Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що 24.06.2015 року, розпорядженням голови районної державної адміністрації № р-261/0/328-25, [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з тим, що мати неповнолітньої - [PERSON], перебувала в місцях позбавлення волі (Ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.11.2014 року по справі 183/8320/13-к), а батько - [PERSON], записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На підставі вказаного, розпорядженням голови районної державної адміністрації № р-395/0/328-15 від 14.09.2015 року було встановлено опікунство над малолітньою дитиною [PERSON], а позивача - [PERSON], було призначено опікуном. З 26.03.2015 року по 24.03.2017 року мати дитини відбувала покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби. Увесь цей час позивач виховувала дитину сама, піклувалася про її здоров'я, психічний стан, духовний і фізичний розвиток, забезпечувала її догляд та лікування, створила належні побутові умови та умови для здобуття повної середньої освіти. Після звільнення з місця позбавлення волі, Відповідач, на думку Позивача, самоусунулася від виховання доньки, свідомо відмовилась від виконання своїх батьківських обов'язків, не мала постійного місця проживання, зловживала спиртними напоями, своєю дитиною зовсім не опікувалася, не цікавилась про її місце перебування, не піклувалася про її фізичний стан, не цікавилась навчанням, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, зовсім не спілкувалася з донькою тощо. На сьогоднішній день Відповідач вдруге перебуває в місцях позбавлення волі згідно з Вироком Новомосковського міськрайонного суду від 19.06.2018 року по справі 183/6214/17. Таким чином, позивач вважає, що така поведінка матері, відсутність материнського тепла та піклування, байдужість до своє доньки, травмують дитину і негативно впливають на її психоемоційний стан, у зв'язку з чим просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 01 листопада 2018 року відкрите провадження у справі. За результатами підготовчого провадження відповідною ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з'явилась, на момент розгляду справи була відправлена до виправної колонії (ВК-44) для подальшого відбування покарання, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. Представники третіх осіб, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник Служби у справах дітей Перещепинської міської ради надав заяву про розгляд справи без її участі, а також було надано висновок. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.9), його матір'ю значиться відповідач по справі. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про обов'язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], навчається в Перещепинській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2, що підтверджується Характеристикою вих. № б/н (а.с.16). Дитина характеризується за місцем навчання як працелюбна, але не завжди старанна і уважна, комунікабельна, сумлінна, має дружні стосунки з однолітками. За вказаною у характеристиці інформацією, опікун приділяє увагу навчанню та вихованню дитини, піклується про її здоров'я та зовнішній вигляд, цікавиться її успіхами, відвідує батьківські збори. Мати, в свою чергу, не цікавиться шкільним житям дитини, школу жодного разу не відвідала. Відповідно до Акту перевірки житлових умов заявника від 21.02.2018 року, виданого Перещепинською міською радою (а.с. 12), у трикімнатній квартирі по [ADDRESS] проживають: опікун [PERSON] та підопічна дитина [PERSON]. Вказане підтверджується і Довідкою виконкому Перещепинської міської ради за вих. № 547 від 21.02.2018 року (а.с. 13). В Акті обстеження житлово-побутових умов проживання від 15.05.2018 року (а.с.9) комісією підтверджено, що загрози життю та здоров'ю дитини немає. В матеріалах справи міститься інформаційна довідка лікаря [PERSON] Перещепинської амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с. 17), де зазначається, що опікун постійно здійснює контроль та медичний нагляд за здоров'ям дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Органом опіки та піклування виконкому Перещепинської міської ради було надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки остання участі у житті та вихованні дитини не приймає, характеризується негативно (а.с. 41). Окрім цього, комісією було обстежено умови проживання дитини, що підтверджується Актом обстеження умов проживання (а.с. 43). Було встановлено, що в квартирі створені всі необхідні умови для проживання та виховання підопічної дитини [PERSON]. Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що всі обов'язки, визначені ст. 150 СК України, виконує позивач, відповідач свідомо ухилявся й ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, а сама дитини знаходиться під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю [PERSON]. Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). А тому суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як матері, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача понесені ним, документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved