Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

02.05.2018 [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 24.06.2012. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.06.2018 померла [PERSON], яка ще за життя склала заповіт, згідно якого належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,0040 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області, та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 103462, виданого 08.08.2003 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 462, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або для ведення особистого (селянського) господарства заповіла [PERSON]. На день смерті [PERSON] даний заповіт не скасовано і не змінено. 06.04.2018 Радомишльським районним судом Житомирської області було винесено рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно та визнано право власності за позивачкою на вказану вище земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивач не звернувся своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], так як про смерть спадкодавця дізнався лише 27.04.2018, тобто після ознайомлення представника позивача [PERSON] із матеріалами цивільної справи № 289/181/18. Ухвалою судді від 25.05.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Учасники процесу копії ухвали про відкриття провадження у справі отримали, проте, у визначені строки відзиву на позовну заяву відповідачами подано не було, а третя особа свої письмові пояснення або заперечення проти позову не надала до суду. 01.08.2018 через канцелярію суду представником позивача [PERSON] було подано додаткові письмові пояснення, копії яких з додатками [PERSON] одночасно направив учасникам процесу (квитанції ПАТ «Укрпошта» від 01.08.2018), в яких зазначено, що 30.04.2018 [PERSON] подав апеляційну скаргу на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.04.2018 у справі № 289/181/18. 16.07.2018 Апеляційним судом Житомирської області було винесено постанову, згідно якої апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, скасовано\~\~рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.04.2018 і ухвалено нове судове рішення про відмову у позові (а.с.73-74). Позивач та його представник, представник відповідача [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримав (а.с.59,69,86). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причину неявки суд не повідомила (а.с.91). Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Судом встановлено, що 01.12.2006\~[PERSON]\~склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Радомишльського району Житомирської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5715, згідно якого належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,0040 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 103462, виданого 08.08.2003 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 462, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва або для ведення особистого (селянського) господарства, заповідає [PERSON], [INFO] (а.с.10). 01.12.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошову позику в сумі 40\~000 грн. та зобовязується повернути всю суму до 01.02.2007. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми [PERSON] видала [PERSON] розписку (а.с.7). З тексту розписки [PERSON] від 01.12.2006 вбачається, що остання продала належний їй пай [PERSON] за 7\~000 доларів США, а якщо [PERSON] матиме бажання повернути пай, то вона зобовязується повідомити [PERSON] про свої наміри та виплатити йому подвійну суму та моральні збитки (а.с.8). 01.12.2006 [PERSON] уповноважила [PERSON] управляти, користуватися та розпоряджатися за ціну та на умовах на свій розсуд земельними ділянками площею 3,0040 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією довіреності, посвідченою приватним\~нотаріусом Радомишльського\~районного нотаріального\~округу Житомирської\~області [PERSON]\~та зареєстрована\~в реєстрі\~за №\~5714(а.с.9). Як вбачається з копії [PERSON] зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28.04.2018 № 51754704, заповіт [PERSON], посвідчений 01.12.2016 приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5715, чинний (а.с.12). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 01.06.2018 за вих. № 233/02-14, в спадковій справі № 275/2012 до майна померлої [PERSON], яка померла 24.06.2012 зберігається: заява про прийняття спадщини [PERSON] від 29.08.2012; заява про відмову від прийняття спадщини [PERSON] від 22.09.2012; заява про відмову від прийняття спадщини [PERSON] від 22.09.2012.. Інших заяв про прийняття спадщини (крім заяви [PERSON]В.), в спадковій справі немає (а.с.68). Суд звертає свою увагу на зміст постанови Апеляційного суду Житомирської області від 16.07.2018 у справі № 289/181/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 3,0040 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер 1825082600:07:000:0082, яка належала [PERSON] та яку остання заповіла після своєї смерті [PERSON], з 2011\~року належить\~на праві\~власності останньому,\~що підтверджується\~витягом з\~ДЗК (а.с.77). Звертаючись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, [PERSON] посилався на те, що дочка померлої [PERSON] приховала від позивача факт смерті спадкодавця, а приватний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця протягом тривалого часу не вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснював виклику позивача як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). За змістом частин першої та третьої\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2007 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України\~від 26.09.2012 у справі № 6-85цс12 та від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15. Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в ст. ст.\~ 1220,\~1222,\~1269,\~1270,\~1272\~ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини. На даний час викладена позиція підтримана і Верховним Судом. Так, у Постанові від 18.01.2018 (справа № 198/476/16) Верховний Суд зазначив, що та обставина що позивач не знав про смерть спадкодавця, оскільки той проживав в іншому населеному пункті, не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини. У Постанові від 12.02.2018 (справа № 712/656/15) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то підстави для додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Суд, вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не є поважними, оскільки вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON].

Outcome: dismissed