Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Представник позивача, Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Полтавській області, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на користь позивача 31\~574 грн. 83 коп. як безпідставно набуте майно. Свої вимоги мотивував тим, що наказом голови ДФС України [PERSON] №2950-о від 16 серпня 2016 року «Про звільнення [PERSON]А.» відповідача звільнено з посади першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та з податкової міліції ДФС України у запас Збройних Сил України за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 від 29 липня 1991 року (за власним бажанням). Наказом Головного управління ДФС у Полтавській області від 16 серпня 2016 року №147-о «Про оголошення наказу ДФС України від 16 серпня 2016 року №2950-о встановлено виплатити [PERSON] грошову допомогу при звільненні відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», в розмірі місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Строк безперервної календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги становить 18 років 01 місяць 09 днів. Так, відповідачу була виплачена вихідна допомога при звільненні в розмірі 18\~369 грн. 32 коп. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду України від 13 квітня 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України №2950-о від 16 серпня 2016 року «Про звільнення [PERSON]А.»; зобовязано поновити [PERSON] на посаді першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та податкової міліції ДФС України з 16 серпня 2016 року. Позивач зазначає, що на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду України від 13 квітня 2016 року відповідача було поновлено на посаді першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, з 16 серпня 2016 року. Позивач вказує, що виплачена грошова допомога відповідачу підлягає поверненню, оскільки розцінює її як безпідставно набуте останнім майном, посилаючись на положення статті 1212 Цивільного кодексу України. У разі поновлення працівника на роботі вважається, що трудові відносини не припинилися, а за таких обставин відсутні правові підстави для нарахування і виплати вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку. Позивач вважає, що оскільки наказ №2950-о «Про звільнення [PERSON]А.» скасований рішенням суду, то відповідач втратив правові підстави для набуття одноразової грошової допомоги у розмірі 17\~910 грн. 09 коп., виплаченої йому на підставі наказу від 16 серпня 2016 року №147-о «Про оголошення наказу ДФС України від 16 серпня 2016 року №2950-о», а відтак вона підлягає поверненню. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення безпідставно набутої одноразової грошової допомоги. В судовому засіданні представник позивача, Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення коштів, а також вважав позов необґрунтованим і безпідставним, вважаючи відсутніми підстави для стягнення коштів, виплачених добровільно відповідачем у вигляді допомоги, та як згідно із положеннями чинного законодавства України, поверненню не підлягає. Також зазначив, що ним не було вчинено будь-яких дій щодо недобросовісного набуття коштів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області [PERSON], відповідача [PERSON], ретельно вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Наказом голови ДФС України [PERSON] №2950-о від 16 серпня 2016 року «Про звільнення [PERSON]А.» відповідача звільнено з посади першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та з податкової міліції ДФС України у запас Збройних Сил України за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 від 29 липня 1991 року (за власним бажанням). Наказом Головного управління ДФС у Полтавській області від 16 серпня 2016 року №147-о «Про оголошення наказу ДФС України від 16 серпня 2016 року №2950-о» встановлено виплатити [PERSON] грошову допомогу при звільненні відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», в розмірі місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; строк безперервної календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги становить 18 років 01 місяць 09 днів. Як вбачається із розрахункового листка за серпень 2016 року, на виконання наказу Головного управління ДФС у Полтавській області від 16 серпня 2016 року №147-о «Про оголошення наказу ДФС України від 16 серпня 2016 року №2950-о» [PERSON] було нараховано кошти в розмірі 40 817 грн. 56 коп., з яких 18\~369 грн. 32 коп. вихідної допомоги при звільненні, а отримано відповідачем 31\~510 грн. 06 коп., що вбачається із платіжного доручення №481 від 16 серпня 2016 року. В судовому засіданні встановлено, що, не погодившись із наказом голови ДФС України [PERSON] №2950-о від 16 серпня 2016 року «Про звільнення [PERSON]А.» , відповідач звернувся із позовом до ДФС України, Головного управління ДФС у Полтавській області, Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, в результаті чого постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року в задоволенні адміністративного позову [PERSON] відмовлено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ ДФС України № 2950-о від 16 серпня 2016 року "Про звільнення [PERSON]А.", яким\~\~[PERSON] звільнено з посади першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та з податкової міліції ДФС України у запас Збройних Сил України за підпунктом "ж" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114 від 29 липня 1991 року (за власним бажанням); поновлено [PERSON] посаді першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області та податкової міліції ДФС України з 16 серпня 2016 року; стягнуто з Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17 серпня 2016 року по 13 квітня 2017 року включно у розмірі 41 895\~\~(сорок одна тисяча вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 29 коп. На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року наказом ДФС України №2609-о від 30 жовтня 2017 року скасовано наказ голови ДФС України [PERSON] №2950-о від 16 серпня 2016 року «Про звільнення [PERSON]А.» та поновлено відповідача на посаді першого заступника начальника Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції з 16 серпня 2016 року. Позивач в\~обґрунтування своїх\~вимоги посилається\~на статтю\~1212\~Цивільного кодексу\~України,\~відповідно до\~якої особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов'язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов'язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Однак, суд вважає помилковим посилання позивача на вказану норму чинного законодавства України як на підставу задоволення позову, оскільки предметом спору є повернення грошової допомоги при звільненні. Приймаючи до уваги суть спірних правовідносин та підстави позову, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах слід застосовувати норми матеріального права, передбачені статтею 1215 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Зазначеною статтею Цивільного кодексу України встановлені загальні правила, що поверненню не підлягає допомога, виплачена юридичною особою добровільно, за відсутності розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісності з боку набувача. Грошова виплата у вигляді одноразової грошової допомоги, що є предметом спору, відповідно до положень пункту 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату 13 січня 2004 року за номером 5, не відносяться до заробітної плати і платежів, що прирівнюються до неї, однак є допомогою, а компенсація за невикористану частину відпустки відповідно до положень пункту 2.2.12 вказаної Інструкції входить до фонду заробітної плати, а отже на вказані виплати поширюється дія пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні достовірно встановлена відсутність рахункової помилки з боку позивача при нарахуванні виплат при звільненні [PERSON], що підтверджено представником позивача в судовому засіданні. Окрім того, допомога при звільненні була нарахована відповідачу добровільно з ініціативи керівництва установи, з якої останнього було звільнено, та не потребувала від нього будь-яких дій, які б свідчили про їх недобросовісність з метою безпідставного отримання майна. За викладених обставин, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт добровільної виплати юридичною особю працівнику допомоги при звільненні, що включає в себе вихідну допомогу при звільненні та грошову компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 31\~510 грн. 06 коп.; оскільки рахункова помилка при нарахуванні зазначених виплат з боку позивача відсутня, що особисто підтверджено представником останнього в судовому засіданні; враховуючи відсутність в діях відповідача недобросовісності з метою отримання майна, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для стягнення з [PERSON] на користь Кременчуцької ОДПІ ДФС у Полтавській області грошових коштів в зазначеному розмірі, у звязку із чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed