Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на спільне майно, набуте колишнім подружжям під час шлюбу. 14 листопада 2014 року представник позивача - [PERSON] подав до канцелярію суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій збільшив розмір позовних вимог та просив визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з п'яти кімнат, жилою площею 141,70 кв.м., загальною площею 236,90 кв. м.; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на автостоянку № 92, площею 14,60 кв.м., яка розташована в підземній автостоянці секції "Б" по [ADDRESS]; визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на автостоянку № 93, площею 16,20 кв.м., яка розташована в підземній автостоянці секції "Б" по [ADDRESS], оскільки вони були придбані подружжям у зареєстрованому шлюбі, але право власності на них без згоди позивача було зареєстровано за [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], позов з викладених у ньому підстав, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 20 лютого 1985 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб (актовий запис № 325), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11-12). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2013 року, яке набрало законної сили і є чинним, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, 01 жовтня 2004 року [PERSON] на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 01 вересня 2004 року № 1585-С/КІ придбав у власність квартиру [ADDRESS], складається з п'яти кімнат, жилою площею 141, 70 кв. м., загальною площею 236,90 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА № 195006 (а.с.7), на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 01 вересня 2004 року № 1584-С/НП - автостоянку № 92, яка розташована в м. Києві в підземній автостоянці секції «Б» по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА № 195204 (а.с. 6), та на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 01 вересня 2004 року № 1584-С/НП - автостоянку № 93, яка розташована в м. Києві в підземній автостоянці секції «Б» по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САА № 195205. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було набуте вищевказане майно, яке в силу ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене та визнання позову відповідачем в повному обсязі суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на спільне майно, набуте колишнім подружжям під час шлюбу, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідача на користь позивачки слід присудити понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved