Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

01.02.2010р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та справу передано в провадження судді Маймур Ф.Ф. 12.05.2010р. відповідачем [PERSON] була подана апеляційна скарга на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2010р. про відкриття провадження по справі (т. 1 а.с. № 63-66). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2010р. апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено, ухвалу суду від 05.02.2010р. залишено без змін (т. 1 а.с. № 101). 28.04.2011р. за результатами розгляду клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON], ухвалою судді Маймур Ф.Ф. провадження по цивільній справі (у 2011році № 2-4610/2011р.) за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «УФА «Верус», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було зупинено до розгляду Краматорським міським судом Донецької області цивільної справи № 2-4764/2010р. за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості (т.1 а.с. № 151). 19.03.2012р. справу передано в провадження судді Браги А.В. у зв'язку з переведенням судді Маймур Ф.Ф. до іншого суду (т. 1 а.с. № 155). Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 11.10.2011р., цивільну справу №2-4764/2010р. направлено за підсудністю до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. 29.01.2013р. на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла засвідчена належним чином копія ухвали Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2011р. по цивільній справі № 2-3745/2011р. (№ 2-4764/2010р.), якою позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без розгляду (т.1 а.с. № 160). Ухвалою судді Брага А.В. від 29.01.2013р. провадження по цивільній справі було відновлено (т.1 а.с. № 162). 19.02.2013р. у зв'язку з повторною неявкою позивача в судові засідання ухвалою Жовтневого районного суду позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості - залишено без розгляду (т. 1 а.с. № 175-176). 28.02.2013р. ПАТ КБ «ПриватБанк» була подана апеляційна скарга на ухвалу суду від 19.02.2013р. про залишення позову без розгляду (т. 1 а.с. № 181-182). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2013р. апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.02.2013р. було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 а.с. № 207-208). 16.04.2013р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В., згідно до ч.2 ст. 159 ЦПК України розгляд справи здійснювався спочатку (т.1 а.с. № 211). В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 799М-07 від 14.12.2007р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 63000 грн., на споживчі цілі, в обмін на зобов'язання по поверненню отриманих коштів, сплати відсотків в розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості та виконання інших зобов'язань в обумовлені договором розмірах з кінцевим строком повернення кредиту до 14.12.2012р. Відповідно до укладеного кредитного договору № 480М-08 від 22.08.2008р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 260000 грн., на споживчі цілі, в обмін на зобов'язання по поверненню отриманих коштів, сплати відсотків в розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості та виконання інших зобов'язань в обумовлені договором розмірах з кінцевим строком повернення кредиту до 22.08.2013р. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитними договорами № 799М-07 від 14.12.2007р. та № 480М-08 від 22.08.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] були укладені договори поруки б/н, відповідно до яких поручитель прийняла на себе зобов'язання нести солідарно майнову відповідальність перед банком у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 12.01.2009р. між позивачем та ТОВ «УФА «Верус» було укладено договір поруки № 467 та додаток № 1 до нього, відповідно до якого останнє прийняло на себе зобов'язання нести майнову відповідальність перед банком у розмірі 200грн., у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кожним кредитним договором окремо. Відповідач [PERSON], належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого, станом на 08.12.2009р. виникла заборгованість в розмірі 409669,14 грн. 29.05.2013р. ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду було надано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. № 219-232 т.№ 2), в якій позивач зазначив, що заборгованість позичальника перед банком значно зросла та складає: за кредитним договором № 799М-07 від 14.12.2007р. станом на 07.05.2013р. в розмірі 107040,43 грн., з яких: 42346,96 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 42928,03 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 21765,44 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язань; за кредитним договором № 480М-08 від 22.08.2008р. станом на 08.05.2013р. заборгованість становить 826519,42 грн., з яких: 255096,67 грн. - заборгованість за кредитом, 386954,16 грн. - заборгованість за відсотками, 184468,59 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язань. Представник позивача - Пилипчук С.В. (який діє на підставі довіреності від 22.04.2011р.) у судове засідання 20.01.2014р. не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 20.01.2014р. до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив позовні вимоги, з урахуванням уточнень від 29.05.2013р. задовольнити в повному обсязі, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 799М-07 від 14.12.2007р. станом 07.05.2013р. в розмірі 107040,43 грн; за кредитним договором № 480М-08 від 22.08.2008р. станом на 08.05.2013р. заборгованість в розмірі 826519,42 грн. Стягнути солідарно з відповідачів та ТОВ «УФА «Верус» на користь позивача заборгованість в сумі 200 грн., за кожним кредитним договором окремо, а також в дохід держави судові витрати по справі. Крім того, в заяві від 20.01.2014р. представник позивача просив розглядати справу з винесенням рішення за його відсутності та за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Представник відповідача - ТОВ «УФА«Верус» - Голюк Т.І. (діє на підставі довіреності від 06.11.2012р.) в судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином. Своєю заявою від 04.12.2013р. позовні вимоги в межах стягнення солідарно з ТОВ «УФА «Верус» та відповідачів 200 грн., за кожним кредитним договором окремо, визнала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 17.06.2013р., 08.07.2013р., 16.09.2013р., 09.10.2013р., 11.11.2013р. та 04.12.2013р. не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Донецькій області (а.с. № 216 т.1), проте на засідання 17.06.2013р. повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а на судове засідання 16.09.2013р. - конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» ( а.с. № 243, 249, т. 1). На судове засідання 08.07.2013р. судова повістка була отримана відповідачем особисто 09.07.2013р., проте із запізненням вручення, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с. № 244, т.1). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про дату та час слухання справи за адресою, наданою представником відповідача [PERSON] ([PERSON] є колишньою дружиною [PERSON] - а.с. № 252, т. 1), проте до суду повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 43, 44, т. 2). В судове засідання на 09.10.2013р. та 20.01.2014р. відповідач [PERSON] також був повідомлений на підставі вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, а саме шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» (а.с. № 4-15, 46-57 т. 2), про причини не явки суд не сповістив. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] (діє на підставі довіреності від 04.12.2012р. - а.с. № 253 т. 1) в судові засідання 17.06.2013р. та 20.01.2014р. не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням, згідно якого відповідачка особисто отримала судову повістку на 17.06.2013р. (а.с. № 236 т. 1) та розпискою, наданою представником відповідача на судове засідання 20.01.2014р. (а.с. № 42 т.2). На судове засідання 08.07.2013р. судова повістка була отримана відповідачкою особисто 09.07.2013р., проте із запізненням вручення, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с. № 245, т.1). В судове засідання 16.09.2013р. представник відповідачки - [PERSON] надав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю ознайомлення з уточненими позовними вимогами (а.с. № 252 т. 1). За таких обставин, суд вважає, що на підставі ч. 4 ст. 74, ч.1 ст. 76, ч.2 ст. 77 ЦПК України (зі змінами від 07.07.2010р.), відповідачі вважаються належним чином повідомленими про день та час судового засідання і такими, що відсутні без поважних причин, що є підставою для вирішення справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Отже, відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. З урахуванням того, що одним із відповідачів, а саме - ТОВ «УФА «Верус», по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 202, ст.ст. 626, 629 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положення статей 553, 554 ЦК України визначають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 799М-07 від 14.12.2007р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 63000 грн., в обмін на зобов'язання по поверненню отриманих коштів, сплати відсотків в розмірі 20% річних на суму залишку заборгованості та виконання інших зобов'язань в обумовлені договором розмірах з кінцевим строком повернення до 14.12.2012р. Відповідно до укладеного кредитного договору № 480М-08 від 22.08.2008р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 260000 грн., в обмін на зобов'язання по поверненню отриманих коштів, сплати відсотків в розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості та виконання інших зобов'язань в обумовлені договором розмірах з кінцевим строком повернення до 22.08.2013р. Умови розділу 6 кредитних договорів визначають відповідальність сторін за порушення зобов'язань. Згідно до п.6.1 договорів при порушенні Позичальником якого не будь з зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4; термінів повернення кредиту, передбачених графіком погашення, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3; винагороди передбаченої 4.5, 4.6 Позичальник сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більш подвійної ставки НБУ, що діяла на період за який сплачується пеня. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитними договорами № 799М-07 від 14.12.2007р. та № 480М-08 від 22.08.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] були укладені договори поруки б/н, відповідно до яких поручитель прийняла на себе зобов'язання нести солідарно майнову відповідальність перед банком у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Умовами п.6.7 кредитних договорів сторони дійшли згоди, що строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються тривалістю 5 років. Відповідна умова також обумовлена в пункті 12 договорів поруки. Позивач свої зобов'язання за кредитними договорами виконав належним чином та передав позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 323000 грн., однак, в порушення вимог ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, позичальник взяті на себе зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів, сплаті процентів належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 08.12.2009р. виникла заборгованість в розмірі 409669,14 грн. Як вбачається з наданої позивачем 29.05.2013р. заяви про збільшення позовних вимог та детального розрахунку заборгованості, кредитна заборгованість за останні роки значно зросла та складає: за кредитним договором № 799М-07 від 14.12.2007р. станом на 07.05.2013р. в розмірі становить 107040,43грн., з яких: 42346,96 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 42928,03 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 21765,44 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язань; за кредитним договором № 480М-08 від 22.08.2008р. станом на 08.05.2013р. заборгованість становить 826519,42 грн., з яких: 255096,67 грн. - заборгованість за кредитом, 386954,16 грн. - заборгованість за відсотками, 184468,59 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язань. Враховуючи, що на день винесення рішення, банк позовні вимоги не уточнював, в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати суму заборгованості відповідно до уточнень позовних вимог від 29.05.2013р. З урахуванням викладеного, дослідивши письмові матеріали справи, з огляду на те, що [PERSON] т а [PERSON], як солідарні боржники, належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами та договорами поруки, наслідком чого є зростання кредитної заборгованості, будучи ознайомлені з первісними та уточненими позовними вимогами, заперечень проти позову щодо правових підстав чи суми заборгованості не висловили, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитними договорами № 799М-07 від 14.12.2007р. та № 480М-08 від 22.08.2008р., є обґрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає заборгованість за кредитним договором № 799М-07 від 14.12.2007р. в станом на 07.05.2013р. в розмірі 107040,43 грн., з яких: 42346,96 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 42928,03 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 21765,44 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язань; за кредитним договором № 480М-08 від 22.08.2008р. заборгованість станом на 08.05.2013р. в розмірі 826519,42 грн., з яких: 255096,67 грн. - заборгованість за кредитом, 386954,16 грн. - заборгованість за відсотками, 184468,59 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов'язань. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 12.01.2009р. між позивачем та ТОВ «УФА «Верус» було укладено договір поруки № 467 та додаток №1 до нього, відповідно до якого останнє прийняло на себе зобов'язання нести майнову відповідальність перед банком у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитними договорами № 799М-07 від 14.12.2007р. та № 480М-08 від 22.08.2008р. у розмірі 200 грн., за кожним окремо. Приймаючи до уваги ті обставини, що вищезазначений договір поруки, якими передбачено стягнення солідарно з відповідачів та ТОВ «УФА «Верус» суми 200 грн., не є багатостороннім договором, суд вважає, що в задоволені частини позовних вимог, яка стосується солідарного стягнення з ТОВ «УФА «Верус» та відповідачів 200 грн., за кредитними договорами № 799М-07 та № 480М-08, на користь ПАТ КБ «ПриватБанку», слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Маймур Ф.Ф. від 05.02.2010р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено частково, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави загальний розмір судового збору 3654 грн., тобто по 1827грн. з кожного (1% від ціни позову, але не більше ніж 3 мінімальні заробітні плати, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2014р. розмір мінімальної заробітної плати становить 1218грн.), відмовивши у стягненні судових витрат з ТОВ «УФА „Верус», оскільки даним рішенням в задоволені позовних вимог до цього відповідача відмовлено. Щодо витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то з огляду на те, що 01.11.2011р. набрав законної сили Закон України «Про судовий збір», згідно якого ст. 81 ЦПК України «Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи» виключена з цивільно-процесуального кодексу України, суд не находить підстав для стягнення з відповідачів на користь держави цих витрат, не дивлячись на те, що ухвалою судді Маймур Ф.Ф. від 05.02.2010р. стягнення витрат на ІТЗ було відстрочено до винесення рішення по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial