Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

01.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на організацію робіт із виготовлення габаритних елементів біореактора, за яким в якості передоплати [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 90 000 грн. При цьому [PERSON] зобов'язався роботи (послуги) за 30 робочих днів з моменту отримання грошових коштів. Позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 90 000 грн., чим виконав в повному обсязі взятий на себе обов'язок в частині оплати послуг, проте відповідач у зазначений строк не виконав свої зобов'язання із організації робіт по виготовленню габаритних елементів біореактора. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе за договором зобов'язань, позивач просить стягнути з нього попередньо сплачені грошові кошти в сумі 90 000 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.08.2014 року [PERSON] отримано від [PERSON] замовлення на організацію робіт з виготовлення габаритних елементів біореактора, за яким в якості передоплати [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 90 000 грн., що підтверджується розпискою від 13.08.2014 року. Згідно даної розписки [PERSON] зобов'язувався виконати замовлення протягом 30 робочих днів з моменту отримання грошових коштів, тобто з 13.08.2014 року. Факт укладення договору про надання послуг з організації робіт з виготовлення габаритних елементів біореактора та його умови підтверджуються письмовою розпискою, яку відповідач написав власноруч. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 13.08.2014 року відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання з організації робіт з виготовлення габаритних елементів біореактора із терміном виконання у 30 робочих днів. На виконання вказаного замовлення [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 90 000 грн., проте до виконання даних зобов'язань за договором не приступив. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Беручи до уваги, що відповідач доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів наявності обставин, що тягнуть за собою звільнення від виконання зобов'язань, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 90 000 (дев'яносто тисяч) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 900 грн., що підтверджується квитанцією від 01.08.2017 року. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved