Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

у травні 2020 року ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію. Свої вимоги мотивувало тим, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі». 21 жовтня 2015 року за адресою: [ADDRESS] , в ході обстеження приладу обліку електроенергії представниками позивача було виявлено порушення. На підставі виявленого порушення було складено акт про порушення № 46484 від 21.10.2015 року. Акт підписали три представника енергопостачальника та споживач [PERSON] 02.12.2015 року у відповідності до вимог ПКЕЕН, відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення. На засіданні комісії з`явилася споживач [PERSON] на засіданні комісії було виявлено провести розрахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕЕН за період з 22.10.2014 по 21.10.2015рр. Нарахована сума склала 7 476,37 грн. Однак станом на 01.05.2020 року заборгованість за актами порушень ПКЕЕН № 46484 від 21.10.2015 року споживачем не погашена, незважаючи на вимогу сплатити вказану заборгованість. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] 7 476,37 грн. заборгованість за не обліковану електричну енергію за актом про порушення № 46484 від 21.10.2015 року та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с.41) 17 липня 2020 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що він не перебуває у договірних відносинах з позивачем, тому до нього не може бути щастосовано п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26 липня 1999 р., № 1357. На думку відповідача, докази позивача грунтуються на припущеннях. Позивачем не доведено, що відповідачем використовувалась необлікована електроенергія. Оскільки позов поданий 19 травня 2020 року, тобто через 4,5 років після події, відповідач просить застосувати строк позовної давності. 27 липня 2020 року позивач ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" надіслав до суду відповідь на відзив. Просить задовольнити позов, оскільки 29 січня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ № 752/26539/17, яким постановлено стягнути на користь позивача суму за не обліковану електричнуенергію в розмірі 7 476,37 грн. та судовий збір в розмірі 800 грн., після чого ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2018 р. вказаний судовий наказ скасовано. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариства «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго». Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», номер особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . 21 жовтня 2015 року за адресою [ADDRESS] , в ході обстеження приладу обліку електроенергії представниками позивача було виявлено порушення: пошкодження пломб Держспоживстандарту, заводу виробника (пломби мають сліди механічного впливу - пломби повторно перезатискались). Пломба електропередавальної організації, що знаходиться на клемній кришці розрахункового приладжу обліку пошкоджена, пломба фасадного боксу взагалі не зафіксована в довідці та встановлення лічильника. На підставі виявленого порушення було складено Акт про порушення № 46484 від 21.10.2015 року. Акт підписаний представникам позивача та споживачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 19 Правил розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергіє. Для населення, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію та порушення правил користування електричною енергією. Пунктом 53 Правил передбачено, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться познака про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представника енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. На підставі акта енергопостачальника має право відповідно до Методики визнання обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562, визначити величину не облікованої електричної енергії. Розмір не облікованої електричної енергії розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії та за кількістю днів: з дня останнього контрольного огляду приладу обліку чи технічної перевірки приладу обліку, чи набуття прав власності на об`єкт до моменту усунення порушення, за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується сума за актом порушень, але не більше терміну позовної давності. 05 листопада 2015 року було проведено експертизу лічильника заводський номер № 3281669 типу НІК 2102-04 на показниках 007364 кВт/год., який знятий при складанні акту про порушення № 46484 від 21.10.2015 року. За результатами експертизи лічильник № 3281669 типу ІК 2102-04, дата повірки І квартал 2011, лічильник визнано непридатним до подальшої експлуатації. 02 грудня 2015 року у відповідності до вимог ПКЕЕН, відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення. На засіданні комісії з`явилася споживач [PERSON] на засіданні комісії було виявлено провести розрахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕЕН за період з 22.10.2014 про 21.10.2015рр. Нарахована сума склала 7 476,37 грн. 29 січня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ № 752/26539/17, яким постановлено стягнути з [PERSON] на користь позивача суму за не обліковану електричнуенергію в розмірі 7 476,37 грн. та судовий збір в розмірі 800 грн., після чого ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.03.2018 р. вказаний судовий наказ скасовано. Судом встановлено, що станом на 01 травня 2020 року заборгованість за актами порушень ПКЕЕН № 46484 від 21.10.2015 року споживачем не погашена, незважаючи на вимогу сплатити вказану заборгованість. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" підлягає задоволенню. Разом з тим, у частині 2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України (у редакції чинній на час постановлення судового наказу) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи, що судовий захист позивача на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває позовну давність. Вказане також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постанові № 61-3144св18 від 21 березня 2018 року. Таким чином, суд вважає, що позивач надав належні і допустимі докази про порушення відповідачем правил споживання комунальних послуг і споживання необлікованої електроенергії, за яку він має заборгованість, її не погашає і цю заборгованість належними доказами на спростував, при цьому у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач оскаржував акти про порушення ним ПКЕЕ № 34280 та протокол засідання комісії, складених представниками постачальника послуг та якими зафіксовано порушення відповідачем правил ПКЕЕ та визначено суму боргу внаслідок таких порушень. Крім того, посилання [PERSON] на те, що він не укладав договорів з постачальником послуг ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», а тому, на його думку, він наразі не є споживачем послуг з надання електроенергії і не може відповідати за борги, суд також вважає формальними та безпідставними, оскільки на час виявлення порушень відповідачем ПКЕЕН сам відповідач від отримання електроенергії не відмовлявся, фактично її споживав, погодився на отримання послуги з енергопостачання та її оплату, і такі порушення були виявлені представниками постачальника послуг замісцем його проживання. Крім того факт відсутності підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Посилання відповідача на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності, суд також вважає необґрунтованими, оскільки цей строк перервався через звернення позивача до суду про видачу судового наказу, а тому пред`явлення позову відбулося із дотриманням встановленого законом строку позовної давності. З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2102 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved