Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У листопаді\~2020\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою,\~у якій\~зазначає,\~що 05.05.2018\~Іванівський районний\~суд Херсонської\~області видав\~судовий наказ\~№ 656/265/18\~про стягнення\~ з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~аліменти на\~утримання малолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та не\~більше 10\~прожиткових мінімумів\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~19.04.2018\~року і\~до досягнення\~дитиною повнолітнього\~віку. 14.01.2019\~року державним\~виконавцем Суворовського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби м.\~Херсон Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Херсонській області\~Островським Богданом\~Леонідовичем винесено\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження з\~примусового виконання\~судового наказу\~№656/265/18\~виданого 05.06.2018\~року Іванівським\~районним судом\~Херсонської області. 31.01.2019\~року боржник\~ [PERSON] \~виконуючи вимоги\~державного виконавця, надав декларацію про доходи та майно фізичної особи за 2017 - 2018 роки за встановленою формою Додатком 1 до Інструкції. Крім того, позивач вказує, що здійснює адвокатську діяльність у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островський Б.Л.\~безпідставно розраховував\~заборгованість зі\~сплати аліментів\~виходячи із\~середньомісячної заробітної\~плати встановленої\~для м.\~Херсон,\~а тому\~в порушення\~вимог ст.\~195\~СК України\~нараховував завищену\~заборгованість зі\~сплати аліментів.\~ Крім\~того,\~зазначає,\~що звернувшись\~до державного\~виконавця із\~документами про\~свій майновий\~стан сподівався\~отримати відповідь\~про результати\~розгляду його\~документів від\~державного виконавця\~Суворовського ВДВС,\~однак відповіді\~останньому надано\~не було,\~що,\~на його\~думку,\~свідчить про\~неповідомлення сторони\~органами влади\~про прийняте\~рішення у\~їхній справі.\~08.04.2019\~року боржник\~ [PERSON] \~подав до\~Суворовського районного\~відділу ДВС\~заяву про\~зміну місця\~проживання,\~а саме\~про те,\~що він\~проживає за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~17.04.2019\~року державним\~виконавцем Островським\~Б.Л.\~винесено постанову\~про передачу\~виконавчого провадження\~№58061026\~до Олешківського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби Головного\~територіального юстиції\~у Херсонській\~області,\~в якій\~зазначено про\~розмір заборгованості\~зі сплати\~аліментів станом\~на 01.04.2019\~року у\~сумі 24971,07,\~яку було направлено не\~за новою\~адресою боржника\~зазначеною ним\~у заяві,\~що позбавило\~його можливості\~бути обізнаним\~про вчинення\~відповідних дій\~державним виконавцем\~та в\~подальшому реалізувати\~своє право\~щодо оскарження\~таких дій.\~16.05.2019\~року [PERSON] \~до Олешківського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби подано\~заяву про\~здійснення перерахунку\~розміру нарахованих\~аліментів за\~період з\~19.04.2018\~року по\~31.12.2018\~року з\~урахуванням поданої\~декларації про\~майновий стан\~і доходи\~як особи,\~яка здійснює\~незалежну професійну\~адвокатську діяльність,\~у зв`язку\~із тим,\~що останній\~звітував про\~свій майновий\~стан,\~що підтверджує\~його майнове\~становище. 03.02.2020\~року державним\~виконавцем Олешківського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби Єложенко\~О.Л.\~складено розрахунок\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~за період\~з 01.06.2019\~року по\~31.01.2020\~року включно,\~згідно якого\~сума заборгованості\~станом на\~31.01.2020\~року становить\~19519,\~57\~грн.,\~яка складається\~із боргу\~за попередній\~період у\~сумі 26597,07\~грн.,\~що свідчить\~про необ`єктивність\~та неповноту\~виконання обов`язків\~покладених на\~державного виконавця. Враховуючи, що позивач не має можливості вирішити спір у позасудовому порядку, тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на\~вищевикладені обставини,\~позивач просить\~суд скасувати\~заборгованість по\~аліментам у\~виконавчому провадженні №58061026 на підставі судового наказу № 656/265/18 від 05.05.2018 року, виданого Іванівським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку на підставі розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Островським Б.Л. за період з 19.04.2018 по березень 2019 року, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів склала 24 971,07 грн. 20.11.2020 року ухвалою суду відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.01.2021 р. до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання зазначає, що боржник не тільки намагається ввести суд в оману щодо того, що він не має достатнього доходу для утримання свого рідного сина, а також ухиляється перед державою в сплаті податків. Крім того, вважає, що розрахунок, проведений державним виконавцем щодо розміру аліментів, відповідно до судового наказу відповідає вимогам закону, а боржник має дохід на сплату більшої суми аліментів на утримання сина, ніж та яка розрахована державним виконавцем. У зв`язку із вищевикладеним просить у задоволенні скарги(заяви) боржника [PERSON] про оскарження суми боргу із сплати аліментів відмовити. Позивач не скористався своїм правом подати відповідь на відзив відповідача [PERSON] . Позивач до суду не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, про місце та час судового засідання повідомлялися належним чином та завчасно, про причини неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності представників відповідачів не надходило. Від представників Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) жодних відзивів, заяв чи пояснень не надходило. За нормою ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд має підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3\~ ст.211 ЦПК України \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України , у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставин, на яких ґрунтується позов,оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог\~ст. 55 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судом встановлено такі обставини та досліджені відповідні їм правовідносини. 05.05.2018 року Іванівський районний суд Херсонської області видав судовий наказ № 656/265/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. 14.01.2019\~року державним\~виконавцем Суворовського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби м.\~Херсон Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Херсонській області\~Островським Богданом\~Леонідовичем винесено\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження з\~примусового виконання\~судового наказу\~№656/265/18\~виданого 05.06.2018\~року Іванівським\~районним судом\~Херсонської області. Боржник [PERSON] ,\~виконуючи вимоги\~державного виконавця, надав декларацію про доходи та майно фізичної особи за 2018 рік за встановленою формою Додатком 1 до Інструкції, що підтверджується відповідною відміткою за Вх.№64557 від 26.04.2019 року. 17.04.2019 головний державний виконавець Островський Б.Л. передав виконавче провадження № 58061026 до Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області, про що повідомив сторони виконавчого провадження, зазначивши, що розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.04.2019 становить 24 971,07 грн. Виконавче провадження № 58061026 прийнято до виконання державним виконавцем Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області . Державним виконавцем Єложенко О.Л. було проведено розрахунок заборгованості за судовим наказом у виконавчому провадженні № 58061026 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.06.2019 до 31.01.2020, що становить 33 436,57 грн., з урахуванням попередньої заборгованості у сумі 26 597,07 грн. Судом встановлено, що позивач вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для вирахування частки доходу, яка припадає на аліменти з середньої заробітної плати по місцю проживання позивача, оскільки позивач не є фізичною особою-підприємцем, не є безробітним, працює адвокатом та отримує дохід. На підтвердження зазначених обставин, надає Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України сформованого 09.11.2020, з якого вбачається, що позивач, [PERSON] має Свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №000001 від 04.03.2014, видане Херсонською обласною КДКА. Також як пояснює позивач у своєму позові, він звернувся до державного виконавця із завою про проведення розрахунку заборгованості з врахуванням тієї обставини, що позивач є самозайнятою особою, однак, виконавець, під час проведення розрахунку заборгованості, вказані обставини не врахував. Згідно зі\~статтею 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а якщо домовленості немає, то за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.1-3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, визначених у даній статті, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Згідно ч. 3 ст. 71 Закону, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Положеннями ч. 2 ст. 195 ЦК України передбачено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. У кожному конкретному випадку при вирішенні питання про нарахування аліментів за минулий час потрібно враховувати як і чинне законодавство: Закон України "Про виконавче провадженння", Сімейний кодекс України, Інструкцію з організації примусового виконання рішень, так і з`ясовувати фактичні обставини справи, в тому числі причини непред`явлення виконавчого листа до виконання, чи була можливість його пред`явити, чи ухилявся боржник від такої сплати, або ж навпаки сплачував аліменти добровільно, чи не перебував боржник у розшуку. Саме на це звернуто увагу і в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", де в п. 3 зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Такі дії державного виконавця суперечать вимогам р. ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, в якому як визначені вимоги до заяви про примусове виконання рішення та даних, які повинні бути зазначені в ній, так і обов`язки державного виконавця при відкритті провадження перевірити дотримання цих вимог (п. 1). Розрахунок заборгованості та стягнення аліментів за минулий час відповідно до п. 4 вказаного розділу проводиться на підставі відомостей, отриманих як від боржника, так і від стягувача. Вказане свідчить про недотримання державним виконавцем при нарахуванні заборгованості за аліментами вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» про неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення виконавчих дій та порушення принципу рівності сторін, де позиція боржника взагалі не була врахована та перевірена. Суд також звертає увагу на те, що державний виконавець Островський Б.Л. нарахував заборгованість самостійно, без встановлення вищезазначених обставин: не перевірив сам факт наявності такої заборгованості та не вжив заходів з метою правильного її нарахування. Крім того,в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи про те, що оскаржуваний розрахунок вручений боржнику у встановлені строки. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює адвокатську діяльність у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Згідно з\~п.п.\~14.1.226\~п.\~14.1\~ст.\~14\~Податкового кодексу\~України самозайнята\~особа -\~платник податку,\~який є\~фізичною особою\~-\~підприємцем або\~провадить незалежну\~професійну діяльність\~за умови,\~що така\~особа не\~є працівником\~у межах\~такої підприємницької\~чи незалежної\~професійної діяльності.\~Незалежна професійна\~діяльність,\~ у\~свою чергу,\~є участь\~фізичної особи\~в науковій,\~літературній,\~артистичній,\~художній,\~освітній або\~викладацькій діяльності,\~діяльність лікарів,\~приватних нотаріусів,\~адвокатів,\~аудиторів,\~бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Також суд звертає увагу, що додатки до відзиву на позовну заяву, надані відповідачем, а саме: інформація, розміщена на відритій Інтернет сторінці Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області за відповідним посиланням у файлі «Оперативна інформація щодо видання доручень центрами з надання БВПД, оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають БВПД» за 2017-2020 рр., не відповідають вимогам процесуального закону щодо письмових доказів,оскільки не містять дати їх складання,вихідного номеру, їхзміст не містить конкретних відомостей відносно предмету доказування у даній справі, а тому вони не є належними доказами у даній справі. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] , як фізична особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність, не може бути підприємцем у межах такої адвокатської діяльності, а тому, відсутні підстави для вирахування частки доходу, яка припадає на аліменти з середньої заробітної плати по місцю проживання позивача, оскільки його не стосуються умови, передбачені ч.2 ст.195 СК України. Вказані вище обставини, на думку суду, мають істотне значення, та у відповідності до ч.2\~ст.197 СК України, дають підстави для скасування заборгованості по аліментам. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність доводів позивача про те, що мало місце порушення його прав та недотримання вимог законодавства, в тому числі Сімейного кодексу України, при нарахуванні йому аліментів за минулий час, які виконавець визначає як заборгованість зі сплати аліментів за період з 19.04.2018 по березень 2019 року. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне скасувати заборгованість по аліментам у виконавчому провадженні №58061026 на підставі судового наказу № 656/265/18, виданого 05.05.2018 року Іванівським районним судом Херсонської області на підставі розрахунку заборгованості за період з 19.04.2018 по березень 2019 року, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів склала 24 971,07 грн. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України\~позивач не заявляв про розподіл судових витрат.

Outcome: approved