overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернувся в суд з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 17 січня 2006 року померла його мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем за заповітом якого є він [PERSON] та його брати [PERSON], [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви. Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строків для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску строку звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що він вступив у фактичне управління спадщиною, похоронив матір, розпорядився її речами і вважав, що ці дії прирівнюються до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с. 26, 28). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що 17 січня 2006 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO], спадкоємцями за заповітом якої є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], (а.с.6,9). [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] не прийняли і на неї не претендують, про що подали відповідні заяви (а.с.11,12). [PERSON] вступив у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернувся в суд з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 25 жовтня 2006 року помер його батько [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, спадкоємцем за законом якого є він [PERSON] Державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строків для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску строку звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що він вступив у фактичне управління спадщиною, похоронив батька, розпорядився його речами і вважав, що ці дії прирівнюються до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с. 31, 33). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в суд не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 30), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Неявка третьої особи не є перешкодою в розгляді справи. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO] (а.с.6, 10), спадкоємцем за законом якого є [PERSON] (а.с. 8-9, 11), який вступив у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернувся в суд з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 03.01.2011 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі із земельної частки паю, спадкоємцем якого за заповітом є він [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено через пропуск строків для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску строку звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що він не знав про існування заповіту на свою користь до червня 2014 року, тоді ж вступив у фактичне управління спадщиною і вважав, що ці дії прирівнюються до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини шість місяців. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с.12,13). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 03 січня 2011 року померла [PERSON], яка по день смерті була зареєстрована в [INFO] (а.с. 4), спадкоємцем по заповіту якої є [PERSON] (а.с.5), який вступив у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, просив розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачем ( [PERSON]А.) , зареєстрований 02.04.1983 році Виконавчим комітетом Каширівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 01, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин у серпні 2016 р. і з того часу вони мешкають окремо. Позивач у судове засідання не зявилася , однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності оскільки збереження шлюбу не можливе, у серпні 2016 року у них припинилися шлюбні відносини і з того часу вони мешкають окремо. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №167. Мотивуючи позовну заяву вказав, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Під час подружнього життя сторони гарної та дружньої родини не створили, втратили кохання та повагу одне до одного. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Однією сім`єю сторони не проживають півтора роки. Примирення не можливе, дитина залишиться проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.09.2011 року, відповідач змінила прізвище на «Герман» (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] третьої особи - Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У заяві позивачем було зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], але ніякої матеріальної допомоги батько дитині не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила суд позбавити відповідача батьківських прав, посилаючись на положення ст. 164 Сімейного Кодексу України та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 6400 грн. з усіх видів заробітку відповідача 01.01.2016 і до повноліття дітей. В судове засідання представник позивача не зявтився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [PERSON] є батьком по відношенню до дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO].. З серпня 2016 року батько жодного дня не займався вихованням дітей та утриманням, не цікавиться життям дітей. Виконання батьком, [PERSON] батьківських обов'язків стосовно дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини виконкому Миколаївської міської ради, яке відбулось 04.04.2017 року. Вивчивши документи, комісія дійшла висновку, що батько порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, яка зобов'язує його виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], по відношенню до дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], на підтвердження суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 18.04.2017 року №788/02.02.01-22/22/14/17 Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 11.07.2003 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 156. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 11.07.2003 р. відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 156, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.07.2003 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечить інтересам позивача, примирення є неможливим, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 12.08.2006 року міським відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис №290. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.08.2006 року міським відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис №290, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 020381 від 12.08.2010 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 23.11.1996 року між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просила повернути дошлюбне прізвище «Дорошенко». Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з 01.01.2017 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не мають. Від сумісного проживання мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, на примирення категорично не згода. Відповідач позов визнав, з розірванням шлюбу погодився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 23 листопада 1996 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №688. Подружжя має повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з 01 січня 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved