Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

У листопаді 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Житло-сервіс»(далі по тексту - ТОВ «Житло-сервіс», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 1 452,13 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. З 01.07.2016 позивач здійснює обслуговування та експлуатацію будинку [ADDRESS] . 25.10.2017 між позивачем та [PERSON] - власником квартири № 139 , було укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. У зв`язку з неповною та несвоєчасною оплатою спожитих послуг опалення у відповідача виникла заборгованість в сумі 1 284,64 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 111,86 грн. та трьох процентів річних в сумі 55,63 грн. Ухвалою від 06.12.2019 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Наказом ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 00024/0/8/-2016 від 31.03.2016 ТОВ «Житло-сервіс» визначене експлуатуючою організацією на житлові будинки житлово-офісного комплексу 4-А мікрорайону житлового масиву "Позняки" у Дарницькому районі м. Києва (а.с.24) Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 21.03.2016 № 186, прийнятим за зверненням ПАТ «ХК «Київміськбуд», багатоквартирному житловому будинку № 1 секції А, Б, В, 1 черги будівництва 1-й пусковий комплекс, побудованому на земельній ділянці у 4-А мікрорайоні житлового масиву " Позняки" у Дарницькому районі м. Києваприсвоєно поштову адресу - [ADDRESS] (а.с.27) Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 30.05.2016 ТОВ «Житло-сервіс» призначено управителем даного будинку та затверджено форму договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.28-29). Відповідно до акту прийому-передачі від 09.06.2016 позивач прийняв на обслуговування та експлуатацію житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25-26). 25.10.2017 між ТОВ «Житло-сервіс» як виконавцем та [PERSON] як споживачем і власником квартири [ADDRESS] було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.16-18). Цієї ж дати сторони уклали договір про надання послуг з централізованого опалення (а.с.19-21, далі - договір). Згідно з умовами, визначеними пунктом 1 цього договору, його предметом є зобов`язання виконавця надавати споживачеві послуги з централізованого опалення в опалювальний період із забезпеченням вимог щодо кількості та якості послуг в залежності від параметрів теплоносія теплопостачальної організації та зобов`язання споживача своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими ПАТ «Київеенерго» тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пункту 5 договору тариф на послугу з централізованого опалення на час його укладання становить 1 384,56 за 1 Гкал. Пунктом 31 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 15.04.2017. Додатковою угодою від 25.10.2017 сторони продовжили строк дії договору про надання послуг з централізованого опалення до 15.04.2018 (а.с.22 ). Факт надання позивачем для будинку [ADDRESS] послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду не спростований відповідачем та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: тимчасовим договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560995 від 27.10.2016, укладеним з ПАТ «Київенерго»; тимчасовим договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 7560995 від 07.11.2018, укладеним з Комунальним підприємством виконавчого органу Київвради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», а також документами, складеними на їх виконання (а.с. 53-81). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що за період з жовтня 2017 р. по серпень 2018 р. відповідачем на рахунок позивача було внесено лише два платежі за послуги з централізованого опалення, а саме: у листопаді 2018 р. - 742,63 грн., у грудні 2018 р. - 200 грн. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на 01.09.2019 за відповідачем рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення в загальному розмірі 1 284,64 грн. За приписами статей 319, 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна… (стаття 360 ЦК України). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 12 якого визначає, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та витрати на оплату комунальних послуг стосовно пропорційно до його частки співвласника. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). За нормою статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (підпункти 1, 3 пункту 1 частини 1 статті 1). Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Управитель має право уклади договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом, контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг (частина 1 статті 25 Закону № 1875-IV). Відповідно до положень статті 20 Закону № 1875-IV, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тарифи на послуги з централізованого опалення на час виникнення спірних правовідносин формувалися у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». За положенням статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Аналізуючи вищенаведені положення закону та нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості спожитих комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак той факт, що строк дії укладеного сторонами договору про послуги з централізованого опалення закінчився 15.04.2018, на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати після вказаної дати. Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за послуги з централізованого опалення, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих і сплачених відповідачем сум. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надала. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданим позивачем розрахунком його втрати від інфляції станом на 01.09.2019 склали 111,86 грн., а три проценти річних від простроченої суми -55,63 грн. (а.с.32-33). Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Відтак, оцінивши наведені у позовній заяві аргументи і надані позивачем докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ «Житло-сервіс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 1 452,13 грн. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved