Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Військово - цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 26.02.1994 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області було розірвано. Від вказаного шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2015 року відповідач життям своїх дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні, жодного разу не поцікавився їх справами та станом здоров'я, самоусунувся від їх виховання. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлений шляхом направлення судових повісток та опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1994 року, який на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 17.06.2015 року був розірваний. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, ч.1 ст. 12 ЗУ " Про охорону дитинства " встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання юридичного обов'язку по вихованню своїх синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дітьми, не створює умов отримання ними освіти, не цікавиться долею дітей, матеріально не допомагає. Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Відповідно до висновку № 184-02/15 від 20.04.2018 року Військово-цивільна адміністрація м. Торецьк Донецької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов'язки щодо своїх дітей судом не встановлено. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача вплине на інтереси дітей, які не отримує від свого батька необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Проаналізував всі обставини справи, суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та взагалі протягом тривалого часу не спілкується з синами. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення [PERSON] від обов'язків по вихованню дітей, оскільки він розуміє свою поведінку та не зважаючи на це, продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов'язками. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення його батьківських прав по відношенню до синів є необхідною мірою в інтересах здоров'я та виховання дітей. Що стосується позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських відносно сина [PERSON], [INFO], суд зазначає наступне. За приписами ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до роз'яснень викладених у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбаченихст.164 СК. Таким чином, діюче законодавство не передбачає можливості позбавляти батька батьківських прав щодо його дитини, яка досягла повнолітня, а тому з вказаних підстав позов в цій частині задоволенню не підлягає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач, будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі ст.ст. 162, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial