Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

01.04.2019 року заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області звернувся в інтересах держави до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-13559-СГ від 22.06.2017 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер 6820386500:03:004:0043) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області та зобов`язання [PERSON] повернути державі вказану земельну ділянку, стягнення з відповідачів судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що вивченням питання законності надання земельних ділянок державної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-13559-СГ від 22.06.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2,000 га (кадастровий номер 6820386500:03:004:0043), та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району. На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 27.07.2017 року зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 № 22-12970-СГ отримав у приватну земельну ділянку площею 2,000 га (кадастровий номер 6825088700:04:005:0348) для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області (право власності зареєстровано 09.06.2016 року), тобто на час отримання спірної земельної ділянки він вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, [PERSON] при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вільшаницької сільської ради не повідомив, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 6820386500:03:004:0043), що знаходиться за межами населених пунктів на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. З огляду на те, що оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним, то відсутні правові підстави для збереження цієї земельної ділянки за [PERSON] . Враховуючи викладене, зазначений наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.06.2017 №22-13559-СГ підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 6820386500:03:004:0043), що знаходиться за межами населених пунктів Вільшаницької сільської ради Білогірського району, поверненню у державну власність. У судовому засіданні прокурор Патрика А.О. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Просила позов задовольнити. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надав відзив, яким зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства при розгляді заяви [PERSON] , оскільки в клопотаннях на одержання земельної ділянки [PERSON] повідомляв, що він правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався та ввів в оману Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом шахрайства, тому підстав стягувати з відповідача судовго збору немає. Наголошував на тому, що накази ГУ Держгеокадасту як рішення органів виконавчої влади про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття, тому відновлення можливого порушеного права держави є визнання недійсним права власності [PERSON] . Просив відмовити у задоволені позову та не стягувати судовий збір, а покласти усі судові витрати на відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши доводи та заперечення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно доч.1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено,що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.03.2016 року №22-4561-СГ надано дозвіл [PERSON] на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки розміром 2,0000 га кадастровий номер 6825088700:04:005:0348 за межами населених пунктів Терешовецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства, а наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.05.2016 року №22-12970-СГ затверджено документацію із землеустрою та надано вказану земельну ділянку йому у власність. Так, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.09.2016 № 22-25544-СГ отримав дозвіл на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки розміром 2,0000 га кадастровий номер 6820386500:03:004:0043 за межами населених пунктів Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарствата та наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22.06.2017 № 22-13559-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6820386500:03:004:0043) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області. Обидві вищезазначені земельні ділянки зареєстровані у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №161327526 від 28.03.2019 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161326922 від 28.03.2019 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161329536 від 28.03.2019 року. Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 ЗК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Ст. 121 ЗК України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Ч. 2 п. б вказаної статті зазначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Отже, на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13559-СГ від 22.06.2017 року про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6820386500:03:004:0043 розміром 2 га він уже реалізував своє право, визначене ст. 121 ЗК України на отримання в межах норми 2,0 гектарів землі для ведення особистого селянського господарства і вказаний факт сторонами не оспорено. Однак, приймаючи оспорюваний наказ, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області факт реалізації [PERSON] права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірив, порушив вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ Головного управління про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність особи, яка таке право вже використала, як і наказ про передачу такої ділянки у власність, є незаконним. Статтею152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення. Визнання незаконним рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу відповідачу [PERSON] у власність державної землі припиняє правомочності відповідача як власника землі та є підставою для витребування земельної ділянки у державну власність. За таких обставин, позовна вимога про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-13559-СГ від 22.06.2017 року підлягає задоволенню повністю. Згідно ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1ст. 316ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. На підставі ч. 1 ст. 319ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи вищевикладене, позовну вимогу про зобов`язання відповідача [PERSON] повернути земельну ділянку площею 2 га державі підлягає задоволенню. Судовий збір за подання позову в розмірі 3524,00грн., підлягає тсягненню з відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved