Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

01.03.2021 позивач звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 21.09.2016 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №698. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Причиною звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, останній проявляв до неї неповагу як до жінки, влаштовував гучні сварки та ображав нецензурною лайкою. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стали неможливими. З березня 2017 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Добровільно розірвати шлюб (через органи РАЦС) відповідач на бажає. [PERSON] у позовній заяві просила суд розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 21.09.2016 Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та після розірвання шлюбу залишити їй дівоче прізвище - [PERSON] (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 15.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16-17). В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяви, отримані судом 15.04.2021, в якій просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с. 24-25). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 15.04.2021, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с.23). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 21.09.2016 було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що 21.09.2016 зроблено відповідний запис за № 698, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - Білокриницький/Білокриницька, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] (а.с. 5). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Встановлено, що протягом тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, стосунки зіпсувалися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та непорозуміння. Всі ці обставини призвели до того, що на даний час подружжя проживає за різними адресами, в різних населених пунктах, а шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, протягом тривалого часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, стосунки зіпсувалися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та непорозуміння, на даний час подружжя проживає за різними адресами, в різних населених пунктах, а шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Звертаючись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору. Тому, суд вважає необхідним віднести понесені судові витрати у сумі 908,00 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с. 1), за рахунок відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved