Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 30 жовтня 2006 року при перевірці виконання вимог законодавства про електроенергетику за адресою [ADDRESS], виявлено порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), а саме, - відсутній прилад обліку електроенергії у випадку його крадіжки; підключені накидом від Вл 0,4 кВт до розетки веранди будинку, що й було зафіксовано в акті про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем № 086977 від 30 жовтня 2006 року . Згідно з пунктом 53 Правил та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, позивачем нарахована вартість безобліково спожитої електричної енергії внаслідок порушення Правил у розмірі 1276 грн. 15 коп., яка не сплачена на дату подачі позову. Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої доводи аналогічно викладеному в позові. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» через пропуск строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Не оспорювала, те що вона є належним відповідачем по справі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України), суд приходить до наступного. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 року №1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року №562. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про електроенергетику " від 16 жовтня 1997 року № 575/97 - ВР, споживачі енергії є, зокрема, фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Підключення електроенергії за заявою наймача (власника будинку) і відкриття особистого рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами. Судом встановлено, що ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" є постачальником електроенергії за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] з 11.03.2008 року зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електроенергії, що надається позивачем. Квартира за вказаною адресою належить їй на підставі свідоцтва про прийняття спадщини. Зазначені обстави не оспорюються сторонами. Між позивачем та [PERSON] 11.04.2008 року укладено договір про користування електричною енергією та на ім'я відповідача відкрито особовий рахунок [NUMBER],тобто сторони перебувають у договірних відносинах щодо надання та споживання комунальних послуг . 30 жовтня 2006 року при перевірці представниками позивача виконання вимог законодавства про електроенергетику за місцем проживання відповідача в [ADDRESS] виявлено порушення Правил, а саме, - крадіжку приладу обліку електроенергії (відсутній прилад обліку), що зафіксовано в акті № 086977 від 30 жовтня 2006 року, ( а.с.3). 31 жовтня 2006 року відповідно до складеного акту № 086977 від 30 жовтня 2006 року, нараховано до сплати вартість електроенергії не облікованої внаслідок порушення в загальному розмірі 1276,15грн., (а.с. 5). Копії зазначеного розрахунку, попередження та квитанції на суму 480,61 грн. та 795,54 грн. /загалом 1276,15грн / вручено абоненту. Згідно наявному в матеріалах справи розрахунку за особовим рахунком [NUMBER] за підписом начальника НП Горлівського Східного РЕСу ЦЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за період з серпня 2008 року по січень 2013 року сплата по акту споживачем [PERSON] не проводилась,(а.с.7). Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями ч.3 і ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач у судовому засіданні заявила про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Представник позивача будь -яких поважних причин пропуску строку позовної давності не навів. Мотивоване клопотання про поновлення строку позовної давності не заявляв. З позовом до суду ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся 14 січня 2014 року, акт про виявлене порушення був складений 30 жовтня 2006 року, за яким 31 жовтня 2006 року по особовому рахунку [NUMBER] позивачем нараховано до сплати 1276 грн. 15 коп. вартості необлікованої електроенергії, . З пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що протокол засідання комісії РЕМ щодо акту № 086977 від 30 жовтня 2006 року відсутній. Тому суд не бере до уваги посилання представника позивача стосовно того, що право на звернення до суду з позивом виникає з моменту складання вказаного протоколу. Крім того, як вбачається з п.17 Договору про користування електричною енергією від 11.04.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], 11.04.2008 року позивачем проведено звірку, борг відсутній. Всупереч тверджень представника позивача, суд вбачає, що строк позовної давності сплив, а перебіг позовної давності поданням заяви про видачу судового наказу не переривався, оскільки за приписами ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності не переривається шляхом подання заяви про видачу судового наказу. Як зазначено в ч.1 та ч.2 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, позовна давність переривається у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Посилання представника позивача на подання заяви про видачу судового наказу, як на підставу для переривання перебігу позовної давності, судом відхиляється, як така, що суперечить вищенаведеним вимогам ч.2 ст.264 ЦК України, оскільки подання заяви про видачу судового наказу, в прийнятті якої судом відмовлено, не є підставою для переривання позовної давності. На вчинення відповідачем будь-яких дій, які свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, представник позивача не посилався. З матеріалів справи також не вбачається, що відповідачем вчинено будь-які дії, які свідчать про визнання нею свого боргу за актом № 086977 від 30 жовтня 2006 року. Зокрема згідно розрахунку за особовим рахунком [NUMBER] споживача [PERSON] за період з серпня 2008 року по січень 2013 року сплата по акту не проводилась. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed