Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В., в якій просив визнати недійсним договір № GL48N718070_I_3 про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». В обґрунтування позову вказує на те, що 20 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1811-Н, згідно з яким КБ «Надра» надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 17 972,10 доларів США строком до 12 грудня 2032 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, які встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та КБ «Надра» був укладений Договір іпотеки № 1811/1 від 20 грудня 2007 року. Окремо до кредитного договору було укладено Додаткову угоду № 1 від 20 грудня 2007 року, відповідно до якої клієнт доручає банку здійснювати договірне списання зі свого рахунку № [NUMBER] на користь банку в погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року. У жовтні 2020 року [PERSON] отримав від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року. Зазначає, що до позивача КБ «Надра» з вимогою про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом не звертався, позов до поручителів у строки, встановлені законодавством, не пред`являвся. Також, позивачу не відомо про самий розрахунок заборгованості, адже він сплачував за кредитним договором регулярно. Підставою звернення ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до позивача є Договір № GL48N718070_I_3 про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 509. За цим Договором КБ «Надра», як первісний кредитор, нібито відступив права вимоги до боржника на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Звертає увагу на те, що квартира [ADDRESS] , є єдиним місцем проживання позивача, у власності останнього немає іншого нерухомого житлового майна. Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не обґрунтував та не зазначив, що саме вимога до позивача є дійсною станом на момент укладення спірного договору, та що саме позивач повинен відповідати за зобов`язаннями за цим договором. Окремо не було наведено розрахунків заборгованості, не доведено майнові вимоги, не перевірено власника нерухомого майна, не надано сам договір про відступлення права вимоги. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не вказав та не зазначив, що він має право вчиняти відповідні правочини, не надав на підтвердження жодного документа з права вимоги. Крім того, у КБ «Надра» не існувало вимоги до позивача у тому обсязі, який було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», тобто обсяг права вимоги, що були відступлені, не відповідає вимогам щодо наявності та дійсного обсягу прав, що можуть передаватися первісним кредитором новому кредитору. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не довело, що мало місце відступлення вимоги саме за тими зобов`язаннями, які мав [PERSON] , як не доведено і те, що саме позивач має відповідати по зобов`язаннях останнього. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. 21 грудня 2020 року від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. За змістом норм закону, боржник, який не отримав підтвердження про перехід права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Звертає увагу, що позивач не надає жодних належних та допустимих доказів в підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року первісному кредитору. Позивачем заявлено вимогу стосовно визнання недійсним Договору відступлення права вимоги, а не вимоги щодо неправомірності звернення стягнення на предмет іпотеки, більш того з боку відповідачів не вчиняється жодних дій щодо реалізації предмету іпотеки у відповідності до Закону України «Про іпотеку», а отже положення даного закону не можуть бути застосовані до даної справи, а права позивача не порушуються. Так, 20 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1811-Н. Даним договором встановлено порядок повернення кредиту, який містить детальний розпис сум повернення кредитних коштів та їх порядок сплати. Позивач не надає жодних доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі дострокове повернення кредитних коштів, а отже наразі кредитні зобов`язання не виконані. Кредитний договір діє до 2032 року і саме до цього часу за умовами договору боржник повинен сплачувати кредит у розмірі передбаченому кредитним договором. А оскільки, як і сам зазначає позивач, ним припинилось погашення кредитної заборгованості до закінчення строку на який було видано кредит, то зобов`язання за кредитним договором не виконані, у зв`язку з цим утворився борг. А отже право вимоги є дійсним. Заявлені вимоги позивача зводяться до незгоди з сумою простроченої заборгованості за кредитним договором, а не щодо положень самого оскаржуваного договору Жодних вимог щодо визнання припиненим кредитних зобов`язань за кредитним договором позивач не заявляє. Крім того, принцип захисту судом порушеного права будується на встановленні порушення такого права. Позивач не доводить належними та допустимими доказами, що оспорюваний договір № GL48N718070_I_3 порушує права позивача. Не доводить позивач і того, як заміна кредитора у зобов`язанні порушує права позивача як боржника за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року. Вважає, що фактично всі доводи позовної заяви зводяться до незгоди з сумою боргу та небажанням позивача виконувати умови кредитного договору. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, з чого вбачається, що право на судовий захист не є абсолютним. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Недоведення позивачем того, що укладення відповідачами договору про відступлення права вимоги відбулось з порушенням його прав та законних інтересів є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 20 січня 2021 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Відповідно до положень п. 3.1.1. кредитного договору №8/2007/840-К/1811-Н від 20.12.2007 року, право вимоги за яким Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», щомісячна сума мінімального платежу складає 210,06 доларів США. Відтак, позивач сплачував за відповідним кредитним договором платежі у доларах США. Згідно положень договору № GL48N718070_I_3 про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року, за цим договором відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуває усі права відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», включаючи право вимагати належного виконання зобов`язань за основними кредитними договорами. За кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20.12.2007 року обов`язок позичальника був сплачувати грошові кошти, відповідно до п. 3.1.1. Усі штрафи та пеня також повинні бути нараховані у доларах США. Враховуючи наведене, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» повинен задовольняти свої вимоги виключно у валюті, яка передбачена основним кредитним договором, тобто у доларах США. Для виконання умов кредитного договору, валютою якого є іноземна валюта, - долар США, обіг якої на території України є обмеженим, сторони договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а саме, - генеральну (або індивідуальну, за відсутності генеральної) ліцензію НБУ на здійснення операцій з іноземною валютою, в тому числі з валютними цінностями. Відповідно до переліку небанківських установ, яким НБУ видано ліцензію на здійснення валютних операцій, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» там не значиться. Таким чином, оскільки позичальник за договором кредиту є фізичною особою, а не суб`єктом господарювання, відповідач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» не вправі був укладати спірний договір в частині передачі прав вимоги за валютним кредитним договором, а про передачу саме таких вимог за валютними договорами, укладеними між банком та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» йдеться у повідомленні-вимозі про погашення заборгованості. Договір про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року є недійсним, так як укладений з порушенням законодавства України. У нового кредитора повинна бути генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, натомість згідно з Договором № GL48N718070_I_3 про відступлення права вимоги від 17.07.2020 року, новий кредитор не є банком, а є фінансовою компанією та не має відповідної валютної ліцензії. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не має законних підстав для отримання і перерахунку кошів в іноземній валюті, так званого транзитного перерахунку валютних коштів, отриманих від боржника. Кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20.12.2007 року не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні на день платежу. У Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відсутня відповідна ліцензія НБУ на здійснення валютними операціями, яка надавала б йому право на здійснення операцій з валютними цінностями. Оспорюваний Договір № GL48N718070_I_3 про відступлення права вимоги від 17.07.2020 року, відповідно до ст. ст. 203, 215, 227 ЦК України є недійсним. 26 січня 2021 року від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до суду надійшло письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначено наступне. У відповіді на відзив позивач доповнив позовні вимоги новими підставами, а саме: відсутність ліцензії на здійснення валютних операцій та порушення п.п. 3 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідь на відзив не містить пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. А все викладене за своєю суттю є новими та/або додатковими підставами для заявлених позовних вимог. При цьому, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач додаткових підстав позову у встановленому законом порядку не заявляє. А отже, на даний час жодних законних підстав для розгляду додаткових підстав заявлених позовних вимог немає, оскільки вони не заявлялись позивачем в порядку вимог ЦПК України. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Оскільки щодо Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то дія п.п. 3 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюється на договори відступлення права вимог, укладених з ПАТ КБ «Надра». За умовами Договору відступлення прав вимоги № GL48N718070_I_3 первісний кредитор відступив новому кредитору свої права вимоги за кредитними договорами, які укладені між первісним кредитором та фізичними особами. Тобто між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України укладений саме договір відступлення права вимоги, а не договір факторингу. Оскільки між сторонами укладений саме договір відступлення права вимоги, а не договір факторингу, то наявність чи відсутність ліцензії не має в цьому випадку значення та не підпадає під вимоги Закону України «Про валюту і валютні операції». Вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, а тому просить відмовити у її задоволенні. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» - Чміль Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та в письмових запереченнях. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Судом встановлено\~та визнавалось\~сторонами у\~справі,\~що 20\~грудня 2007\~року між\~Відкритим акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 8/2007/840-К/1811-Н, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 17\~972,10 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Перше житло», на строк до 12 грудня 2032 року (а.с. 12-14). Також,\~20\~грудня 2007\~року між\~Відкритим акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Надра» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1, в якій сторони обумовили додаткові умови, в тому числі про те, що [PERSON] надав Банку право на здійснення договірного списання з його рахунку за його дорученням в погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року (а.с. 11). Також, 20 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем, з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року, було укладено Договір іпотеки № 1811/1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 8236, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку Відкритому акціонерному товариству комерційний банк «Надра» належне йому нерухоме майно: квартиру, що розташована на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 32,6 кв.м. (а.с. 9-10). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 17 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UА-ЕА-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року, було укладено Договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 509, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» належні Банку права вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами поруки, іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 33-34). З додатку № 1 до Договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за вищевказаним договором набуло, серед іншого, і право вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року та договором іпотеки № 1811/1 від 20 грудня 2007 року (а.с. 35-37). Як зазначив позивач [PERSON] у своїй позовній заяві, у жовтні 2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку він отримав від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» повідомлення вих. № 0720/968 від 20.07.2020 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20.12.2007 року, в якій останній повідомив, що згідно договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, право вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року та договором іпотеки № 1811/1 від 20 грудня 2007 року первісний кредитор - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а також повідомив, що всі подальші виплати будь-яких коштів, що є належними та підлягають сплаті [PERSON] за кредитними договорами, повинні сплачуватись на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (а.с. 15). Звертаючись у листопаді 2020 року до суду з даним позовом, позивач вважав, що Договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 509, укладений між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», має бути визнаний судом недійсним, оскільки позивачу не надано підтверджуючих документів щодо відступлення Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», не враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як предмет іпотеки є єдиним місцем проживання позивача, не доведено, що вимога до позивача є дійсною на момент укладення спірного договору, а також Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» не є банківською установою та не має ліцензії на здійснення валютних операцій. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Згідно положень\~ст.\~203\~ЦК України\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення\~учасника правочину\~має бути\~вільним і\~відповідати його\~внутрішній волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його вимогам законодавства. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими. З огляду на те, що відповідно до ст. 4 ЦПК України\~в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно було порушено право позивача. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, банк, як сторона договору та кредитор, має право відступити право вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України вбачається, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки це не впливає на обсяг, характер і порядок виконання боржником своїх зобов`язань, не порушує інтересів боржника та не погіршує його становище. Оскільки відступлення права вимоги не змінює суті зобов`язання боржника за кредитним договором, а також обсягу його прав і обов`язків, то воно не потребує отримання згоди боржника на відступлення права вимоги за кредитним договором. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору, і таке виконання буде вважатися належним. За таких обставин, факт того, що позивачу як боржнику не було надано підтверджуючих документів щодо відступлення Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не є підставою для визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним. Щодо тверджень позивача про те, що при укладенні спірного договору не враховано положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як предмет іпотеки є єдиним місцем проживання позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.п. 3 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у\~підпункті 1\~цього пункту. Однак, разом з цим, у пункті 7 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» закріплено, що дія\~підпункту 3\~пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до\~Закону України\~"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині відступлення (відчуження) на користь (у власність) іншої особи (інших осіб) своїх прав вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у\~підпункті 1\~пункту 1 цього Закону. Після відступлення (відчуження) на користь (у власність) іншої особи (інших осіб) банком, щодо якого здійснюється процедура виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", прав вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у\~підпункті 1\~пункту 1 цього Закону, дія пункту 1 цього Закону поширюється також на особу, що придбала (прийняла, отримала) таке право вимоги. При цьому, судом встановлено, що щодо Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» здійснюється процедура виведення з ринку відповідно до\~Закону України\~«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1764 від 28 вересня 2020 року «Про деякі питання ліквідації ПАТ КБ «Надра» з метою завершення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», а також припинення його як юридичної особи, серед іншого, вирішено: відкликати повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Надра», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ КБ «Надра»; визначені законом повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ КБ «Надра» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснювати Фондом безпосередньо (а.с. 88-89). У заяві Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 089-60-72/21 від 19 січня 2021 року зазначено, що 14 вересня 2020 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 1676, відповідно до якого було затверджено ліквідаційний баланс ПАТ КБ «Надра» станом на 01.09.2020 року та звіт про завершення ліквідації Банку. Таким чином, враховуючи вимоги п. 3 ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідаційна процедура Банку вважається завершеною. Станом на дату затвердження ліквідаційного балансу реалізацію активів ПАТ КБ «Надра» завершено, кошти одержані від реалізації майна спрямовані на задоволення вимог кредиторів, непродані активи банку відсутні (а.с. 86). Отже, твердження позивача про порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при укладенні договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року є помилковими та безпідставними, а тому суд їх до уваги не приймає та відхиляє. Відповідно до п. 2 Договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги,\~за виключенням\~права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Оскільки до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в тому ж обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, то сам факт укладення між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, не порушує права позивача. Посилання позивача\~на те,\~що відповідачами\~не доведено,\~що вимога\~до позивача\~є дійсною\~на момент\~укладення спірного\~договору є\~безпідставними та\~недоведеними,\~оскільки кредитний\~договір №\~8/2007/840-К/1811-Н\~від 20\~грудня 2007\~року було\~укладено між\~Відкритим акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Надра» та\~ [PERSON] на строк до 12 грудня 2032 року, жодний доказів того, що позивач вже виконав зобов`язання за вказаним кредитним договором та достроково повернув кредитні кошти матеріали справи не містять, а навпаки, представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи підтвердив, що позивачем наразі кредитні зобов`язання за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року ще в повному обсязі не виконані. Щодо тверджень позивача про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» не є банківською установою та не мало ліцензії на здійснення валютних операцій під час укладення Договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, суд зазначає наступне. Предметом договору № GL48N718070_I_3 від 17 липня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» є право вимоги за кредитним договором, в тому числі за кредитним договором № 8/2007/840-К/1811-Н від 20 грудня 2007 року, а не валютні цінності, про що прямо зазначено у даному договорі. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~9\~Закону України\~«Про валюту\~і валютні\~операції» небанківські\~фінансові установи\~на підставі\~ліцензії Національного\~банку України\~на здійснення\~валютних операцій\~здійснюють такі\~валютні операції: 1)\~торгівля валютними\~цінностями в\~готівковій формі; 2)\~переказ коштів; 3)\~здійснення розрахунків\~у іноземній\~валюті на\~території України\~за договорами\~страхування життя; 4)\~факторинг (у\~частині здійснення\~розрахунків на\~території України\~в іноземній\~валюті між\~факторами та\~клієнтами за\~операціями з\~міжнародного факторингу\~щодо відступлення\~права грошової\~вимоги до\~боржника-нерезидента); 5) інші валютні операції, визначені Національним банком України. Дійсно, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не є банківською установою та не має індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій та ліцензії на здійснення валютних операцій, про що зазначено у листі Національного Банку України, наданому у відповідь на запит адвоката Стрижак Є.Ю. (а.с. 61). Однак, разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надавало позивачу кредит в іноземній валюті та не використовувало іноземну валюту як засіб платежу за оспорюваним договором про відступлення права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що розрахунок між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за оспорюваним договором про відступлення прав вимоги здійснювався у валюті України гривні, про що прямо зазначено у пункті 4 договору № GL48N718070_I_3 від 17 липня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Укладений між відповідачами оспорюваний договір про відступлення прав вимоги не містить ознак здійснення операцій з валютними цінностями, а відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не здійснювалось будь-яких валютних операцій. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні між відповідачами спірного договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року наявність у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ліцензії на здійснення валютних операцій не є обов`язковою, у зв`язку з чим посилання сторони позивача як на підставу для визнання недійсним даного договору на відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» ліцензії на здійснення валютних операцій, судом до уваги не приймаються та відхиляються, як помилкові та необґрунтовані. Також суд враховує, що згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які знаходяться у відкритому доступі, основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ідентифікаційний код - 40696815) є: 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Під час розгляду справи судом не було встановлено, яке суб`єктивне цивільне право (інтерес) [PERSON] було порушене, не визнане чи оспорене, самим лише фактом укладення оспорюваного ним договору, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним.\~ Припущення представника позивача - [PERSON] про можливість порушення відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» прав позивача у майбутньому не може бути підставою для висновку для судового захисту прав позивача, та визнання договору недійсним. Отже, з викладеного вбачається, що на теперішній час факту порушення відповідачами прав позивача судом не встановлено, а тому підстав для здійснення судового захисту та поновлення таких прав не має, оскільки не можливо поновити права, якщо їх не було кимось порушено. За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання оспорюваного позивачем договору недійсними, оскільки на теперішній час не відбулося порушення прав та інтересів позивача, а суд здійснює захист лише тих прав та інтересів, які були порушені іншою особою. Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що позивач просить визнати вищевказаний договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року недійсним в цілому, однак згідно умов вказаного договору відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги не лише до боржника [PERSON] , а і до інших осіб, перелік яких наведений у додатку № 1 до вказаного договору. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відноситься до предмета спору та є явно необґрунтованими. За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, то судові витрати [PERSON] по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 15, 16, 203, 215, 512, 514, 516, 526, 638 ЦК України, та

Outcome: dismissed