Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13170 грн. 00 коп. В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 27 липня 2012 року біля 13 год. відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись по дорозі сполучення с. Копачівка - с. Березівка Волочиського району Хмельницької області грубо порушив п.п. 5 (ч. 1), 2.3"б", 2.9"а", 10.1, 11.2, 12.1, 12.3, 12.6, 31.1, 31.3, 31.4.2, 31.4.5 Правил дорожнього роху, не справився з керуванням автомобіля, допустив його перевертання в кювет, в результаті чого [PERSON], її, позивачки, син, який їхав в автомобілі в якості пасажира, отримав тілесні ушкодження, що спричинили його смерть. Вироком Волочиського районного суду від 29 січня 2013 року [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Зазначила, що після винесення даного вироку суду, вона понесла витрати у зв'язку з придбанням надгробного пам'ятника для свого сина [PERSON] у розмірі 13170 грн., які просить стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодовувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Судом встановлено, що вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2013 року, що набрав законної сили 14.02.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Так, вказаним вироком встановлено, що відповідач [PERSON] 27 липня 2012 року біля 13 год. разом з [PERSON] та [PERSON] вжили алкогольні напої. В подальшому [PERSON], грубо нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України, незважаючи на відсутність в нього навиків керування транспортним засобом, сів за кермо власного технічно несправного автомобіля «М 2140», реєстраційний номер [NUMBER], та розпочав рух. Пасажирами автомобіля були [PERSON] та [PERSON] Керуючи вказаним автомобілем, рухаючись по автодорозі сполученням с. Копачівка -с. Березина Волочиського району Хмельницької області в напрямку с. Березина на швидкості біля 100-120 км./год., перевищивши таким чином допустиму для даних дорожніх умов швидкість руху, [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожньої обстановки, дорожнього покриття та не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого допустив виїзд автомобіля на ліве узбіччя з подальшим з'їздом у лівий кювет, де автомобіль перевернувся. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир, що знаходився в автомобілі, - [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв'язку з настанням смерті останнього. Своїми діями [PERSON] порушив правила безпеки руху, передбачених пунктами: 1.5. (ч. 1), 2.3. (б), 2.9. (а), 10.1., 11.2., 12.1., 12.3., 12.6., 31.1., 31.3., 31.4.2., 31.4.5. Правил дорожнього руху України. Порушення водієм [PERSON] вказаних правил безпеки руху знаходяться в прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - настанням смерті [PERSON] (а.с. 7-10). Встановлено, що позивачка понесла витрати на придбання надгробного гранітного пам'ятника для облаштування місця поховання [PERSON] у сумі 13170 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 21.11.2013 року, виданого приватним підприємцем [PERSON] на суму 13170 грн. (а.с. 4). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи вимоги наведеного законодавства, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача на користь позивачки 13170 грн. матеріальної шкоди, заподіяної у зв'язку з придбанням нею надгробного пам'ятника, підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved