Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.03.2014 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до автокооперативу № 27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів про визнання права власності в порядку спадкування, - відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог її позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, його ухвалено без додержання норм матеріального права. Апелянт вказує, що висновки оскаржуваного рішення суду суперечать ч. 4 статті 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також не відповідають роз'ясненням, викладеним в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Апелянт зазначає, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не застосовував ''Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР'', яка була затверджена 31.01.1966 року, і в подальшому втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12. 1995 року № 36, також суд не застосував ''Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно'', затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5.Апелянт вказує, що даними нормативними актами було передбачено державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В судове засідання апеляційного суду [PERSON], представник третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 105, 107, 108), не з'явились. Від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з її від'їздом до іншого міста ( а.с. 102). Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи, що позивачем не представлено суду жодних належних та допустимих доказів поважності причин своєї неявки до судового засідання, як цього вимагає стаття 169 ЦПК України, також враховуючи, що розгляд даної справи вже відкладався 07.05.2014року, приймаючи до уваги положення статті 303-1 ЦПК України, яка регламентує строки розгляду апеляційної скарги та ч.2 статті 305 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та представника третьої особи, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до автокооперативу № 27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернігівська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Позивач із [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1969 року (а.с. 5). Відповідно до довідки автомобільного кооперативу № 27 від 24.10.2013 року № 114, до 1986 року за [PERSON] було зареєстровано гараж [NUMBER] у блоці № 10, після зміни нумерації в автокооперативі за [PERSON] було зареєстровано гараж [NUMBER] у блоці № 14 (а.с. 8). Згідно з довідкою відповідача № 5 від 12.03.2014 року, гараж [NUMBER] в блоці № 14 було побудовано в 1980 році, при цьому сплату пайового внеску при вступі в автокооператив статутом не передбачено, у зв'язку з чим [PERSON] пайового внеску не сплачував (а.с. 50). Станом на 31.12.2012 року право власності на гараж [NUMBER] в автокооперативі № 27, блок № 14 в м. Чернігові не зареєстровано, що підтверджується довідкою комунального підприємства „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" № 20702 від 07.11.2013 року (а.с. 7). [PERSON] звернулась до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 03.02.2014року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, при цьому нотаріусом було зазначено, що причиною відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є відсутність належних правовстановлюючих документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (а.с. 17). Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що право власності [PERSON] на спірний гараж не підтверджено належними документами та не зареєстровано відповідно до вимог Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року. Суд першої інстанції зазначив, що відсутність реєстрації права власності [PERSON] на спірний гараж, а відтак і відсутність самого права власності, унеможливлює вирішення питання про визнання за позивачем права власності на нього, як на об'єкт нерухомого майна. Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується з положеннями норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. На думку апеляційного суду, в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, проте, з інших підстав, ніж ті, які зазначені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Зокрема, в ході апеляційного розгляду судом встановлено, що відповідно до п.1.1.Статуту автокооперативу №27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів(а.с.88-99), автокооператив являється добровільною неприбутковою організацією, яка не займається комерційною або підприємницькою діяльністю і утримується за рахунок членських внесків членів автокооперативу. Згідно з п.3.1.Статуту автокооператву (а.с.91),автокооператив створюється з метою зберігання особистих транспортних засобів членів районної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів. Пункт 4.8. вказаного Статуту регламентує, що гаражі, побудовані ( встановлені) на земельній ділянці автокооперативу, є власністю членів автокооперативу і знаходяться в їх користуванні на весь період перебування їх членами авто кооперативу. Таким чином, автокооператив № 27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, до якого [PERSON] заявлено позовні вимоги про визнання за нею права власності на гараж, власником гаражу не являється, спірний гараж лише знаходиться на земельній ділянці автокооперативу. Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що 03.01.2007 року [PERSON] звернувся до авто кооперативу з відповідною заявою, в якій він просить виключити його з членів автокооперативу №27 і переоформити гараж [NUMBER] в автокооперативі № 27, блок № 14 на його дочку [PERSON] При цьому дочка [PERSON] - [PERSON] в своїй заяві від 03.01.2007 року у зв'язку з переоформленням вказаного гаражу на її ім'я просить прийняти її в члени автокооперативу № 27 (а.с. 80). Згідно із заявою [PERSON] від 12.01.2007 року, вона просить виключити її з членів автокооперативу № 27 і переоформити гараж [NUMBER], блок № 14 на її дочку [PERSON]( а.с. 81). [PERSON] в заяві від 12.01.2007 року у зв'язку з переоформленням вказаного гаражу на її ім'я просить прийняти її в члени автокооперативу № 27 (а.с. 81). [PERSON] є онукою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.10.1986 року та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] (яка є донькою померлого [PERSON] та [PERSON], позивача по справі) (а.с. 85). Станом на 30.01.2007 року [PERSON] не заперечувала проти переоформлення спірного гаражу на її онуку [PERSON], про що вона письмово повідомляла автокооператив № 27 (а.с. 84-84 зворотний бік). Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, судом встановлено, що спірний гараж [NUMBER] в автокооперативі № 27, блок № 14 в січні 2007 року [PERSON] було переоформлено на свою онуку - [PERSON]. Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні апеляційного суду, спірний гараж є переоформленим на [PERSON], вона є членом автокооперативу, згідно поданих в січні 2007 року заяв ( а.с. 80, 81). Відповідно до п.4.7.Статуту автокооперативу № 27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів прийняття нових членів кооперативу проводиться за заявою нового власника гаражу. Новий власник повинен вступити до членів автокоопертиву та до первинної організації Всеукраїнської Спілки автомобілістів за місцем знаходження даного авто кооперативу. Згідно з п. 6.2.6. Статуту, член автокооперативу має право звернутись з заявою до правління автокооперативу про передачу гаражу близьким родичам (дітям, дружині, батькам, внукам), в разі коли гараж ще не зареєстрований як власність в МБТІ (а.с. 88 - 99). Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на вказаний гараж, заявлені до автокооперативу № 27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, на земельній ділянці якого знаходиться спірний гараж та який не являється власником вказаного гаражу, є такими, що заявлені до неналежного відповідача, оскільки відповідач по справі-автокооператив № 27 не має жодного відношення стосовно права власності на спірний гараж. Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи було встановлено, що спірний гараж в січні 2007 року було переоформлено [PERSON] на свою онуку - [PERSON] Згідно з приписами статті 303 ЦПК України, апеляційний суд не наділено повноваженнями щодо залучення до участі у справі в якості належного відповідача особи, яка не приймала участі у розгляді справи в суді першої інстанції. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції на підставі п.4ч. 1 статті 309 ЦПК України та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до автокооперативу № 27 Деснянської районної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, -третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернігівська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування.

Outcome: partial