Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У позові до своїх членів Товариство просить визнати за ним право власності на магазин «Взуття» по вул.. Генерала Вахнюка, 44-Б в с.Лука, Житомирського району, як за правонаступником реорганізованого Луківського споживчого товариства. Вимоги мотивовані тим, що до позивача, як до правонаступника перейшло нерухоме майно, однак право власності на спірний магазин до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» зареєстровано не було, а реєстраційна служба відмовляє у цьому через відсутність підтверджень виникнення та переходу права власності. У письмовій заяві до суду представник позивача та голова правління Товариства позов підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Відповідачі та представник Громади звернулися з аналогічними заявами, позов визнали. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів. Зі статуту Товариства вбачається, що воно було створено на підставі рішень загальних зборів членів Луківського споживчого товариства від 11.10.2011 року та установчих зборів членів Луківського споживчого товариства від 10.10.2012 року, тобто є правонаступником його майнових прав та обов'язків (а.с. 17-23). За даними з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 802315 , 13.11.2012 було зареєстровано юридична особа - Споживче товариство "Лука"(а.с. 10) Протоколом загальних зборів членів Луківського СТ від 10.10.2012 затверджено розподільчий та передавальний баланс, згідно з яким новоствореному Товариству переходять майнові права на ряд об'єктів нерухомого майна, серед яких і магазин "Взуття" по вул. Генерала Вахнюка, 44б в с. Лука. Однак, державний реєстратор своїм рішенням від 26.03.2014 №11937860 відмовив у реєстрації права власності на цей магазин за Товариством у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна попереднього власника (а.с. 5). За правилами ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. В контексті ст. 9 ЗУ «Про споживчу кооперацію» власність споживчої кооперації є однією з форм колективної власності. Вона складається з власності споживчих товариств, спілок, підпорядкованих їм підприємств і організацій та їх спільної власності. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні, яка визначається розмірами обов'язкового пайового та інших внесків, а також нарахованих на них дивідендів. Відповідачі по справі є колишніми членами Луківського СТ та стали засновниками Товариства. Окрім визнання ними позову, факт належності спірного магазину Луківському СТ підтверджується архівною довідкою №07-12/241-2 від 23.04.2014, згідно з якою за документами Троянівської райспоживспілки за Луківським СТ станом на 1947 рік значиться сільмаг в с.Лука, розміром 13м х 6,75 м, критий бляхою (а.с. 16). Луківська сільська рада у довідці №80 від 07.04.2014 вказує, що спірне приміщення магазину з 1945 року по 10.10.2012 рахувалося за Луківським СТ та власністю територіальної громади не являється (а.с.15). Із витягу з ДЗК від 07.02.2014 вбачається, що магазин розміщений на земельній ділянці площею 0,18 га відповідної категорії та виду використання, що перебуває в комунальній власності (а.с. 9). Беручи до уваги визнання позову відповідачами, документальні підтвердження належності спірного магазину Луківському СТ, правонаступником якого є Товариство, роз'яснення Конституційного Суду України щодо охорони кооперативного майна, викладені в рішенні від 11.11.2004, суд дійшов висновку про ґрунтовність позову.

Outcome: approved