Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У лютому 2017 року, із подальшим неодноразовим уточненням позовних вимог, ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення із останнього заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № Е/V 082764 від 24.07.2008 року останній отримав кредит у розмірі 7000 доларів США на термін до 22.08.2011 року включно, на умовах сплати кредиту та процентів за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. За умовами кредитного договору сторони погодтли, що у випадку порушення зобовязань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При цьому, Банк свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, однак відповідач взятих на себе за кредитним договором зобовязань належним чином не виконував, що призвело до того, що станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 3874,87 доларів США, яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2174,87 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 1700,00 доларів США. Посилаючись на вказане та норми матеріального права, банк просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №Е/V082764 від 24.07.2008 року в сумі 3874,87 доларів США та судові витрати. \~\~\~\~ Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, однак в поданій суду заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення в пресі, причину своєї неявки суду не повідомив. \~\~\~\~ Ураховуючи вказане, суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 24.07.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Е/V 082764 від 24.07.2008 року, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 доларів США на термін до 22.08.2011 року включно на умовах сплати кредиту та процентів за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 12-14). Разом з тим відповідач належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, у звязку із чим банк був змушений звернутися із відповідним позовом до суду та заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.04.2015 року позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором № Е/V 082764 від 24.07.2008 року станом на 30.01.2014 року в розмірі 4492,52 доларів США (а.с. 3-5). При цьому, звертаючись до суду, ПАТ КБ «Приват Банк», вказуючи на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № Е/V 082764 від 24.07.2008 року, яка станом на 31.01.2017 року становить 3874,87 доларів США, й відповідно складається із: заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2174,87 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 1700,00 доларів США. Відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України вказаний розмір заборгованості не спростовано, а також не надано доказів виконання рішення суду. Так, статтею 509 ЦК України визначено, що\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. \~\~\~\~ Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). \~\~\~ Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~ У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). \~\~\~\~ Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України)). \~\~\~\~ Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. \~\~\~\~ Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~\~\~ Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, відповідно до вимог частини 1, 4\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Також слід зазначити, що в силу ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначеними родовими ознаками, він зобовязаний оплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцю, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання такого грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Як убачається з матеріалів справи, а саме з умов укладеного між сторонами договору, п. 4.1. кредитного договору № Е/V 082764 від 24.07.2008 року за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунка до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 цього договору, а також Графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, який наведений в додатку №1 до даного договору, позичальник сплачує відсотки в розмірі: 18% річних (а.с. 13). Сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п. 4.1 даного Договору, здійснюється в дату сплати відсотків (кожного поточного місяця), відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що наведений в Додатку №1 до даного Договору. При несплаті відсотків у зазначений термін, вони вважаються простроченими (п. 4.2, а.с. 13). Крім того, п. 4.3 договору визначено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3. 2.3.3, 2.4.1, 4.11 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с. 13). Згідно п. 4.4. договору, сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п.4.3 даного договору здійснюється 1-го числа кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору (а.с. 13). Таким чином, суд ураховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 2174,87 доларів США є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також слід зазначити,що згідно ч.2\~ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного Суду України у справі за № 6-145цс14 від 24 вересня 2015 року висловлена така правова позиція: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей\~192,\~533 ЦК України\~та\~статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"\~вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п.12 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне повернення кредиту станом на 27 січня 2017 року у розмірі 1700 доларів США. Так, згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1\~ст. 550 ЦК України\~визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Зокрема, відповідно до п. 6.1 кредитного договору за порушення позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також пунктів 2.2.2, 2.2.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4. кредитного договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком тощо, банк має право за кожний випадок порушення на пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ , що діяла в період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється в гривні . У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату нарахування (а.с. 13). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений\~статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Оскільки максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України та чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Крім того, у абз. 2, 3 п. 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення»\~судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, станом на 1 червня 2017 року офіційний курс валют Національного банку України становив за 1 доларів США - 26,31 грн. Загальна сума пені за несвоєчасне повернення кредиту станом на 31 січня 2017 року становить 1700 доларів США, а тому з відповідача на користь банку підлягає стягненню пені, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 червня 2017 року еквівалентно у розмірі 44\~727 грн. Таким чином, суд ураховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved