Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У вересні 2018 року заявник - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її, [PERSON] разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді права на частку (пай) в розмірі 8,77 умовних кадастрових гектарів в с. Новозаріцьке, Фрунзівського району, Одеської області, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] (батько заявниці), але не оформила на своє ім`я, та права на частку (пай) в розмірі 8,77 умовних кадастрових гектарів в с. Новозаріцьке, Фрунзівського району, Одеської області, яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] . 19.08.1996 року батьки заявниці отримали сертифікати про право на частку(пай) КСП «Перемога», розміром 8,77 в умовних кадастрових гектарів, с. Новозаріцьке, Фрунзівського району, Одеської області на підставі рішення Фрунзівської сільської ради №326/96 від 19 серпня 1996р. [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , спадщину, в силу ст. 1268 ГК України, прийняла його дружина, мати заявниці - [PERSON] , але встановленому законом порядку спадщину не оформила, до нотаріальної контор не зверталася. Після смерті батька [PERSON] заявниця забрала до себе матір [PERSON] , яка проживала разом з нею, за адресою: [ADDRESS] , по день своєї смерті. Заявниця, як єдина спадкоємиця за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки остання на випадок своєї смерті заповіту не залишила, звернулася до державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Проте, державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю відомостей про постійне проживання (реєстрацію) спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В зв`язку із вищенаведеним, [PERSON] вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавицею на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті її матері. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги, викладені у заяві, підтримала, просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованої особи - Новозаріцька сільська рада Захарівського району Одеської області в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, в судовому порядку може бути встановлений факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 та ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зібрані у справі докази, зокрема, наявні в матеріалах справи документи: копія відповіді Інгульського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, довідки Новозаріцької сільської ради Захарівського району, Одеської області, свідоцтва про поховання, акту про проживання, їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, оскільки встановлення цього факту дозволяє їй реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55544316 від 20.03.2019 року, інформація відносно [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня.

Outcome: approved