Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

01.07.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 21 липня 1990 року Палацом шлюбів «Дарницький» міста Києва, про що складено відповідний актовий запис № 1816. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Відповідачу роз`яснено його право протягом 15 днів подати відзив на позов. Від відповідача надійшов відзив на позов, зі змісту якого убачається, що він заперечує проти розірвання шлюбу. Мотивуючи тим, що являється інвалідом другої групи, спільно проживає з позивачем [PERSON] однією сім`єю понад п`ятнадцять років і вважає що збереження сім`ї є можливим. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а.с.36). У судове засідання сторони не з`явились повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява з проханням задовольнити позовні вимоги, виходячи з доводів, якими обгрунтовується позовна заява. Розгляд справи проводити у її відсутність. Від відповідача до суду надійшла заява в якій він просить суд відмовити у задоволенні позову, не розривати шлюб укладений між ним і позивачем. Повідомляє причини своєї неявки з огляду на стан здоров`я, який перешкоджає з`явитись на судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони позивача та відповідача на підставі поданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Палацом шлюбів «Дарницький» міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1816. (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнена, що їх сім`я розпалась і її збереження та примирення неможливе. З огляду на означене, враховуючи категоричну позицію позивача, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved