overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 11.08.2007 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №188. Від шлюбу позивач з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відсутнє почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, підтримки. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову, просила залишити їй прізвище «Волкова». Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №188, що підтверджено свідоцтвом про шлюб 1-НО № 105040 (а.с.8). Від шлюбу позивач з відповідачем мають доньку [PERSON]., що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО №200072 (а.с.7). Спору про поділ майна не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судом встановлено, що відповідач бажає залишити прізвище «Волкова». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у сумі 21000 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 08 червня 2016 року він позичив відповідачу за його проханням гроші у сумі 22000 гривень на потреби останнього, терміном до 30 жовтня 2016 року. На підтвердження отримання коштів відповідач написав власноруч позивачу розписку від 08.06.2016 року про отримання коштів у сумі 22000 гривень та про зобовязання їх повернути до вказаного вище терміну. На день подачі позову відповідач частково повернув борг, перерахувавши на картку позивача 1000 гривень у липні 2016 року, залишок боргу не повернув та ухиляється від зустрічей з позивачем для вирішення питання про виконання ним свого зобов'язання. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього суми боргу, заявленої у позові та підтвердив суду, що дійсно він 08.06.2016 року звернувся до позивача із проханням надати йому у борг 22000 гривень на особисті потреби, для оформлення документів моряка, та зобовязався повернути борг частинами до 30.10.2016 року, про що, у присутності адвоката та свого родича, склав розписку, яку видав позивачу. На виконання свого зобовязання він 04.07.2016 року перерахував 1000 гривень на рахунок позивача, вказаний у розписці. Оскільки він не працевлаштувався, витратив позичені гроші, то не зміг у строк повернути борг. Просив врахувати ці обставини при ухваленні судового рішення. Згідно ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання доньки не надає. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 111692, видане 17.10.2011 виконкомом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 6/. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 4985 від 17.10.2016, [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю /а.с. 7/. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 08 червня 2015 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Ладинської сільської ради Любомльського районну Волинської області, актовий запис №1. Від даного шлюбу дітей у них немає. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2015 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Ладинської сільської ради Любомльського районну Волинської області, актовий запис №1 (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю» встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд дійшов висновку, що шлюб слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати у справі залишаються за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 листопада 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO], який наразі є повнолітнім та навчається у вищому навчальному закладі м. Львів. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили 20 жовтня 2016 року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони одружились 15 листопада 1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження виконкомом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 21 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з сімейними обставинами. Шлюбні відносини між сторонами припинені у жовтні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 серпня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO], який наразі є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, що призвело до втрати почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинили на початку вересня 2015 року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 серпня 1995 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 298 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON], який наразі досяг повноліття (а.с. 5). Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені на початку вересня 2015 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 29 грудня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO], якого вона виховує самостійно. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у квітні 2016 року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 грудня 2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 518 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 11). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 12). Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, зловживання відповідачем спиртними напоями, у зв'язку з чим постійно виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в квітні 2016 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що у 2010 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через зловживання відповідачем алкоголем, внаслідок чого постійно виникали сварки. Шлюбні відносини припинили, проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинили 25 жовтня 2016 року та з того часу спільного господарства не ведуть та проживають окремо (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~04 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 05 серпня 2010 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкоголем, внаслідок чого постійно виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 25 жовтня 2016 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з січня 2016 року, мешкають окремо. В шлюбі мають малолітню доньку. Позивач, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 21). Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а.с. 18). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 203446, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 6). Як видно з копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 441797, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини сторони не підтримують з січня 2016 року, проживають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved