Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

01.09.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], просить суд в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 400\~834,97 грн. за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки № 2006/0808/55-013-Z-1 від 29.08.2008 р. з відповідачів, а саме: квартиру № 5, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, по вул. Дружби Народів, 217, що належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, за № 4-514 від 20.05.2008 р. завіреного Державним нотаріусом Восьмої ХДНК [PERSON] та зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» 04.06.2008 р., номер витягу 19070366, в реєстрову книгу 1 номер запису 92367, реєстраційний номер 22930721 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, за № 4-514 від 20.05.2008 р. завіреного Державним нотаріусом Восьмої ХДНК [PERSON] та зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» 04.06.2008 р., номер витягу 19070250, в реєстрову книгу 1 номер запису 92367, реєстраційний номер 22930721, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк» та визнати за позивачем право власності на квартиру № 5, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 63,9 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, по вул. Дружби Народів, 217; судові витрати по справі покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог в судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі доручення, зазначив, що 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. За цим договором у позивача виникло право вимагати від [PERSON] сплати боргу за кредитним договором № 2006/0808/55-013 від 29.08.2008 р. та звернути стягнення на квартиру № 5, яка розташована в будинку № 217 по вул. Дружби народів м. Харків. [PERSON] умови кредитного договору не виконував,про що неодноразово повідомлявся. Однак зобовязання не були виконані, в звязку з чим станом на 28.07.2015 р. виникла заборгованість в сумі 400\~834,97 грн., з яких тіло кредиту 365\~655,56 грн., і відсотки 35\~176,41 грн. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], будучи допитаним в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, вважаючи позовні вимоги суперечливими і такими, що не мають чіткого законодавчого обґрунтування, та вважав необхідним витребувати у позивача оригінали доказів по справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] уклав із ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 2006/0808/55-013 від 29.08.2008 р. Майновим поручителем за цим договором визнано [PERSON]. 18.07.2011 р. [PERSON] уклав із ПАТ «Сведбанк» договір про внесення змін до кредитного договору № 2006/0808/55-013 від 29.08.2008 р. Цим договором сторони підтвердили загальну суму боргу 18\~063,83 доларів США. Окрім того, [PERSON] уклав із ПАТ «Сведбанк» іпотечний договір № 2006/0808/55-013-Z-1 від 29.08.2008 р. та договір від 18.07.2011 р. про внесення змін до цього договору. Суду також надана копія договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк», та витяг з додатку № 1 до договору, завірений представником ПАТ «Дельта банк» [PERSON]С.(а.с. 38- 43). При цьому повноваження [PERSON] підтверджувались лише копією довіреності, складеної уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів [PERSON] (а.с. 51). Однак оригінал цієї довіреності до суду не надано. Згідно вимог ч. 8 ст. 119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність. Позивачем же замість довіреності надано до позову копію. Представником відповідача поставлено під сумнів наявність договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк», та додатку № 1 до договору, оскільки вони завірені представником ПАТ «Дельта банк». Представником відповідача звернувся до суду із клопотанням про витребування у позивача оригіналів договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк», та додатку № 1. Судом задоволене клопотання. Однак позивач вимогу суду не виконав і не надав в судове засідання названі документи. Судом задоволено клопотання представника відповідача щодо витребування у позивача оригіналів наказів Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів про призначення [PERSON] уповноваженою особою Фонду та ліквідатором ПАТ «Дельта банк». Однак зазначених доказів суду не надано. Таким чином, суду не надано належних доказів повноважень [PERSON]. Згідно вимог ст. 64 ч. 2 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Але ухвала суду щодо надання оригіналу зазначеного договору, представником позивача не виконана. Тобто суд не мав можливості перевірити достовірність договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк», та додаток № 1 до нього. Відповідно, суд не може визнати надані позивачем копію договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25.05.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк», та витяг з додатку № 1 належними доказами по справі. Представник відповідача в судовому засіданні заявив, що відповідач [PERSON] не отримував від ПАТ «Сведбанк» письмове повідомлення про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Але ж ПАТ «Сведбанк» у відповідності до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» повинен був надіслати відповідачу у строк до 01.06.2012 р. письмове повідомлення про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Доказів надання зазначених повідомлень відповідачу, позивач в судовому засіданні не надав. Позивач, на порушення вимог ч. 7 п. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не надав до суду цивільно-правові договорів, укладені між юристами, які підписували позов та приймали участь у судових засіданнях, з одного боку, та уповноваженою особою Фонду, з іншого боку. Авжеж ч. 5 п. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» право заявляти позови до суду надано виключно уповноваженій особі Фонду, яка в свою чергу має право передати ці повноваження юристу на підставі цивільно-правового договору. Згідно вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору ПАТ «Дельта банк» повинен був не пізніше ніж за тридцять днів до подання позову до суду надіслати відповідачу письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога банку залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічна вимога передбачена в ч.ч. 2 і 3 п. 11 іпотечного договору. При цьому відповідач [PERSON] та ПАТ «Сведбанк» за взаємною згодою встановили, що тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням звязку при відправленні відповідачу листа з вимогою про усунення порушення основного зобовязання з повідомленням про вручення». На підтвердження факту виконання умов договору та норм права позивачем надано до суду лише копію реєстру поштових відправлень, датовану 28.08.2015 р. Ця ж сама дата зазначена і на позові представника ПАТ «Дельта банк». Таким чином, банком не дотримано тридцятиденний строк щодо досудового врегулювання спору. Було порушено право відповідача на досудове врегулювання спору. Згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З викладеного вбачається, що позивач не надав до суду належних доказів по справі, не виконав вимог норм права і умов договору та не підтвердив повноваження осіб, які підписували позов і приймали участь в судових засіданнях. Відповідно до статті 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~ обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є\~\~ необґрунтованими та недоведеними,\~\~ у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed