Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 28.01.2005 року по 18.11.2011 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. За час шлюбу подружжям набуто спільне майно, а саме: квартиру за адресою [ADDRESS], яка була придбана в кредит. Уточнивши позовні вимоги, просила визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частці квартири за кожним. Позивач в судове засідання з'явилася, позов та його обґрунтування підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Пояснила, що приймала участь у сплаті кредиту за квартиру, вона, чоловік та діти там проживали, однак зараз доступу у житло у неї немає, оскільки відповідач змінив замки. Мирову угоду укласти немає можливості. Представник позивача в судове засідання з'явився, позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що квартира була придбана у кредит і на час розгляду справи існує значна заборгованість за кредитом, тому він подав заяву про добровільну реалізацію спірної квартири. Вважає, що в такому випадку поділити її між сторонами не можна. Пояснив, що квартира придбавалася в інтересах сім'ї і для її проживання. В процесі судового розгляду сторони погодились, що вартість спірної квартири на час розгляду справи становить 169 401 грн. 40 коп. Представник третьої особи в судове засідання 30.01.2013 року не з'явилася, подала факсом заяву про розгляд справи за її відсутності. Також просила в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що спірна квартира, яка належить на праві власності [PERSON] і знаходиться в іпотеці банку в порядку забезпечення основного зобов'язання по кредитному договору не може бути предметом розподілу між подружжя. Зазначивши, що, якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. В процесі розгляду справи третя особа ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінена правонаступником ПАТ « Райффайзен Банк Аваль». Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного. Судом встановлено, що з 28.01.2005 року по 18.11.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей (а.с. 5-7). 30.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 60). Право власності на вказана квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 61). 30.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір та договір іпотеки (а.с. 47-59). У силу ч. 3 ст. 61 СК України, ч. 4 ст. 65 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В п. 22 вказаної Постанови зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В процесі судового розгляду сторони погодились, що вартість спірної квартири на час розгляду справи становить 169 401 грн. 40 коп. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина четверта ст. 65 СК України). Таким чином, у результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення проти позову третьої особи, оскільки наявність законодавчо встановленого права іпотекодержавтеля задовольнити забезпечені спірною квартирою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами не має юридичного значення для розгляду справи, не означає, що в судовому порядку не можна поділити спільне майно подружжя шляхом визнання права власності на нього, оскільки право володіння та користування майно, яке знаходиться в іпотеці, не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням ним. Отже, оскільки квартира за адресою [ADDRESS] була придбана за кошти, отримані [PERSON] та [PERSON] в кредит, для потреб сім'ї 30.11.2007 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, то така квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). За таких обставин, вимоги [PERSON] в частині визнання права власності в рівних частках, по 1/2 частці за кожним з подружжя, на квартиру ґрунтуються на вимогах закону, тому підлягають задоволенню. Ураховуючи, що спірна квартира не може бути поділена в натурі відповідно до часток подружжя, тому є підстави для визнання за подружжям права власності на ідеальні частки в квартирі без її реального поділу та залишення спірної квартири у спільній частковій власності сторін, як зазначено у пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Виходячи з викладеного вище, позов слід задовольнити повністю, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири за адресою [ADDRESS] за кожним, залишивши квартиру у спільній частковій власності сторін. В порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1) та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.(а.с. 80). Виходячи з положень ст. 88, 80 ЦПКУ, вартості спірного майна, стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 1464 грн. 60 коп.

Outcome: approved