Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 2/25 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] , та належить померлій на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого 24.01.1967 р. Немирівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №106, право власності на яку зареєстровано 06.05.1968 року Тульчинським міським інвентаризаційним бюро за [PERSON] , в реєстрово-кадастрову книгу №7 за Р. № 304. Заявниця єдина спадкоємиця за законом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців за законом немає. Заповіту немає. [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Немирівської державної нотаріальної контори. Наразі у неї виникла необхідність документально оформити свої спадкові права на вищезазначену частину будинку і вона звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом її було відмовлено. Мотиви відмови в тому, що існує розбіжність у написанні прізвища власника в Договорі купівлі продажу від 24.01.1967р. та прізвища її матері у свідоцтві про смерть, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] ». Нотаріусом роз`яснено, що Державна нотаріальна контора не може внести зміни чи виправлення до Договору купівлі-продажу, у з`язку зі смертю матері, [PERSON] . Тому факт належності матері правовстановлюючого документу - Договору купівлі- продажу, складеного 24.01.1967 року від імені « [PERSON] », згідно якого вона придбала 2/25 частини домоволодіння в [ADDRESS] необхідно встановити в судовому порядку. Як з"ясувалось, у Договорі купівлі-продажу прізвище, ім`я та по батькові власника вказано - « [PERSON] » (українською мовою), на штампі Тульчинського міського інвентаризаційного бюро, проставленого 06.05.1968 року на цьому Договорі купівлі-продажу, прізвище, ім`я та по батькові власника зазначено - « [PERSON] » (російською мовою), а у свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по батькові матері зазначено: « [PERSON] » (українською мовою). Разом з тим, у пенсійному посвідченні № [NUMBER] виданого 25.01.1984 р. Немирівським райсоцзабезом Вінницької області та в Домовій книзі прописки громадян прізвище, ім`я та по батькові матері зазначено - « [PERSON] » (російською мовою), а у посвідченні ветерана праці серії [NUMBER] виданого 12.01.2004 р. Немирівським управлінням праці та соціального захисту населення, прізвище, ім`я та по батькові матері зазначено: « [PERSON] » (українською мовою). Вважає, що вищевказані розбіжності виникли у зв"язку з помилковим перекладом прізвища матері « [PERSON] » з російської на українську мову. До Державного архіву Вінницької області поданий запит Немирівської державної нотаріальної контори № 502/02-14 від 25.06.2021 щодо видачі заявниці дубліката Договору купівлі -продажу від 24.01.1967 р.№106, який на даний час її не видано. Крім того, 22.09.2021 заявниця особисто звернулась до Державного нотаріального архіву Вінницької області із заявою про видачу архівної копії першого примірника вищезазначеного Договору купівлі-продажу, проте відповіді не отримала. Згідно Листа-відповіді Немирівської міської ради від 22.03.2021, відомості щодо прізвища [PERSON] , померлої [INFO] , яке вказано українською мовою у паспортах громадянина СРСР, виданих 05.08.1968 року, 12.08.1981 року та 27.07.2002 року, у реєстрі територіальної громади відсутні. Оскільки має місце розбіжність у написанні прізвища матері у свідоцтві про смерть та в Договорі купівлі-продажу, а організація, яка видала та посвідчила цей документ - Немирівська державна нотаріальна контора, не має можливості внести зміни чи виправлення до нього, у з`язку зі смертю [PERSON] , заявниця позбавлена можливості оформити спадщину. Тому, з метою захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутись до суду з даною заявою про встановлення факту належності її матері правовстановлюючого документа. В судовому засідання заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали, просять їх задовільнити, так як встановлення факту необхідне для оформлення спадщини. Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні дали покази, що добре знайомі з заявником, знали її матір, підтверджують той факт, що правильне прізвище померлої матері заявниці [PERSON] . Представник заінтересованої особи Немирівської міської ради в судове засідання не з"явився, надісла в суд заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованогост. 41 Конституції Українитаст. 321 ЦК Україниправа заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, перешкодою чому є невірне зазначення спадкодавця прізвища ім"я та по-батькові в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved