Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її двоюрідний брат - [PERSON] , який постійно проживав у квартирі [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеної вище квартири, спадкоємці першої черги на зазначене спадкове майно відсутні. Натомість позивачка фактично прийняла цю спадщину шляхом подачі відповідної заяви до державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори. При цьому відповідачка у справі, [PERSON] , будучи рідною сестрою [PERSON] , спадщину, що відкрилась після його смерті, у встановлений законом строк не прийняла, разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не проживала. Так, квартира [ADDRESS] по 1/3 частці на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті спадщину у вигляді 1/3 частки належної їй квартири в рівних частках фактично прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , оскільки постійно проживали з нею на час відкриття спадщини, хоча відповідних заяв до нотаріусу не подали. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадщину, що відкрилась, у вигляді належної йому 1/3 частини спірної квартири та 1/6 частини квартири, яка відкрилась після смерті [PERSON] , фактично прийняв його син [PERSON] оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча відповідної заяви до нотаріусу не подав. [PERSON] спадщину, що відкрилась після смерті батька, у встановлений законом строк не прийняла, разом з ним на момент відкриття спадщини не проживала. Таким чином, [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом після смерті обох батьків у вигляді 2/3 часток квартири [ADDRESS] , при цьому вже маючи у власності 1/3 частину цієї квартири. Отже, у [PERSON] фактично виникло право на спадщину за законом у вигляді спірної квартини після смерті [PERSON] в цілому. У жовтні 2020 року позивачка звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, що складається із квартири [ADDRESS] , однак, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки неможливо встановити склад належного спадкодавцю [PERSON] спадкового майна. На підставі цього просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без її присутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила проводити розгляд справи без її присутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 03.09.1954 року Волноваським районним бюро РАЦС Сталінської області (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 10.06.1949 року Волноваським районним бюро РАЦС Сталінської області, батьками [PERSON] , [INFO] , також є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00024761586 від 30.11.2019 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 січня 1955 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 11). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 04.10.1949 року Міським РАЦС м. Грозний (а.с. 8). У свою чергу батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 01.08.1956 року (а.с. 10). У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 12.06.1981 року Будинком одруження м. Жданова Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 червня 1981 року, після чого дружині присвоєне прізвище [PERSON] (а.с. 10). Таким чином, вказані докази свідчать, що позивачка [PERSON] , дівоче прізвище якої [PERSON] , є двоюрідною сестрою [PERSON] та племінницею [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.09.2004 року, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 53,5 кв.м. (а.с. 16). Право власності по 1/3 частці за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вказану вище квартиру зареєстроване 14 жовтня 2004 року у Маріупольському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5054312 від 14.10.2004 року (а.с. 17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.04.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Судом витребувана копія спадкової справи № 324/2012 до майна померлої [PERSON] , складена державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що 17 травня 2012 року від [PERSON] до державного нотаріусу надійшла заява, в якій остання зазначає, що померла [INFO] [PERSON] є її матір`ю, при цьому вона приймає спадщину, що відкрилась. Крім [PERSON] спадкоємцями до майна померлої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53). При цьому згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 10.08.1959 року Міським РАЦС м. Грозний, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 56). 27 жовтня 1973 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданим 27.10.1973 року Курганінським РАЦС Краснодарського Краю (а.с. 56). У відповідності до інформації, наданої 08 квітня 2020 року, Управлінням РАЦС Чеченської Республіки, відомості про укладення шлюбу у 1943 році між [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с. 60). Таким чином, відповідачка після звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не надала докази існування родинних стосунків із спадкодавцем та не оформила належним чином свої спадкові права на майно, внаслідок чого не бере участі в розподілі спадкової маси спадкодавця. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.01.2016 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 13). Після його смерті спадкова справа не заводилась, що підтверджується наявною у справі інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63202833 від 18 січня 2021 року (а.с.52). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.04.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 14). Як вбачається з інформації, наданої 17.12.2019 року Відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких у свій час був знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 15). Судом була досліджена копія спадкової справи № 154/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , складена державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що 17 березня 2020 року до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата звернулась [PERSON] . При цьому від відповідачки [PERSON] надійшла нотаріально посвідчена заява від 17.01.2020 року, в якій остання зазначає, що відмовляється від спадщини у вигляді квартири [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [INFO] її брата [PERSON] , на користь двоюрідної сестри [PERSON] , [INFO] . Однак, постановою державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 16 жовтня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не видане, адже [PERSON] не підтверджено родинний зв`язок зі спадкодавцем. Спадкова справа до майна [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась. За таких підстав, встановити склад спадкового майна після [PERSON] , померлого [INFO] , не виявляється можливим. Отже, позивачка за відсутності у неї правовстановлюючого документа на право власності на спірну квартиру в цілому за спадкодавцем [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у зв`язку із чим звернулась до суду із позовом. При вирішенні спору суд керується наступними положеннями закону. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Користуючись своїм правом, після смерті [INFO] [PERSON] [PERSON] звернулась до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак, не підтвердила факту своїх родинних відносин зі спадкодавцем, а тому не оформила свої спадкові права належним чином та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. У зв`язку із цим не має право на спадкування та претендувати на розподіл спадкового майна після смерті [PERSON] , про що фактично погодилася, визнаючи заявлені позовні вимоги. При цьому інші спадкоємці - чоловік померлої [PERSON] та син [PERSON] фактично прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] та складалась з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали та були зареєстровані у спірній квартирі разом із померлою. Таким чином, кожен із них у відповідності до частини 1,3 та 5 статті 1268 ЦК України набув право власності у порядку спадкування за законом у вигляді 1/6 частини спірної квартири. У свою чергу після смерті [INFO] [PERSON] жоден зі спадкоємців не звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, однак, його син [PERSON] проживав з батьком у квартирі [ADDRESS] на момент відкриття спадщини, від спадкової маси не відмовився, а тому за правилами ст. 1268 ЦК України вважається таким, що фактично її прийняв. Отже, [PERSON] після смерті обох батьків [PERSON] та [PERSON] , які були рівними співвласниками квартири та мали у власності по 1/3 частині кожний, набув право власності у порядку спадкування за законом після їх смерті у вигляді 2/3 частини спірної квартири. Тобто після їх смерті [PERSON] став одноосібним власником цілої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка, зазначивши, що спадковим майном є квартира [ADDRESS] в цілому. Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, у відповідності до 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Так, сестра померлого, відповідачка у справі, відмовилась від спадщини на користь [PERSON] , подавши нотаріусу відповідну заяву. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті свого двоюрідного брата [PERSON] є [PERSON] , однак, остання не має можливості оформити свої спадкові права у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна та відсутністю правовстановлюючих документів на цілу квартиру за спадкодавцем - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON] та не заперечувала проти їх задоволення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року по справі №523/3522/16-ц, та в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі. Отже, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , суд враховує, що відсутність реєстрації права власності на 2/3 частки спірної квартири після смерті його батьків та правовстановлюючих документів на цілу частку квартири за спадкодавцем [PERSON] , не є перешкодою для реалізації позивачкою права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який проживав разом із спадкодавцями на момент відкриття спадщини і вважається таким, що фактично прийняв спадщину як єдиний спадкоємець, оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спільне сумісне майно та не здійснив державну реєстрацію права. Тобто відсутність у [PERSON] правовстановлюючих документів на спадщину, спірну квартиру, після смерті обох батьків та не проведення державної реєстрації права власності на спадщину не анулює його права на спадщину, яку він фактично прийняв та не позбавляє наступних спадкоємців можливості входження цих майнових прав до складу спадкової маси. Із урахуванням всіх обставин суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому можливо визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS] , після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved