Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

01.06.2020 року представник АТ «Харківобленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 2 997,93 грн.; стягнути з відповідача донарахування за актом порушення №211196 від 20.11.2017 року у розмірі 7 091,90 грн. та покласти на відповідача судові витрати у сумі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за адресою [ADDRESS] відкрито абонентський особовий рахунок №[NUMBER] на підставі договору про користування електричною енергією від 19.02.2011 року в АТ «Харківобленерго». Споживачем електричної енергії, яку постачає АТ «Харківобленерго», є [PERSON] . На вказаному особовому рахунку за період з 27.11.2017 року по 01.01.2019 року утворилася заборгованість за використану електроенергію у сумі 2 997,93 грн. При цьому АТ «Харківобленерго» забезпечила надійне постачання електричної енергії споживачу та виконала всі свої обов`язки, передбачені Законом України «Про ринок електричної енергії». Несплата громадянами вартості використаної електроенергії шкодить інтересам компанії та не дає можливості безперебійно та якісно постачати електроенергію іншому населенню. Окрім того, під час технічної перевірки 20.11.2017 року електроустановки у квартирі [ADDRESS] , представниками позивача було виявлено розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення до електричних мереж поза приладом обліку, що є порушенням п. 42, п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357. Виявлені порушення були зафіксовані в акті №211196 від 20.11.2017 року. При складанні акту була присутня [PERSON] , яка від підпису та зауважень в акті відмовилась. На виконання Правил 28.11.2017 року в присутності представника споживача [PERSON] було проведено засідання комісії з розгляду даного акту порушення. Згідно з методикою здійснено нарахування по акту №211196 від 20.11.2017 року, яке складає 11 503,86 грн. На даний час відповідачем 05.12.2017 року укладено угоду про порядок погашення боргу, згідно якої сплачено 4 411,96 грн. Таким чином, станом на 01.05.2020 року сума нарахувань по акту складає 7 091,90 грн., яке позивач також просить стягнути з відповідача. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.06.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за електроенергію та донарахування в зв`язку з порушенням «Правил користування електроенергією для населення». Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.09.2020 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією договору від 19.02.2011 року про користування електричною енергією, [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.6). Згідно з довідкою АТ «Харківобленерго» за період з 27.11.2017 року по 01.01.2019 року за [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ) утворилася заборгованість за використану електроенергію у сумі 2 997,93 грн. (а.с.5). Разом з тим, під час технічної перевірки 20.11.2017 року електроустановки у квартирі [ADDRESS] , представниками позивача було виявлено розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення до електричних мереж поза приладом обліку, що є порушенням п. 42, п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357, про що складений акт про порушення №211196 від 20.11.2017 року. Споживач [PERSON] від зауважень та підпису в акті, а також від отримання його копії відмовилась, що вбачається зі змісту акту (а.с.7-8). На виконання «Правил користування електричною енергією для населення» 28.11.2017 року в присутності представника споживача [PERSON] проведено засідання комісії з розгляду акту порушення №211196 від 20.11.2017 року, що вбачається з протоколу №211196 засідання комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕН від 28.11.2017 року і здійснено нарахування по акту №211196 від 20.11.2017 року, яке складає 11 503,86 грн (а.с.9,10). Крім того, позивач та відповідач 05.12.2017 року уклали угоду про порядок погашення боргу, якою встановлено графік погашення боргу і за якою сплачено 4411,96. (а.с.12-13) Таким чином, станом на 01.05.2020 року сума нарахувань по акту складає 7 091,90 грн., що визнає позивач у позові. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За вимогами п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Правилами користування електричною енергією для населення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 року №1357, Методикою обчислення розміру відшкодувань збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1990 року №1416. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Таким чином судом встановлено, що у сторін виникли договірні відносини. Виходячи з положень ст.ст.6, 526, 626-631 ЦК України укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Крім того, відповідно до вимог п.48 «Правил користування електричною енергією для населення», споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення правил користування електричною енергією, за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію та розкрадання електричної енергії у разі споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Під час технічної перевірки 20.11.2017 року електроустановки у квартирі [ADDRESS] , представниками позивача було виявлено розкрадання електричної енергії шляхом самовільного підключення до електричних мереж поза приладом обліку, що є порушенням п. 42, п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357. Споживач зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр). Виявлені порушення були зафіксовані в акті № 211196 від 20.11.2017 року. Відповідальність за вказані порушення передбачена ст. 77 Закону та п.п. 48, 53 Правил у вигляді обчислення та подальшого відшкодування збитків. Обчислення завданих збитків проводиться у відповідності з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 04.07.2006 року за №782/12656. Методика застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення та виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. Згідно вказаної методики здійснено нарахування по акту №211196 від 20.11.2017 року заборгованість складає 11 503,86 грн. Сторонами 05.12.2017 року укладено угоду про порядок погашення боргу, згідно якої сплачено 4 411,96 грн., що визнано позивачем. Таким чином, станом на 01.05.2020 року сума нарахувань по акту складає 7 091,90 грн., яка на даний час відповідачем донарахування по акту порушення не сплачено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, отже з [PERSON] на користь АТ «Харківобленерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 2 997,93 грн. та донарахування за актом порушення №211196 від 20.11.2017 у розмірі 7 091,90 грн. У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 102,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного і

Outcome: approved