Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Представник ТОВ «Орлан-Транс-Груп» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми шкоди у розмірі 374100,25 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп" на посаду водія з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю. Відповідач, перебуваючи в трудових відносинах з підприємством, неодноразово перебував в службових відрядженнях в межах України та поза межами України, отримував пластикові картки ТзОВ «Вог Рітейл" для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних завдань. 13.07.2015 року за участю відповідача [PERSON] сталося ДТП. На підставі вироку Апеляційного суду Київської області від 29.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі цього ж вироку, на виконання виконавчих листів Макарівського районного суду Київської області позивачем 03.02.2017 року здійснено погашення заборгованості перед потерпілим в розмірі 360943,97 грн. Крім того, під час виконання своїх трудових обов'язків за період роботи з 13.09.2010 року по 20.01.2017 року здійснив перевитрату пального, а також допускав порушення правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання, встановлених позивачем, чим заподіяв матеріальну шкоду позивачу на суму 13156,28 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу суму відшкодування у розмірі 360943,97 грн. та суму шкоди у розмірі 13156,28 грн., а всього - 374100,25 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 13.09.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп" на посаду водія з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, що підтверджується витягом з наказу №118-кф від 13.09.2010 року. В судовому засіданні встановлено, що 13.07.2015 року близько 12 год. під час виконання транспортного завдання, керуючи автопоїздом марки «Reno Premium» д.н.з. [NUMBER] з прикріпленим причепом - автовозом марки «LOHR С2Н99S» д.н.з., рухаючись по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м.Житомир, зупинився на 46 км. + 400 м вказаної автодороги в с.Копилів Макарівського району Київської області на смузі для розвороту, після чого, в порушення вимог п.1.3, п.1.2, п2.3 «б», п.2.3, «д2, п.10.1 ПДР України, не переконавшись, що маневр буде безпечний і не створить небезпеки іншим учасникам руху, почав здійснювати маневр розвороту змінюючи напрямок свого руху та перетинаючи смуги руху в напрямку м.Київ, де в цей час у лівій смузі руху, в тому ж напрямку рухався автомобіль марки «Peugeot 607» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті невідповідності дій відповідача вимогам ПДР України сталося зіткнення вказаних автомобілів, внаслідок чого водій автомобіля марки «Peugeot 607» [PERSON] та його пасажир [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які згідно висновків судово-медичних експертиз №№83/Д, 84/Д від 24.09.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. На підставі вироку Апеляційного суду Київської області від 29.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На виконання виконавчих листів Макарівського районного суду Київської області ТОВ «Орлан-Транс-Груп" 03.02.2017 року здійснено погашення заборгованості перед потерпілим в розмірі 360 943,97 грн, що підтверджено випискою по рахунку№26008610014389. Крім того, з матеріалів справи вбачається, під час виконання перевезення на автопоїзді 17471КА/19438КА за маршрутом Україна-Молдова-Україна згідно подорожнього листа №597180 від 08.03.2016 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 410 літрів палива. Відповідачем було придбано 1419 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 180 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 1449 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 1649 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 200 літрів дизельного палива на загальну суму 3752,49 грн. (410+1419-1449-180=94). Окрім того, під час виконання [PERSON] перевезення на автопоїзді 17476КА/АА5326ХХ за маршрутом Україна-Модолва-Україна згідно подорожнього листа №687136 від 06.09.2016р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 260 літр палива. Відповідачем було придбано 570 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 130 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 510 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 700 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 190 літрів дизельного палива на загальну суму 3985,16 грн. (260+570-510-130=190). Також, під час виконання відповідачем перевезення на автопоїзді [NUMBER] за маршрутом Україна-Модолва-Україна згідно подорожнього листа №641326 від 17.09.2016р. при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалося 295 літр палива. Відповідачем було придбано 600 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках склав 210 літрів. Згідно норми витрат палива даного автомобіля, автомобіль при виконанні даного перевезення повинен використати 476 літрів палива, згідно ж даних подорожнього листа та розшифровки до нього, поданих Відповідачем, витрата палива склала 685 літрів. Перевитрата палива по даному перевезенню склала 209 літрів дизельного палива на загальну суму 4396,78 грн. (295+600-476-210=209). Крім цього, Відповідачем при виконанні даного перевезення порушено норми наказу №29 від 08.06.2015 року «Про впровадження єдиних правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», де вказано, що при вході з території України на територію Молдови кількість палива в баках повинен бути не більше 125 літрів. При заїзді автомобіля на територію Молдови: 22.09.2016 р. кількість палива становила 454 літрів, 22.09.2016 року кількість палива становить 446 літрів, що завдало підприємству збитків на загальну суму 1021,85 грн. Загалом збитки, завдані Відповідачем при виконанні даного перевезення склали 5418,63 грн. (4396,78+1021,85). Загальна сума збитків, завдана відповідачем перевитратою палива становить 13156,28 грн. Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 21-кф від 03.03.2015 року, відповідача було увільнено від роботи з 03.03.2015 року до моменту звільнення (мобілізації) з військової служби під час мобілізації, але не більше одного року. Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» №05-кф від 20.01.2017 року, відповідача було звільнено з займаної посади у зв'язку з набранням законної сили вироком Апеляційного суду Київської області віл 29.11.2016 року по справі №370/2655/15-к згідно п.7 ст.36 КЗпП. Згідно договору від 13.09.2010 року відповідач по справі прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довірених йому підприємством матеріальних цінностей, закріпленого рухомого складу. Відповідачем завдані позивачу збитки в розмірі 374100,25 грн. не відшкодовані. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Часиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодуванням, якщо інший розмір не встановлено законом. П.6 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівників матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Згідно з абз.3 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову. Відповідно до роз'яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»відповідно до п.6 ст.134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням. Згідно із пп.«в» п.14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів» від 05 серпня 1983 року № 759, яка є діючою згідно Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ, за перевитрату палива понад затверджені норми з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» належить стягнути суму, пов'язану з відшкодуванням шкоди у розмірі 360943,97 грн. та суму шкоди, пов'язану з перевитратами пального на автомобільному транспорті, у загальному розмірі 13156,28 грн., а всього - 374100,25 грн. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №782 від 14.03.2017 року вбачається, що при пред'явленні позову до суду ТОВ «Орлан-Транс-Груп» сплатив судовий збір у розмірі 5690 гривень. Пред'явлений позов задоволений. З огляду на це, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 5690 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved