Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

01.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на жилий будинок з господарськими спорудами. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином, просив справу розглянути у його відсутності. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що 02.03.2007 року між відчужувачем [PERSON] та набувачем [PERSON](позивачем по справі) державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори по реєстру №979 посвідчено договір довічного утримання, відповідно до якого відчужував передав, а набувач отримав у власність житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] який зареєстрований в КП «БТІ» м. Слов»янськ 27.03.2007 року(а.с.9-12). [INFO] [PERSON] померла і до теперішнього часу жодна особа не звернулася до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після її смерті. Тобто спадкоємці на спірне майно відсутні (а.с.37). Однак зареєструвати своє право на спірний жилий будинок позивач позбавлений можливості бо при реєстрації вказаних прав було встановлено, що при посвідчення договора довічного утримання між [PERSON] та позивачем в результаті технічної помилки, було неправильно вказано адресу предмету договору - замість «[ADDRESS]» було вказано «[ADDRESS]». З метою виправлення допущеної описки позивач звернувся до державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори, але постановою нотаріуса від 20.11.2013 року у задоволенні заяви було відмовлено(а.с.28) у зв»язку з тим, що відповідно до глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 «договір сторін про зміну нотаріального посвідчення договору здійснюється шляхом складання окремого договору, підписується сторонами договору та посвідчується нотаріусом». Однак укласти такий договір в теперішній час неможливо з тих причин, що сторона договору - [PERSON] померла [INFO] Дійсно на підставі ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Між тим, надані позивачем докази свідчать про те, що спірний жилий будинок фактично знаходиться по [ADDRESS] довідка Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області, а при посвідчені договору довічного утримання від 02.03.2007 року була допущена помилка: 1) копією договору купівлі продажу відчужувачем спірного жилого будинку, посвідченого виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради 27.03.1970 року по реєстру № 98, на підставі якого 02.03.2007 року було посвідчено договір довічного утримання між позивачем та [PERSON], який свідчить про те, що спірний жилий будинок розташований по [ADDRESS](а.с.25-26); 2) довідкою Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман № 1729 від 15.11.2013 року підтверджено, що в смт. Ямпіль дійсно існують як [ADDRESS], так і [ADDRESS]. Але спірний жилий будинок розташований по [ADDRESS](а.с.23); 3) копією технічного паспорта на спірний житловий будинок, який виготовлено КП «БТІ» 07.12.2006 року ще за життя відчужувача і до посвідчення договору довічного утримання, який свідчить про те, що за реєстраційними та технічними документами станом на грудень місяць 2006 року спірний жилий будинок був зареєстровани, та фактично знаходився по [ADDRESS](а.с.19-22); 4) довідкою КП «БТІ» м. Слов»янськ № 461-2/0.84/кл від 18.11.2013 року, яка свідчить про те, що спірний жилий будинок згідно матеріалів реєстрової книги 6 за № 840 дійсно розташований по [ADDRESS] і на момент посвідчення договору довічного утримання належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.11.1952 року, та договору купівлі-продажу від 27.03.1970 року. Але при виготовленні 15.02.2007 року витягу № 13580810, на підставі якого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 02.03.2007 року було посвідчено між [PERSON] та позивачем договір довічного утримання, співробітниками КП «БТІ» м. Слав»янськ було допущено описку в написанні адреси розташування спірного будинку - замість «[ADDRESS]» було вказано «[ADDRESS]»(а.с.24). Крім того, сам зміст договору довічного утримання від 02.03.2007 року свідчить про помилку, допущену при його складенні, в частині зазначення адреси розташування відчужуваного майна, про що свідчить адреса проживання відчужувача на момент його посвідчення - [ADDRESS], та перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких належав спірний жилий будинок [PERSON], на момент укладення договору довічного утримання, та підтверджує волю відчужувача передати позивачу у власність саме жилий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS].(а.с.11-12). Тобто судом встановлено, що позивач в результаті помилки, допущеної в момент посвідчення договору довічного утримання, позбавлений можливості у позасудовому порядку зареєструвати право власності на належне йому нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права. Між тим Конституція України в статті 41 гарантує кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання(догляду) одна торона(відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність жилий будинок, квартиру або їх частину, взамін чого набувач зобов»язується забезпечувати відчужувача утриманням та(або) доглядом довічно. Такий договір на підставі ст. 745 ЦК України укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто, договір довічного утримання,посвідчений 02.03.2007 року між позивачем та [PERSON] повністю відповідає виогам законодавства, як і підстави набуття позивачем права власності на предмет договору. А той факт, що спірний житловий будинок належав [PERSON] і розташований по [ADDRESS], підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню бо право власності саме на спірний, а не на інший житловий будинок перейшло до позивача відповідно до закону.

Outcome: approved