Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

01.05.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, сформованим за допомогою системи «Електронний суд», відповідно до якого прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної дитини малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення суду від 30.01.2019 року шлюб між ними було розірвано; після розірвання шлюбу дитина проживає з нею. Позивач вказувала, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Ухвалою суду від 12.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом всіх учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання 06.07.2020 року не з`явилась, у заяві від 02.06.2020 року прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання 06.07.2020 року надав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових документів, на підтвердження того факту, що він не ухиляється від сплати аліментів та добровільно надає матеріальну допомогу дитині. Будь-яких заяв від останнього про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило; відзив на позов відповідач [PERSON] не надавав. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, ухваливши заочне рішення у справі, про що постановити ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року, який між ними було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.01.2019 року, що набрало законної сили 28.02.2019 року. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №725. Встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю (позивачем у справі), що не заперечувалось відповідачем. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримання дітей покладаються на обох з батьків, не залежно перебувають вони у шлюбі чи ні. Відповідачем надано письмові докази на підтвердження надання добровільної допомоги на утримання дитини, серед іншого надано квитанції про сплату аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Слід зазначити, що документи, які засвідчують згоду матері на виїзд дитини за кордон із батьком та оплата останнім туристичних послуг не є аліментами на утримання дитини, а можуть відноситися до додаткових витрат на дитину. Аліментні платежі на утримання дитини мають сплачуватися щомісячно платником аліментів. Сплата періодичних платежів не позбавляє права того із батьків, з яким проживає дитина, вимагати аліменти у судовому порядку у розмірі, у якому він вважає необхідним та достатнім для належного забезпечення утримання дитини. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі\~змісту \~ч.\~2\~ст.\~182\~цього ж\~кодексу розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, викладених\~\~в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~№ 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе призначити до стягнення аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Частиною 6 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачем судовий збір не сплачувався з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період пред`явлення позову до суду, що становить 840,80 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved