Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, відповідно до якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 281 від 31 липня 1999 року. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету. Зазначила, що не має наміру відновлювати сім`ю, зазначає, що їх шлюб існує лише формально і подальше його збереження є недоцільним. В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягає, вважає строк на примирення не потрібним. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю, вважає строк на примирення не потрібним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1999 року. Вказана обставина встановлена на підставі свідоцтва про одруження, виданого повторно 08.02.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 281 від 31 липня 1999 року, наявного в матеріалах справи. Слід зауважити, що зі змісту свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 19.01.2005, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 02 від 19 січня 2005 року вбачається, що відповідач змінив своє прізвище з "Гой" на "Колачников". Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 141, 206, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved