Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У жовтні 2018 року позивачі звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на ј частину квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , [INFO] , що проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/7 квартири під [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом. Позивачі після звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куц Владислави Анатоліївни отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутня державна реєстрація права власності померлої. Враховуючи викладене, позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новака А.В. від 26.10.2018 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 224 від 24.01.2019 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» дана справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 25.01.2019 прийнято до свого провадження дану справу, призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В червні 2020 дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., на підставі Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 397 від 02.06.2020. Позивачі в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наданими доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, свого представника не направили. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надали. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Суд дослідивши докази і письмові пояснення викладені у позовній заяві, копію спадкової справи № 9/2018, встановив такі обставини. Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23.04.2017. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Московським РАЦС, [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено відповідний запис за № 449. Як вбачається із зазначеного свідоцтва: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.05.1973, про що зроблено відповідний запис № 1318. Як вбачається із зазначеного свідоцтва: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Таким чином, померла [PERSON] являється матір`ю позивачів. Як вбачається з копії спадкової справи 9/2018, 03.09.2018 позивачі звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куц В.А. із заявами про прийняття спадщини, при цьому надали документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за якими спадкове майно складається з 1/7 частки квартири під номером [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Куц В.А. вих. № 82/02-31 від 25.09.2018 позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки право власності померлої [PERSON] не зареєстроване в органах, що здійснюють таку реєстрацію. Зазначене також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, номер інформаційної довідки: 138950488, дата формування: 25.09.2018, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 9/2018. За нормою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус перевіряє склад спадкового майна. Відповідно до змісту ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно копії паспорту з відміткою про реєстрацію місця проживання, позивачі прописані і мешкали на час відкриття спадщини в спільній квартирі спільно з померлою [PERSON] , а томі згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщина. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч. 1 ст. 1268 ЦК України, стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданим Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 03.04.2013, посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - в рівних долях. Крім того, зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 45,9 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 8,26 грн. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 03.04.2013 № 37377. Як вбачається з технічного паспорту на приватизовану кв. [ADDRESS] , квартира посімейного заселення розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку та складається з: 2 кімнат жилою площею 28,0 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 17,1 кв.м., 2-а кімната - 10,9 кв.м., кухня площею 6,8 кв.м., вбиральні - 2,7 кв.м., коридору - 5,7 кв.м., вбудованої шафи - 2,1 кв.м. Квартира обладнана балконом - 0.6 кв.м. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно ст. 182 ЦК України "Державна реєстрація прав на нерухомість" зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення підлягають державній реєстрації. Об`єкти завершеного та незавершеного будівництва слід відносити до нерухомого майна внаслідок наявності в них зв`язку з землею, що визначено ст. 181 ЦК України як критерій віднесення речей до нерухомих. Тому право на них має бути зареєстровано в органі, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Вона відбувається на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Постановою приватного нотаріуса Куц В.А. вих. № 82/02-31 від 25.09.2018 позивачам відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки право власності померлої [PERSON] не зареєстроване в органах, що здійснюють таку реєстрацію. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved