Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

02.04.2019 року [PERSON] пред`явила позов до Демешківської сільської ради, і просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно за законом земельну ділянку, заг.площа 1.1426га., цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демешківської сільської ради, Галицького району, яка належала спадкодавцю [PERSON] за її життя. Позивач посилається на ті обставини, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після смерті якої відкрилася спадщина, окрім іншого майна, спадковим майном є земельна ділянка, що розташована на території Демешківської сільської ради Галицького району розміром 1,1426га. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом являється вона на все спадкове майно. Вона звернулася в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті [PERSON] , а відтак вона змушена була звернутися до суду. Бажає оформити свої права на спадкове майно після смерті [PERSON] , яка заповіту не залишила, вона є єдиним спадкоємцем першої черги, на момент смерті матері проживала разом з нею та була зареєстрована разом із нею. Тому просить позовні вимоги задовольнити з викладених в позовній заяві вимог. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, а також у заяві зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги позивача і просить задоволити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач, Демешківська сільська рада в судове засідання представника не направила, однак направила суду листа в якому вказує, що визнає позовні вимоги позивача, [PERSON] і просять справу розглядати у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтв про народження та одруження позивача видно, що [PERSON] є дочкою [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] (а.с.6- 7). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що видане воно на ім`я [PERSON] на підставі рішення сесії Демешківської сільської ради від 28.02.2001 року фактично після смерті власника, якому належить земельна ділянка площею 1,1426га. (а.с.8) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), вартість якої становить 8\~679 грн., що пітверджується копією сертифікату виданого [PERSON] (а.с.9). З довідок №№ 105, 107 від 27.02.2019 року виданих Демешківською сільською радою видно, що заповіт від імені [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована в с [ADDRESS] Галицького району разом із дочкою [PERSON] та зятем, онуками, не посвідчувався (а.с.10-11). Згідно відмови державного нотаріуса Галицької районної державної нотаріальної контори Кіщук Л.І. за № 156/02-19 від 05.03.2019 року вбачається, що спадкоємцям [PERSON] не може бути видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку заг.площею 1,1426 га., що знаходиться на території Демешківської сільської ради, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий після смерті (а.с.12). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР в редакції 1963 року - Час часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -\~день, зазначений в\~статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р. для придбаня спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст. 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року - спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 553, 560, 561 ЦК УРСР в редакції 1963 року України,

Outcome: approved