Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

01.08.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.01.2014, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору. При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а в разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. На підставі п. 2.1.1.12.2 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Позивач свої зобов`язання по договору виконав, надавши відповідачеві кредит. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого він має станом на 10.07.2019 заборгованість на суму 12622,69 грн., яка складається з наступного: 1699,69 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2651,70 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5894,03 нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1300 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 577,27 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 12622,69 грн. заборгованості за кредитним договором та 1921 грн. судових витрат. Ухвалою від 07.08.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи постановлено провести у строк до 06.09.2019. Зі змісту направленого відповідачем на адресу суду відзиву на\~позовну заяву вбачається, що [PERSON] визнав частково заявлені до нього позовні вимоги, лише в частині заборгованості за тілом кредиту, що становить 1699,69 грн.. Відповідач зазначив, що в анкеті-заяві від 11.01.2014 відсутні відмітки щодо: його бажання оформити на своє ім`я конкретного виду банківської карти; розміру бажаного кредитного ліміту; отримання ним пам`ятки клієнта, яка містить в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування; ознайомлення з змістом пам`ятки клієнта, яка містить в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування; домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. При винесенні рішення судом просив врахувати висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17, адже відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (а.с.46-50). Позивачем надано суду відповідь на відзив, зі змісту якого вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Наполягає на презумпції правомірності правочину та вважає, що підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ним не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. До відповіді на відзив позивач приєднав виписку з карткового рахунку. Наголосив, що відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку, а саме: розрахунок у торгівельній мережі, зняття готівки у банкоматах, поповнення кредитного рахунку. Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Просив суд врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанови Верховного суду: постанові \~ \~ \~ \~від 10.04.2019 у справі №356/1635/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81360215), постанові від 28.03.2019 у справі №428/2873/17 (reyestr.court.gov.ua/Review/80854464), постанові від 06.02.2018 у справі №755/2720/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/72124540, постанові від 17.04.2019 у справі №666/388/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81287537). Підсумовуючи викладене вище, банк просив суд оцінити надані докази та правові висновки, зазначені у постановах ВСУ у сукупності, та, враховуючи положення ст.526 ЦК України, задовольнити позовні вимоги (а.с.56-69). Ухвалою суду від 06.09.2019, з власної ініціативи суду, постановлено розгляд цивільної справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.54). При зверненні з позовом до суду представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.36). Відповідач [PERSON] при розгляді справи судом пояснив, що дійсно він отримав у АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку, користувався нею, постійно поповнював. Вирішив, що термін дії карки закінчився, оскільки банк його про протилежне не повідомляв. З вимогами про погашення кредиту Банк до нього не звертався. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.01.2014, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10-33). Ст.1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Як вбачається з розрахунків заборгованості (а.с.5-9), відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з вказаних вище розрахунків, який станом на 10.07.2019 становить 12622,69 грн., з яких: 1699,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2651,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5894,03 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1300 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 577,27 грн. штраф (процентна складова). Позивач, з посиланням на положення ч.1 ст.634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З цього приводу суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 (редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин), щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Укладений між сторонами кредитний договір від 21.01.2014 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить зазначення виду банківської картки, вказівку на бажаний кредитний ліміт, умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, процентна ставка не зазначена. Дана заява-анкета не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 5894,03 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 1300 грн.; а також штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина), та 577,27 грн. (процентна складова), у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 1699,69 грн. та простроченого тіла кредиту в розмірі 2651,70 грн., в решті позовних вимог слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,\~позов АТ\~КБ «ПриватБанк»\~щодо стягнення\~з відповідача\~ [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~підлягає до\~часткового задоволення. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 12622,69 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 4351,39 грн., що становить 34 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 653,14 грн., що складає 34 % від сплаченої позивачем суми судового збору при зверненні з позовом до суду.

Outcome: partial