overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

01 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі заяви і до повноліття доньки, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з 2000 року по березень 2005 року вона перебувала з відповідачем фактичних шлюбних відносинах. Вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони не проживають, відносини припинили та вона вийшла заміж змінивши прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча є інвалідом. Вона вирішила звернутись до суду з позовом про матеріальне забезпечення дитини відповідно до закону. Відповідач інших дітей немає і стягнення по виконавчим документам з нього не здійснюються. Позивачка в судове засіданні з'явилась та підтримала свій позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Тому суд зі згоди позивачки ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст..ст.224-226 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов на підставі ст.ст.180, 182, 183 Сімейного Кодексу України підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, тому суд ухвалив винести заочне рішення. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], тому відповідно до закону повинен сплачувати аліменти на утримання доньки, яка проживає зі своєю матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

01 серпня 2014 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила що відповідач є батьком доньки [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбуються про здоров'я і розвиток дитини. Позивачка до суду не зявилась, при цьому направила заяву в якої просить розглянути справу відповідно до ст. 158 ЦПК України . Відповідач до суду не з'явився , але направив заяву з якої видно , що він позов визнає . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], який проживає за адресою : [ADDRESS] , працює в Іллічівському МРП майстром , є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. Відповідно до ст. 182 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, якій не має постійного доходу, а також думку сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? від всіх видів його заробітку, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

01 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 20 вересня 2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу має неповнолітнього дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], видане 20 вересня 2008 року Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 04. Від спільного життя в сім'ї народилася дитина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 22 квітня 2009 року Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 06). Із довідки Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області № 400 від 31 липня 2014 року вбачається, що дитина дійсно проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, він не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також ті обставини, що відповідач аліментів на утримання інших дітей не сплачує, підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів з відповідача не вбачається, відповідач не перебуває на обліку в зв'язку з тяжким станом здоров'я, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

01 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 27 серпня 2011 року. З 19 липня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

01 серпня 2014 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], але від утримання дитини ухиляється. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 гривень, просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, запис № 110 від 11 січня 2012 року. Відповідно до довідки № 483 від 21 липня 2014 року, що видана виконавчим комітетом Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області, малолітній син [PERSON], 2011 року народження, проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину, але свої обов'язки щодо утримання сина не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, при цьому враховує, що відповідач позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1000,00 гривень. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

01 серпня 2014 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 24 вересня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 18451,29 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та, у разі порушення умов договору, сплатити штрафні санкції, що встановлені договором. Через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20939,57 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 20939,57 гривень, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення він не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомила. За наявністю умов, передбачених частиною першою ст.224 ЦПК України та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 24 вересня 2012 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 18451,29 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та у разі порушення умов договору сплатити штрафні санкції, що встановлені договором. Через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по кредитному договору в нього виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 20939,57 гривень , яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 14625,87 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2855,93 гривні, залишок за несплаченим штрафом в розмірі 3457,77 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачки. З урахуванням вищенаведених обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що даний позов є законним та обґрунтованим, а тому він підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв'язку з розглядом справи позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В силу ст.88 ЦПК України ці кошти мають бути відшкодовані позивачеві за рахунок відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

01 серпня 2015 рокубуло укладено шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 01 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиколаївського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.2015. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.10.2016. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред`явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтакпозов підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні. Ухвалою суду від 15.04.2021 по даній справі позивача було звільнено від сплати судового збору в сумі 908,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За правилом частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 по справі № 161/4985/17 (реєстраційний номер за ЄДРСР 81573955) зроблено висновок щодо застосування норми ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Відповідач у даній справі не звільнений від сплати судового збору. Отже, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 908,00 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

01 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила , що шлюб з відповідачем було зареєстровано 03 вересня 2005 року Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Від шлюбу мають дитину. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю в тому ж обсязі, з тих же підстав і зокрема зазначила, що у вересні 2005 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2012 року, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши позивача, відповідача , дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружилися 03 вересня 2005 року про що в Книзі реєстрації шлюбів 03 вересня 2005 року Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис №5 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 03 вересня 2005 року серії І-ФП № 003523 /а.с. 6/. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень 20 лютого 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №03 та видано свідоцтво про народження серії 1-ФП №022513 від 20.02.2006 р./а.с.-5/. Сторони шлюбні стосунки не підтримують з 2012 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Згідно ст. 112 СК України „Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено та зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту, що державна реєстрація права власності на імя [PERSON] на будинок з господарськими будівлями та спорудами під №35 відбулася за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Д. Трофіма. 17 грудня 2015 року, померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 961. 09 грудня 2009 року, [PERSON], усе належне їй майно, заповіла [PERSON], про що свідчить копія заповіту завірена Іллічівським міським державним нотаріусом [PERSON] в реєстрі № 4805. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.12.1992 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.1992 року, належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Д. Трофіма №35. 05.11.2003 року, за зверненням [PERSON] до Овідіопольського РБТІ, вказані правовстановлюючі документи були внесені у електронний реєстр. 14 червня 2016 року, приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповіттом на спадкове майно померлої 17.12.2015 року [PERSON], у звязку з допущеною помилкою у написанні адреси місця знаходження нерухомого майна, а саме вулиця Д. Трофіма була помилково вказана як вулиця [PERSON]. Заявник у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення заяви не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 09 грудня 2009 року, [PERSON], усе належне їй майно заповіла [PERSON], про що свідчить копія заповіту завірена Іллічівським міським державним нотаріусом [PERSON] в реєстрі № 4805. Однак, під час реєстрації прав власності на нерухоме майно, було припущено помилку, а саме, замість «вулиці Д. Трофіма» вказано невірно «вулиця Д. Трофімова», що нині перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Самостійно, без звернення до суду, виправити вказану помилку позивач не має змоги. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи в порядку окремого провадження від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає доведеним юридичний факт, який заявник просить суд встановити.

Outcome: approved