Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

01.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - особами, що втратили право користуванням її житловим будинком, розташованим в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В дійсний час вона постійно проживає в зазначеному будинку разом зі своїм чоловіком. У її будинку зареєстровані колишній зять [PERSON] та її донька [PERSON] Доказом цього є відповідний запис у домовій книзі. Фактично останні у будинку не проживають з 2009 року (майже 6 рік). В дійсний час вони також проживають в Фінляндії, адреса їх проживання мені достовірно невідома. У належному їй будинку вони взагалі не з'являються досить давно. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує з наведених у позові мотивів, просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, виклик відповідачів в судове засідання здійснювалось через оголошення в газеті «Слобідський край», №22 від 20.02.2016 року, про причини неявки суду не повідомили, відповідні заяви суду не надали, у зв'язку з чим суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідачів, провівши заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданим суду рішенням Золочівської селищної ради № 125-2 від 13.09.1994 року). ( а.с. 12). Згідно з інформацією, наданою АДП ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON]та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] року, від 24.03.1988 року (а.с.14). Відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 04.10.2008 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області актовий запис № 120 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.10.2008 року . ( а.с. 16.). Заявою від 03.03.2015 року , підписаною комісією в складі: депутата Золочівської селищної ради [PERSON],встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2010 року. ( а.с. 7).. Заявою від 14 листопада 2015 року, підписаною сусідами [PERSON] [PERSON]м. та [PERSON] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають з 2010 року. ( а.с. 9.) Актом ( підтвердженням) від 13.11.2015 року, підписаного комісією в складі: депутата Золочівської селищної ради Жуком Ігорем Віталійовичем та сектерарем Золочівської селищної ради Олійник В, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають. В будинку [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 10.) При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною її національного законодавства відповідно до положень статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Уч. 1 ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов ' язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані за вказаною адресою. Проте понад шість років є відсутнніми за цією адресою, житлом не цікавляться, не несуть витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON]. та [PERSON] та [PERSON] щодо відсутності останніх у будинку суду не надано, у зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON], втратила право користування вказаним житлом. На підставі викладеного, та

Outcome: approved