Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку № 74, розташованого по вул. Живанова(О.Ольжича) смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області. У вказаному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] - колишня співмешканка позивача. Відповідач не являється членом сім"ї, не проживає в будинку понад 2 роки. \~ \~ \~ \~ У судовому засідання позивач підтримав заявлені позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ Відповідач\~у судове\~засідання двічі\~не зявилася,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялася\~належним чином\~шляхом публікації оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України - http://ab.mk.court.gov.ua/sud1401/gromadyanam/csz/, не подала відзив на позовну заяву. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у власності позивача [PERSON] на підставі договору про купівлю-продаж житлового будинку від 1 листопада 2010 року перебуває житловий будинок № 74, розташований по вул. Живанова смт. Арбузинка Миколаївської області. Як вбачається з довідки Арбузинського РС УДМС України в Миколаївській області № 2/5-1092 від 24 травня 2018 року, що є в матеріалах справи, у вказаному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до акту, складеного депутатами Арбузинської селищної ради [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що проживає по сусідству з позивачем, цивільна дружина його в 2016 році виїхала від позивача і не повернулася. \~ \~ \~ \~ Згідно рішення Арбузинської селищної ради від 16.11.2015 року вулицю Живанова перейменовано на вулицю О.Ольжича відповідно до п.41 ч.1 ст. 26 Закону України Про місцево самоврядування в Україні" та абз.1 ч.6 ст. 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки". Як встановлено у судовому засіданні, сторони не перебувають у родинних відносинах. Відповідач за вказаною адресою не проживає понад 2 роки. Відповідно до ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.391 ЦК України, ст.9 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статті 150, 174 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.174 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин з власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. За такого, поскільки відповідач не проживає у вказаному житловому будинку понад 2 роки, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та до задоволення позову.

Outcome: approved