Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

01.04.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.09.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №3971. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у сумі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних та щомісячною комісією 1,75% від суми кредиту строком до 02.09.2013 року. Позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 26.03.2014 року за укладеним між сторонами кредитним договором виникла заборгованість відповідача перед позивачем на суму 13462,08 грн. по кредиту, відсоткам за користування кредитом і комісії, а тому позивач просить стягнути вказаний розмір заборгованості та судові витрати. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №3971 на суму 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних та сплатою щомісячної комісії у розмірі 1,75% від суми кредиту (а.с. 6-10). Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 13462,08 грн., розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 7431,77 грн. - заборгованість за кредитом; - 2880,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3150,00 грн. - заборгованість по комісії. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та дотримання умов договору застави відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов укладених ним договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені кредитним договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості по кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved