Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

У листопаді 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.10.2013 року у розмірі 7300,99 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н 18.10.2013 спадкодавець відповідачів отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг , де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Спадкодавець відповідачів підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [INFO] спадкодавець відповідачів, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.12.2018 р. Оскільки [PERSON] , [PERSON] постійно проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вони є спадкоємцями всієї спадкової маси, у тому числі і зазначеної заборгованості. Станом на 09.12.2018 р. року заборгованість відповідачів становить 7300,99 грн. з яких: 7300,99 грн. заборгованість за тілом кредиту. Ухвалою Святошинського районного суду від 11.11.2020 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідачі у встановлений строк відзив на позовну заяву не надали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявили, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18.10.2013 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у [PERSON] станом на 09.12.2018 року ( дату смерті) заборгованість становила 7300,99 грн. з яких: 7300,99 грн. заборгованість за тілом кредиту. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, 18.10.2013 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Банк виконав зобов`язання, надавши [PERSON] кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] не сплатила в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором. З наявного у справі розрахунку заборгованості вбачається, що її облік банком здійснювався шляхом окремого обліку заборгованості по тілу кредиту та простроченої заборгованості по тілу кредиту, які у сумі визначають загальний розмір заборгованості позичальника. Також банком враховувалось поточне користування кредитом [PERSON] . Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (актовий запис 20364), [PERSON] померла [INFO] (а.с. 59). Відповідно до копій паспортів позичальника [PERSON] , та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , адреса реєстрації вказаних осіб є тотожною ( [ADDRESS] ) (а.с. 55-58). Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими за однією адресою з позичальником прийняли спадщину, у тому числі у вигляді грошового зобов`язання перед позивачем. 11.06.2020 року до спадкоємців позичальника була направлено лист претензію (а.с. 63). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, відповідачі, проживаючи разом з позичальником прийняли спадщину, а отже і зобов`язання за кредитним договором № б/н від 18.10.2013 р., суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.10.2013 р. в загальному розмірі 7300,99 грн., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту (яка є складовою загальної заборгованості кредиту). У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, пропорційно по 1051,00 грн. з кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved