Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

02.05.2018 року [PERSON] в особі представника за довіреністю адвоката Русакова С.О. звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , який в подальшому 17.05.2018 року уточнила і з урахуванням уточнень просила: 1) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму позики у розмірі 139 500 грн.; суму процентів за користування позикою у розмірі 125 500 грн.; суму 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 2\~332 грн. 13 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 6\~382 грн. 12 коп., що разом становить 273\~714 грн. 25 коп.; 2) Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму позики у розмірі 500 грн.; суму процентів за користування позикою у розмірі 450 грн.; суму 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 8 грн. 35 коп., суму інфляційних витрат у розмірі 22 грн. 87 коп.; 3) Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] всі понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.09.2010 року між нею [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, яка діяла в особі свого представника за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] , було укладено договір позики. Згідно з умовами договору, позивач зобов`язалася передати відповідачу грошові кошти у сумі 140 000 грн., а відповідач зобов`язалася повернути суму позики до 25.12.2017 року. Свої повноваження на укладення від імені [PERSON] договору позики [PERSON] підтвердила нотаріально посвідченою довіреністю. 18.09.2010 року позивач передала обумовлену договором грошову суму відповідачу, що було зафіксовано розпискою від 18.09.2010 року. Проте відповідач своїх зобов`язань у встановлений договором строк не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказане зобов`язання відповідача перед позивачем частково (в розмірі 500 грн.) забезпечувалось поручительством [PERSON] . Відповідно до змісту розписки від 18.09.2010 року був встановлений процент в розмірі 2,5% від суми наданих грошових коштів, який відповідач мав сплачувати позивачу кожен місяць. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користування позикою з 13.04.2015 року по 13.04.2018 року. Крім того, стягненню з відповідача підлягають 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 26.12.2017 року по 18.04.2018 року. На момент 25.12.2017 року відповідач мала грошове зобов`язання зі сплати суми боргу в розмірі 140 000 грн. та процентів за користування позикою в розмірі 112 000 грн., а всього 252 000 грн. Саме з цієї суми необхідно обчислювати суму процентів за прострочення виконання зобов`язання. Також у зв`язку з простроченням повернення позики, за період з 26.12.2017 року по 18.04.2018 року з відповідача підлягає стягненню сума інфляційних витрат. Таким чином з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню: сума позики у розмірі 139 500 грн.; сума процентів за користування позикою у розмірі 125 500 грн.; сума 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 2\~332 грн. 13 коп.; сума інфляційних витрат у розмірі 6\~382 грн. 12 коп., що разом становить 273\~714 грн. 25 коп. Також приймаючи до уваги те, що поручителем [PERSON] в частині виконання пов`язання по розписці у розмірі 500 грн. є [PERSON] , то зараз з [PERSON] та [PERSON] підлягає солідарному стягненню: сума позики у розмірі 500 грн.; сума процентів за користування позикою у розмірі 450 грн.; сума 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 8 грн. 35 коп.; сума інфляційних витрат у розмірі 22 грн. 87 коп. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Варнавській Л.О. Ухвалою судді від 31.05.2018 року відкрито провадження у цивільній справі № 333/2166/18, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 23.06.2018 року [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги останньої не визнала в повному обсязі, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення [PERSON] мотивувала тим, що не уповноважувала [PERSON] на укладення від її імені договорів позики. Довіреність на ім`я [PERSON] , яка була видана [PERSON] 30.08.2010 року не визначала права представника на укладення від імені [PERSON] договорів, а уповноважувала [PERSON] виключно на укладення правочинів щодо належного [PERSON] на праві власності нерухомого майна. Вона не схвалювала будь-які договори позики, якщо такі були укладені [PERSON] від її імені. 23.02.2018 року [PERSON] відкликала довіреність від 30.08.2010 року. [PERSON] грошові кошти у [PERSON] не брала, [PERSON] на отримання позики не уповноважувала. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019 року головуючим-суддею у даній справи була визначена суддя Кулик В.Б. Ухвалою судді від 11.04.2019 року визначено розгляд справи продовжувати за правилами загального позовного провадження. 03.06.2019 року [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому позовні вимоги останньої не визнала в повному обсязі, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав зазначених у відзиві від 23.06.2018 року. Крім того, 03.06.2019 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просила: визнати недійсним договір позики від 18.09.2010 року, укладений представником [PERSON] [PERSON] з [PERSON] , поручитель [PERSON] ; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] понесені нею судові витрати. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтувала тим, що у довіреності від 30.08.2010 року № 1564 відсутні повноваження [PERSON] на укладення договорів позики від імені [PERSON] . За виданою [PERSON] 30.08.2010 року довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В., [PERSON] була уповноважена управляти та розпоряджатися належним [PERSON] на праві особистої приватної власності нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам. Отже, [PERSON] була уповноважена укладати договори та підписувати інші документи виключно у випадках та з підстав, що стосувались управління та розпорядження нерухомим майном [PERSON] . Гроші у [PERSON] [PERSON] не позичала. Ніяких розписок чи договорів позики з [PERSON] [PERSON] не укладала, як і не уповноважувала [PERSON] на укладення будь-яких договорів позики. Ні [PERSON] , ні [PERSON] [PERSON] не знає. З [PERSON] [PERSON] не знайома, тому не могла поручитися за невідому їй особу. [PERSON] відповідає за зобов`язаннями в розмірі 140 000 грн. (з процентами) тільки в сумі 500 грн. Ухвалою суду від 18.12.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору позики недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] в особі представника за довіреністю адвоката Русакова С.О. до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики та інфляційних витрат. Відзив на зустрічну позовну заяву відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не надали. Ухвалою суду від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Русакову С.О., який надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірила представляти адвокату Гончаренко О.О., який надав заяву про розгляд справи без його участі, на зустрічному позові наполягає, у задоволенні первісного позову просить відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , третя особа за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, причини неявки останніх суду не відома. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм фактичні правовідносини. 30.08.2010 року [PERSON] видала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В. за № 1564, якою уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатися належним [PERSON] на праві особистої приватної власності нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам. 18.09.2010 року [PERSON] надала [PERSON] розписку, в якій, посилаючись на довіреність, видану [PERSON] від 30.08.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В. за № 1564, від імені та в інтересах [PERSON] отримала позику грошові кошти у сумі 140 000 гривень. В розписці було зазначено зобов`язання [PERSON] повернути суму позики до 25.12.2017 року, а також був встановлений процент в розмірі 2,5% від суми наданих грошових коштів, який відповідач мав сплачувати позивачу кожен місяць. Поручителем за вказаним зобов`язанням у розмірі 500 грн. виступила [PERSON] . Внаслідок реєстрації шлюбу [INFO] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 23.02.2018 року [PERSON] відкликала довіреність від 30.08.2010 року, посвідчену приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В. за № 1564. При винесенні судового рішення суд керується наступними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч. 1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 4 та 6 ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження, укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1-3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За виданою [PERSON] 30.08.2010 року довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В., [PERSON] була уповноважена управляти та розпоряджатися належним [PERSON] на праві особистої приватної власності нерухомим майном, укладати всі дозволені законом угоди, зокрема: виділу, поділу майна, продавати, обмінювати, заставляти, здавати в оренду, вирішуючи у всіх випадках суми по договорам. Отже, [PERSON] була уповноважена укладати договори та підписувати інші документи виключно у випадках та з підстав, що стосувались управління та розпорядження нерухомим майном [PERSON] . Згідно з п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] в ході судового розгляду справи не довела суду та не надала доказів того, що позика в розмірі 140 000 грн., отримана 18.09.2010 року [PERSON] , стосувалась управління та розпорядження нерухомим майном [PERSON] . Згідно з ст.\~141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] понесені останньою і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved