Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

01.10.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 27.07.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 02.08.2021 шлюб між сторонами розірвано. Дитина після припинення шлюбних відносин проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною та з 2021 року фінансову допомогу не надає. Просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, із щорічною індексацією, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 22.10.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 16). Заяв по суті справи сторони до суду не подали. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі його зареєстрованого місця проживання, проте конверт із поштовим направленням повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання у день проставлення вказаної відмітки у поштовому повідомленні - 14.06.2021. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. З урахуванням викладених обставин, а також враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.07.2012 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 492 від 27.07.2012, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2012 (а.с. 6). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.08.2012 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 616 від 16.08.2012 (а.с. 5). Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 02.08.2021 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 02.09.2021. Позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним штампом у паспорті позивача (а.с. 3 - зворот). Дитина сторін знаходяться на утриманні матері, позивача у справі, з нею проживає, що, зокрема, випливає зі змісту позовної заяви. При вихованні сина позивач несе усі витрати, необхідні для забезпечення фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку сина. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. З позовної заяви випливає, що відповідач офіційно на даний час не працевлаштований. Розмір його доходів позивачеві не відомий. Відповідач аліменти нікому не сплачує, стягнення по виконавчим документам з нього не проводиться, інших дітей не має. Добровільно домовитись про сплату аліментів з відповідачем не вдалось. Відповідачем з урахуванням засад змагальності цивільного судочинства зазначені обставини не спростовані. За таких обставин, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як свідчить зміст позовної заяви, відповідач є працездатною особою. Дані про його скрутне матеріальне становище, наявність інших утриманців, наявність проблем зі здоров`ям тощо матеріали цієї справи не містять. Відповідач не надав суду відзиву, та з урахуванням засад змагальності не довів наявності обставин, визначених ч. 1 ст. 182 СК України, які б впливали на можливість визначення аліментів у меншому розмірі, ніж просила позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, та на підставі вищенаведених положень законодавства, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення вказаних позовних вимог і до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України стягування аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення [PERSON] до суду позову, тобто з 01.10.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даними позовними вимогами, а саме 908,00 грн.

Outcome: approved