Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Тріоліт» про розірвання договору оренди землі. Позов мотивовано тим, що 18 липня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Тріоліт» укладено договір оренди землі, який 18 липня 2012 року був зареєстровані у відділі Держкомзему у Менському районі Чернігівської області. Відповідно до умов договору орендодавець - [PERSON] надала, а орендар - ТОВ «Тріоліт» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Локнистенської сільської ради, строк дії договору - 5 років. Орендна плата повинна вноситися орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки на поточний рік з 15 жовтня до 31 грудня поточного року. Відповідач в порушення істотних умов договору оренди землі не сплатив орендну плату за 2013, 2014 роки. Оскільки відповідач систематично не сплачував орендну плату, позивач, посилаючись на ст.ст. 15, 629, 638, 651 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 15, 21, 24, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», просив розірвати договір оренди землі від 18 липня 2012 року, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Протокольною ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2015 року до участі у справі залучено Сільськогосподарський кооператив «Миколаївський» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, у зв'язку із неявкою позивача у судове засідання просив позов залишити без розгляду. Представник відповідача підтвердив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, а також зазначив, що орендну плату позивачу за 2013, 2014 роки було виплачено СК «Миколаївський», який згідно з договором №11/12 від 15 грудня 2013 року та актом здачі-прийняття виконаних робіт від 15 вересня 2014 року, виконав обов'язки ТОВ «Тріоліт» по виплаті фізичним особам орендної плати за земельні ділянки, що розміщені на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області. Письмові докази щодо виплати позивачу орендної плати відповідач надати не може, оскільки розрахункова відомість знаходиться у СК «Миколаївський». Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню, не заперечував щодо укладення договору №11/12 від 15 грудня 2013 року між СК «Миколаївський» та ТОВ «Тріоліт» та зазначив, що СК «Миколаївський» виконав умови цього договору, виплативши орендну плату та передав розрахункову відомість представнику ТОВ «Тріоліт», [PERSON] орендну плату згідно цього договору СК «Миколаївський» не виплачував, копії розрахункової відомості надати суду не може, оскільки такий документ у третьої особи відсутній. Свідок [PERSON] під час розгляду справи у суді показав, що працює контролером у ТОВ «Тріоліт», свою земельну ділянку передав ТОВ «Тріоліт» в оренду, у листопаді 2013 року та у листопаді 2014 року отримував орендну плату зерном. Видачу зерна здійснювали [PERSON] та Чернушко. Щодо отримання [PERSON] орендної плати за 2013 та 2014 роки нічого сказати не може. Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про оренду землі", іншими нормативно - правовими актами, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України „Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,29 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданим 10 липня 2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 січня 2008 року № 55 (а.с. 6). 18 липня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Тріоліт» укладено договір оренди землі, згідно з яким [PERSON] передав в платне користування строком на 5 років ТОВ «Тріоліт» земельну ділянку - ріллю площею 3,29 га, нормативна грошова оцінка якої становить 20530,24 грн., зі сплатою через касу орендаря з 15 жовтня до 31 грудня поточного року орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на поточний рік з урахуванням державної індексації землі, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами. (а.с. 6-7). Договір оренди землі зареєстровано у відділі Держкомзему у Менському районі 18 липня 2012 року за № 742300004002177, а тому, в силу положень ст. 18 Закону України «Про оренду землі», він є чинним. Згідно з пунктом 20 договору оренди землі передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації договору за актом приймання-передачі. Сторони в судовому засіданні зазначили, що акт приймання-передачі земельної ділянки, оформлення якого передбаченого у пункті 20 договору оренди землі, не складався, також сторони не заперечували, що відповідач - ТОВ «Тріоліт» фактично приступив до використання земельної ділянки у 2012 році та сплатив позивачу - орендну плату за 2012 рік, розмір орендної плати у 2013 та 2014 роках становить 1081,53 грн., Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що орендну плату позивачу за 2013, 2014 рік було виплачено СК «Миколаївський» на підставі договору №11/12 від 15 грудня 2013 року. Судом встановлено та не заперечувалось представниками відповідача та третьої особи, що між ТОВ «Тріоліт» та СК «Миколаївський» було укладено договір №11/12 від 15 грудня 2013 року, згідно з яким СК «Миколаївський» зобов'язувався в межах суми боргу 568956,87 грн., який виник згідно з ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22 листопада 2013 року у справі №927/1212/13, виконати зобов'язання ТОВ «Тріоліт» перед фізичними особами по виплаті орендної плати за земельні ділянки, що розміщені на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, а ТОВ «Тріоліт» зобов'язувався визнати, що СК «Миколаївський» здійснено фактичне виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області від 22 листопада 2013 року у справі №927/1212/13 у сумі 568956,87 грн. (а.с. 25-26). На підтвердження виконання умов цього договору представником відповідача надано акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 вересня 2014 року, згідно з яким сторони договору погодились, що СК «Миколаївський» виконав зобов'язання ТОВ «Тріоліт» перед фізичними особами по виплаті орендної плати за земельні ділянки, що розміщені на території Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області в загальній сумі 568956,87 грн., згідно з розрахунковою відомістю, що є додатком №1 до акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 27). Дослідженням наданих представником позивача договору №11/12 від 15 грудня 2013 року та акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 вересня 2014 року, встановлено, що ці докази свідчать про наявність договірних зобов'язань між СК «Миколаївський» та ТОВ «Тріоліт», у договорі та акті відсутні посилання на те, що договірні зобов'язання стосуються виплати саме позивачу орендної плати за 2013, 2014 роки згідно з договором оренди землі від 18 липня 2012 року, укладеним між позивачем та відповідачем. Розрахункову відомість, у якій зазначено особи, яким було виплачено орендну плату за землю, що є додатком №1 до акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 вересня 2014 року відповідачем та третьою особою не надано. Як пояснив представник третьої особи, оригінал розрахункової відомості, було передано представнику ТОВ «Тріоліт» під час підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), копії розрахункової відомості у СК «Миколаївський» не залишилось. Представник відповідача, в свою чергу, зазначив, шо у відповідача цей письмовий доказ відсутній. Згідно з вимогами Податкового кодексу України, на орендаря покладено обов'язок ведення звітності по нарахованій та виплаченій орендній платі та стягнення податків при вчиненні зазначених дій. Менською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Чернігівській області надано відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 26 травня 2015 року № 1329/9/25-12-11-014, з яких вбачається, що [PERSON] у четвертому кварталі 2013 року ТОВ «Троліт» здійснило нарахування орендної плати в сумі 1081,53 грн., відомості про здійснення ТОВ «Тріоліт» нарахування позивачу орендної плати у 2014 році, про виплату позивачу орендної плати у 2013 та 2014 роках та перерахування податків відсутні (а.с. 41). Таким чином, відповідачем, не надано належних доказів на підтвердження виконання ТОВ «Тріоліт», як орендарем, зобов'язань щодо виплати позивачу орендної плати за 2013, 2014 роки і під час розгляду справи у суді таких доказів не здобуто. Підстави для розірвання укладеного договору та правові наслідки розірвання передбачені ст.ст. 651-654 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Частина 2 ст. 651 ЦК України приписує, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення його другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору. У п. 38 договору оренди землі від 18 липня 2012 року передбачено, що припинення дії договору шляхом його розірвання можливе з підстав, визначених законом. ТОВ «Тріоліт», не сплачуючи позивачу орендну плату за 2013, 2014 роки, систематично істотно порушував умови договору оренди землі та вимоги ст. 24 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Заява представника відповідача про залишення позову без розгляду у зв'язку із неявкою позивача у судове засідання, не підлягає задоволенню, оскільки від позивача надійшла заява про неможливість прибути у судове засідання за станом здоров'я та про розгляд справи за його відсутності (а.с. 19). У зв'язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. За звернення до суду з позовом позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 03 квітня 2015 року (а.с. 1). Вирішуючи питання про розмір судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, які підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право на допомогу яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку встановленому законом. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Статтею 84 ЦПК України та ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено порядок компенсації витрат, що несуть сторони у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. А саме: розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про виконання умов цього договору, про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку. Правову допомогу позивачу під час розгляду справи надав адвокат [PERSON], що підтверджується договором про надання правової допомоги від 19 березня 2015 року, актом здачі-прийняття наданих послуг від 19 березня 2015 року та журналами судового засідання (а.с. 8-10, 30-31, 46-47, 57-60). За журналами судового засідання адвокат [PERSON] приймав участь при розгляді справи у суді 21 травня 2015 року - 10 хвилин, 10 червня 2015 року - 30 хвилин, 17 червня 2015 року - 1 годину 03 хвилини. Таким чином участь особи, яка надавала правову допомогу позивачу в судовому засіданні склала 1 годину 43 хвилини. Згідно з актом здачі-прийняття наданих послуг адвокат [PERSON] надавав правову допомогу позивачу під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням - 3 години 45 хвилин, а саме ознайомлення з матеріалами справи - 30 хвилин, консультація - 1 година, копіювання документів - 15 хвилин, складання позовної заяви - 2 години. Судом встановлено, що обсяг допомоги адвоката й витрачений ним час на надання правової допомоги позивачу в судовому засіданні та під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням складає 5 годин 38 хвилин, відповідно розмір компенсації витрат на правову допомогу за ці послуги не повинен перевищувати 2744,56 грн. (1218,00 грн. х 40% х 5 год. 38 хв.). За правову допомогу позивач сплатив 3532,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 58 від 19 березня 2015 року (а.с. 53). За таких обставин, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору та 2744,56 грн. грн. судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved