Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Овен», треті особи [PERSON] та дочірнє підприємство фірма «Гомер», в якому просить визнати недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Овен», оформлені протоколом №1 від 29 липня 2003 року, щодо призначення [PERSON] директором ТОВ «Овен» та генеральним директором фірми «Гомер» ДП; визнати недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Овен», оформлені протоколом № 2 від 16.09.2011 року; визнати недійсним статут ТОВ «Овен» у новій редакції, прийнятий за рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Овен», оформлений протоколом №2 від 16.09.2011 року. Позивач мотивує вимоги тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] його батька [PERSON]. 13 січня 2004 року позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але до цього часу не має можливості оформити свідоцтво на спадкове майно у зв'язку з тривалим судовим спором спадкоємців за правильність встановлення їх часток у спадщині. До складу спадщини, окрім нерухомого та рухомого майна, також входить доля померлого у майні ТОВ «Овен» яка складає 98 %, інша частка 2% належить [PERSON] Враховуючи особливості переходу частки в статутному капіталі до спадкоємців та не оформлення спадку до цього часу, позивач покладає в основу вимог щодо недійсності рішень, які були прийняті [PERSON], обставину відсутності правомочного кворуму загальних зборів під час їх прийняття та неправомірне виключення померлого учасника з товариства без врахування прав його спадкоємців. Фактично за наслідком рішення від 16.09.2011 року частка майна померлого [PERSON] не розподілена між спадкоємцями, та не зменшений на цю частку статутний капітал ТОВ «ОВЕН», але ця частка фактично безпідставно виведена зі статутного фонду у статуті нової редакції та привласнена в повному обсязі [PERSON] шляхом звеличення своєї участі у товаристві з 2% до 100 %. У силу пред'явлених позовних вимог в ході розгляду справи до участі в справі залучені фірма «Гомер» ДП та [PERSON] зі статусом третіх осіб. На судовому засіданні 28.05.2014 року представником позивача подана остання редакція позову у якому визначені додаткові правові обґрунтування позову. Позивач вказує на звернення до суду за захистом прав спадкоємця та на порушення при прийнятті оскаржених рішень загальних зборів і оформлення статуту в нової редакції, відповідно до положень ст. 55, 58, 60 Закону України «Про господарські товариства» та п. 7.9 Статуту в старої редакції, яка була чинною на час смерті учасника з 98 % статутного фонду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити без вивчення та оцінки обставин пов'язаних з визначенням підстав вступу позивача до товариства чи отримання у грошовій чи натуральній формі частки майна спадкодавця. Пояснив, що до вирішення судового спору між спадкоємцями померлого, позивач не звертався до товариства з питанням щодо вступу до товариства чи видачі грошей або у натурі спадкового майна. В той же час, вказав на те що відкрилася спадщина на частку у статутному фонді та позивач є спадкоємцем, що не заперечують відповідач та треті особи, але у статутному фонді товариства, після оскаржених рішень, зазначена частка померлого виключена та переведена у частку учасника [PERSON], що є порушенням прав спадкоємців. Представники відповідача та треті особи заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність його вимог. Підтвердили, що визнають позивача як спадкоємця на частку померлого учасника у статутному фонді у розмірі, який буде встановлений при вирішенні судового спору між спадкоємцями який розглядається з січня 2004 року та зараз знаходиться у касаційної інстанції. Зазначили, що при обставинах справи коли померлий мав 98 % частки статутного фонду та одночасно займав посаду директора, іншим учасником [PERSON] було прийняте законне рішення зборів від 29.07.2003 року про призначення нового директора, тому як інакше би товариство зупинило би господарську діяльність та не мало би можливості мати відносини з банками та податковими органами, не було би особи, яка би мала право представляти інтереси товариства у відносинах з третіми особами. В рішенні загальних зборів ТОВ «ОВЕН» від 16.09.2011 року зазначене виключити померлого [PERSON] зі складу учасників товариства у зв'язку з відсутністю волевиявлення його спадкоємців відносно вступу в товариство чи отримання в еквіваленті коштів. Звернули увагу, що товариство чи директор [PERSON] не претендує на спадкову частку померлого, тому у рішенні є застереження, що у разі звернення спадкоємців до товариства, з ними слід здійснити розрахунки в порядку ст. 148 ЦК України. Вказали, що усі рішення прийняті 16.09.2011 р. та оформлені протоколом № 2 є законними, тому як були необхідні для подальшої господарської діяльності товариства відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа [PERSON] додатково підтвердила, що на час смерті [PERSON] вона дійсно мала частку у статутному капіталі товариства в розмірі 2%, але вона не вважає за можливе вступ спадкоємців у товариство, тому у зв'язку з затягненням судового розгляду спору між ними прийняла 16.09.2011 р. рішення про виключення померлого зі складу учасників товариства з застереженням про здійснення з розрахунку з спадкоємцями у разі їх звернення. Підтвердила, що не відмовляється від умови зазначеного застереження у разі їх звернення до товариства, тобто визнає їх права спадкоємців, але не дає згоди на вступ до товариства. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням виконкому Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси №721 від 24.04.1992 року зареєстрований статут ТОВ «Овен», учасниками якого виступали [PERSON] з часткою 98% та [PERSON] з часткою 2%. 03.03.1999 року ТОВ «ОВЕН» заснував фірму «Гомер» дочірнє підприємство, статут якого зареєстровано Овідіопольською районною адміністрацією 11.03.1999 р., відповідно до якого така є самостійною юридичною особою. Внаслідок смерті [PERSON], який помер [INFO] відкрилась спадщина та спадкоємцями є позивач [PERSON] (за заповітом від 09.12.1992 р.) та [PERSON] ( в розмірі обов'язкової частки). Згідно п. 5.4. статуту ТОВ «ОВЕН», діючого на час смерті [PERSON] при смерті учасника - спадкоємці мають право на вступ до нього зі згоди товариства. При відмові спадкоємцям щодо вступу до товариства йому видається у грошової формі належна частка в майні, вартість якого встановлюється на день смерті учасника. Відповідно п. 7.9. статуту, зібрання учасників вважаються правомочними, коли у ньому присутні учасники (представники), яки володіють у сукупності більш ніж 60 % голосів. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Овен» від 29 липня 2003 року оформленого протоколом №1 третя особа [PERSON] призначена директором ТОВ «Овен» та виконуючим обов'язки генерального директора фірми «Гомер» ДП. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Овен», оформленого протоколом № 2 від 16.09.2011 року, виключено [PERSON] зі складу засновників товариства з застереженням про розрахунок з спадкоємцями у разі їх звернення; збільшено статутний капітал ТОВ «Овен»; перерозподілені частки у статутному капіталі товариства, згідно якого 100 % частка статутному капіталі товариства визнана за [PERSON], визначено нове місцезнаходження товариства та затверджена нова редакція статуту. 21.09.2011 року державним реєстратором Мартинкіною Катериною Миколаївною зареєстровано зміни до установчих документів ТОВ «Овен» відповідно до положень наведеного рішення загальних зборів товариства від 16.09.2011 р. Тобто на час розгляду справи діючою є редакція нового статуту ТОВ «Овен» від 2011 року, у якому не має посилання на частку померлого [PERSON], а всі 100 % статутного капіталу належать [PERSON] Судом встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON] не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно та не звертався до ТОВ «Овен» із заявою про вступ до нього по об'єктивним причинам, пов'язаним з судовим розглядом в іншому процесі спору між спадкоємцями по встановленню часток у спадковому майні. В Ухвалі Верховного суду України від 20 січня 2010 року, суд при аналогічних обставинах, коли померлий мав частку у статутному капіталі в розмірі 95% та спадкоємцям було відмовлене іншим засновником у вступі до підприємства дійшов висновку що: «згідно зі ст. 55 Закону України "Про господарські товариства" (далі - Закон) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - смерті спадкодавця, у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, спадкоємці мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або при відмові товариства у прийнятті до нього правонаступників (спадкоємців) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала спадкодавцю, вартість якої визначається на день смерті учасника. Питання про вступ до товариства або відмову в цьому залежить виключно від волевиявлення спадкоємців та вирішується загальними зборами учасників товариства. При визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яка підлягає видачі або виплаті спадкоємцю фізичної особи-учасника у випадку відмови правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства або відмови у прийнятті до товариства, а також порядку і строків їх виплати суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. Якщо в установчих документах порядок і спосіб обчислення вартості такого майна не врегульовані, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Таким чином, виплата спадкоємцям вартості частини майна, що пропорційна частці в майні товариства померлого учасника, є обов'язком товариства. При цьому вартість частки в майні товариства, яка належала спадкодавцю, визначається на день смерті учасника. …….. у зв'язку з рішенням другого учасника про відмову у вступ до товариства, за таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що така відмова відповідно до наведеної вище ст. 55 Закону надала позивачам право вимагати видачі їм частки в майні підприємства в грошовій або натуральній формі. ….. суд встановив, скільки становить згідно з аудиторським висновком ….. 95 % вартості майна товариства, пропорційного до частки спадкодавця у статутному капіталі. При цьому аудитор виходив із вартості основних засобів, оборотних активів, довгострокових і поточних зобов'язань товариства. Ураховуючи те, що згідно зі ст. 55 Закону частка в майні, яка належала спадкодавцю, видається спадкоємцям в грошовій або натуральній формі, а також, посилаючись на попредметну вартість споруд, з яких складається майно підприємства, суд дійшов правильного висновку про можливість виділення позивачам майна в натурі на встановлену суму згідно з переліком, викладеним у позовній заяві. Позивачі, ураховуючи повідомлення про відсутність коштів на рахунках підприємства, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України самостійно обрали право на захист майнових порушених прав шляхом звернення до суду з позовом про виділення частки в майні товариства в натурі…..». Таким чином, виходячи з практики розгляду алогічних справ Верховним судом України суд визнає, що після смерті учасника товариства успадковується не право на участь у товаристві, а право на частку в статному капіталі товариства. Тобто, рішення загальних зборів від 16.09.2011 року, що оформлені протоколом № 2 за своїм змістом не відповідають положенням ст. 55 Закону, щодо отримання товариством «Овен» заяви від спадкоємців з їх особистим волевиявленням на вступ чи відмову від вступу до товариства. Також, не відповідають зазначений нормі оформлені рішення другого учасника товариства щодо виключення частки померлого учасника з застереженням про розрахунки в порядку ст. 148 ЦК України, тому як не має прямого висловлення у рішенні про відмову у прийняття у товариство після відповідної заяви спадкоємців на вступ, а також не визначена вартість частини майна товариства (основних засобів, оборотних активів, довгострокових і поточних зобов'язань товариства) по переліку, на день смерті [PERSON], що підлягає сплаті спадкоємцям. Відповідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду корпоративних спорів» відсутність кворуму на загальних зборах є безумовною підставою для визнання в судовому порядку прийнятих загальними зборами рішень недійсними. У Листі Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, від 27.01.2011, № 724 "Про надання роз'яснення щодо правомірності проведення загальних зборів учасників товариства його учасником, який володіє часткою у 50 % статутного капіталу, та державної реєстрації змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю, пов'язаної зі зміною складу засновників у разі смерті учасника цього товариства" зазначене, що: ….вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників (стаття 145 ЦКУ). До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, внесення змін до статуту товариства та виключення учасника із товариства. Відповідно до статей 59 та 60 Закону про господарські товариства рішення про внесення змін до статуту вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотків загальної кількості голосів учасників товариства. Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. Отже, у випадку, коли помер учасник у якого більше 50% голосів господарське товариство не може провести повноважні загальні збори та прийняти рішення у порядку, що відповідає чинному законодавству і, як наслідок, протокол цих загальних зборів не можна вважати таким, що відповідає чинному законодавству…..» З матеріалів справи слідує, що рішення загальних зборів від 16.09.2011 року прийняте учасником товариства, який згідно з установчими документами володів 2% голосів у товаристві. Господарські товариства діють на підставі установчих документів та діючого законодавства України. Розробка і затвердження установчих документів є одним з етапів створення господарського товариства. Відповідно до статті 57 Господарського кодексу України в установчих документах суб'єкта господарювання повинні бути зазначені найменування суб'єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. У засновницькому договорі засновники зобов'язуються утворити суб'єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб'єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб'єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦКУ). Аналіз останнє наведених положень вказує на те, що голоси, які припадають на частку померлого не беруть участі у голосуванні з питання про вступ спадкоємця до товариства. Відповідно, ці голоси не враховуються у визначенні правомочності загальних зборів тільки для прийняття рішення про вступ спадкоємця товариства до цього товариства. Однак, зі змісту рішення загальних зборів від 16.09.2011 року вбачається, що були прийняті рішення що не передбачені положеннями ст. 55 Закону. На підставі викладеного суд погоджується із доводами позовної заяви, що загальні збори ТОВ «Овен» від 16.09.2011 року на яких прийнятті оскаржувані рішення, були проведенні із порушенням вимог діючого законодавства і статуту ТОВ «Овен», тобто прийнятими без кворуму, оскільки [PERSON] на момент скликання зборів залишалась єдиним учасником ТОВ «Овен». Звідси суд визнає, що позовні вимоги про визнання недійними рішення від 16.09.2011р., яки оформлені протоколом № 2 - підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного оскаржений статут в нової редакції був оформлений на підставі незаконного рішення від 16.09.2011 р.. В зазначеному статуті в редакції 2011 року виключені данні про наявність 98% частки статутного капіталу у померлого без проведення процедури передбаченої ст. 55 Закону при реалізації права спадкоємців. Тобто, позовна вимога про визнання недійсним статут ТОВ «ОВЕН» в нової редакції також підлягає задоволенню. В свою чергу, суд встановлює, що позивач [PERSON] не довів порушення його прав, як спадкоємця чи будь-яких інших прав чи інтересів, як підстав для звернення до суду за захистом відповідно до положень ст. 3 ЦПК України, звертаючись з вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Овен», що оформлені протоколом №1 від 29 липня 2003 року, щодо призначення [PERSON] директором ТОВ «Овен» та виконуючим обов'язки генерального директора фірми «Гомер» ДП, то в цієї частині позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial