Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] і просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість у сумі 20894,50грн. за кредитним договором №б/н від 23.04.2008року, яка складається з наступного: - 4563,28грн. - заборгованість за кредитом; -15098,15грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина), - 983,07 грн. (процентна складова)та судові витрати у сумі 1378грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує у позовній заяві на те, що 23.04.2008року між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та [PERSON]. було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» та «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Сторонами договору були узгоджені всі істотні умови у тому числі щодо своєчасності та періодичності погашення кредиту, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, [PERSON] у порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не вніс своєчасно кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншими витратами за Договором, таким чином, станом на 30.06.2016 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 4563,28грн. - заборгованість за кредитом; -15098,15грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина), - 983,07 грн. (процентна складова). В судове засідання позивач - представник ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» не з'явився, однак надіслав клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак, його представник згідно договору про надання правової допомоги - адвокат Лобуренко С.В., надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити, застосувавши до виниклих правовідносин строк позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як слідує зі змісту ст.526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору від 23.04.2008року між ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та [PERSON]. відповідач отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» із пільговим періодом у 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» та «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Сторонами договору були узгоджені всі істотні умови у тому числі щодо своєчасності та періодичності погашення кредиту, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. [PERSON], починаючи із 23.04.2008 року і до 28.03.2012 року дійсно користувався картою та сплачував відповідні платежі, передбачені договором, останньою сумою, яку він вніс на рахунок було 500 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, яка сформована станом на 30.06.2016року. Починаючи з 28.03.2012 року відповідач припинив погашення заборгованості. У силу чого суд вважає, що позивач дізнався про даний факт не пізніше останнього дня місяця, наступного за місяцем останнього платежу, протягом якого боржник повинен був сплатити наступну суму за кредитом. Максимально допустимий строк, протягом якого позивач міг чи повинен був дізнатися про порушення з боку відповідача договірних зобов'язань становить 30.04.2016 року. Правовий висновок Верховного суду України від 06.11.2013 року вказує на те, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору(графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність в таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному платежу. Позов про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором подано ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" до суду 04.08.2016 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. ст. 257, 258 ЦК України. Доказів про зупинення, або переривання строку позовної давності по даній справі, а також про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 23.09.2016 року, до ухвалення судового рішення, на адресу суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Лобуренка С.В. про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заяву стороною у спорі зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором знаходяться поза межами загального трирічного строку позовної даності, а також річного строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафів та пені. А тому, враховуючи вищевикладене та зважаючи, що позивач пред'явив даний позов лише 04.08.2016 року із пропуском загального та спеціального строків позовної давності, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed