Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

01.02.2019 року Розівська районна державна адміністрація Запорізької області звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила, в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначала наступне. [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] та [PERSON] Батько дітей записаний за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Діти перебувають на обліку у Службі у справах дітей, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. [PERSON] згідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.03.2011 року, вже була позбавлена батьківських прав щодо двох своїх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , водночас належних висновків для себе зробила. Так, [PERSON] , будучи зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , постійно змінювала місце свого проживання, внаслідок чого Службою у справах дітей, разом з фахівцями РЦСССДМ, та працівниками поліції вживались заходи по розшуку останньої та дітей. При цьому, як за зареєстрованим місцем проживання, так і за іншими адресами, де було виявлено [PERSON] , встановлено, що сприятливі умови для проживання та виховання дітей, відсутні, оскільки санітарно - гігієнічні умови в будинках, де було виявлено [PERSON] , не придатні для проживання малолітніх дітей, постільна білизна, посуд, дитячий одяг брудні, у дітей відсутнє місце для відпочинку, розвиваючі іграшки, дитячі книжки, необхідні предмети гігієни, харчування дітей не збалансоване. Усі особи, що оточують дітей, зловживають алкогольними напоями, раніше відбували покарання в місцях позбавлення волі за вчинення злочинів, зокрема і сама [PERSON] Діти є учасниками частих конфліктів, сутичок та сварок між дорослими особами, що негативно впливає на їх здоров`я та життя. Не було вжито [PERSON] і заходів щодо духовного розвитку дітей та здобуття останніми дошкільної освіти, оскільки [PERSON] , будучи влаштований до дитячого ясла-садка відвідував заклад лише з 24.09.2018 року по 02.10.2018 року, а [PERSON] мати взагалі відмовилась влаштовувати до дитячого ясла-садка. Крім того, [PERSON] перебуваючи на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення та отримуючи державну соціальну допомогу на дітей, кошти витрачає не за призначенням, постійного місця роботи, заробітку та доходу немає, як то і намірів працевлаштуватися. Постановою Розівського районного суду Запорізької області від 11.04.2018 року, [PERSON] притягувалась до відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Фахівці Служби у справах дітей разом з працівниками РЦСССДМ неодноразово проводили профілактичні та роз`яснювальні роботи з [PERSON] , попереджали останню про необхідність належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Разом з тим, позитивні зміни не відбулись і остання продовжувала ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно до розпорядження голови Розівської районної державної адміністрації Запорізької області № 59 від 22.02.2019 р. малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були направлені до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, де перебувають і по теперішній час. На підставі викладеного, позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, де на даний час перебувають діти, аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилася, направлені останній за зареєстрованим місцем проживання судові повістки, повернулися до суду без вручення адресату, із відміткою поштового відділення на конверті «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що відповідач [PERSON] була обізнана про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи, оскільки раніше з`являлася за викликами суду, водночас в судове засідання повторно не з`явилася, суд доходить висновку про можливість проведення судового розгляду справи по суті у відсутність останньої, розцінюючи її процесуальну поведінку як небажання скористатися своїми процесуальними правами, зокрема і на подачу відзиву на позов. На підставі зазначеного, суд за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, в судове засідання з невідомих причин не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням думки представника позивача, та норм, викладених в ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду даної справи у відсутність представника третьої особи. В судовому засіданні представник позивача Журавель А.А. просила позов задовольнити з підстав наведених у ньому і позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, де на даний час перебувають діти, аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, посилаючись зокрема на те, що [PERSON] не створює для своїх дітей необхідні умови проживання, не забезпечує належним харчуванням, одягом, медичним доглядом, лікуванням, та взагалі не цікавиться їх долею. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача, пояснив, що він працює фахівцем у РЦСССДМ. Родина [PERSON] перебуває на обліку у вказаному центрі як сім`я, яка опинилась в складних життєвих обставинах. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками, не створює для дітей необхідні умови для проживання, розвитку, виховання, тощо. Так, [PERSON] не має постійного місця проживання, під час проведення розшукових заходів щодо виявлення місця перебування дітей було встановлено, що [PERSON] проживала у різних людей, які зловживають спиртними напоями, та були раніше засудженні за вчинення злочинів, як зокрема і остання, у дітей відсутні належні побутові умови для проживання, чистий одяг, належне харчування, іграшки, засоби гігієни тощо. У присутності дітей часто відбувалися бійки, сварки між [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] , а також іншими особами, де [PERSON] тимчасово проживала. Дітей до дитячого ясла-садку не відводила. Працевлаштуватися теж не бажає і фактично живе на грошові кошти, отримані як соціальні пільги на дітей. Проведені фахівцями центру з [PERSON] профілактичні заходи позитивних наслідків не дали. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засідання за клопотанням представника позивача, пояснив, що він працює дільничним офіцером поліції Розівського ВП, під час неодноразових спільних з фахівцями Служби у справах дітей та РЦСССДМ, виїздів з метою обстеження умов проживання дітей встановлено, що [PERSON] , постійно змінювала місце проживання. При цьому, [PERSON] проживала у різних осіб, які зловживали спиртними напоями, раніше буда засудженні, як і остання, діти були занедбані, брудні, умови проживання антисанітарні, продукти харчування та іграшки відсутні. У присутності дітей постійно вчинялися сварки, що в подальшому було підставою для виклику працівників поліції. Працевлаштовуватися [PERSON] не бажала та фактично існувала за рахунок коштів, котрі виділялися державою на дітей, які витрачала на спиртні напої. За неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків на останню неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення. Свідок [PERSON] , допитана за клопотанням відповідача, в судовому засідання пояснила, що [PERSON] проживала разом зі своїм співмешканцем - [PERSON] , який зловживає спиртними напоями. Під час проживання завжди були сварки та бійки у присутності дітей. В зимову пору року [PERSON] разом з дітьми, проживала у різних знайомих, оскільки не мала коштів на придбання вугілля та дров для опалення будинку. За 2019 рік [PERSON] двадцять разів змінювала місце проживання. Також свідок зазначила, що [PERSON] на даний час виїхала на проживання за межі населеного пункту. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право ї зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Частиною 4 наведеної вище статті СК України передбачено, що під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно до свідоцтв про народження дітей та повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначена - [PERSON] , а батько записаний за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7-12). Як вбачається з розпорядження голови Розівської районної державної адміністрації Запорізької області № 59 від 22.02.2019 р., малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були направлені до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, що в свою чергу підтверджується і актом від 06.03.2019 року про факт передачі дітей до вказаної установи (а.с. 65, 66). Виходячи з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини Розівської районної державної адміністрації Запорізької області № 9 від 30.08.2018 року та № 1 від 23.01.2019 року, факт неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків був неодноразовим предметом розгляду вказаної комісії (а.с. 24-26, 27-29). З актів обстеження умов проживання дітей від 14.03.2018 року, 19.04.2018 року, 26.04.2018 року, 12.06.2018 року, 21.06.2018 року, 05.07.2018 року, 20.07.2018 року, 28.08.2018 року, 04.12.2018 року та 16.01.2019 року, проведеними за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , вбачається відсутність необхідних умов для проживання дітей, а саме: в будинку брудно, речі розкидані, в кімнаті де відпочивають діти стіни обідрані, іграшки для дітей відсутні, речі дітей та постільна білизна брудна, в будинку сморід, мати майже весь час перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 14-23). Відповідно до постанови Розівського районного суду Запорізької області від 11.04.2018 року, [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей) із застосуванням стягнення у вигляді попередження (а.с. 30-31). З листа Розівського РЦСССДМ від 22.01.2019 року за № 20/01-11 вбачається, що сім`я [PERSON] перебуває на соціальному супроводі у вказаному центрі, в ході перевірки умов проживання дітей було встановлено, що мати разом з дітьми вже тривалий час проживає у домоволодіннях своїх знайомих. Зі слів [PERSON] вона не має змоги в зимовий час придбати дрова для опалення свого будинку, що свідчить про відсутність навичок планування сімейного бюджету. Запасу харчів недостатньо. Фахівцем з соціальної роботи з матір`ю проводились профілактичні бесіди щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків, надавались соціальні послуги щодо підвищення виховного потенціалу та необхідності покращення умов проживання, але вони не дали своїх позитивних результатів (а.с. 34). Згідно до листа КНП «Розівський центр первинної медико - санітарної допомоги» Розівської районної ради Запорізької області від 25.01.2019 року № 01-20/59, малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають під наглядом сімейного лікаря, у зв`язку з несприятливими соціальними умовами в сім`ї (діти з групи соціального ризику). За медичною допомогою мати не зверталася навіть коли діти хворіли. Неодноразово при відвідуванні сімейним лікарем вдома, діти госпіталізувались у зв`язку із хворобою до стаціонару Розівської ЦРЛ. Матеріально - побутові умови проживання дітей [PERSON] та [PERSON] вкрай незадовільні. Мати зловживає спиртними напоями (а.с. 35). Виходячи з інформації, наданої КДНЗ ясла - садок № 1 «Сонечко» Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області від 10.10.2018 року № 168, та від 22.01.2019 року № 10, малолітній [PERSON] , [INFO] , дошкільний заклад не відвідує взагалі, а малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідував дошкільний заклад в період з 24.09.2018 року по 02.10.2018 року (а.с. 36, 37). З довідки - характеристики, наданої Розівським ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не має постійного місця проживання, веде аморальний спосіб життя. Під час рейдів спільно зі Службою у справах дітей РДА, неодноразово було встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, діти не отримують належного виховання, постійно брудні, відсутнє повноцінне харчування необхідне для розвитку організму дитини. Коло оточуючих осіб є раніше засуджені особи, які ведуть аморальний спосіб життя. 21.03.2018 року на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 42). Згідно до висновку № 19 від 25.01.2019 року (вих. № 01-44/о27) про доцільність позбавлення батьківських прав, Розівська РДА Запорізької області, як орган опіки та піклування, вважала доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що мати протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей (а.с. 45). Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд доходить висновку, що [PERSON] не створила належних умов для проживання, виховання та розвитку своїх дітей, враховуючи, що останні на час їх направлення до дитячого будинку, не були забезпечені мінімальним запасом одягу, продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, дитячими іграшками, не мали постійного місця проживання, а ті умови, в яких проживали діти були антисанітарними. При цьому діти проживали в оточенні осіб, які ведуть антисоціальний спосіб життя, що в своїй сукупності на думку суду, ставило під загрозу здоров`я та життя дітей. За таких умов, суд доходить висновку про доведеність позивачем обставин щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому вважає необхідним позов в цій частині задовольнити та позбавити останню батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-12). Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 наведеної статті СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знаходяться у КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. Відповідач перебуває в працездатному віці, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні немає, тобто в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей, у тому числі і за станом свого здоров`я. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу, - із дня подання такої заяви. За таких обставин, суд задовольняє позов і в цій частині та вважає необхідним стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Комунальної установи «Запорізькій обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, де на теперішній час перебувають діти, аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру юридичною особою, ставка судового збору становить один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 921 грн. Позивач згідно до пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання наведеного позову. Враховуючи наведене, оскільки судом позов задоволено повністю, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 3 842, 00 грн.

Outcome: approved