Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

02.04.2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 101 по вул. Доватора в м. Жмеринка Вінницької області у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що відповідно до договору дарування [PERSON] є власником вказаного житлового приміщення. Відповідач [PERSON], яка була колишньою дружиною її двоюрідного брата, є зареєстрованою у даному будинку, але з часу розірвання шлюбу з її братом, протягом останніх двох років там не проживає. У зв'язку із тим, що вона бажає розпорядитися належним їй будинком наявність реєстрації у ній відповідача перешкоджає реалізації цього права. Добровільно відповідач із реєстрації у будинку відповідач не знімається оскільки між ними припинені будь - які відносини і на даний час взагалі невідоме її місце проживання чи перебування. Домовленості між ними щодо збереження за нею права користування житлом у разі її відсутності між ними немає. Таким чином відповідач порушує її права власності на житлове приміщення. 17.04.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.15). Позивач в поданій позовні заяві просила справу розглянути у її відсутність позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідачу [PERSON] було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с.17). На адресу повернувся конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.18). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про розгляд її справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслала. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору дарування від 28.08.2001 року, [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими будівлями [ADDRESS] (а.с.7); право власності [PERSON] зареєстровано 29.08.2005 року у Жмеринському відділі КП «ВООБТІ» за реєстровим номером 3022 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21.04.2003 року, після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5) Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Жмеринським міським управлінням юстиції Вінницької області, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Клепко» (а.с.6). Отже до 21.04.2003 року позивач [PERSON] мала прізвище [PERSON]. Згідно довідки квартального комітету «Доваторський» №1606 від 15.03.2018 року (а.с. 9) [PERSON], 1983 року народження, з 20 січня 2017 року по даний час за місцем реєстрації не проживає, та не з'являється. За інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до ст. ст. 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку, що право власника даного житла - позивача, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту. [PERSON] втратила право на користування житлом по вул. Доватора, 101 в м. Жмеринці, оскільки відсутня без поважних причин понад один рік, іншої домовленістю між нею і власником житла [PERSON] або законом не встановлено. Підстав збереження за [PERSON] жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені ч. 3 ст. 71 ЖК України, не встановлено, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved