Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач, яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з дійсним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 червня 2015 року [PERSON] у дворі будинку №16 по вул.Лозановича в м.Словянську відкрито заволодів золотими сережками вагою 2,97 грам 583 проби зі вставкою каменю червоного кольору вартістю 1\~516,43 грн., які належали її доньці [PERSON], [INFO], спричинивши цим як матеріальну так і моральну шкоду. За даним фактом [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності. Провина [PERSON] у відкритому незаконному заволодінні сережками її доньки встановлена вироком Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року. Спричинена [PERSON] матеріальна та моральна шкода не була відшкодована, у звязку з чим вона, як законний представник неповнолітньої доньки, вважає за необхідне звернутися до суду з дійсним позовом. Розмір матеріальної шкоди визначається вартістю викрадених золотих сережок, яка складає 1\~516,43 грн. Спричинену моральну шкоду її доньці вона оцінює в 10\~000 грн.,оскільки в результаті злочинних дій [PERSON], дитина пережила сильний стрес, внаслідок якого порушився сон її доньки, вона стала погано засинати, неодноразово прокидатися за ніч, в неї зявився страх залишатися одній вдома, перші дні після того, що сталося її донька не могла нормально розмовляти, заїкалася, почала відсторонюватися від людей. Викрадені у її доньки сережки, були подарунком її бабусі до дня народження та вона дуже цінувала їх. Просила стягнути з [PERSON] на її користь, в рахунок відшкодування спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди - 1\~516,43 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10\~000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти постановлення заочного рішення (а.с.20). Відповідач [PERSON], незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового розгляду заяви, розяснення можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференцзвязку, не проявив бажання участі в ньому, незважаючи на прийняті судом заходи, [PERSON] у судове засідання в режимі відеоконференції не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] неодноразово засуджений та наданий час тимчасово залишений в Бахмутській установі виконання покарань (№6) УДПтСУ в Донецькій області, згідно ухвали Краматорського міського суду від 10 червня 2016 року, для розгляду кримінального провадження. У звязку з викладеним, повідомлення про дати судових засідань та листи щодо можливості проведення відеоконференції були направлені до вказаної установи 15 листопада 2016 року за вих. № 243/8937/16-ц/44612/2016 та 30 листопада 2016 року за вих. № 243/8937/16-ц/47526/2016. 05 грудня 2016 року від відповідача на адресу надійшла зустрічна позовна заява в якій було зазначено, що він бажає приймати участь у справі особисто, проте, у суду відсутня можливість його доставлення в судове засідання, оскільки [PERSON] перераховується за Краматорським міським судом Донецької області для розгляду кримінального провадження. Суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено у судовому засіданні, вироком Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, [PERSON] по вказаному провадженню визнана потерпілою (а.с.3-8). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №176418, матірю [PERSON], 02 січня 2008 року зазначена [PERSON] (а.с.16). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з вироку Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року [PERSON] викрав у малолітньої [PERSON] золоті сережки вагою 2,97 грамів 583 проби зі вставкою червоного каменю у кількості 2 штуки вартістю 1\~516,43 грн. Викраденим майном розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій [PERSON] матеріальну шкоду на суму 1\~516,43 грн. Відповідно до вироку Словянського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2016 року зазначені золоті сережки не зазначені до списку речових доказів по кримінальному провадженню та не поверталися потерпілій, що дає суду підстави суду вважати, потерпілій матеріальна шкода не відшкодована. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 1\~516,43 грн. Положення ст.ст.22, 23, 1167 ЦК України передбачають обовязок відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями особі особою, яка її спричинила. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням, пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, позивач надала суду докази, які підтверджують понесені нею матеріальні збитки в загальній сумі 1\~516,43 грн. Будь-яких інших доказів на підтвердження фактично понесених та документально підтверджених матеріальних збитків суду не надано. Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грошами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода визначається незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Таким чином, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає у вчиненні відносно її малолітньої доньки злочину. Тому, обовязок по відшкодуванню шкоди слід покласти на [PERSON] З урахуванням обставин скоєння злочину, матеріального становища сторін, глибини та тяжкості моральних страждань, принципу розумності та справедливості, суд вважає, що сума 1000,00 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) відповідає моральним стражданням позивача. В решті вимог слід відмовити у звязку з необґрунтованістю. Позивачем, відповідно до ст.11 ЦПК України, не надано доказів щодо спричинення їй моральної шкоди в більшому, ніж встановлено судом, розмірі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує положення частини 3 статті 6 Закону України Про судовий збір, згідно з якими за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У звязку з цим суд вважає за потрібне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. та у сумі 551 грн. 20 коп. відповідно, а всього 1\~102,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial