Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

01.07.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 22.04.2020 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, за умовами якого він надав [PERSON] позику в розмірі 5000 дол. США, що, на момент укладення договору, еквівалентно 136500 грн. (далі - Договір). Факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною розпискою. Пунктом 5.4 Договору обумовлено обов`язок сплати позичальником на користь позикодавця відсотків за користування грошовими коштами щомісячно до 23-го числа в розмірі 3%. Однак, станом на день звернення з даним позовом, [PERSON] своїх зобов`язань щодо сплати відсотків за Договором не виконала. Так, згідно п. 6.2 Договору, неустойкою за даним Договором, котру позичальник зобов`язується передати позикодавцеві в разі неналежного виконання зобов`язань за даним Договором є майно - квартира [ADDRESS] (далі - квартира). На момент підписання Договору він розраховував на забезпечення виконання зобов`язання за рахунок квартири, проте звернувшись до реєстратора, з метою отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, йому стало відомо, що майно, передане [PERSON] у якості неустойки виконання зобов`язань, у березні 2020 року було відчуженим. Разом з тим, ним було надіслано відповідачці претензію про дострокове повернення позики, однак жодних коштів, як в рахунок погашення основного боргу, так і в рахунок сплати відсотків за Договором він не отримував. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 5000 дол. США основного боргу, 300 дол. США заборгованості зі сплати відсотків та судові витрати по справі. До початку судового засідання від позивача на адресу суду надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 42). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомленою належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22.04.2020 року між [PERSON] , як позикодавцем, та відповідачкою [PERSON] , як позичальником, в особі якої діяла представник [PERSON] , було укладено договір грошової позики (далі - Договір позики) (а.с. 6-8). Повноваження [PERSON] на укладення від імені [PERSON] вищевказаного Договору позики підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 10.12.2019 року, зареєстрованою в реєстрі за № 572-3730 (а.с. 43-45 ). Відповідно до п. 1.1. Договір позики, - Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 Договору, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. У відповідності до п. 2.1. Договору позики, - розмір позики становить 5000,00 дол. США, що на момент укладення Договору в гривневому еквіваленті становило 136 500 грн. Пунктом 2.2. Договору позики визначено, що Позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати Позикодавцеві відсотки за користування грошовими коштами, розмір яких становить 3 % від суми позики щомісячно. Згідно п. 5.4. Договору позики, - Позичальник сплачує Позикодавцеві відсотки за користування грошовими коштами щомісячно до 23 числа. Факт отримання [PERSON] грошових коштів в якості позики за Договором позики підтверджується Розпискою від 22.04.2020 року (а.с. 9). Разом з тим, як на момент звернення до суду з позовом, так і на момент розгляду справи по суті, відповідач основну суму боргу та проценти позивачу не повернув. Доказів іншого суду надано не було. Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. Договору позики, - зобов`язання за даним Договором сторони забезпечують неустойкою в порядку ст. 549 ЦК України. Неустойкою за даним Договором, котру позичальник зобов`язується передати позикодавцеві в разі неналежного виконання зобов`язань за даним Договором є майно - квартира [ADDRESS] , та належить Позичальнику на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом від 11.12.2007 року, виданого державним нотаріусом Костючик О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1625. Разом з тим, як вбачається із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, квартира [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу від 04.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Горбач Л.С., було відчужено у приватну власність [PERSON] (а.с. 17). Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Із наведеного слідує, що забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, на яке позивач на момент укладення Договору позики, було фактично втрачено. Вищевказані обставини, на переконання суду, є достатніми для пред`явлення вимоги про дострокове повернення всієї суми позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як встановлено судом, розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за Договором позики від 22.04.2020 року станом на день розгляду справи становить 5000 дол. США. Так, [PERSON] на адресу [PERSON] було направлено претензію від 26.06.2020 року про дострокове повернення позики. Однак, жодних коштів, як в рахунок погашення основного боргу, так і в рахунок сплати відсотків за Договором позики станом на 01.07.2020 року [PERSON] не отримав. З вищевикладеного слідує, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 5000 дол. США основного боргу згідно Договору позики від 22.04.2020 року. Крім того, у відповідності до п. п. 2.2., 5.4. Договору позики від 22.04.2020 року, із [PERSON] на користь [PERSON] також підлягає стягненню відсотки за користування грошовими коштами, взятими у борг в розмірі 300 дол. США (розрахунок: 3 % від 5000 дол. США = 150 дол. США на місяць; за період з 22.04.2020 року по 01.07.2020 року - два платежі станом на 23.05.2020 року та 23.06.2020 року в сумі 300 дол. США). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1414,00 грн. (Розрахунок: 1% від ціни позову - 141338,28 грн., еквівалент 5300 дол. США). На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 549, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved