Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (далі - ТОВ "Рада 2") звернулося до суду з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з 01.03.2015 по 31.05.2015, з урахуванням пені, трьох процентів річних та індексу інфляції в загальній сумі 1447,11 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], а ТОВ "Рада 2" є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. Відповідно до умов договору від 18.05.2009 відповідач зобов'язався вносити плату за житлово-комунальні послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.03.2015 по 31.05.2015 у відповідача утворився борг в сумі 1447,11 грн. Отже відповідач, як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі договору та положень статті 625 ЦК України зобов'язаний сплатити зазначену суму основного боргу 611,67 грн., інфляційної складової, що становить 205,62 грн., трьох процентів річних в сумі 18,15 грн, пеню -11,67 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. За його міркуванням зобов'язання між сторонами з надання житлово-комунальних послуг припинилося лише з 1 червня 2015 р., а до цієї дати відповідачі повинні були оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору. Відповідач заперечив проти заявленого позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Пояснив, що з 1 березня 2015 р. послуги з утримання [ADDRESS] та придомової території надаються не позивачем, а ОСББ «Позняківський». Позивач не являвся балансоутримувачем або управителем зазначеного будинку, а тому в кінці лютого об'єднання прийняло будинок на баланс, після чого уклало низку договорів з постачальниками послуг, і з 1 березня 2015 р. стало надавати мешканцям будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Заслухавши представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 22.12.1999 (а.с. 17). 18.05.2006 р. між ТОВ «Рада» з одного боку та відповідачем (власником) - з іншого, укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг (а.с. 9-14) Предметом цього договору є забезпечення підприємством обслуговування та ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] Відповідно до умов договору підприємство зобов'язалося забезпечити виконання комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешкання в будинку, надання співвласникам комунальних та інших послуг згідно діючих розцінок і тарифів, ведення особистого рахунку тощо, а співвласник зобов'язався щомісячно, не пізніше 20-го числа поточного місяця, вносити на рахунок підприємства плату за надані послуги пропорційно загальній площі квартири. Згідно з умовами, визначеними у пункті 2.1.4 договору, наслідком несвоєчасного внесення плати за надані послуги є сплата пені із розрахунку 1% від несплаченої суми за кожен день прострочки. Відповідно до положень пункту 6.1 договору термін його дії складає п'ять років, але його дія автоматично продовжується на наступний термін, якщо сторони не будуть ставити питання про його перегляд. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксованих у цьому договорі, суд дійшов висновку, що ТОВ «Рада» та відповідач уклали договір про надання житлово-комунальних послуг, який ґрунтується на приписах чинного законодавства. Так відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов'язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Разом з тим, доказів правонаступництва ТОВ «Рада 2» в частині договірних відносин стосовно обслуговування [ADDRESS] суду не надано, однак враховуючи сплату відповідачем вартості житлово-комунальних послуг на рахунок позивача, суд вважає доведеним, що до 1 березня 2015 р. саме ТОВ «Рада 2» забезпечувало виконання комплексу робіт по утриманню [ADDRESS] і його прибудинкової території. Водночас судом встановлено, що ні ТОВ «Рада», ні ТОВ «Рада 2», не були балансоутримувачами [ADDRESS], що підтверджується листом ТОВ «Рада-2», і не заперечується представником позивача. 28 листопада 2014 р. мешканці зазначеного будинку прийняли рішення про створення ОСББ «Позняківський», яке набуло статусу юридичної особи 10 грудня 2015 р. На підставі рішення загальних зборів членів ОСББ «Позняківський» актом від 28 лютого 2015 р. [ADDRESS] прийнято на баланс об'єднання. Відтак балансоутримувачем та управителем [ADDRESS] наразі є ОСББ «Позняківський», яке виступило колективним споживачем (замовником) певних житлово-комунальних послуг, що підтверджується наданими третьою особою договорами на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання, про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, про оренду майна та актами виконаних робіт. У лютому 2015 року листом відповідач повідомив позивача про намір розірвати договірні відносини, а 1 березня 2015 р. уклав договір відносин власників житлових приміщень та Управителя з ОСББ «Позняківський» . Як на підставу своїх вимог ТОВ «Рада-2» посилається на те, що в період з березня 2015 по травень 2015 відповідачу були надані експлуатаційні послуги (послуги з утримання будинку та прибудинкової території), вартість яких ним не оплачено, що спричинило виникнення заборгованості в сумі 1447,11 грн. Проте доводи позивача про несплату відповідачем вартості наданих йому в період з березня 2015 по травень 2015 послуг з утримання будинку та прибудинкової території спростовуються наданими відповідачами квитанціями про їх сплату, а отже підстав для стягнення неіснуючого боргу не має. При вирішенні вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з березня 2015 по травень 2015 року суд враховує, що укладений між сторонами договір є різновидом договору про надання послуг, і керується положенням частини 1 статті 903 ЦК України, яка передбачає обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже за змістом цієї норми та положень статей 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, виконавець, заявляючи вимогу про стягнення із замовника боргу за оплатним договором про надання послуг, повинен зокрема довести такі складові: надання послуги виконавцем; невиконання замовником умов договору щодо оплати наданої послуги. Представник позивача не надав доказів, які б підтверджували, що з березня 2015 по травень 2015 послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачу надавало ТОВ «Рада 2», таких доказів надано не було. Натомість відповідачем та третьою особою надані докази, які доводять, що з березня 2015 р. правовідносини між ТОВ «Рада-2» і відповідачами припинилися, а послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачам надавались ОСББ «Позняківський» на підставі договору від 1 березня 2015 р. Враховуючи встановлені обставини, суд відмовляє у позові за недоведеністю вимог. Оскільки вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та індексу інфляції є похідними від вимог про стягнення основного боргу, підстави для їх задоволення також відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed