Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

01.10.2015 між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) як позичальником та ПАТ «Альфа-Банк» як кредитором було укладено кредитний договір № 500984702, що підтверджується офертою на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500984702 від 01.10.2015, підписаною відповідачем (далі - Кредитний договір). Згідно з п. 15 оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту №500984702 від 01.10.2015 угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення угоди про надання кредиту та перерахування банком кредитних коштів за реквізитами, що вказані в п. 5 цієї оферти на укладення угоди про надання кредиту. Пункт 11 оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту №500984702 від 01.10.2015 містить умову щодо збільшення позовної давності до 50 років за спорами, що випливають з угоди про надання особистого кредиту, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) тощо. Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до Кредитного договору, розмір наданого відповідачу кредиту становить 9620,17 грн., процентна ставка - 15,99% річних, строк кредитування - 36 місяців, дата останнього платежу з повернення кредиту - 02.10.2018. 28 січня 2019 року між AT «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого AT «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500984702 від 01.10.2015, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, що підтверджується копією зазначеного договору, наданою позивачем. Розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором, що відступалася ТОВ «ФК «ВЕСТА», становить 27521,23 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8981,80 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11939,43 грн.; заборгованість з пені - 6600,00 грн., що підтверджується додатком до договору факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29-01/19/2, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500984702 від 01.10.2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, що підтверджується копією зазначеного договору, наданою позивачем. Розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором, що відступалася ТОВ «Вердикт Капітал», становить 27521,23 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8981,80 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11939,43 грн.; заборгованість з пені - 6600,00 грн., що підтверджується додатком до договору відступлення прав вимоги № 29-01/19/2. Наданим позивачем розрахунком підтверджується нарахування позивачем інфляційних втрат за період з 17.03.2018 по 17.03.2021 в розмірі 1662,39 грн. та 3% річних за період з 17.03.2018 по 17.03.2021 в розмірі 809,10 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що коли договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують наявність у відповідача станом на 17.03.2021 заборгованості за Кредитним договором в розмірі 27521,23 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8981,80 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 11939,43 грн.; заборгованість з пені - 6600,00 грн. Проте, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунком інфляційних втрат і трьох процентів річних, з огляду на таке. Позивачем зазначено розрахунковий період інфляційних втрат і трьох процентів річних з 17.03.2018 по 17.03.2021, що не узгоджується з умовами Кредитного договору, в якому строк остаточного повернення кредиту - 02.10.2018. Позивач не надав суду доказів розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором у період з 17.03.2018 по 02.10.2018, а так само доказів пред`явлення банком вимоги до відповідача про дострокове погашення кредиту у строк до 17.03.2018. З огляду на викладене, прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за Кредитним договором у розмірі 8981,80 грн., за відсутності доказів іншого, настало 03.10.2018, а відтак в межах заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних та інфляційні втрати за період з 03.10.2018 по 17.03.2021. Отже, розмір інфляційних втрат становить: 8981,80грн.*1,182 - 8981,80грн. = 1634,69 грн., а розмір трьох процентів річних становить: 8981,80грн.*3%/365дн*897дн = 662,19 грн. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 29 818,11 грн., а саме: 8 981,80 грн. - заборгованість за кредитом; 11 939,43 грн. - заборгованість за відсотками; 6 600,00 грн. - заборгованість за пенею; 1634,69 грн. - інфляційні втрати; 662,19 грн. - три проценти річних. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у вищезазначеній частині. Клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності суд визнає необґрунтованим, враховуючи те, що сторонами Кредитного договору погоджено збільшення позовної давності до 50 років, що відповідає положенням частини першої статті 259 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано платіжне доручення від 19.03.2021 № 0191490004, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 29 818,11 грн., що становить 99,42% від заявленої позивачем суми, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 2270,00*99,42% = 2256,83 грн. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За приписами ч.ч. 4 - 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, 20000,00 грн., позивач додав до позовної заяви засвідчені копії таких документів: прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс»; договір № 05-03/2021 від 05.03.2021 про надання правової допомоги; платіжне доручення № 195390019 від 02.04.2021; заявка на надання юридичної допомоги № 11 від 08.03.2021; витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги № 1 від 23.03.2021. Клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідач не заявила, а відтак суд не має підстав для зменшення заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи часткове задоволення позову, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 20000,00*99,42% = 19884,00 грн. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: partial