overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Павлівської сільської ради площею 1,54 га та майновий пай розміром 1941 грн. в пайовому фонді СТОВ "Павлівське", с. Павлівка, Крижопільського району Вінницької області. Вказала, що [INFO] в с. Павлівка, Крижопільського району Вінницької області померла її тітка чоловіка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на час смерті майно і позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом на вказане майно спадкодавця, інших спадкоємців немає. Для оформлення спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Крижопільського району. Однак оформити нотаріально своє право на спадщину після смерті тітки вона не може в зв'язку з тим, що оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що в Крижопільській районній газеті "Сільські новини" № 99 (9916) від 26.12.2014 року опубліковано оголошення про його недійсність, тому нотаріусом їй було рекомендовано вирішувати дане питання в судовому порядку, про що нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 239/02-31 від 30.04.2015 року. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню як такий, що доведений свідоцтвом про смерть, довідками сільської ради, витягом Держземагенства у Крижопільському районі, довідкою Крижопільської ДНК, постановою приватного нотаріуса, копією державного акта на право власності на земельну ділянку, копією свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), обґрунтований ст.ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1234, 1262, 1268, 1270, 1277 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 2,50 умовних кадастрових га на території Гарячківської сільської ради. Вказала, що [INFO] в с. Гарячківка, Крижопільського району Вінницької області померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на час смерті майно і вона є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців немає. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, позивач фактично прийняла спадщину, проживаючи на час смерті сестри разом із нею і вступивши у володіння та управління спадковим майном. Для оформлення вказаної спадщини [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Крижопільського району. Однак оформити нотаріально своє право на спадщину після смерті сестри вона не може в зв'язку з тим, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) втрачено, про що в Крижопільській районній газеті "Сільські новини" № 18 (9933) від 03 березня 2014 року опубліковано оголошення про його недійсність, тому нотаріусом їй було рекомендовано вирішувати дане питання в судовому порядку, про що нотаріусом була видана відповідна довідка № 229/01-16 від 29.04.2015 року. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконкому Гарячківської сільської ради від 01.04.2015 року № 274, то вона є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON]. Однак, в зв'язку з відсутністю оригіналу сертифіката на земельну частку (пай) не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Позивач в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню як такий, що доведений свідоцтвом про смерть, довідками сільської ради, копією сертифіката на право на земельну частку (пай), витягом Держземагенства у Крижопільському районі, довідкою Крижопільської ДНК, довідкою приватного нотаріуса, оголошенням в районній газеті "Сільські новини", обґрунтований ст.ст. 328, 1216-1218, 1220-1223, 1234, 1261, 1264, 1268, 1270, 1277 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Скаржник подав до суду 15.08.2016 року скаргу на дії державного виконавця. В обґрунтування зазначає, що на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва знаходився виконавчий лист N 2-2106/14, виданий 01.07.2015 року Оболонським районним судом м. Києва, яким зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, [PERSON]. [INFO]. 24.09.2015 року у зв'язку з невиконанням боржницею рішення суду старшим державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем винесено постанову про накладення на неї штрафу. Скаржник неодноразово, а саме 06.08.2015 року та 13.08.2015 року, звертався до ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про повторне не виконання рішення суду, але старший державний виконавець Яковенко В.А., в порушення вимог ч. 2ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження", не наклав на [PERSON] штраф у подвійному розмірі за повторне невиконання рішення суду та не звернувся з поданням до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. 12.02.2016 року ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з виконанням рішення суду. [PERSON] зазначає що одноразове накладення штрафу на [PERSON] не є виконанням рішення суду. Вищезазначена постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, оскільки не відповідає положенням Закону України "Про виконавче провадження" і державний виконавець не вчинив усіх необхідних дій для закриття виконавчого провадження, що, в свою чергу, позбавляє позивача права на виконання рішення суду та завдає йому матеріальну шкоду. Підсумовуючи вищевикладене, скаржник

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Слов'яносербське РТМО звернулось до суду з даною заявою посилаючись на ту обставину, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра Слов'яносербського РТМО з діагнозом: шизофренія, епізодична, параноідна форма, дефектний стан. Внаслідок тяжкого психічного захворювання він не може повністю осмислити значення своїх дій, керувати ними. Він ухиляється від нагляду за ним лікаря-психіатра, а також від отримання психіатричної допомоги. В зв'язку з тим, що захворювання [PERSON] обумовлює громадську небезпеку, а він ухиляється від надання йому психіатричної допомоги заявник просить суд винести рішення яким призначити йому амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без згоди хворого. В судовому засіданні представник заявника позов підтримала. Представник хворого [PERSON] з заявою згоден, просив застосувати відносно його сина [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без згоди хворого. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, представника хворого, думку прокурора, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" "Амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника уразі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду". В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає на психічне захворювання та має діагноз: шизофренія, епізодична, параноідна форма, дефектний стан. Внаслідок психічного захворювання він не може повністю усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Він ухиляється від нагляду за ним лікаря-психіатра, а також від отримання психіатричної допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Спрямованою до суду заявою [PERSON] просить суд винести рішення, яким встановити факт, що має для її підопічної [PERSON] юридичне значення, а саме факт того, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області її було визнано недієздатною, адже, як вказує, у зазначеному судовому акті її ім'я по батькові фігурує як "[PERSON]", а після отримання нового свідоцтва про народження та паспорта її ім'я по батькові було змінено на "[PERSON]". В обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту заявник вказує, що такий факт необхідний для реалізації пенсійних прав [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, проте спрямували до суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Заявник заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення даної заяви. За таких обставин суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність сторін. Суд проаналізував матеріали справи встановив наступні факти. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року визнано недієздатною [PERSON], [INFO], та призначено над нею опікуном її сестру [PERSON], тобто заявника у даній справі (а.с.6). Іншим рішенням цього суду від 27 травня 2011 року (а.с.7) встановлено юридичний факт, що померлий [INFO] [PERSON] є батьком [PERSON], яка є інвалідом з дитинства (а.с.4-5). Згідно свідоцтва про народження та копії паспорта підопічна заявника є [PERSON] (а.с.8-9). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Аналіз зазначених норм та вищевказаних обставин, приводить до висновку, що заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником, а також, суд враховує те, що іншим шляхом усунути описані вище розбіжності неможливо, що позбавляє підопічну заявника реалізувати свої соціальні права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Старокостянтинівське міське підприємство по експлуатації теплового господарства "Тепловик" в березні 2016 року звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 5709,23 грн. боргу за надані послуги по теплопостачанню, посилаючись на те, що відповідач є власником [ADDRESS] і станом на 01 березня 2016 р. заборгував 5709,23 грн. за надані послуги по теплопостачанню. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником [ADDRESS] і станом на 01 березня 2016 р. заборгував 5709,23 грн. за надані послуги по теплопостачанню. Дані обставини підтверджуються даними довідки Старокостянтинівського БТІ ОР №4 від 14.01.2015р., даними розрахунку заборгованості за надані послуги; даними договору про реструктуризацію заборгованості за надані послуги №1375 від 27.11.2009р. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Відповідно до ст.525 ЦК України: одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню і слід стягнути з [PERSON] на користь КП «Тепловик» 5709,23 грн. боргу за надані послуги по теплопостачанню. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Приазовського районного управління юстиції Запорізької області звернувся до суду із заявою, в якій просить роз'яснити рішення суду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про щомісячне відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, стосовно кінцевого строку для даного виду стягнення, на підставі якого 14.02.2012 року виданий виконавчий лист № 2-17/2012. В обґрунтування вимог заявник зазначив, що із виконавчого листа, в якому зазначена резолютивна частина вказаного рішення є не зрозумілим закінчення права на отримання відшкодування, тобто кінцевого строку для даного виду стягнення. Особи, які брали участь у справі і державний виконавець в судове засідання не прибули, що відповідно до ч.3 ст. 221 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про роз'яснення рішення суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Приазовським районним судом 10 січня 2012 року винесене рішення у справі № 2-17/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення суми щомісячного відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. В резулятивній частині рішення вказано: "Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму втраченого заробітку у розмірі 502 (п'ятсот дві) гривні 00 копійок щомісячно, починаючи з 01 грудня 2011року. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму втраченого заробітку у розмірі 536 (п'ятсот тридцять шість) гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з 01 січня 2012 року." У виконавчому листі, виданому 14 лютого 2012 року на підставі рішення, викладена резулятивна його частина таким чином: "Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму втраченого заробітку у розмірі 502 гривні 00 копійок щомісячно, починаючи з 01 грудня 2011року та 536 гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з 01 січня 2012 року до закінчення права на отримання відшкодування". На думку суду необхідно роз'яснити, що стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сум втраченого заробітку повинні здійснюватися щомісячно починаючи з 01 грудня 2011року і до 01 січня 2012 року у розмірі 502 гривні 00 копійок, та починаючи з 01 січня 2012 року і безстроково - у розмірі 536 гривень 50 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області (далі відділ ДВС) Бондарук М.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань покладених на нього вироком Полонського районного суду від 08.05.2014 року. В обґрунтування подання державний виконавець зазначав, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] 99 166 грн. моральної шкоди, про те боржник вимоги виконавчого документа не виконує, майна, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем виявлено не було, тому [PERSON] слід обмежити у праві виїзду за межі України. В судове засідання державний виконавець не з'явився, подав заяву про розгляд подання у його відсутності. Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає із наступних міркувань. Згідно ч.1, п.18 ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходи примусового виконання рішень, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є випадок, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з подання державного виконавця, на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває зазначене вище виконавче провадження. Однак, державним виконавцем не надано доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов'язань. Також суд зазначає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, не за сам факт невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від цього, про що доказів держаним виконавцем не надано, а відтак підстави для обмеження [PERSON] права на виїзд за кордон - відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Стецюк - [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 травня 2014 року у відділі ДРАЦС по м. Кам"янець-Подільському реєстраційної служби Кам"янець- Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області , актовий запис № 301. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними не було взаєморозуміння , поваги , не могли знайти спільної мови при вирішенні сімейних проблем, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя. На протязі шести останніх місяців не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Примирення , спроби налагодити подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним , оскільки суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини , тому просить позов задовольнити і справу слухати у її відсутності . Відповідач в судовому засіданні позов визнав , проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне : Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Згідно ст. 55 СК України подружжя зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Сторони зареєстрували шлюб 30 травня 2014 року у відділі ДРАЦС по м. Кам"янець-Подільському реєстраційної служби Кам"янець- Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області , актовий запис № 301, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх шести місяців сторони не піклуються про побудову сімейних відносин, не дбають про спільне матеріальне забезпечення сімї, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, так як він існує формально, миритися з відповідачем не бажає, оскільки за час окремого проживання стали чужими людьми, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини , що має істотне значення . Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин, а саме, що за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , являлася матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті свого чоловіка [PERSON] , до складу якої входять права на спадщину після смерті його матері [PERSON] . У зв`язку з тим, що у різних документах ім`я матері чоловіка написано по різному, вона не можуть в позасудовому порядку підтвердити факт родинних відносин. В судове засідання: - заявник [PERSON] не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує; - представник Любецької селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області не з`явився, просив справу розглядати у його відсутність, проти задоволення даного фату не заперечує. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що: - [PERSON] являвся чоловіком позивача по справі, що вбачається із свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ); - відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] в с. Пищики Ріпкинського району Чернігівської області, його батьками на російській мові вказані « [PERSON] » та « [PERSON] »; - [PERSON] ( [INFO] ) помер [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ); - [PERSON] померла [INFO] . Пищики, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ; - [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , на день смерті та на протязі шести місяців за даною адресою проживали та були зареєстровані чоловік [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] , що вбачається з довідки Малинівського старостинського округу Любецької селищної ради від 20.11.2019 року №351. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частини 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінка суду. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження чоловіка заявниці ім`я матері помилково зазначено прізвище " [PERSON] ", хоча правильним є " [PERSON] ", що пов`язано з особливостями перекладу прізвища з російської мови на українську конкретними посадовими особами, зважаючи на те, що метою встановлення даного факту є усунення перешкод заявниці у оформленні права на спадщину, суд знаходить, що слід заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved