Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

01.02.2016 року позивач ПАТ «Концерн Хлібпром» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 18000,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Публічне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром», код ЄДРПОУ 05511001 (надалі-Постачальник) поставило/передало у власність [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] (надалі - Покупець) товар, а саме 04.08.2011р. - токарний верстат та повітрезбірники загальною вартістю 18 000,00 грн. з ПДВ; 27.08.2013 р. - станок токарний винтовий вартістю 2 880,00 грн. з ПДВ та токарно-гвинторізний станок, вартістю 320,00 грн. з ПДВ, що становить сумарно 21 200,00 грн. з ПДВ та підтверджується відповідними накладними. Однак, незважаючи на це, Покупець не розрахувався з Постачальником повністю за переданий товар, оскільки сплатив лише 3 200,00 грн. Відтак, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Концерн Хлібпром» становить 18 000,00 грн., що підтверджується реєстром та довідкою від 29.01.2016 р. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України). 21.04.2015 р. позивач надіслав відповідачу вимогу про сплату ним заборгованості у розмірі 18 000,00 грн., однак відповідач досі не сплатив даних коштів. Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 18 000,00 грн., а тому ПАТ «Концерн Хлібпром» вимушене звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав суду аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром», поставило/передало у власність відповідачу [PERSON], товар, а саме 04.08.2011р. - токарний верстат та повітрезбірники загальною вартістю 18000,00 грн. з ПДВ; 27.08.2013 р. - станок токарний винтовий вартістю 2 880,00 грн. з ПДВ та токарно-гвинторізний станок, вартістю 320,00 грн. з ПДВ, що становить 21200,00 грн. з ПДВ та підтверджується відповідними накладними (а.с. 3, 4, 5). Однак, незважаючи на це, покупець [PERSON] не розрахувався з постачальником ПАТ «Концерн Хлібпром» повністю за переданий товар, оскільки сплатив лише 3200,00 грн. Відтак, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Концерн Хлібпром» становить 18 000,00 грн., що підтверджується реєстром №077/12 від 29.01.2016р. та довідкою №078/12 від 29.01.2016 р. Крім того судом встановлено, що 21.04.2015 р. позивач ПАТ «Концерн Хлібпром» надіслав відповідачу вимогу про сплату ним заборгованості у розмірі 18 000,00 грн., однак [PERSON] станом на день розгляду справи не сплатив даних коштів. Згідно ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 18000,00грн., а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved