Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

01 листопада 2018 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 16795,62грн., в тому числі 400,00грн. основного боргу, 112,00грн. проценти за договором, 14504,00грн. пеня. Стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору (а.с.2-3). [PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 131015-174105 від 15.10.2013 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 400,00 гривень. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору відповідач був зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 400 грв., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 112 грн., в строк до 28.10.2013 року. Однак, взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконував, а відтак, станом на 15.10.2018 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 16795,62 грн., яка складається з: 400, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 112, 00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14504,00 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. В судовому засіданні відповідач вирішення питання залишила на розсуд суду. Зазначила, що пеня дуже завелика. Пояснила, що дійсно брала 400грн. у борг, через три місяці у неї померла донька, злягла з хворобою її мати. Через кілька місяців помер її брат. Тому виникла складна ситуація в сімї і було не до боргів. \~ \~ \~ \~ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~15 листопада 2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.50). \~ \~ \~ \~05 грудня від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують (а.с.52). \~ \~ \~ \~13 грудня 2018 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. \~ \~ \~ \~Під час\~розгляду справи\~судом заслухано\~відповідача,\~досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. \~ \~ \~ \~ \~ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 15.10.2013 року\~між\~ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 131015-174105, за умовами якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 400, 00 грн., на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 28.10.2013 року (ас. 4-5). Відповідно до п. 3.3 кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит в розмірі 400, 00 грн., а також сплатити проценти у розмірі 112, 00 грв., нараховані за період, починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, що разом становить 512, 00 грн., у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюються разовим платежем. Згідно п. 6.2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту відповідач зобовязався сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 % від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Згідно п.п. 9.1, 9.2 кредитного договору - договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту надання кредитодавцем позичальнику кредиту і діє до повернення позичальником наданого йому кредиту та повного погашення ним процентів за кредитом. Сторони домовилися про договірну позовну давність - 10 років. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку [PERSON] належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 15.10.2018 року виникла заборгованість в загальній сумі 15016,00 гривень, з яких 400,00 гривень тіло, 112,00грн. відсотки, 14504,00 гривень пеня за договором (а.с.9-40). ІV. Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного представником\~позивача,\~щодо наявності\~чи відсутності\~підстав для\~задоволення позову.\~Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. Стаття 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Статті\~546,\~549 ЦК України\~передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). \~ \~ \~ \~Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту. Позивач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» належним чином виконав всі покладені на нього обовязки згідно умов кредитного договору, що відповідачем, в свою чергу, не спростовано. Проте, суд не може погодитися і з підрахунками позивача, зазначеними в прохальній частині позовної заяви про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором у розмірі 16795,62 грн., так як дана сума нічим фактично та обєктивно не підтверджена, остання підсумована разом з судовими витратами (15016,00 + 1779,62). Проте, судові витрати по справі позивач окремо просить стягнути з відповідача в загальному розмірі 1779, 62 грн. З огляду на дане, суд вважає можливим стягнути з відповідача по справі на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 400, 00 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 112, 00 грн., що повністю підтверджується розрахунком боргу. Що стосується нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту в розмірі 14504,00грн., суд виходить з наступного:\~так, нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509\~та ч.ч. 1-2 ст.\~627\~ЦК\~України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Статтею 551 ч. 4 ЦК України\~вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Застосовуючи дану норму, суд зобов'язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013). Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов'язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом'якшення неустойки наділений суд задля усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов'язань. \~ \~ \~ \~Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. \~ \~ \~ \~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя\~статті 549 ЦК України). \~ \~ \~ \~Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої\~статті 551 ЦК України\~під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. \~ \~ \~ \~Позивачем розмір пені визначений у сумі 14504,00 гривень за договором, сума кредиту, на який нараховувалась пеня становить 400,00 гривень. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача щодо значного перевищення суми пені розміру збитків, який дорівнює сумі наданого кредиту. \~ \~ \~ \~Враховуючи такі висновки суд вбачає підстави для зменшення розміру пені до 400,00 гривень, що відповідає розміру збитків. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. \~ \~ \~ \~Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. \~ \~ \~ \~Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При предявлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1762, 00 грн. (а.с. 1). Що стосується стягнення з відповідача комісії банку за здійснення банком банківських операцій при сплаті судового збору в розмірі 17, 62 грв. (а.с. 1), то такі суд не вважає можливим стягнути, оскільки вказані витрати не відносяться до судових витрат.

Outcome: partial