Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

У вересні 2019 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 жовтня 2016 року [PERSON] підписано заяву про отримання банківських послуг, згідно заяви відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», що розміщені в мережі Інтернет на банківському сайті, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт, на картковий рахунок, що визначено і врегульовано " Умовами та правилами надання банківських послуг ". Позивач свої зобов`язання виконав, однак відповідач який брав на себе зобов`язання погашення заборгованості за кредитом, проценти за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором, порушив умови кредитування, у зв`язку з чим, станом на 15.08.2019 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 11633,37 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 1492,56 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 6889,97 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 2220,68 грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 530,16 грн. Такі розрахунки обґрунтовуються положеннями "Умов та правил надання банківських послуг" Виходячи з наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором від 19 жовтня 2016 р. у розмірі 11633,37 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, в судове засідання не з`явився, відзив не подавав, причину своєї неявки суду не повідомив. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 21 жовтня 2019 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 19 жовтня 2016 року між [PERSON] та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» підписано заяву про отримання банківських послуг, згідно заяви відповідач приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», що розміщені в мережі Інтернет на банківському сайті, які разом з заявою складають договір банківського обслуговування та отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Однією з форм договору позики на підставі ст. 1054 ЦК України є кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором на підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовуються ті ж правила, що і по договору позики. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. За розрахунками позивача станом на 15 серпня 2019 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 11633,37 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 1492,56 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 6889,97 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 2220,68 грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 530,16 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст.611,ч.1 ст.612 ЦК України. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 530,16 грн. відсутні, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Виходячи з того, що [PERSON] не виконав умови кредитного договору від 19 жовтня 2016 року, то суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього суми заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., за простроченим тілом кредиту 1492,56 грн., за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 6889,97 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 2220,68 грн., а разом 10603,21 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial