Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У серпні 2015 [PERSON] пред"явила позов до [PERSON]., який в ході розгляду справи в судовому засіданні її представник, адвокат [PERSON] уточнив, про поділ спільного майна подружжя нажитого сторонами за період проживання в шлюбі з серпня 2005 року до 14 грудня 2014 року. До складу майна яке підлягає поділу, вартість якого визначена позивачкою, входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований по вул. Радянській, 33 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області вартістю 20000 грн. право власності на яке зареєстровано на відповідача. Оскільки сторони в добровільному порядку згоди щодо поділу житлового будинку не дійшли, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за кожною стороною право власності по ? ідеальної частини домоволодіння з належними господарськими будівлями і спорудами без виділення цієї частки в натурі. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат [PERSON] позов підтримав, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві та внесених до неї доповнень. Одночасно з постановленням рішенням, скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою суду від 07.08.2015 року. Відповідач [PERSON], з врахуванням внесених позивачкою змін і доповнень до позову, останній визнав, не заперечує в його задоволенні, а саме, щодо ухвалення судом рішення, яким визнати за кожною стороною право власності по ? ідеальної частини домоволодіння з належними господарськими будівлями і спорудами без виділення цієї частки в натурі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя . Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із роз"ясненнями даними в пунктах19,22,23,24,25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. При цьому, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Отже, у силу наведеного можна дійти висновку, що при вирішенні справи про поділ спільного сумісного майна подружжя для суду має першочергове значення з'ясування питання, чи є спірне майно спільною сумісною власністю подружжя, який його обсяг, джерела і час його придбання, чи є воно подільним або неподільним, чи знаходиться воно у власності третіх осіб, чи мається згода другого з подружжя на сплату грошової компенсації за належну частку у спільному сумісному майні подружжя. Судом встановлено, що з серпня 2005 року сторони перебували у шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей: дочок [PERSON], [INFO] та Єву, [INFO] (а.с.7-8). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Томашпільського районного суду від 13.11.2014 року (а.с.6). За час шлюбу сторонами придбано наступне нерухоме майно, вартість якого визначена позивачкою в сумі 20000 грн. і з якою в судовому засіданні відповідач погодився, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований по вул. Радянській, 33 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області право власності на який зареєстровано на [PERSON] ( договір купівлі-продажу житлового будинку укладений між [PERSON] і [PERSON], нотаріально посвідчений 24.06.2013 року приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу [PERSON]О.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з оплаченого позивачкою судового збору при поданні позовної заяви в сумі 243,60 грн. та судового збору при поданні заяви про забезпечення позову в сумі 121,80 грн., а всього 365,40 грн. підлягають поділу між сторонами у рівних частках, тобто з [PERSON] на користь [PERSON] належить до стягнення 182,70 грн. судових витрат, які складаються з оплаченого судового збору. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову суд може вирішити одночасно з ухваленням судового рішення. Відповідно до ухвали Томашпільського районного суду від 07.08.2015 року було задоволено заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову і цією ухвалою було накладено арешт на спірне спільне сумісне майно сторін, а саме: житловий будинок по вул. Радянська, 33 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, право власності на який зареєстровано на [PERSON], а також холодильник двохкамерний «Дніпро», телевізор «Samsung», супутникову антену, пральну машину «Virpul», ноутбук «Lenovo» , які знаходяться за місцем колишнього проживання сторін по вул. Коцюбинського, 33/14 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Зважаючи на те, що з врахуванням внесених позивачкою змін до позовної заяви, рухоме майно на яке накладене арешт не є предметом спору, рішенням суду визначено спосіб поділу нерухомого майна, а тому відпали підстави для забезпечення позову в зв»язку з чим підлягає задоволенню клопотання представника позивачки, адвоката [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved