Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

01.03.2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання фізичної особи такою, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог, позивачі [PERSON], [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є власником 1/2 частини квартири у відповідності до договору про поділ квартири та визначення розміру часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю подружжя від 06.04.2016 року, який укладений між [PERSON] і [PERSON], договір посвідчений нотаріально. [PERSON] є власником 1/2 частини квартири у відповідності до договору дарування частини квартири від 08.04.2016 року. В квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] [PERSON]. В той же час, з 10.06.2016 року по теперішній час відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, не бере участі в утриманні житла. Позивачі зазначили в заяві, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації їх прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою:: [ADDRESS]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, в своїх заявах просили суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позов визнає, не заперечує проти задоволення вимог позивачів. Суд, дослідивши надані позивачами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що на праві власності [PERSON] та [PERSON] належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є власником 1/2 частини квартири у відповідності до договору про поділ квартири та визначення розміру часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю подружжя від 06.04.2016 року, який укладений між [PERSON] і [PERSON], договір посвідчений нотаріально. [PERSON] є власником 1/2 частини квартири у відповідності до договору дарування частини квартири від 08.04.2016 року. Право власності позивачів на нерухоме майно зареєстроване, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 57288931 від 13.04.2016 р. Судом встановлено, що в квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 22.02.2017 р. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій о статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним (приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтею 64 ЖК України визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, у відповідності до ст.ст. 64, 156 ЖК України, відповідач [PERSON], як колишній член сімї власників квартири, має право на користування спірним житлом В той же час, у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що з 10.06.2016 року відповідач [PERSON] в спірному жилому приміщенні не проживає, квартирою не користується, не бере участі в утриманні житла, що підтверджується актом від 10.04.2017 р., складеним інспектором відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради за участю сусідів. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивачів є обґрунтованими.

Outcome: approved