Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

02.02.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що 08 листопада 2016 року у м. Горлівка помер її брат [PERSON], про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території. Оскільки ця територія є окупованою, то документ не має юридичної сили і факт смерті брата їй потрібно встановити в судовому порядку для подальшого отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстрованого за адресою: Україна, [ADDRESS], який помер 08 листопада 2016 року у [PERSON] районі міста Горлівки. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, прохала задовольнити заяву, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Словянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги не є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено підсудність за Словянським міськрайонний судом Донецької області справ та матеріалів, які підсудні [PERSON], [PERSON] та Микитівському районним судам м. Горлівки Донецької області. Відповідно до розяснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 9-1129/0/4-16 від 15.04.2016 року «Про застосування положень статті 257-1 ЦПК України» заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за змістом ст. 257-1 ЦПК України можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України на підставі звернення до суду чоловіка/дружини померлої особи. [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою: Україна, [ADDRESS], а також на підставі довідки № 1426/23787 від 29.12.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактично проживаючий за адресою: [INFO], що підтверджено відповідною копією його паспорту та довідкою УСЗН. (а. с. 10, 16) Заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Горлівки Донецької області, яка зареєстрована за адресою: Україна, [ADDRESS], є сестрою [PERSON], що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження, паспорта заявника та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. (а. с. 7, 11-12, 13, 14) Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 2217 від 08.11.2016 року, виданого Горлівським відділенням судово-медичної експертизи, форма № 106/у, [PERSON], [INFO], помер у [PERSON] районі [ADDRESS], 08 листопада 2016 року у віці 65 років, причина смерті гостра серцевосудинна недостатність, атеросклеротичний коронарноатеро склероз. (а. с. 8-9) Згідно із заявою від 08 листопада 2016 року на адресу КП «Простор» про надання дозволу на поховання померлого, [PERSON] був похований на цвинтарі ЦМР № 3 на ділянці № 4 10 листопада 2016 року о 13-30 год. Послуги, повязані із похованням в сумі, нарахованій згідно з договором замовленням № 18 від 08.11.2016 року, сплачені в повному обсязі. (а. с. 5, 6) З наданого суду фото вбачається, що на фото зображено могилу та хрест з написом «[PERSON], 22.03.1951-08.11.2016» (а. с. 17) Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що брат заявника [PERSON], [INFO], помер 08 листопада 2016 року у [PERSON] районі м. Горлівки. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно приписів ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України та розглядаються невідкладно. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Однак, відповідно до листа вих. № 417/15.23-23 від 10.02.2017 року, наданого Словянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, знайдені відомості щодо актового запису про смерть № 1821 від 14.12.2016 року, складений Кальміуським районним у м. Маріуполі відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області на імя [PERSON], [INFO], який помер 08.11.2016 року у м. Горлівка Донецької області на підставі рішення суду «Про встановлення факту смерті» № 264/6887/16-ц від 14.12.2016 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області, яке підлягає негайному виконанню. Заявником при державній реєстрації був [PERSON]. (а. с. 27) Заявник самостійно не зверталася до Словянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з відповідною заявою. В даному випадку відсутні правові підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], оскільки цей факт вже встановлений Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області . З огляду на вищенаведене,

Outcome: dismissed