Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення вартості недорахованої електричної енергії - відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» про порушення прав споживача та відшкодування шкоди задоволено частково. Визнано неправомірними дії ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі структурної одиниці Нікопольський район електричних мереж щодо відключення квартири [ADDRESS]. Зобов'язано ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в особі структурної одиниці Нікопольський район електричних мереж підключити квартири [ADDRESS] до електропостачання. Стягнуто із ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь [PERSON] 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Не погодившись із рішенням суду товариство подало апеляційну скаргу в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції, відмовити у задоволенні зустрічного позову, та задовольнити позов товариства про відшкодування шкоди, оскільки суд першої інстанції не врахував вимоги законодавства та наявні у справі докази про спричинення шкоди товариству. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду необхідно частково скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову товариства та часткове задоволення зустрічного позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі проживають у [ADDRESS], і на підставі договору, укладеного із [PERSON] є споживачами електроенергії. До вказаних правовідносин суд застосував положення ст.ст.714,1167 ЦК України, пункти 27,35,36 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України №1357 від 26.07.1999 року (далі Правил). Товариство на підтвердження відключення енергопостачання квартири відповідачів надало суду заявки на відключення №1 від 03.07.2012 року, та №13 від 16.08.2012 року. Копію відомості, згідно якої [PERSON] має заборгованість у сумі 116,35 грн. станом на 18.05.2012 року, суд не прийняв як належний доказ вручення попередження про відключення, оскільки він не відповідає вимогам Правил. 15 березня 2013 року представниками товариства у квартирі споживачів було встановлено порушення правил користування електричною енергією, про що було складено акт № 110833 (а. с. 4), відповідно до якого споживачами допущено порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення після відключення через засіб обліку. Споживач від підпису даного акту відмовилася, оскільки вона була незгодна із зазначеними в акті відомостями про порушення. Згідно протоколу № 36 від 12.04.2013 року (а. с. 9) комісії Марганецької дільниці Нікопольського РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення , акт про порушення Правил складений правомірно. Обсяг не донарахованої електроенергії складає 5784,4 кВт/г на суму 1976,56 грн. Споживачка при розгляді акту про порушення на засіданні комісії була присутня, з рішенням комісії не погодилася. Згідно довідки станом на 21.03.2013 року [PERSON] має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 13,12 гривень (а.с.58). Тому суд прийшов до висновку, що факт відключення квартири відповідачів від електропостачання не доведений товариством, а тому вимога про стягнення збитків за самовільне підключення до електромережі не підлягає задоволенню. Посилаючись на вимоги п.36 Правил суд вказав, що термін відключення квартири споживачів порушений і триває десять місяців, за відсутності у них заборгованості. За таких обставин суд вважав наявність спричинення споживачам моральної шкоди, а тому стягнув на її відшкодування 5000 гривень на користь [PERSON], відповідно до вимог ст.1167 ЦК України. Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що товариством доведений факт самовільного підключення споживачів до електромережі, а також наявність підстав для стягнення збитків внаслідок не облікованої електроенергії. Як вбачається із акту № 110833 від 15 березня 2013 року (а. с. 4), відповідно до якого споживачами допущено порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення після відключення через засіб обліку. Також про це зазначено і у протоколі № 36 від 12.04.2013 року (а. с. 4,9). Тоді як у суді апеляційної інстанції представник товариства зазначив зовсім інші обставини, а саме: що відключення, а також наступне підключення відбувалося не через лічильник у квартирі споживачів, а у щитовій будинку. Надані товариством заявки на відключення №1 від 03.07.2012 року, та №13 від 16.08.2012 року (а.с.14-15,45-46) не є попередженням споживачів про відключення від електропостачання. Крім того, у заявці від 03.07.2012 року зазначено, що абонент не проживає, але відключення було проведене. Таким чином, висновки комісії по розгляду актів про порушення споживачем п.48 Правил є безпідставними та необґрунтованими. Ніяких належних та достовірних доказів, передбачених ст.64 ЦПК України, щодо попередження споживачів про наявність боргу та наступне відключення суду не надано. Також в матеріалах справи наявна довідка самого товариства із якої вбачається, що споживачі щомісячно оплачували рахунки за енергопостачання у період із січня 2012 року до березня 2013 року включно (а.с.58). Таким чином відключення споживачів проведено в порушення вимог пункту 27 Правил, яким передбачено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. А тому товариством не доведено фактів неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату, та отримання споживачем попередження товариства. Крім того, відключення споживачів від енергопостачання було проведено 15 березня 2013 року, тобто перед вихідними днями. За таких обставин дії товариства обґрунтовано визнані судом першої інстанції неправомірними та зобов'язано товариство підключити квартиру споживачів до енергопостачання. Але із висновками суду першої інстанції в частині стягнення грошової суми на відшкодування моральної шкоди погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства. Матеріалами справи підтверджено, що 05 жовтня 2007 року між споживачем [PERSON] та товариством укладено договір із постачання електричної енергії. 15 березня 2013 року товариством на порушення вимог п. п. 27, 35 Правил без офіційного повідомлення припинено електропостачання до квартири споживача шляхом роз'єднання проводу у електрощитовій будинку. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно п. п. 43 - 44, 46 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначеними законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії, у разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Такого виду відповідальності електропостачальника за ненадання чи неналежне надання послуг, як відшкодування споживачеві моральної шкоди, не передбачає й укладений між сторонами договір про користування електричною енергією. Згідно з п. 5.2 договору, укладеного між сторонами, енергопостачальник несе відповідальність, зокрема у разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника, у розмірі п'ятикратної вартості не відпущеної споживачу електричної енергії. Але таких позовних вимог споживачка до суду не заявляла, рішення суду першої інстанції не оскаржувала. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України "Про електроенергетику" та Правилами, які не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" (далі - Закон) у редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин, споживачі під час придбання, замовлення продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи встановлені по справі обставини, відсутні підстави і для застосування п. 5 ст. 4 вказаного Закону до спірних правовідносин. У зв'язку з наведеним висновок суду про наявність передбачених ст. 1167 ЦК України підстав для відшкодування товариством моральної шкоди також є помилковим та ґрунтується на припущеннях. А тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати та відмовити у задоволенні позову в цій частині, відповідно до вимог ст.309 ЦПК України.

Outcome: partial