Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

01 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області до Відкритого акціонерного товариства ім.Тельмана про визнання договору купівлі продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 23 лютого 2000 року вона з акціонерним товариством ім. Тельмана уклала договір купівлі-продажу квартири№1, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Даний договір нотаріально не посвідчувався, а був завірений секретарем Улянівської сільської ради. На підтвердження укладеного договору 23.02.2000 року їй було передано ключі від квартири, а вона в свою чергу сплатила в касу підприємства 1000 грн. З моменту внесення коштів за квартиру і по теперішній час вона проживає в зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги. Проте, влітку 2014 року вона дізналася, що не може розпорядитися вказаною квартирою, у зв`язку з тим, що договір не посвідчено нотаріально. На даний час посвідчити догорів нотаріально вона не має можливості, оскільки діяльність ВАТ ім. Тельмана припинено, у зв`язку з визнанням його банкрутом. Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила задовольнити позов. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Улянівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини та просила його задовольнити. Представник співвідповідача - Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у відсутності його представника, не заперечував проти задоволення позову. Суд ухвалив, розглянути справу у відсутності співвідповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. З копії договору купівлі продажу від 23 лютого 2000 року вбачається, що Відкрите акціонерне товариство ім. Тельмана продало за 1000 грн., а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір завірено секретарем Улянівської сільської ради [PERSON] Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера ВАТ ім. Тельмана від [PERSON] в лютому 2000 року прийнято 1000 грн. відповідно до договору-купівлі-продажу квартири. З копії рішення виконавчого комітету Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 42 від 23 листопада 2000 року вбачається, що на підставі подання ВАТ ім. Тельмана вирішено оформити право власності на квартиру [ADDRESS] з видачею свідоцтва про право власності на вказану квартиру. Відповідно до довідки Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 27.08.2014 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.03.2015 року, 14.06.2006 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи, у зв`зв'язку з визнання її банкрутом. Вирішити питання щодо нотаріального укладення договору неможливо у зв`язку зі здійснення державної реєстрації припинення юридичної особи, у зв`зв'язку з визнання її банкрутом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] відкрито володіє та користується спірною квартирою. Представник співвідповідача претензій щодо володіння та користування спірною квартирою на протязі майже 14 років не заявляв і не заявляє на даний час. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при укладенні зазначеного договору сторони домовились щодо усіх істотних умов та відбулося повне виконання договору. Крім того, сумнівів щодо дієздатності [PERSON], або правоздатності юридичної особи і повноваження її представника при укладенні спірного договору ніхто не висловлював. Позивачка також просить визнати за нею право власності на спірне майно. Вирішуючи питання про визнання за позивачкою права власності на спірну квартиру суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно ст. 128 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Про порушене право позивачка дізналася влітку 2014 року, тому відповідно до вимог ст. 80 ч.2, ст. 81 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) строк позовної давності підлягає поновленню, а порушене право позивачки - захисту. За таких обставин, відповідно до вимог ч.2 ст. 47 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) договір укладений між Відкритим акціонерним товариством ім. Тельмана та [PERSON] належить визнати дійсним. Отже, позовні вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а з еспертного висновку вбачається, що ринкова вартість спірного майна становить 149586 грн., тобто позивачці слід доплатити 1252 грн. 26 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved