Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що відповідач по справі Краматорське управління ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно нарахувало їй як споживачу обєм вжитого природного газу за 2014 рік більше 2500 куб.м, перерахувавши його вартість по тарифу, що існує для розрахунку газу в межах від 2500 до 6000 куб. м, вручивши попередження про існування заборгованості у сумі 1 775 грн. 66 коп. Вважає, що за 2014 рік вона використала 2461 куб.м газу, з огляду на що його вартість має розраховуватися по тарифу, що застосовується при розрахунку вартості газу, вжитого в обємі до 2500 куб.м. Просила суд визнати дії відповідача щодо визначення обєму використаного нею газу за 2014 рік такими, що не відповідають нормативно-правовим документам, встановивши, що за вказаний період нею було вжито не більше 2500 куб. м. Зобов?язати відповідача для обрахування вжитого нею газу застосувати тариф, що діє для обємів до 2500 куб.м та визнати відсутність її заборгованості. Крім того, стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 червня 2015 року у задоволені позову відмовлено у повному обсязі. На вказане рішення [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначили, що вона, як спадкоємець після смерті свого чоловіка [PERSON], є правонаступником його прав та обовязків. Відповідачем по справі судове рішення не оскаржено. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не зявилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 309 ч.1 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що особовий рахунок № 2032 зареєстровано за адресою [INFO] та відкрито на ім?я [PERSON]. Попередження про наявність заборгованості оформлено на його ім?я. Платіжні квитанції про сплату вжитого газу також оформлені на ім?я [PERSON] Суд прийшов до висновку, що позивачка не довела в судовому засіданні, яке саме її особисте право порушено, оскільки вона не є споживачем газу за вказаною адресою, договір на його постачання не укладала, особовий рахунок на її ім?я не відкривався. Проте погодитись із такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального права. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 2008 року вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем всього майна, що належало її чоловіку [PERSON], який помер 15 липня 2007 року, зокрема житлового будинку з надвірними спорудами з адресою м. Краматорськ, вул. Центральна, 34 (а.с. 37). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України). Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції у порушення ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів [PERSON] у достатньому обсязі не перевірив, з характером спірних правовідносин належним чином не визначився та безпідставно відмовив у позові з тих підстав, що позивачка не довела в чому саме порушено її особисте право. Розглядаючи спірні правовідносини, апеляційний суд керується «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджені постановою Кабінет Міністрів України N 2246 від 09.12.1999 року у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Пунктом 10 вказаних правил зазначено, що визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі незняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 1 січня. Розрахунковий обсяг використання природного газу за необліковані дні грудня розраховується як різниця між контрольними знаттями показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року та грудні попереднього року, що помножена на кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року, та поділена на кількість днів між зазначеними контрольними знаттями показників лічильника. Визначення річного обсягу використання природного газу в попередньому році з урахуванням розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні здійснюється за формулою Vр = Vг + [n x (Vс - Vг ) / N], де Vр- обсяг природного газу, використаний споживачем у попередньому році; Vс- обсяг фактично спожитого природного газу за контрольним с зняттям показників лічильника газопостачальним підприємством у січні поточного року; Vг- обсяг фактично спожитого природного газу за контрольним зняттям показників лічильника газопостачальним підприємством у грудні попереднього року; N - сумарна кількість днів між контрольними зняттями показників лічильника газу в січні поточного року та грудні попереднього року; n - кількість днів, не облікованих до 1 січня поточного року. До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості споживача (а.с. 8), наданого ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в основу якого покладені квитанції з показами лічильника на грудень місяць відповідно 2013 та 2014 років (а.с. 9). Із вказаного розрахунку вбачається, що при визначенні обсягу фактично спожитого природного газу за контрольним зняттям показників лічильника у грудні 2013 року (3678 - (14,64 х 14) = 3473 куб. м (на 1.01.14 р.)) видно, що відповідач помилково у порушення наведеної формули не додав, а відняв від вжитого обєму газу у розмірі 3678 куб.м, зафіксованого лічильником на 17 грудня 2013 року, обєм газу, який було визначено за 14 днів до кінця грудня 2013 року у розмірі (14,64 х 14 = 204,96). Таким чином, розрахунок обєму вжитого газу за 2013 рік становить 3678 + (14,64 х 14) = 3882,96 куб.м. Об?єм спожитого позивачкою за 2014 рік газу становить різницю між обємами газу, визначених на перше січня відповідно 2014 та 2015 років: 6036 3882,96 = 2153,04 куб. м. Із наведеного розрахунку вбачається, що споживачем за адресою м. Краматорськ, вул. Центральна, 34 у 2014 році було вжито обєм газу менший, ніж 2500 куб.м. Розглядаючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд відзначає, що на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується лише у разі, якщо така шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя і здоровя людей. Вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної останній унаслідок неправомірних дій відповідача, нормами Закону України "Про захист прав споживачів" не передбачені та не зазначено про таку відповідальність і в договорі, з огляду на що у їх задоволенні слід відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, присуджує всі понесені нею судові витрати, оскільки позивачку було звільнено від сплати судового збору при подачі позовної заяви, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням зазначеного нового рішення.

Outcome: partial