Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 червня 2016 року у Корабельному районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені через відсутність взаємопорозуміння та постійних сварок. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача визнала та вказала, що згодна на розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище "Ванжула". Згідно з ч.4\~ст.200 ЦПК України\~суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 25 червня 2016 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб (актовий запис №229); свідоцтво про шлюб серії І-ФП №149389, видане 06 грудня 2017 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "Ванжула" (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 28 березня 2017 року серії І-ФП №262816 за актовим записом №39 (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям припинені за постійних сварок та непорозумінь у сімї, втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання з 2017 року; дитина проживає з відповідачкою. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~відповідач має право надалі іменуватися прізвищем «Ванжула». Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції обох про розірвання шлюбу, тривалого періоду не проживання, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України.

Outcome: approved