Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

01.02.2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що до 08.02.2017 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] Зазначає, що дитина проживає разом з нею та повністю перебуває на її утримані. Відповідач не бере участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, морально та матеріально не підтримує доньку, не цікавиться її здоров'ям та успіхами у навчанні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини просить позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою від 19.02.2018 року у справі відкрито провадження. Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомив та не подав до суду відзив на позовну заяву. Представник третьої особи Органу опіка та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, від його представника Дрозди Г.М. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 15.07.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2017 року розірвано (а.с. 4). Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с. 6). Дитина проживає з матір'ю, про що свідчить акт ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 29.05.2017 року (а.с. 7). Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, коли той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України). При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з довідкою, наданою дошкільним навчальним закладом №130 від 27.09.2017 року №48, [PERSON] відвідує даний заклад з 27.08.2014 року. За час перебування в дитячому садку дитиною займалися мама, бабуся і дідусь. Дитину в садочок приводять охайною, чистою, із спокійним настроєм. Мама приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її життям у дитячому садку, вчасно приводить та забирає додому. Батько в дитячий садочок не з'являється, вихованням дочки не цікавиться, з вихователями не спілкується, не був присутнім ані на святах, ані на батьківських зборах (а.с. 8). Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2017 р. №375 визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні відповідача [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], зокрема, встановлено час зустрічей останніх (а.с. 10). Проте, як вбачається з ряду актів, складених сусідами за місцем проживання позивача, за період з 29.06.2017 р. по 26.10.2017 р. відповідач доньку у визначені дні та години відвідував лише один раз 01.10.2017 р., їх зустріч тривала 10 хв. (а.с. 11-27). Згідно з довідкою Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів від 27.02.2017 року №6954, [PERSON] не отримувала аліментів за виконавчим листом №464/68/17, виданим Сихівським районним судом м.Львова 16.05.2017 р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 03.01.2017 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с. 45). Відповідно до розрахунку, вказана заборгованість за період з 03.01.2017 року по 01.03.2018 року складає 21 000 грн. (а.с. 46). Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини стверджується також висновком Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.12.2017 року №35 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], оскільки він самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не забезпечує останню (а.с. 9). З огляду на те, що [PERSON] не виконує покладені на нього батьківські обов'язки щодо своєї неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно такої. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved