Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

01.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на свою користь, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У позові зазначив, що він навчається в Донецькому національному технічному університет на факультеті комп'ютерних наук та технологій на денній формі навчання, на бюджетній основі з 01.09.2014 року до 30.06.2018. Він потребує матеріальних витрат. Заробітної плати матері не вистачає на його утримання та забезпечення навчання, а відповідач, будучи батьком добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просить стягнути з відповідача 1/6 частину всіх видів заробітку на період навчання на його користь. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, з протоколу допиту [PERSON] про виконання судового доручення вбачається, що відповідач позов не визнав, оскільки надає грошову допомогу сину добровільно та просив розглянути справу без його присутності. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] досяг повноліття, на даний час продовжує навчання в Донецькому національному технічному університет на факультеті комп'ютерних наук та технологій на денній формі навчання, на бюджетній основі з 01.09.2014 року до 30.06.2018, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 5). Судом встановлено, що середньомісячний заробіток матері позивача складає 6652 гривні (а.с.70). Відповідно до положень частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України (далі-СК України) , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до статті 182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно частин 1 та 2 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 СК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до коментованої статті 199 СК України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3 від 15.12.2006 року «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення, тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням, про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. На підставі зазначених обставин, враховуючи особу відповідача, його матеріальне становище, суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який навчається і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, та зобов'язаний утримувати його до закінчення навчання нарівні з матір'ю позивача, оскільки закон покладає обов'язок щодо утримання повнолітньої дитини рівною мірою на обох батьків. Таким чином, суд, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, вважає необхідним задовольнити вимоги позивача зазначені у позовній заяві, у зв'язку з чим стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), починаючи з 01.03.2016 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Враховуючи те, що позивач при пред'явленні до суду позову звільнений від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, згідно положень статті 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача судових витрат в сумі 551,20 гривень. Згідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі зазначеного та

Outcome: approved