Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

У березні 2018 року позивачка [PERSON]А звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усих видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.10.2013 року, та визначити аліменти у розмірі - 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішення суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що діти перебувають на її утриманні, відвідують школу, на відповідача згідно з рішенням Звенигородського районного суду від 03.10.2013 року покладено обов»язок по сплаті аліментів, які відповідач не завжди вчасно сплачував, що призводило до заборгованості по сплаті аліментів. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, проте її матеріальний стан не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей, оскільки фактичний розмір аліментів не відповідає мінімальному розміру, передбаченому законом. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VIII та згідно ч.2 ст.182 СК України розір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом із цим відповідач має нормальний стан здоров»я, працездатний, тому має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі, тому просить суд задовольнити її позовні вимоги. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, та виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.04.2018 року, доказів про поважність причин неявки до суду та відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-283 ЦПК України. У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх осіб які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.08.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте їх шлюб розірвано, після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище позивачки «Котлярова» (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до копій свідоцтв про народження яких батьки є сторонами по справі: мати [PERSON], батько [PERSON] (а.с.5-6). Згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.10.2013 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усих видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 12.07.2013 р. і до досягнення дітьми повноліття (а.с.8-9). В матеріалах справи мається довідка відділу ДВС Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області від 01.11.2013 року, з якої вбачається, що на контролі ВДВС Глибоцького РУЮ знаходиться виконавчий лист №694/1049/13 від 03.10.2013 року, який був пред»явлений до виконання 10.10.2013 року про стягнення аліментів відповідно до рішення Звенигородського райсуду від 03.10.2013 року.За час перебування на виконанні виконавчого листа боржником жодних коштів не сплачено (а.с.10). В зв»язку з набранням чинності 08.07.2017 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» відбулися зміни в законодавстві, яке регулює питання стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.Так, з 08.07.2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін цей розмір складав 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку). В зв»язку з чим, позивачка [PERSON] звернулася до Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Чернівецької області з заявою про внесення змін щодо розміру стягуваних аліментів відповідно до вищевказаного Закону, однак повідомленням від 13.11.2017 року № 14.5-42/6665 отримала відмову, в якій вказано, що для зміни розміру аліментів необхідно звернутися до суду щодо видачі виконавчого документу про збільшення розміру аліментів, так як закон не має зворотної сили та рекомендовано звернутися до суду (а.с.11). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Судом встановлено, що [PERSON] проживає без реєстрації в м.Звенигородка по просп.Шевченка,16 кв.77, на її повному утриманні знаходяться діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батько не цікавиться життям дітей, не відвідує їх, не допомагає їх утримувати, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Звенигородської міської ради від 05.01.2018 року №123/02-17 та актом депутата Звенигородської міської ради [PERSON] від 05.01.2018 року (а.с.12-13). Неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] навчаються в Звенигородській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №3 , що відповідно до довідок, виданих директором школи потребує значного грошового забезпечення (а.с.14-15). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, при розгляді вимог позивачки про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про необхідність збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей за рішенням суду від 03.10.2013 р. та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, збільшення розміру аліментів буде сприяти гармонійному розвитку дітей, забезпечить право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір в розмірі 704,80 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Також позивачка просить стягнути з відповідача 500 грн. витрат, пов"язаних з правничою допомогою адвоката по вказаній справі. На підтвердження вказаних витрат позивачем представлено суду квитанцію до прибуткового касового ордера від 09.02.2018 року. Враховуючи вимоги ст.137 ЦПК України, зокрема, складність справи, підготовку справи до її розгляду, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача 500 грн. на відшкодування витрат, пов»язаних з правничою допомогою адвоката.

Outcome: approved