Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем - [PERSON], зареєстрований Відділом ЗАГС Московського РВК м. Києва 08.02.1991р., актовий запис № 195. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 08.02.1991 року перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, під час спільного проживання відносини не склалися внаслідок того, що кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, на сьогоднішній день подружжя спільного господарства не веде та припинило шлюбні стосунки. У судовому засіданні Позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (Відповідач), [INFO], та [PERSON] (Позивач), [INFO], 08 лютого 1991 року у Відділі ЗАГС Московського РВК м. Києва зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 08.02.1991р. зроблено запис за № 195 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.02.1991р. [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.09.1991р. (а.с.17). Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved