Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Процедура : 1. 28 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 листопада 2013 року в розмірі 35 609 грн. 11 коп. 2. Заочним рішенням суду від 02 травня 2018 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 10 847 грн. 04 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7 197 грн. 30 коп., та заборгованість за пенею та комісією в розмірі 15 865 грн. 32 коп., а також судовий збір в сумі 1675 грн. 10 коп., а всього 35 584 грн. 76 коп. 3. 02 вересня 2019 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення Світловодського міськрайонного суду. 4. Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року клопотання відповідачки [PERSON] задоволено, та поновлено їй строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 02 травня 2018 року. 5. Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року заочне рішення суду від 02 травня 2018 року скасовано та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 6. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 26 листопада 2013 року договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 14861,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 26 листопада 2013 року. Проте, [PERSON] з червня 2015 року перестала повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 26 листопада 2013 року, внаслідок чого станом на 14 січня 2018 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 35609,11 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредита 110847,04 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 7197,30 грн.; - заборгованість за пенєю та комісією - 15865,32 грн.; - штрафи, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1699,45 грн. 7. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 26 листопада 2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 14861,78 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 26 листопада 2013 року з якого видно, що відповідачка використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 3 грн. здійснила 11 червня 2015 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту [PERSON] . Позиція відповідача, [PERSON] : 8. Відповідачка позов не визнала зазначивши, що вимоги позивача про стягнення з неї нарахованої заборгованості за пенею, комісією та штрафів не підлягають задоволенню оскільки сплив строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафів. Надада до суду копію свідоцтва про укладення шлюбу та зміну прізвища на - Озмен. 9. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та зміст заяв позивача та відповідача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми\~права,\~які регулюють\~спірні правовідносини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити частково з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 10. 26 листопада 2013 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 14861,78 грн. зі сплатою 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 11. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з лютого 2014 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі в сумі 3 грн. здійснила 11 червня 2015 р. 12. Після червня 2015 року [PERSON] перестала надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 26 листопада 2013 року, в звязку з чим, станом на 26 листопада 2013 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита в сумі 10847,04 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7197,30 грн.; заборгованість за пенєю та комісією - 15865,32 грн.; штрафи, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1699,45 грн. 13. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 26 листопада 2013 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 14. Акціонерне товариство\~Комерційний банк\~«Приватбанк» (далі\~ позивач)\~у лютому\~2018\~року звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 26 листопада 2013 року в розмірі 35 609 грн. 11 коп. 15. Відповідачка, [PERSON] , позовні вимоги в частині нарахування пені, комісії та штрафів заперечила та просила застосувати до них строк позовної давності. 16. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Оцінка суду: 17. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. 18. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 19. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання). 20. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. 21. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. 22. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Висновок суду: 23. 26 листопада 2013 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 14861,78 грн. на платіжну картку зі сплатою 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 24. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з грудня 2013 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі в сумі 3 грн. здійснила 11 червня 2015 р. Після червня 2015 року [PERSON] перестала надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 26 листопада 2013 року, в звязку з чим, станом на 14 січня 2018 року Банком утворилася заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредита 10847,04 грн. 25. На підставі викладеного позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 26 листопада 2013 року, а саме - заборгованість за тілом кредита в сумі 10847 грн. 04 коп. слід задовольнити. Оцінка суду: 26. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 27. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 28. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 29. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 30. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Висновок суду: 31. Відповідно до укладеного 26 листопада 2013 року договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 14861,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з грудня 2013 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки за користування кредитом. Останній платіж щодо повернення боргу з кредиту та по відсоткам відповідач в сумі в сумі 3 грн. здійснила 11 червня 2015 р. Згідно розрахунку заборгованості станом на 14 січня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: загальна заборгованість за тілом кредитом в сумі 10847,04 грн., а також нараховано відповідачу за вказаний період заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7197,30 грн. 32. На підставі викладеного позовну вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7197 грн. 30 коп. слід задовольнити. Оцінка суду: 33. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за пенею, а також штрафів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня за своєю правовою природою є неустойкою. 34. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 35. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання) як зазначено в п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». 36. Слід зауважити, що умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013). Висновок суду: 37. Встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем свого зобов"язання за кредитним договором спричинено позивачу збитки в розмірі сум заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 10847,04 грн. та заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит в сумі 7197,30 грн., які даним рішенням вирішено стягнути. 38. Згідно розрахунку заборгованості станом на 14 січня 2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком становить: заборгованість за пенєю та комісією - 15865, 32 грн.; штрафи, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1699,45 грн. 39. Враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити загальну суму пені до 2000 грн., оскільки на думку суду, саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин. 40.\~Щодо позовних\~вимог в\~частині стягнення\~штрафів відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1699,45 грн., то вони не підлягають задоволенню і суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного. 41. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). 42. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). 43. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 44. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. 45. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в зв'язку зі стягненням з відповідача заборгованості з пені, у стягненні штрафу слід відмовити. 46. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial