Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

01.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 вересня 2006 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 459 та видано свідоцтво серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки виникали численні непорозуміння, мали різні погляди на сімейне життя. З липня 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припині. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, у зв'язку із чим, вважає за доцільне розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що надав суду заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО № 061691, 16 вересня 2006 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2006 року вересня місяця 16 числа зроблено відповідний актовий запис за № 459, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 14.02.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька (арк.с.6). На даний час дитина фактично проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. У позові позивач вказує, що спорів майнового характеру між подружжям не виникало. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначила, що примирення між сторонами та збереження сім'ї неможливе та є таким, що суперечить її інтересам. Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Отже, враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved