі надає кошти додатково, а тому вважає, що немає підстав для збільшення розміру аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо безпідставності позову та необхідності відмови в його задоволенні. Сторони перебували у шлюбі з 02.09.1995 року по 22 квітня 2014 року, що підтверджується копією рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.04.2014 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2004 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Позивач отримала виконавчий лист і 28.12.2004р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2004р. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо збільшення розміру стягуваних на її користь аліментів посилається на те, що після розірвання шлюбу у них з дочкою збільшилися транспортні витрати на поїздки до школи та роботи, а також збільшилися ціни на різні продуки харчування та інші товари, які потрібні дитині. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідач на теперішній час працює у ФОП [PERSON] та за період з березня по серпень 2014р. він отримав заробітну плату у розмірі 12448,0грн. та сплатив аліменти на загальну суму 3194,27грн., що підтверджується копією трудового договору від 17.02.2014р., довідкою про отриманий дохід від 09.09.2014р.. Підприємницькою діяльність відповідач не займається, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 15.10.2014р. Також, як зазначив у судовому засіданні відповідач і підтвердила у судовому засіданні позивач, протягом року відповідач передав позивачу 500грн. на ліки для дитини, а також 400грн. на одяг для дитини. Твердження позивача щодо наявності погіршення матеріального стану не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, бо позивачем не надані докази такого тяжкого матеріального стану, оскільки позивач має постійну роботу і отримала заробітну плату за період з січня по червень 2014р. в розмірі 11697,51грн., також отримала аліменти за цей період. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи, що відповідач систематично виплачує аліменти на утримання дитини більше 522грн. на місяць, що значно перевищує 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку - 411,9грн. та надає додатково кошти на ліки та одяг, також враховуючи, що позивач не представила суду доказів про тяжке матеріальне становище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed