Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

У листопаді 2016 року \~ до суду звернулася\~ [PERSON], зазначаючи, що\~ їй належить земельна ділянки площею 4,325 га, кадастровий номер 3221685200:02:007:0011, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області. 10.07.2015 року між нею\~ та фермерським господарством [PERSON] «Відродження» укладено договір оренди землі\~ який зареєстрований 07.11.2015 року. Позивач зазначає, що не підписувала із відповідачем договір оренди землі та акт приймання-передачі земельної ділянки. Влітку 2016 року вона дізналася, що належна їй земельна ділянка перебуває в оренді ФГ Скиби [PERSON] « Відродження». Позивач, посилаючись на ст.ст. 15, 16, 202, 203, 205, 207, 208, 215, 216, 218, 236, 546, 547, 553 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 118-120, 123, 124 ЦПК України (2004 року) просила суд визнати недійсним договір оренди землі , укладений між Фермерським господарством [PERSON] « Відродження» та [PERSON] 10 липня 2015 року, який зареєстровано 07.11.2015 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області, щодо земельної ділянки площею 4,325 га, кадастровий номер 3221685200:02:007:0011, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі укладений між Фермерським господарством [PERSON] «Відродження» та [PERSON] 10 липня 2015 року, який зареєстрований 07.11.2015 року державним реєстратором Державної реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції Київської області, щодо земельної ділянки площею 4,325 га, кадастровий номер 3221685200:02:007:0011, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області. Стягнути із відповідача судові витрати. Справа надійшла до суду 04.11.2016 року, відкрито провадження у справі 08.11.2016 року, тобто до набрання чинності Закону України №2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року (надалі Закону №2147-VІІІ),\~ тому відповідно до п. 9 розділу ХІІІ „Перехідні положення\~\~ ЦПК України, \~справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 23.05.2017 року призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. 04.01.2018 року ухвалу суду про призначення судово-почеркознавчої експертизи повторно направлено для виконання до експертної установи -- Науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 12.06.2018 року справа повернулася до суду справа з висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 04.06.2018 року. 03.06.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про поновлення провадження у справі. 19.06.2018 року судом було поновлено провадження по справі та продовжено судовий розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання на 03.07.2018 року. В \~судове\~ засідання\~\~позивач\~ та\~її представник\~не зявилися,\~на адресу\~суду 03.07.2018\~року \~надійшла заява\~представника позивача,\~якою він\~просить суд\~розгляд справи\~провести без\~його участі\~та участі\~позивача.\~Підтримує\~ позовні\~вимоги та\~просить суд\~позов задовольнити.\~Одночасно просить\~суд стягнути \~судові витрати:\~ судовий\~збір в\~розмірі -\~ 551,20\~грн.,\~ витрати\~на проведення\~судової експертизи\~в розмірі\~5863,00\~грн.,\~всього 6414,20\~грн.( а.с.126-127 ). Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений судом про місце та час його проведення. Своєю письмовою заявою представник відповідача просить суд розгляд справи провести\~ судовий розгляд без її участі та прийняти рішення на власний розсуд ( а.с. 123). Відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України\~ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд , ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги\~ позиції представників позивача, відповідача викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду\~ та\~ дослідивши матеріали справи\~\~ вважає, що позов підлягає\~ задоволенню. \~ \~ \~ \~ Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи\~ встановлено, що позивачу [PERSON] належить земельна ділянки площею 4,325 га, кадастровий номер 3221685200:02:007:0011 цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ожегівської сільської ради Володарського району Київської області, що стверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.8). 10.07.2015 року між позивачем\~ та фермерським господарством [PERSON] «Відродження» укладено договір оренди землі\~ ( а.с. 6-7). Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вказує, що названий договір належним чином зареєстрований, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2015 року (а.с.5) . Позивач у своїй позовній заяві\~ вказала, що вона не підписувала із відповідачем договір оренди землі та акт приймання-передачі земельної ділянки. Влітку 2016 року вона дізналася, що належна їй земельна ділянка перебуває в оренді ФГ Скиби [PERSON] « Відродження». Зазначаючи, що вона не підписувала договір оренди землі, згоди та повноважень на його укладення і підписання іншим особам вона не надавала, а відтак позивач вважає, що укладення та реєстрація договору оренди землі відбулося поза її волевиявленням. На ствердження\~ даних обставин \~представником позивача було заявлено\~ відповідне\~ клопотання та судом\~ призначено судово-почеркознавчу експертизу. Висновок експерта за результатами почеркознавчої експертизи від 04.06.2018 року № 4441:4443/18-32 (а.с. 112-120), вказує: що « 1. Підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 10 липня 2015 року, який був укладений між [PERSON] та Фермерським господарством [PERSON] « Відродження» в графі « Орендодавець», виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. 2. Підпис від імені [PERSON] в графі « Орендодавець» в договорі оренди землі від 10 липня 2015 року, який був укладений між [PERSON] та Фермерським господарством [PERSON] « Відродження», виконаний не [PERSON], а іншою особою». Вирішуючи спір по суті,\~ суд виходить із наступних міркувань. Так, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України\~проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та\~Земельного кодексів України. Ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів\~статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі\~\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.\~6 Закону України «Про оренду землі»\~орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно\~ст.13 вказаного закону України\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Ст.\~17 Закону України «Про оренду землі»\~передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст.\~18 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст.\~207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Частиною 1 ст.203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 статті\~215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень\~ст. 203 Цивільного кодексу України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~та ч. 3\~ст. 152 ЗК України). Частина 1\~ст. 27 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Позовна вимога про скасування державної реєстрації договору оренди на вищевказану земельну ділянку є похідною від позовної вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, оскільки підставою виникнення іншого речового права та винесення вказаного рішення був оспорюваний договір оренди землі. Відповідно до ч. 1\~ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі викладеного, суд вважає, що зазначена позовна вимога\~\~також підлягає задоволенню. Подавши свої докази, сторона позивача реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов'язок із доказування, оскільки\~ст. 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.\~43,\~49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Підсумовуючи вище\~ викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які було досліджено, право власності\~ [PERSON] на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки договір оренди\~ землі укладений 10.07.2015 року , зареєстрований 07.11.2015 року не можливо вважати вчиненим, отже,\~ позивач не проявила своєї волі та не надала згоди на укладення договору оренди землі та передачі належної їй земельної ділянки, тобто була відсутня її воля та бажання на вчинення\~ вказаного правочину. За наведених вище підстав, суд прийшов до висновку, що\~ вимоги позивача\~ базуються на законі, є обґрунтованими, та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до\~п.1\~ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України\~\~ судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~ у разі задоволення позову покладаються - на відповідача. При таких обставинах судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача, виходячи із наступних розрахунків: - судовий збір в розмірі - 551,20 грн; - витрати на проведення судової експертизи в розмірі 5863,00 грн.; всього\~ стягнути\~з відповідача\~на користь позивача судові витрати в сумі - 6414, 20 грн.

Outcome: approved