Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням [PERSON] зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 500482857 від 08.05.2014, внаслідок чого на 12.11.2015 утворилася заборгованість 40634,19 грн. Також заявлено вимогу про стягнення сплачених позивачем 1218,00 грн судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві (а.с. 2) та клопотанні (а.с. 21) просив розглядати справу за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання з'явилася, позов визнала частково вказавши, що отримувала кредит у сумі 22510,00 грн, а не вказані банком 27373,38 грн. Також повідомила, що через хворобу не змогла своєчасно повертати кредит, що банк не погодився на її прохання щодо надання "кредитних канікул". Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № 500482857 від 08.05.2014 відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 27373,38 грн, фіксована процентна ставка 11,99 % річних, на строк 36 місяців, дата остаточного повернення кредиту 12.05.2017, з щомісячним платежем 1429,15 грн (а.с. 4-8). Отже між сторонами укладено кредитний договір (далі Договір). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - далі ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 550 ЦК). Позивач свої зобов'язання з видачі відповідачеві кредиту 27373,38 грн виконав, що підтверджується випискою по особовим рахункам від 24.11.2015 (а.с. 12, 13). Суд зазначає, що сума кредиту 27373,38 грн також визначена у п. 2.1 Договору (а.с. 4), тому доводи відповідача про отримання кредиту у меншому розмірі спростовуються наявними у справі доказами. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 11) станом на 12.11.2015 у відповідача виникла заборгованість перед банком за Договором на суму 41282,49 грн., що складається із 26095,93 грн заборгованості за кредитом, 3816,82 грн заборгованості по відсоткам, 8321,44 грн заборгованості по комісії, 3048,30 грн штраф. Вказано, що заборгованість по штрафах за останній календарний рік складає 2400,00 грн. Позивач визначив ціну позову у дещо меншому розмірі - 40634,19 грн, а не 41282,49 грн. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог. Відповідач не оспорив розрахунок, судові не надано доказів на спростування неправильності та/або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Відповідно до п. 15 розділу 2 Договору (а.с. 5) банк має право в будь-якому разі вимагати дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за Договором у випадку прострочення біль ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, про що позивач також надіслав відповідачеві 01.12.2015 вимогу про дострокове повернення кредиту № 66/102 б/б (а.с. 14, 15), яка відповідачем не виконана. За змістом ст.ст. 1050, 1054 ЦК якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК. Загальна сума сплачених відповідачем коштів на користь банку за Договором складає 3209,00 грн. Остання сплата коштів за кредитом отримана банком 26.02.2015 у розмірі 349,00 грн (а.с. 11), тобто відповідач прострочив більш як на один місяць термін сплати обов'язкового платежу за кредитом (1429,15 грн). На дату ухвалення рішення, судові не надано доказів повернення відповідачем кредиту у сумі, відмінній від 3209,00 грн, які вказані у наданому банком розрахунку. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов'язань за Договором, відповідач має заборгованість за Договором, яку не сплачує в добровільному порядку. Обраний позивачем спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів відповідає ч. 2 ст. 16 ЦК України, а тому визначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати - 1218,00 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved