Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на їхню дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 21 вересня 2013 року вона і [PERSON] перебували у шлюбі, рішенням суду від 01 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] проживає разом із матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Домовленості щодо утримання дитини батьком між ними не досягнуто. Позивач [PERSON] у суді позовні вимоги зменшила, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати на користь позивача аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 21 вересня 2013 року сторони перебували у шлюбі, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] за усною домовленістю сторін, добровільно надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн., щомісячно, про що свідчать додані до відзиву на позов квитанції про перерахування коштів у вказаному розмірі. Цих коштів для забезпечення дитини усім необхідним позивачу [PERSON] не вистачає, домовленості щодо іншого розміру аліментів на дочку між сторонами не досягнуто. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років у 2018 році складає: з 1 січня - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу малолітній дочці [PERSON] надає у меншому, ніж визначено законом, розмірі, позов визнав, а також те, що обов'язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved