Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

01 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2013 року він купив зазначену квартиру у відповідача, яка після продажу квартири виїхала з неї, проте залишилася зареєстрованою у квартирі. Реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує його права як власників квартири, тому позивач звернув до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала, заперечень на позов не надала. Виклик відповідачу було надіслано на адресу, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, який повернувся до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Нецвітай О.В. 17.05.2013 року за реєстром № 1120. Право власності зареєстровано належним чином 17.05.2013 року (а.с. 7-8). Згідно довідки ПП «Ромалекс» від 25.03.2012 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та його дочка [PERSON] з 29.04.2014 року, його дружина [PERSON] з 10.08.2013 року, [PERSON] з 20.04.1983 року як колишній власник квартири (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема, жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу України. У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки право користування квартирою [PERSON] є складовим змісту її права власності на цю квартиру, то припинення її права власності на квартиру припиняє в тому числі право користування цією квартирою. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved