Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «АПРІОЙЛ», третя особа - ТОВ «АПРІОЙЛ ТЕХНО» про стягнення заборгованості по заробітній платі з 01.09.2016 року по 13.09.2016 року у розмірі 593 грн. 18 коп., зобов'язати оплатити кошти по лікарняному за період з 13.09.2016 року по 26.09.2016 року та середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 27.09.2016 року по день постановлення рішення у справі, що станом на 14.12.2016 року становить 3 890 грн. 83 коп. Крім того, просив зобов'язати ТОВ «АПРІОЙЛ» видати позивачу трудову книжку із записом про зарахування [PERSON] на посаду менеджера з продажу та постачання до ТОВ «АПРІОЙЛ» з 01.05.2014 року та про звільнення позивача за власним бажанням з 27.09.2016 року за ст. 38 КЗпП України. Також, просив зобов'язати ТОВ «АПРІОЙЛ» нарахувати та сплатити страхові внески за працівника [PERSON] до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів та зборів за період з 01.05.2014 року по 27.09.2016 року. Стягнути з ТОВ «АПРІОЙЛ» на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 120 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що в лютому 2014 року був прийнятий до ТОВ «АПРІОЙЛ» на посаду менеджера з продажу та постачання. У квітні 2014 року на пропозицію директора ТОВ «АПРІОЙЛ» про звільнення за власним бажанням у зв»язку з реорганізацією підприємства та обіцянкою подальшого зарахування на таку ж посаду в штат реорганізованого підприємства ТОВ «АПРІОЙЛ ТЕХНО» [PERSON] погодився та написав відповідну заяву. За твердженням [PERSON] він продовжував працювати в ТОВ «АПРІОЙЛ» та виконувати свої посадові обов'язки менеджера з продажу та постачання. Протягом усього часу до вересня 2016 року позивачу виплачували заробітну плату готівкою, інколи грошовим переказом на картку ПриватБанку, а решту коштів виплачували у «конверті». Також, [PERSON] виконував обов'язки водія та кур'єра фірми, мав право керування автомобілем DAEWOO SENS д/н [NUMBER] та DAEWOO LANOS д/н [NUMBER], виконував обов'язки експедитора та особисті доручення директора ТОВ «АПРІОЙЛ». 27.09.2016 року після лікарняного [PERSON] вийшов на робоче місце, однак після непорозумінь з бухгалтером щодо нарахувань і виплат по лікарняному листку написав заяву про звільнення за власним бажанням. З огляду на відмову приймати заяву про звільнення [PERSON] 28.09.2016 року направив її до ТОВ «АПРІОЙЛ» поштою. При цьому, станом на час подачі позову 21.12.2016 року рішення про звільнення [PERSON] керівництвом ТОВ «АПРІОЙЛ» не прийнято, з відповідним наказом не ознайомлено, не внесено записів у трудову книжку та не повернуто її працівнику, так само як не проведено належних розрахунків. Більше того, позивач стверджує, що з квітня 2014 року роботодавцем не сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів і зборів, що призвело до того, що за вказаний період позивачу не було зараховано трудового стажу. Таким чином, [PERSON] просив про задоволення позовних вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ «АПРІОЙЛ», третя особа - ТОВ «АПРІОЙЛ ТЕХНО» про стягнення заборгованості по заробітній платі, зобов'язання сплатити страхові внески, внести відомості в трудову книжку та її видачу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов з підстав викладених у позовній заяві та зазначили, що після написання заяви у 2014 році про звільнення [PERSON] після спливу двотижневого терміну не покинув робоче місце в ТОВ «АПРІОЙЛ», продовжував працювати і не вимагав розірвання трудового договору, що підтверджено наданим доказами, а отже не міг бути звільнений за вказаною заявою. Представник ТОВ «АПРІОЙЛ» в судове засідання не з'явився, повідомлялись про час та місце розгляду заяви, причин неявки до суду не повідомили. Представник ТОВ «АПРІОЙЛ ТЕХНО» заперечила проти позову вказуючи на відсутність доказів працевлаштування [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив наступне. За твердженням [PERSON] в лютому 2014 року він був прийнятий до ТОВ «АПРІОЙЛ» на посаду менеджера з продажу та постачання. За ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що не дивлячись на подану у квітні 2014 року заяву про звільнення за власним бажанням він продовжував працювати в ТОВ «АПРІОЙЛ» та виконувати свої посадові обов'язки менеджера з продажу та постачання. У відповідності до ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Суду не надано Наказу чи Розпорядження про зарахування позивача на роботу, при цьому факт працевлаштування [PERSON] в ТОВ «АПРІОЙЛ» на посаді менеджера з продажу та постачання підтверджується звітами про здійснені угоди з березня 2014 року по січень 2016 року, а також звітами про пробіг автомобіля DAEWOO SENS д/н [NUMBER] (а.с. 45- 78) відповідального працівника [PERSON]. За довіреностями ТОВ «АПРІОЙЛ» від 10.04.2015 року та від 02.02.2016 року за підписом керівника організації, комерційного директора [PERSON] їх співробітнику [PERSON], який займає посаду менеджера зі збуту доручається від імені ТОВ «АПРІОЙЛ» отримувати вантаж/пошту/, доставлений ТОВ «Нова Пошта» згідно ТТН (експрес-накладної). Довіреності зареєстровані у підприємстві отримувача (а.с. 131-133). Згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України страхувальник ТОВ «АПРІОЙЛ» здійснювало відрахування у лютому, березні та квітні 2014 року із заробітної плати застрахованої особи [PERSON] У відповідності до Договору про повну матеріальну відповідальність від 16.04.2014 року укладеного ТОВ «АПРІОЙЛ» в особі комерційного директора [PERSON] та працівника [PERSON], останній бере на себе повну відповідальність за ввірені йому матеріальні цінності. Крім того, згідно листа Головного управління Держпраці у Київській області від 03.11.2016 року №2/4.4-Ф-2951 під час проведеної перевірки в ТОВ «АПРІОЙЛ» встановлено: порушення Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», а саме не ведеться облік руху трудових книжок і вкладишів до них; у порушення вимог ч. 4 ст. 48 КЗпП України, абз 2 п.2.2. гл 2 Інструкції у наданому для перевірки аркуші паперу про облік трудових книжок зареєстровано трудову книжку [PERSON]; у порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи, про що свідчить відсутність запису у табелі обліку використання робочого часу працівника [PERSON] При цьому, за результатами перевірки відносно директора ТОВ «АПРІОЙЛ» [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, відповідно до ст. 265 КЗпП України накладено штрафні санкції, а також винесено припис про усунення порушення трудового законодавства. За ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні ТОВ «АПРІОЙЛ» та ТОВ «АПРІОЙЛ ТЕХНО» не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування вимог [PERSON] та обґрунтованого пояснення щодо правовідносин із останнім з огляду на виконувану ним роботу, наявні документи від ТОВ «АПРІОЙЛ» на ім'я [PERSON], виявлені порушення трудового законодавства щодо оформлення працевлаштування позивача. Судом встановлено та підтверджено позивачем, що 28.09.2016 року на ім'я директора ТОВ «АПРІОЙЛ» [PERSON] надіслано заяву [PERSON] про звільнення з посади менеджера зі збуту з 27.09.2016 року. Дана заява отримана уповноваженою особою ТОВ «АПРІОЙЛ» 30.09.2016 року, при цьому будь-яких рішень за наслідком її розгляду не прийнято. Таким чином, з огляду на наявні документи та відомості в них, суд вважає доведеним факт допуску [PERSON] до роботи в ТОВ «АПРІОЙЛ» без належного оформлення про прийняття на роботу та порушення трудового законодавства щодо оформлення звільнення позивача. За таких обставин, вимога позивача про зобов'язання ТОВ «АПРІОЙЛ» внести в трудову книжку [PERSON], [INFO] запис про зарахування [PERSON] на посаду менеджера з продажу та постачання ТОВ «АПРІОЙЛ» з 01.05.2014 року та про звільнення [PERSON] з посади менеджера з продажу та постачання ТОВ «АПРІОЙЛ» з 27.09.2016 року згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За твердженням позивача його заборгованість по заробітній платі з 01.09.2016 року по 13.09.2016 року склала 593 грн. 16 коп. З огляду на зазначене, вимога позивача про зобов'язання ТОВ «АПРІОЙЛ» видати [PERSON] трудову книжку із відповідними записами про зарахування та звільнення з посади менеджера з продажу та постачання ТОВ «АПРІОЙЛ» і стягнення з ТОВ «АПРІОЙЛ» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі з 01.09.2016 року по 13.09.2016 року у розмірі 593 (п'ятсот дев'яносто три) грн. 18 коп. підлягає до задоволення. З копії листка непрацездатності (АДА №498756 а.с. 32) вбачається, що [PERSON] з 13.09.2016 року до 27.09.2016 року перебував на лікарняному. Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується в розмірі 100 відсотків середнього заробітку (оподатковуваного доходу). При цьому, у перші п'ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником або уповноваженим ним органом за рахунок коштів підприємства, установи, організації а решта за рахунок фонду соціального страхування. За таких обставин вимога [PERSON] про стягнення з ТОВ «АПРІОЙЛ» коштів по лікарняному листку за період з 13.09.2016 року по 26.09.2016 року не підлягає задоволенню. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається в своїх позовних вимогах, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову. Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Провадиться шляхом множення середньогодинного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження розміру середньомісячного заробітку [PERSON], графіку його роботи із зазначенням кількості робочих днів, більше того, останній підтвердив в судовому засіданні, що заробітну плату отримував «у конверті». З огляду на зазначене суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день постановлення рішення у справі. Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV(1058-15) (далі - Закон України N1058-IV) регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом (1058-15), або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом (1058-15) визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Пунктом першим ст. 11 Закону України N1058-IV (1058-15) установлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством. Згідно з п. 1 ст. 14 Закону України N1058-IV ( 1058-15 ) страхувальниками цих осіб є їх роботодавці, які відповідно до частини 1 статті 15 цього Закону (1058-15) є платниками страхових внесків та зобов'язані на підставі пункту 6 частини другої статті 17 зазначеного Закону (1058-15) нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. У статті 18 Закону України N1058-IV (1058-15) зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до Основ законодавства загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у похилому віці та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом. Згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України страхувальник ТОВ «АПРІОЙЛ» здійснювало відрахування із заробітної плати застрахованої особи [PERSON] лише у лютому, березні та квітні 2014 року, при цьому інші відрахування до дати звільнення 26.09.2016 року відсутні. За таких обставин ТОВ «АПРІОЙЛ» зобов'язано нарахувати та сплатити страхові внески за працівника [PERSON], [INFO] до Пенсійного фонду України та Міністерства доходів і зборів за період з 01.05.2014 року до 26.09.2016 року. Також, суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «АПРІОЙЛ» на користь [PERSON], 5 120 грн. документально підтверджених витрат на правову допомогу (а.с. 80-81) та судовий збір на користь держави у розмірі 1200 грн. в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 24, 38, 47, 48, 265 КЗпП України, ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст.ст. 5, 11, 18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

Outcome: partial