Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося у суд з позовом, в якому зазначає, що між банком та [PERSON] 15 січня 2008 року було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 10000 гривень зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву, відповідач тим самим погодилася на те, що разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, така заява складає між нею та банком договір. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач [PERSON] зобов'язань за договором не виконує, у зв'язку з чим судовим наказом Луцького міськрайонного суду стягнуто з неї 16735,22 грн. у рахунок погашення заборгованості по кредиту. Цей судовий наказ відповідач також не виконала, а тому дія кредитного договору не припинена і банк продовжував нараховувати відсотки. Станом на 31 грудня 2012 року розмір заборгованості становить 34410,94 грн., що складається із заборгованості по кредиту - 12591,94 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом - 21819 грн. Позивач просить стягнути з відповідача залишок заборгованості по кредиту, що утворився станом на 31 грудня 2013 року (різницю між загальною сумою заборгованості та сумою заборгованості, що стягнута на підставі судового наказу від 03 березня 2010 року), у розмірі 17675 грн. 72 коп., штраф, нарахований на підставі п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, - фіксовану частину 500 грн. та процентну складову від усієї суми заборгованості 883 грн. 79 коп., а всього заборгованість у розмірі 19059 грн. 51 коп. та судові витрати. У судове засіданні представник позивача Савицька Г.Р. не з'явилася, подала до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує у повному об'ємі з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила і заяву про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов'язанням. Судом встановлено, що 15 січня 2008 року [PERSON] підписала заяву про надання банківських послуг у вигляді надання універсальної кредитної картки зі встановленим на ній лімітом у сумі 10000 гривень із базовою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 30 % річних із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідач висловила згоду на укладення договору саме у такій формі, про що свідчить її підпис на заяві позичальника, яка разом з Умовами надання і Правилами користування платіжною карткою (далі - Умови договору) в цілому складає договір надання банківських послуг. Згідно з п. 6.5 Умов договору [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту та відсотках за користування ним. Пунктом 9.12 Умов договору передбачено, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Користуючись кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту, відповідач [PERSON] свої зобов'язання по їх поверненню та сплаті відсотків за користування ними не виконала, тобто порушила умови укладеного кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом, розмір якої, згідно з розрахунком заборгованості по договору, станом на 31 грудня 2013 року становить 34410 грн. 94 коп., що складається з заборгованості по кредиту - 12591 грн. 94 коп. та заборгованості по процентах - 21819 грн. Судовим наказом Луцького міськрайонного суду від 03 березня 2010 року задоволено вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] та стягнуто з останньої заборгованість по кредитному договору у розмірі 16735 грн. 22 коп. Зазначене судове рішення відповідачем не виконано. Статтею 599 ЦК передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки виконання судового рішення про задоволення вимог банку не проведено, то зобов'язальні правовідносини між сторонами договору не припинилися, і кредитор має право на отримання процентів, пені й інших витрат, передбачених договором, а боржник не звільняється від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і з відповідача [PERSON] на користь банку належить стягнути заборгованість по тілу кредиту та відсотках за користування кредитом у розмірі 17675 грн. 72 коп., тобто різницю між розміром загальної заборгованості по кредиту та відсотках і заборгованості, що стягнута з відповідача на підставі судового наказу від 03 березня 2010 року ((12591,94+21819) - 16735,22 = 17675,72). Відповідно до п. 8.6. Умов договору у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи наведене, з відповідача на користь банку підлягає стягненню штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 883 грн. 79 коп. (процентна складова). Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" становить 19059 грн. 51 коп. (17675,72+500+883,79 = 19059,51), що підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с. 5-7). Задовольняючи позов у повному об'ємі, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені та документально підтверджені останнім судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved