Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 травня 2014 року [PERSON] отримав від нього в борг грошові кошти у розмірі 133\~300,00 грн, що еквівалентно 6\~200,00 дол. США. Відповідач власноруч написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути кошти до 01 грудня 2014 року. З моменту отримання відповідачем даних коштів, свого зобовязання [PERSON]М не виконав. На сьогоднішній день гроші йому не повернуті. Відповідно до курсу НБУ з розрахунку за 1 дол. США 22,021461 грн., сума позики еквівалентна 136 533 грн. 05 коп. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, інфляційні збитки від неповернутої суми складають 61\~342,11 грн. та за 233 днів прострочення виконання зобов»язання 3 % річних становлять у розмірі 2\~614,70 грн. Окрім того, у відповідності до ст. 536 ЦК України нарахував проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 21\~175,71 грн. Загальна сума заборгованості складає 221\~665, 57 грн. Тому просив стягнути з [PERSON] борг у сумі 221\~665, 57 грн та судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. При розгляді справи судом встановлено, що 01 травня 2014 року [PERSON] передав, а [PERSON] отримав у борг грошові кошти у розмірі 6 200 дол. США. Отримані в борг кошти [PERSON] зобовязувався повернути до 01 грудня 2014 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою про отримання позики. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При розгляді справи судом встановлено. що позивач виконав свої договірні зобов'язання перед [PERSON] у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі, визначеній договорами позики. Однак, у встановлений договором строк, [PERSON] не повернув позивачу борг, тим самим порушивши умови надання позики. В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. За нормою ч. ч. 1, 2\~ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до курсу НБУ з розрахунку за 1 дол. США 22,021461 грн., сума позики 6\~200,00 дол. США еквівалентна 136 533 грн. 05 коп. Отже, за договором позики з [PERSON] на користь позивача слід стягнути основну суму боргу у розмірі 136\~533,05 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~\~статті 625\~\~цього Кодексу. Згідно п. 4 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів» вбачається, що відповідно до частини першої статті 624\~ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Разом з тим згідно зі статтею 536\~ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів як плати за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Аналіз правових норм, зокрема статей 536, 549, частини другої статті 625\~ЦК України, дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлено. Згідно з ч. 1\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до офіційних даних НБУ з 02 грудня 2014 року по 05 лютого 2015 року діяла облікова ставка 14,00 %, з 06 лютого по 03 березня 2015 року 19,5%, з 04 березня 2015 року по 22 липня 2015 року 30,00%. Тому з 02 грудня 2014 року по 05 лютого 2015 року розмір процентів за користування чужими грошовими коштами складає 3\~456, 34 грн, з 06 лютого по 03 березня 2015 року 1\~896,50 грн, з 04 березня 2015 року по 22 липня 2015 року 15\~822,87 грн. А всього 21\~175, 71 грн. Таким чином розмір процентів за користування чужими грошовими коштами за час прострочення склав 21175,71 грн. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім того, згідно розписки від 01 травня 2014 року [PERSON] взяв на себе зобовязання у разі прострочення повернення позики сплатити суму на користь [PERSON] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на те, що [PERSON] за розпискою повинен був повернути гроші в строк до 01 грудня 2014 року, то з цього часу він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої законом. Період прострочення з 02.12.2014 року по 22.07.2015 року нараховує 233 календарні дні. Три відсотки річних за період прострочення зобов`язання 233 дні з суми 136\~533,05 грн становить 2\~614, 70 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Індекс інфляції - це показник динаміки загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення, а ціни в Україні встановлені в гривні, а тому ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки виконання грошового зобов`язання, вираженого у гривні. За період прострочення з грудня 2014 року по червень 2015 року загальний індекс інфляції становить 144,928%. Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 197\~875, 16 грн, інфляці йні збитки 61\~342, 11 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу, трьох процентів річних, інфляційних збитків та процентів за користування чужими грошовими коштами у загальному розмірі 221\~665,57 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 2216,16 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.426508478 від 25 серпня 2015 року про сплату позивачем судового збору.

Outcome: approved