Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] , від якого діяв представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист права споживача, в обґрунтування якого зазначив, що 08 січня 2018 року позивачем на веб-сайті МассХолд (www.masshold.com.ua) обрано для купівлі куттер FROSTY HR-9, вартістю 11850 грн. 00 коп. Для отримання інформації про куттер та умови купівлі 08 січня 2018 року позивач зателефонував на зазначений на сайті номер 0662978787, де отримав підтвердження зазначеної на сайті інформації, уточнив ціну, дізнався, що товар можна отримати через доставку Нової Пошти, розрахуватись можна так саме через Нову Пошту та замовив куттер, позначивши місцем доставки адресу [ADDRESS] . 10 січня 2018 року Новою Поштою купер було доставлено на зазначену адресу, позивач отримав товар Новою Поштою та відправив зворотною доставкою 11850 грн. Проте, при експлуатації куттера за призначенням, позивачем було виявлено істотні недоліки товару. Так, при виготовленні м`ясного фаршу, купер пропрацював не більше 30 секунд, після чого відключився та задимився. Після охолодження через 20 хвилин пристрій так саме працював не більше 30 секунд. Про зазначене позивач повідомив продавця за тим самим телефоном [NUMBER] , за яким йому запропонували приїхати за адресою [ADDRESS] разом із куттером. 18 січня 2018 року відповідач привіз купер за зазначеною адресою, де його зустрів відповідач ФОП [PERSON] , який зазначив, що саме він є продавцем куттера, вислухав позивача, оглянув купер та додані документи та запропонував залишити товар для встановлення причин та усунення недоліків, обіцяв дуже швидко зателефонувати. До 31 січня 2018 року відповідач не телефонував, позивач знову поїхав на [ADDRESS] із листом - претензією, в якому просив повернути вартість куттера в розмірі 11850 грн., відповідач претензію прийняв, розписався в її отриманні, поставив печатку, а також зазначив на листі, що отримав купер 18.01.2018 року, усно повідомив, що необхідних коштів не має, попросив додаткового часу, обіцяв зателефонувати. Станом на день подання позову товар досі перебуває у відповідача ФОП [PERSON] , та коштів позивач не отримав. Позивач зазначає, що оскільки на час укладення договору зі сторони продавця діяли три особи - ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , тому вони несуть солідарний обов`язок у правовідношенні. Позивач просив суд розірвати договір купівлі-продажу кулера FROSTY HR-9, укладений 08.01.2018 року між [PERSON] та фізичною особою- підприємцем [PERSON] , фізичною особою - підприємцем [PERSON] , фізичною особою - підприємцем [PERSON] ; стягнути солідарно фізичної особи - підприємця [PERSON] , фізичної особи - підприємця [PERSON] , фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] , грошові кошти в розмірі 11850 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп., сплачені за куттер FROSTY HR-9; стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця [PERSON] , фізичної особи - підприємця [PERSON] , фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи. У відзиві на позовну заяву ФОП [PERSON] у задоволенні позовних вимог щодо нього просив відмовити, оскільки є неналежним відповідачем у справі. Зазначає, що позивачем не надано доказів, що він є продавцем за договором купівлі-продажу, а тому вимоги до нього є безпідставними. Ухвалою суду від 23.05.2019 позивача [PERSON] замінено на його правонаступника - [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі причини неявки суду не повідомили, позивач просила справу розглянути за її відсутністю. Позовні вимоги підтримала. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У відповідності до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відновлення становища, яке існувало до порушення і припинення правопорушення. Судом встановлено, що 09 січня 2018 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] куттер FROSTY HR9, вартістю 11850 грн, що підтверджується товарним чеком №6435 від 09.01.2018, виданим ФОП [PERSON] . Як випливає із інформації що міститься на сайті МассХолд (www.masshold.com.ua), гарантія надається на строк 12 місяців Відповідно до експрес-накладної № 59998057414350, 10.01.2018 о 16:54 [PERSON] отримав у відділенні ТОВ «Нова пошта» відправлення, оголошеною вартістю 13246 грн, з описом «кухонне приладдя». Відправником товару є ФОП [PERSON] . Сторонами не оспорюється, що відправлення за експрес-накладною № 59998057414350, було здійснено ФОП [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу від 09.01.2018 куттера FROSTY HR9. Позивач зазначає, що при експлуатації куттера за призначенням було виявлено істотні недоліки товару, а саме при виготовленні м`ясного фаршу, куттер пропрацював не більше 30 секунд, після чого відключився та задимився. Після охолодження через 20 хвилин пристрій так саме працював не більше 30 секунд.У зв`язку з цим 18.01.2018 року ФОП [PERSON] отримав куттер та цього ж дня відправив на сервіс, про що останнім зазначено на копії претензії (а.с. 50). 31 січня 2018 року позивачем особисто під розписку вручено ФОП [PERSON] претензію, в якій позивач просив повернути вартість куттера в розмірі 11850 грн. Матеріали справи не містять доказів надання відповіді на претензію щодо її задоволення чи відмови у задоволенні. Тобто на час розгляду справи права позивача, як споживача послуг, відновлені не були. Відповідно до ст.708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором:1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Положеннями ст.709 ЦК України передбачено, що продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок (ч.1). Вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню, а в разі необхідності перевірки якості товару - протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк (ч.2). За кожний день прострочення продавцем або виготовлювачем усунення недоліків товару і невиконання вимоги про надання в користування аналогічного товару на час усунення недоліків продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару (ч.5). Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно з положеннями частини п`ятої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років. Згідно з частиною першою, п`ятою та дев`ятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації), незалежно від моделі. За кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі 1 % вартості товару. За змістом частини 11 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Вимоги споживача щодо лікарських засобів та виробів медичного призначення розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, передбаченого Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а щодо технічно складних побутових товарів - після пред`явлення розрахункового документа, передбаченого Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", та технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Частиною чотирнадцятою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Разом із тим, згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачеві, який звернувся із заявою про безоплатне усунення недоліків товару, на його вимогу надається (з доставкою) на час ремонту аналогічний товар (але без урахування моделі). Перелік таких товарів наведено в додатку № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 172. Відповідно до статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця. (Постанова ВС від 24 червня 2019 року у справі № 185/3592/18-ц, провадження № 61-5074 св 19). Пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Конституційний Суд України у пункту 3.2 рішення від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Застосовуючи передбачений статтею 12 ЦПК України принцип змагальності сторін у цивільному процесі з урахуванням викладених вище застережень щодо особливості відносин у сфері захисту прав споживачів, суд також враховує принципи розумності та справедливості при застосуванні норм права в даній цивільній справі. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Позивач в межах строку гарантійного обслуговування, зазначеного у розрахунковому документі на товар, звернувся до ФОП [PERSON] для усунення недоліку товару та повернув товар. Проте, вимоги позивача з боку відповідача задоволені не були, відповідач не організував гарантійне обслуговування товару. У зв`язку з чим позивач просив розірвати договір та повернути йому вартість товару. У відповідності до п.п. 30, 33 - 35 Розділу I Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов`язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках. Частиною 2 ст. 679 ЦК України передбачено, що якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. Аналогічні правила викладені у частині 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». При тому Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку (ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів»). З наведеного вбачається, що на споживача покладається обов`язок по доведенню наявності дефекту продукції. Тягар доказування причин виникнення недоліку товару під час гарантійного строку покладений на продавця, який наділений правом організації проведення відповідної експертизи продукції. Вимоги споживача до продавця не підлягають задоволенню, якщо продавець доведе, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб. При цьому доказом вини споживача може бути проведена експертиза продукції з цього питання. Споживач має право оскаржити таку експертизу. Виходячи з загальних правил доказування та норм законодавства щодо захисту прав споживачів, на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту (недоліку) продукції, а тягар доказування причин його виникнення покладено на продавця. Однак, як встановлено із матеріалів справи, відповідачі не організували проведення експертизи товару. Відповідачем не доведено, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. За таких обставин слід виходити з того, що позивачем виявлено протягом встановленого гарантійного строку недоліки товару, тому він мав право на заміну товару у відповідача на аналогічний товар належної якості або його сервісний ремонт. Одночасно з цим, факт істотного недоліку придбаного позивачем товару підтверджується встановленими обставинами у справі, відповідачем суду не надано доказів, що недоліки товару виникли з вини споживача, отже права позивача, як споживача, порушені відповідачем, оскільки останнім не виконано вимог щодо усунення недоліків протягом встановленого строку. За таких обставин, враховуючи неможливість використання товару за його цільовим призначенням, а також той факт, що з 18.01.2018 року, коли куттер було надано відповідачу, як продавцю, недоліки не усунено, тобто на час розгляду справи пройшло майже три роки, а відповідачем не надано жодної відповіді щодо недоліків товару, тому позивач має право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Суд відхиляє доводи ФОП [PERSON] про те, що він не є стороною за договором, оскільки його конклюдентні дії, які виражалися у прийнятті дефективного товару 18.01.2018 року та претензії 31.01.2018 року, свідчать про те, що на час вчинення відповідних дій ФОП [PERSON] усвідомлював себе продавцем, брав на себе відповідальність щодо якості та обслуговування товару, що підтверджує викладені у позовній заяві обставини, що саме ФОП [PERSON] був одним із продавців за договором купівлі-продажу від 09.01.2018. Суд наголошує, що за договором купівлі-продажу від 09.01.2018 на стороні продавця діяли три особи -; ФОП [PERSON] надав товарний чек на підтвердження оплати за товар, що підтверджується товарним чеком № 6435 від 09.01.2018 року; ФОП [PERSON] надіслала товар, що підтверджується експрес-накладною № 59998057414350 від 09.01.2018 року, ФОП [PERSON] зазначив що саме він є продавцем та прийняв товар неналежної якості, що підтверджується його підписом із печаткою на претензії позивача. За таких обставин зазначені особи несуть солідарний обов`язок у договірних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги [PERSON] , яка є правонаступником [PERSON] , підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Разом з тим суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 137 ЦПК України, про які зазначено позивачем у позовній заяві, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу, що позивачем було понесено, або підлягають сплаті будь-які витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем лише зазначено у позовній заяві про попередній орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, тобто виконано вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Однак згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 577/5853/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суду не надано як доказів розрахунку витрат на правову допомогу, як то акт прийму-передачі виконаних робіт, так і не надано доказів підтвердження таких витрат, а тому суд не вбачає підстав для вирішення цього питання.

Outcome: approved