Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

02.06.2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом в інтересах свого малолітнього внука: [PERSON], [INFO], в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідачів стосовно їх малолітньої дитини - сина [PERSON], і стягнути з відповідачів аліменти на його утримання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], та [PERSON], є батьками малолітнього [PERSON] Підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів є те, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, залишили дитину на виховання позивачки, не піклуються про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, не доглядають за нею, мати дитини зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Дитина знаходиться за місцем проживання позивачки і перебуває на її повному матеріальному утриманні та вихованні. Позивачка [PERSON], у судовому засіданні вимоги заявленої позовної заяви підтримала повністю із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. При цьому надала пояснення суду про те, що внук (син) [PERSON] з дня свого народження, тобто з [INFO] року залишений відповідачами на її догляд та виховання, де і знаходиться по даний час та перебуває на її утриманні і вихованні. Батько дитини проживає окремо від неї в [ADDRESS], мати також проживає окремо, не має постійного місця проживання та роботи. Батьки дитини не спілкуються із нею вже понад дев'ять років, не провідують її та не цікавляться її життям і здоров'ям. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивачки до нього визнав у повному обсязі і не заперечує проти задоволення заявлених до нього вимог. Ствердив обставини за яких він ухиляється від виховання та утримання своєї дитини як батько. Під час розгляду справи представник Органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області Саковець Л.В., заявлені позовні вимоги позивачки підтримала із підстав, які наведено вище та просить суд задовольнити заявлені [PERSON], позовні вимоги, оскільки проведена робота відповідними службами стосовно [PERSON], та [PERSON], і їх відповідального батьківства щодо своєї дитини позитивних результатів не дали, а самі відповідачі будь-яких висновків для себе не зробили. Представник служби у справах дітей Олевської районної державної адміністрації Житомирської області Орищук Г.В., у судовому засіданні позов [PERSON], підтримала із підстав зазначених у позовній заяві та пояснила про те, що [PERSON], та [PERSON], є батьками малолітнього [PERSON] Батьки дитини з дня її народження покинули останню за місцем проживання бабусі - [PERSON], в [ADDRESS] на її виховання і утримання. Таким чином самоусунулися від виховання і утримання сина [PERSON]. Дитина наразі перебуває на повному утриманні та вихованні бабусі - [PERSON] Відповідачі за час перебування дитини у бабусі жодного разу не відвідували її. Відповідачі свідомо не виконують своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, як батьки, мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання та роботи. Батьки (відповідачі) не піклуються та не створюють належних умов для фізичного і розумового розвитку дитини, чим ухиляються від виконання своїх обов'язків. Вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їхнього сина [PERSON] і стягнути з них кошти на його утримання. Прокурор у судовому засіданні позовну заяву [PERSON], підтримала та вважає, що є всі підстави, передбачені ст.164 СК України стосовно позбавлення [PERSON], та [PERSON], батьківських прав відносно їх малолітньої дитини: сина [PERSON]. Відповідачка [PERSON], у судове засідання не з'явилася. На адресу суду поштовим відділенням «Олевськ 1» м.Олевськ Житомирської області повернуто судові повістки із додатками до них, що були направлені за місцем реєстрації відповідачки з повідомленням про невручення відповідачці [PERSON], судових повісток у зв'язку із «Поверненням за закінченням терміну зберігання». Отже відповідачка відмовляється отримати судові повістки. Так приписами ч.4 ст.74 ЦПК України визначено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручені їм належним чином. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.9). Дитина - син [PERSON] з дня свого народження, тобто з [INFO] року залишений відповідачами на догляд своєї бабусі [PERSON] де і знаходиться по даний час та перебуває на утриманні і вихованні останньої, що стверджується висновком органу опіки та піклування Олевської міської ради Житомирської області та слідує із акту обстеження матеріально-побутових умов цієї ж міськради, сім'ї [PERSON] - бабусі дитини відповідачів [PERSON], та [PERSON] (а.с.10-12). Відповідачі залишили дитину. Батько дитини проживає окремо від неї в [ADDRESS], мати також проживає окремо, не має постійного місця проживання та роботи. Батьки дитини не спілкуються із нею вже понад дев'ять останніх років, не провідують її та не цікавляться її життям і здоров'ям. Вихованням дитини не займаються, не піклуються про її фізичний, духовний розвиток, не доглядають за нею, мати дитини зловживає спиртними напоями, веде аморальний та антигромадський спосіб життя, ніде не працює. Батьки батьківських обов'язків не виконують, самоусунулися від виховання дитини, і не цікавляться долею дитини, що слідує із висновку органу опіки і піклування Олевської міської ради Житомирської області.(а.с.10). З висновку органу опіки і піклування Олевської міської ради Житомирської області, від 05.05.2015 року слідує, що орган опіки зазначеної міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів відносно малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки мати - [PERSON], та батько - [PERSON], ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.(а.с.10). В судовому засіданні також не встановлено жодних обставин, які б об'єктивно унеможливлювали чи перешкоджали відповідачам [PERSON], і [PERSON], належно виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню дитини. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітньої дитини та заслухавши пояснення позивачки, відповідача [PERSON], висновок прокурора, вивчивши надані письмові докази (висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї), які підтверджують викладені обставини, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини: сина [PERSON]. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із змісту ч.2 ст.166 СК України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України також передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі наведеного та встановленого, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає доведеним, що відповідачі ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітньої дитини, а тому мають бути позбавлені батьківських прав і з них повинні бути стягнуті кошти на утримання дитини в судовому порядку, в межах приписів статей 180, 182, 183 СК України. Так, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В даному випадку суд дійшов висновку, що відповідачі ухиляються від обов'язку утримувати малолітню дитину, чим ставлять її у скрутне матеріальне становище та порушують її право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання малолітньої дитини повинні бути стягнуті з відповідачів в судовому порядку, згідно вимог ст.183 СК України, у частці від заробітку, а саме у розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), із кожного, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом не встановлено обставин, за якими відповідачі [PERSON], і [PERSON], могли б бути звільнені від обов'язку утримувати свою малолітню дитину. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: approved