Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

02.03.2021 року представник [PERSON] адвокат Таганцов Б.А. звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13.02.2019 між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» було підписано заяву про приєднання до публічного договору №APIF000000000043708 на умовах, визначених публічним договором про надання фізичного лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.AK24.com.ua (далі договір). За цим договором лізингодавець передає лізингоодержувачу в лізинг автомобіль згідно специфікації викладеної у додатку №1, строк лізингу 60 місяців. Згідно додатку №2 до договору про надання фінансового лізингу сторонами погоджено графік та суми платежів за договором №APIF000000000043708, а саме після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 26\~600 грн та щомісячно в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 3400 грн та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані із виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць. На виконання умов договору відповідач передав позивачу автомобіль Peugeot 206 №кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Згідно з договором та додатком №2 до договору позивачем вносились платежі на загальну суму 90\~000 грн. Після допущення позивачем в період карантину несплати періодичних платежів відповідач ТОВ «АК Плюс» запропонував оформити купівлю-продаж автомобіля з метою погашення заборгованості позивача перед відповідачем та 05.10.2020 було підписано заяву про приєднання до договору купівлі-продажу №000000160154715 між позивачем та ТОВ «АК Плюс». Згідно з п. 4 заяви сторони погодили, що ціна транспортного засобу становить 111\~000 грн, з яких 89\~000 грн зараховується в рахунок погашення заборгованості. За актом приймання-передання від 05.10.2020 позивач передала автомобіль відповідачу. Зазначає, що договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, не було посвідчено нотаріально, а тому він є нікчемним, а договір купівлі-продажу №000000160154715 є неукладеним, оскільки сторони не дотримались порядку його укладення, у зв`язку із чим у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. Загальна сума сплачених позивачем коштів ТОВ «АК Плюс» становить 90\~000 грн, тоді як автомобіль позивачем було передано відповідачу по акту від 05.10.2020 приймання-передання під час укладання договору купівлі-продажу №000000160154715 від 05.10.2020. Ухвалою суду від 09.03.2020 відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 25.03.2021 від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні в позову в повному обсязі. Вказав, що складовою лізингового платежу за договором є плата за користування предметом лізингу, яка за своєю правовою природою є платою за користування наймачем (позивачем) майном, переданого в лізинг. Зазначив, що плата за користування та збитки складають 100670, 02 грн, позивач просить стягнути 90000 грн, тобто сума грошових коштів, які сплачені позивачем, менша, ніж сума, яку позивач повинен був сплатити за період фактичного користування автомобілем. 26.03.2021 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він вважає, що відзив ТОВ «АК Плюс» є необґрунтованим, так як необхідність відрахування від вказаної суми плати за користування предметом лізингу, збитків за амортизацію і неотриманий прибуток прямо суперечать визначеним законом правовим наслідкам недійсності правочину. Заявлені відповідачем вимоги за своїм змістом є кондикційними, а відтак не можуть бути вирішені у даній справі. Представник позивача в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції 29.03.2021 позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі, зазначив, що документи на підтвердження розміру судових витрат подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, зазначених у відзиві. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.02.2019 між позивачем [PERSON] та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» було підписано заяву про приєднання до публічного договору №APIF000000000043708 на умовах, визначених публічним договором про надання фізичного лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.AK24.com.ua. За статтею 14 особливих умов за цим договором лізингодавець передає лізингоодержувачу в лізинг предмет лізингу та його вартість: автомобіль згідно специфікації викладеної у додатку №1. Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання додатку 2 (графік лізингових платежів) (а.с.6). Підпунктом 14.1.7 договору зазначено, що після прийняття позитивного рішення лізингодавцем про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 26\~600 грн на транзитний рахунок, вказаний в п. 14.1.5 договору. Пунктом 14.3 передбачено, що щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 3400 грн та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані із виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць. Підпунктом 14.6.2 сторонами погоджено, що додаток 2, в якому визначено графік та суми платежів за договором, є невід`мною частиною договору. На виконання умов договору відповідач передав позивачу автомобіль Peugeot 206 №кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, що підтверджується додатком №1 до договору (а.с.7). Згідно з договором та додатком №2 до договору позивачем до жовтня 2020 року вносились платежі на загальну суму 90\~000 грн. Після допущення позивачем в період карантину несплати періодичних платежів відповідач ТОВ «АК Плюс» запропонував оформити купівлю-продаж автомобіля з метою погашення заборгованості позивача перед відповідачем та 05.10.2020 було підписано заяву про приєднання до договору купівлі-продажу №000000160154715 між [PERSON] та ТОВ «АК Плюс» (а.с.9). Згідно з п. 4 даної заяви сторони погодили, що ціна транспортного засобу становить 111\~000 грн та сплачується з урахуванням положень ст. 601 ЦК України, наступним чином: -89\~000 грн зараховується в рахунок погашення заборгованості продавця перед покупцем за публічним договором про надання фінансового лізингу, автомобіля Peugeot 206 №кузова [NUMBER] , як залік зустрічних однорідних вимог продавця та покупця; -21000 грн буде зараховано на рахунок продавця; -1000 грн буде зараховано на рахунок продавця За актом приймання-передання від 05.10.2020 [PERSON] передала автомобіль ТОВ «АК Плюс» (а.с.10). Крім того, власником транспортного засобу Peugeot 206 №кузова [NUMBER] у свідоцтві про його реєстрацію зазначено ТОВ «АК Плюс», жодної перереєстрації права власності на позивача [PERSON] здійснено не було. В судовому засіданні встановлено, що сума 1000 грн, вказана у п. 4 заяви про приєднання до договору купівлі-продажу №000000160154715, була перерахована на рахунок позивача [PERSON] . Вищевказані обставини, згідно положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають як такі, що визнаються сторонами та в суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж,\~Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно з частиною другою\~статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до частини другої\~статті 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Аналіз норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~\~\~статті 628 ЦК України. Відповідно до\~статті 209 ЦК України\~правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Згідно зі\~статтею 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Правовий висновок щодо необхідності укладення договору лізингу (найму транспортного засобу) у нотаріальній формі викладено у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 464/7192/15-ц (провадження № 61-3302св18), від 5 березня 2018 року у справі № 731/45/16-ц (провадження № 61-9325св18), від 26 червня 2018 року у справі № 613/433/16-ц (провадження № 61-2252св18), від 27 червня 2018 року у справі № 641/1721/16-ц (провадження № 61-21929св18) тощо. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що при укладенні спірного договору фінансового лізингу допущено порушення частини першої статті\~220, статті\~799 ЦК України, тобто договір є недійсним, оскільки не було дотримано обов`язкової нотаріальної форми договору і такий висновок відповідач не оспорює. Відповідно до\~статті 216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, у разі застосування реституції за недійсним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю передане за договором майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався. Особливі умови застосування правових наслідків недійсності договору фінансового лізингу або особливі наслідки недійсності договору фінансового лізингу закон не встановлює. Укладений сторонами договір не відповідає вимогам закону щодо форми правочину в частині обов`язкового нотаріального посвідчення, тому на підставі\~статті 216\~ЦК України,\~за відсутності особливостей, визначених законом щодо правових наслідків недійсності відповідного правочину, покладення на лізингоодержувача обов`язку з повернення предмета лізингу лізингодавцю, а на останнього - обов`язку з повернення одержаних за такою угодою платежів, є правильним. Таким чином, лізингодавець повинен повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору у сумі 90 000 грн, а лізингоодержувач - повернути лізингодавцю передане за договором майно, а саме автомобіль Peugeot 206 № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Однак, судом при вирішенні питання наслідків недійсності правочину враховується, що з урахуванням суми у 1000 грн, яку було перераховано на рахунок [PERSON] лізингодавцем, з відповідача слід стягнути на користь позивача 89 000 грн., а оскільки автомобіль Peugeot 206 № кузова [NUMBER] повернутий лізингодавцю, то у [PERSON] відповідного обов`язку не виникає. Крім того, суд звертає увагу на те, що договір купівлі-продажу №000000160154715 був укладений за наслідками невиконання договору лізингу, який є нікчемним, а відтак не може породжувати жодних правових наслідків. При цьому доводи представника відповідача про необхідність відрахування від вказаної суми - 89 000 грн плати за користування предметом лізингу, збитків за амортизацію,\~неотриманий прибуток та збитки до сплати ПДВ прямо суперечать визначеним законом правовим наслідкам недійсності правочину (частина друга\~статті 216 ЦК України). Інші правові наслідки є винятком, що застосовуються виключно у разі неможливості такого повернення, проте в судовому засіданні відповідних обставин не встановлено. Аналогічний висновок, щодо застосування норми права, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, слід враховувати судам, висловлений Верховним Судом у постанові за №522/1470/16-ц від 25.09.2019. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на правові позиції ВС в справі за №288/383/15 від 03.10.2018, так як остання постановлена судом раніше постанови за №522/1470/16-ц від 25.09.2019, а відповідно до роз`яснень ВС при виборі норми права до спірних правовідносин слід враховувати останню по часу правову позицію ВС. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. З ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно з ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про порушення її прав, часткове задоволення позову, суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 897 (вісімсот дев`яносто сім) грн 91 коп з відповідача в дохід держави. Питання щодо розподілу інших судових витрат буде вирішено судом в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial