Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

01 лютого 2020 року Дніпровська міська радазвернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , третя особа департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради про визнання договору укладеним. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач зазначає, що ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності та покликаний забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Зазначений закон набрав чинності з моменту опублікування 12 березня 2011 року (г. «Голос України» від 12.03.2011 - № 45). До набрання чинності вищевказаним законом, правовідносини пайової участі забудовників були врегульовані ЗУ «Про планування та забудову території», згідно зі ст. 27-1 якого, замовник, що має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так само, як і ст. 27-1 ЗУ «Про планування та забудову території», органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. На виконання цих вимог рішенням Дніпровської міської ради від 21 березня 2007 року №6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Рішенням Дніпровської міської ради від 21 липня 2011 № 5/14 Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська викладений в новій редакції та має назву: Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська. Порядок № 5/14 містить механізм залучення до пайової участі, процедуру укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Дніпровською міською радою на виконання вимог ст. 22 ЗУ «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради (https://dniprorada.gov.ua) та у газеті «Наше місто», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Дніпро. Положеннями ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у розумінні приписів ст. 4 ЦК України встановлено обов`язок певного кола суб`єктів - замовників будівництва - звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). При цьому, дотримання п`ятнадцятиденного терміну є визначальним лише у правовідносинах, які виникають у зв`язку із добровільним зверненням замовника будівництва до органу місцевого самоврядування за укладенням договору пайової участі. Істотними умовами договору пайової участі, згідно з ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати- пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи із розміру пайової участі, визначеного за нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо об`єктів (розділ 2 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, який є додатком до рішення міської ради від 29.07.2011 року № 5/14). Перелік замовників об`єктів будівництва, які згідно із законом не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Об`єкт будівництва торгівельний комплекс по [ADDRESS] , замовником якого є відповідач не підпадає під дію ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листом від 10.11.2017 № 10/13-686 повідомив Дніпровську міську раду, що декларацією від 08.08.2012 № ДП 14212135902 об`єкт: «Торгівельний комплекс по [ADDRESS] », загальною площею 181,3 кв.м. введений в експлуатацію. Згідно зазначеної декларації замовником об`єкта є відповідач [PERSON] . Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації на земельній ділянці по [ADDRESS] , побудовано: Торгівельний центр літ. В-1, загальною площею 181,3 кв.м., корисною площею - 173,4 кв.м., підвал - під В-1, ганок літ. В. До введення об`єкту в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою та відповідачем не укладався. Замовник будівництва (відповідач) не звертався до міської ради, до введення об`єкту в експлуатацію щодо укладення відповідного договору, обов`язок укладення, якого визначений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Наявність декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08.08.2012 № ДП 14212135902 було виявлено інспекторами Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в результаті позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 по 30.04.2015, що підтверджується відповідним актом від 19.06.2015. Отже, з цього часу позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила. Листами від 29 липня 2015 року, вих. № 10/15-543 та 22 червня 2017 року, вих. № 10/15-433 відповідачу було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 103 852,27 грн. Відповіді на зазначені листи позивачем отримано не було, ці листи відповідачем проігноровано, протоколу розбіжностей або укладеного договору позивачеві не направлено, що на думку представника позивача свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та сплати обов`язкового внеску пайової участі. Таким чином, з моменту отримання відповідачем листа департаменту та позовної заяви Дніпровської міської ради, відповідач ознайомлений з необхідністю укладення договору та сплати коштів на створення і розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Такими діями (бездіяльністю) забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради на отримання коштів, пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які мають використовуватися для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра, у зв`язку з чим виникла необхідність звернення до суду з зазначеним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, від відповідача 03 квітня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в яких останній зазначив, що відсутні докази наявності між сторонами спору з приводу укладення договору, що є предметом спору у справі, відтак звернення Дніпровської міської ради до суду із даним позовом необґрунтованим, оскільки листи від 29 липня 2015 року, вих. № 10/15-543 та 22 червня 2017 року, вих. № 10/15-433, на які посилається позивач, відповідачем отримані не були. Також, в запропонованій позивачем редакції спірного договору, розмір пайової участі визначено в сумі 103852,27 грн., яка не відповідає вимогам Закону та рішення від 29 липня 2011 року № 14, а отже, спірний договір не може бути укладеним в редакції позивача. 23 квітня 2018 року відповідачем також було подано клопотання про застосування строків позовної давності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Вислухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відому у задоволенні позову за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 1, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» законом наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Органи місцевого самоврядування, згідно зі ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. До відання виконавчих органів міських рад, відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища. Права місцевого самоврядування захищаються у суді, зокрема орган місцевого самоврядування може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 4, 18? Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності та покликаний забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Зазначений закон набрав чинності з моменту опублікування 12.03.2011 (г. «Голос України» від 12.03.2011 - № 45). До набрання чинності Законом України № 3038-VI правовідносини пайової участі забудовників були врегульовані Законом України «Про планування та забудову території» від 20.04.2000 № 1699-ІІІ (далі - Закон № 1699-ІІІ), згідно зі ст. 271 якого замовник, що має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» так само, як і ст. 271 Закону № 1699-ІІІ, органам місцевого самоврядування надано повноваження щодо встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. На виконання цих вимог рішенням Дніпровської міської ради від 21.03.2007 № 6/11 затверджено Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська. Рішенням Дніпровської міської ради від 21.07.2011 № 5/14 Порядок залучення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Дніпропетровська викладений в новій редакції та має назву: Порядок залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська (далі - Порядок № 5/14). Порядок № 5/14 містить механізм залучення до пайової участі, процедуру укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Дніпровською міською радою на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про інформацію» у встановленому порядку, а саме на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради (https://dniprorada.gov.ua) та у газеті «Наше місто», тому відповідно до норм ч. 1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання на території м. Дніпро. Порядок № 5/14 від 29.07.2011 є регуляторним актом. Положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у розумінні приписів статті 4 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок певного кола суб`єктів - замовників будівництва - звернутись до відповідного органу місцевого самоврядування для укладення договору пайової участі. Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідно до ст. 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства. За приписами ст. 641 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). При цьому, дотримання п`ятнадцятиденного терміну є визначальним лише у правовідносинах, які виникають у зв`язку із добровільним зверненням замовника будівництва до органу місцевого самоврядування за укладенням договору пайової участі. Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору пайової участі, згідно з ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. Величина пайової участі визначається у гривнях, виходячи із розміру пайової участі, визначеного за нормативами одиниці створеної потужності, і не може перевищувати граничного розміру пайової участі, визначеного у відсотковому значенні від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції), зміни функціонального призначення тощо об`єктів (розділ 2 Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, який є додатком до рішення міської ради від 29.07.2011 № 5/14). Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений у ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та додатку № 3 до Порядку № 5/14. Перелік замовників об`єктів будівництва, які згідно із законом не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Об`єкт будівництва будівля кафе по [ADDRESS] , замовником якого є відповідач не підпадає під дію ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Пунктом 3 Порядку № 5/14 визначено, що його норми розповсюджуються на всі об`єкти, що були залучені до пайової участі на умовах попередніх порядків чи положень, але на момент набрання чинності вказаного порядку не прийняті в експлуатацію. Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради листом від 10.11.2017 № 10/13-686 повідомив Дніпровську міську раду, що декларацією від 08.08.2012 № ДП 14212135902 об`єкт: «Торгівельний комплекс по [ADDRESS] », загальною площею 181,3 кв.м. введений в експлуатацію. Згідно зазначеної декларації замовником об`єкта є відповідач [PERSON] . Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації на земельній ділянці по [ADDRESS] , побудовано: Торгівельний центр літ. В-1, загальною площею 181,3 кв.м., корисною площею - 173,4 кв.м., підвал - під В-1, ганок літ. В. До введення об`єкту в експлуатацію договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між Дніпровською міською радою та відповідачем не укладався. Замовник будівництва (відповідач) не звертався до міської ради, до введення об`єкту в експлуатацію щодо укладення відповідного договору, обов`язок укладення, якого визначений ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Наявність декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08.08.2012 № ДП 14212135902 було виявлено інспекторами Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в результаті позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фінансово-економічного департаменту Дніпропетровської міської ради за період з 01.01.2009 по 30.04.2015, що підтверджується відповідним актом від 19.06.2015. Отже, з цього часу позивач дізнався про порушення свого права та про особу, яка його порушила. Представник позивача зазначає, що листами від 29 липня 2015 року, вих. № 10/15-543 та 22 червня 2017 року, вих. № 10/15-433 відповідачу було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору пайової участі, а також запропоновано сплатити кошти пайової участі у розмірі 103 852,27 грн. Відповіді на зазначені листи позивачем отримано не було, ці листи відповідачем проігноровано, протоколу розбіжностей або укладеного договору позивачеві не направлено, що на думку представника позивача свідчить про ухилення відповідача від укладання договору та сплати обов`язкового внеску пайової участі. Пропозиція юридичної або фізичної особи укласти певний договір цивільно-правового характеру - є публічною офертою. Вона має на увазі адресовану конкретним суб`єктам пропозицію, чітко виражає наміри цієї юридичної або фізичної особи, яка пропонує товар чи послугу. Таким чином, з моменту отримання відповідачем листів департаменту, відповідач вважається ознайомленим з необхідністю укладення договору та сплати коштів. Але, як вбачається із матеріалів справи, представником позивача до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що вказані листи були отримані [PERSON] . Так, в матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому адресатом зазначено - [PERSON] , а відправником - Фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради. Але, з вказаного поштового повідомлення суд не може встановити, що саме було направлено [PERSON] 29 липня 2015 року. Крім того, з вказаного повідомлення вбчається, що поштове відправлення було отримано не самим [PERSON] , а вручено [PERSON] за довіреністю. Отже, копії вказаних листів не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, та не можуть бути прийняті судом як підтвердження наявності спору між сторонами з приводу укладення спірного договору, оскільки відсутні докази надсилання [PERSON] цих листів та їх отримання. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 648 ЦК України визначено, що зміст: договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Так, ч. 6 статті 40 Закону встановлено, що граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати її 0% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд. Аналогічний граничний розмір пайової участі забудовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, визначено у додатку 3 до Порядку залучення, розрахунку і використання пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури міста Дніпропетровська, затвердженого рішення Дніпропетровської міської ради №5/14 від 29.07.2011. В порушення ст.ст. 203, 648 ЦК України, надана позивачем редакція спірного договору не відповідає вимогам ч.ч. 6, 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення Дніпропетровської міської ради від 29.07.2011 №/14, оскільки позивачем визначено суму внеску розраховано з перевищенням граничного розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Як убачається з декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 14212135902 від 08.08.2012, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 567560,00 грн., у тому числі витрати на будівельно-монтажні роботи 80000,00 грн., витрати на машини, обладнання та інвентар 22 800,00 грн. Таким чином, розмір пайової участі Відповідача в розвитку інфраструктури не може перевищувати 56,756 грн. (567560,00 грн. х 10%). З правильністю такого твердження погодився Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 №3-1281гс16 під час перегляду судових рішень у справі №922/5937/15. Разом із цим, під час проведення розрахунку Дніпровською міською радою невірно визначене функціональне призначення належного [PERSON] об`єкту як «інший заклад торгівлі». Тоді як з моменту введення зазначеного об`єкту в експлуатацію він використовувався виключно під розміщення інших закладів громадського харчування. Вказане свідчить про невірне визначення позивачем нормативу розміру пайової участі від одиниці створеної потужності за функціональним призначенням об`єкту у розмірі 572,82 грн. замість 423,6 грн., як це встановлено п.1.5. Додатку 1 до рішення Дніпропетровської міської ради від 29.07.2011 №14. Також, під час проведення розрахунку внеску на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Дніпра позивачем не взято до уваги, що вищевизначений об`єкт по [ADDRESS] є вбудованим у житловий будинок. Тоді як, відповідно до п. 2.7 рішення Дніпропетровської міської ради від 29.07.2011 №14 при визначенні величини пайової участі по об`єктах, вбудованих у житлові будинки (крім паркінгів), застосовується поправочний коефіцієнт в розмірі 0,7. А отже, розрахунок мав бути проведений позивачем виходячи із нормативу розміру пайової участі від одиниці створеної потужності за функціональним призначенням об`єкту «інші заклади громадського харчування» - 423,6 грн. із застосуванням поправочного (понижуючого) коефіцієнту 0,7. Таким чином, розрахунок пайового внеску мав складати 53759,08 грн. В запропонованій Позивачем редакції спірного договору, розмір пайової участі визначено в сумі 103 852,27 грн., яка не відповідає вимогам Закону та рішення від 29.07.2011 №/14, а отже, спірний договір не може бути укладеним в редакції позивача. Положеннями ч. 1 ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основний Закон також закріплює засади судочинства, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Основні засади цивільного судочинства також закріплені у частині 3 ст. 2 ЦПК України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed