Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У вересні 2013 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ВАТ «АСТРА БАНК», назва якого змінена на ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір від 14.05.2008 року №140508-011, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] споживчий кредит для придбання споживчих товарів тривалого використання у ТОВ «Розетка» у сумі 9 569 грн. 28 коп. на строк по 14.05.2009 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 3% річних; комісія за резервування кредитних коштів в розмірі 3% річних від суми кредиту, яка зарезервована але не отримана позичальником протягом 28 днів, починаючи з дня підписання цього Договору до дня надання кредиту; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3% від суми кредиту. Погашення кредиту здійснювалось шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі та у строки, передбачені договором. [PERSON] одержала та використала для споживчих потреб кошти, отримані в кредит. П.3.3.1. кредитного договору від 14.05.2008 року №140508-011 встановлено обов'язок позичальника щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені цим договором. Кінцевий термін повернення кредиту - 14.05.2009 року. Проте позичальник не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. 28.12.2010 року ВАТ «АСТРА БАНК», як первісний кредитор та продавець, уклав договір купівлі-продажу №1 з позивачем, як покупцем, згідно якого продав позивачеві боргові зобов»язання фізичних осіб за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором від 14.05.2008 року №140508-011. Станом на 19.08.2013 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 62 854 грн. 44 коп., в тому числі: заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 5 676 грн. 42 коп.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 825 грн. 32 коп.; комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 17 123 грн. 57 коп.; неустойка за несвоєчасне виконання зобов»язання (пеня) 39 058 грн. 85 коп.; три проценти річних від простроченої суми 170 грн. 28 коп. З цих підстав ТОВ «Вердикт Фінанс» просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 14.05.2008 року №140508-011 у сумі 62 854 грн. 44 коп. та судові витрати у сумі 625 грн. 54 коп. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. ВАТ «АСТРА БАНК», назва якого змінена на ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір від 14.05.2008 року №140508-011, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] споживчий кредит для придбання споживчих товарів тривалого використання у ТОВ «Розетка» у сумі 9 569 грн. 28 коп. на строк по 14.05.2009 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 3% річних; комісія за резервування кредитних коштів в розмірі 3% річних від суми кредиту, яка зарезервована але не отримана позичальником протягом 28 днів, починаючи з дня підписання цього Договору до дня надання кредиту; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3% від суми кредиту. Погашення кредиту здійснювалось шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу у розмірі та у строки, передбачені договором. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ВАТ «АСТРА БАНК» відповідачеві [PERSON], які вона використала за цільовим призначенням. П.3.3.1. кредитного договору від 14.05.2008 року №140508-011 встановлено обов'язок позичальника щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені цим договором. Кінцевий термін повернення кредиту - 14.05.2009 року. 28.12.2010 року ВАТ «АСТРА БАНК», як первісний кредитор та продавець, уклав договір купівлі-продажу №1 з позивачем, як покупцем, згідно якого продав позивачеві боргові зобов»язання фізичних осіб за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором від 14.05.2008 року №140508-011. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно наданих розрахунків заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 62 854 грн. 44 коп., в тому числі: заборгованість зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 5 676 грн. 42 коп.; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 825 грн. 32 коп.; комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 17 123 грн. 57 коп.; неустойка за несвоєчасне виконання зобов»язання (пеня) 39 058 грн. 85 коп.; три проценти річних від простроченої суми 170 грн. 28 коп. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Повністю повернути кредитні кошти позичальник зобов'язалася у термін до 14.05.2009 року, проте вказане зобов'язання вона не виконала. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором від 14.05.2008 року №140508-011 встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 14.05.2009 року, то саме з цієї дати почав перебіг строк позовної давності. Позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду лише 18.09.2013 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", за якими у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ТОВ «Вердикт Фінанс» у задоволенні позову у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 256, 257, 261, 526, 530, 533, 536, 610, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: dismissed