Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Позивачка вказувала, що від шлюбу з відповідачем має доньку Вікторію, [INFO]. 22.06.1998 року рішенням Дзержинського міського суду Донецької області з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Боржник ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість за період з січня 2015 року по 13 квітня 2015 року, яка відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 13.04.2015 року складає 4213,72 грн. Посилаючись на ці обставини, позивач просить стягнути з відповідача неустойку передбачену положеннями ч. 1 ст. 196 СК України з січня по квітень 2015 року у розмірі 5502 грн. 09 коп. та заборгованість по аліментам в сумі 4213 грн. 72 коп. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність та направила заяву про зменшення суми неустойки до 4926 грн. 72 коп. Відповідач направив відзив на позов, в якому зазначав, що позивачка розрахунок неустойки надала суду невірний, зазначивши суму заборгованості, яка не відповідає довідці державного виконавця. Заборгованість по аліментам згідно довідки складає 2592 грн. 39 коп., а позивачка зазначила 4213 грн. 72 коп. За його підрахунками, розмір пені складає 398,96 грн.. Суму заборгованості по аліментам 2592 грн. 39 коп. він погасив 24.07.2015 року, що підтверджується квитанцією до почтового переказу. Відповідач просить відмовити в стягненні неустойки, посилаючись на його скрутне матеріальне становище. Він має на утриманні в іншій сім"ї неповнолітню дитину, на даний час безробітній, перебуває на обліку в центрі зайнятості, його дружина отримує мінімальну заробітну плату. В звязку з віддаленістю проживання, просить слухати справу в його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно з приписами ч. 1, ч. 2 ст. 196 СК України, предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобовязання зокрема, являються обставини, які свідчать про невиконання боржником обовязку щодо сплати аліментів, наявність заборгованості та його вини в її утворенні, а також обставини, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Суд, може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки , яка перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22.06.1998 року з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки Вікторії, [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.1998 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що боржник ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 05.01.2015 року по 13.04.2015 року в сумі 2592,39 грн. Розмір заборгованості визначається державним виконавцем. Розрахунок позивачка не оскаржувала, а навпаки погодилася з ним, так як зменшила розмір неустойки виходячи із розрахунку заборгованості 2592, 39 грн. Викладене підтверджується довідкою-розрахунком виданої головним державним виконавцем відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції Донецької області. З відзиву на позов встановлено, що відповідач знав про свій аліментний обовязок і наявну заборгованість. Станом на 24 липня 2015 року заборгованість відповідачем погашена, що підтверджується квитанцією до поштового переказ від 24.07.2015 року. Позивачка отримала вказану суму заборгованості згідно поштового переказу 15.08.2015 року і саме цим терміном обмежує період прострочки. За такого, сума неустойки (пені) на заборгованість по аліментам має розраховуватись наступним чином, з урахуванням погашення відповідачем заборгованості: - заборгованість за січень 2015 року складає 454,66 грн., погашена заборгованість 24.07.2015 року, кількість днів прострочки -174 дні, 454,66 грн. х 1% х 174 дні = 791,70 грн.; - за лютий 2015 року заборгованість складає, 385,80 грн., погашена заборгованість 24.07.2015 року, кількість днів прострочення складає - 146 днів, 385,80 грн. х 1 % х 146 днів = 562,10 грн.; - за березень 2015 року заборгованість складає 385,80 грн., погашена заборгованість 24.07.2015 року, кількість днів прострочення складає - 114 днів, 385,80 грн. х 1 % х 146 днів = 542,85 грн.; - за квітень 2015 року заборгованість складає 161,85 грн., погашена заборгованість 24.07.2015 року, кількість днів прострочення складає - 85 днів, 161,85 грн. х 1 % х 85 днів = 137,70 грн.. Загальний розмір неустойки складає 2034,35 грн.. Суд вважає що підстав для нарахування пені на суму загальної заборгованості, яка склалася станом на 05 січня 2015 року в розмірі 1204,28 грн. не має, враховуючи те, що пеня обчислюється, виходячи із заборгованості по кожному періодичному платежу, з врахуванням строку затримки його сплати та сум, сплачених на її погашення. Такого розрахунку позивачкою не надано, як і не надано довідки ДВС по заборгованості за кожним платежем. В своєму розрахунку позивачка вказує день погашення заборгованості 15.08.2015 року, і надала суду поштовий переказ на отримання нею в зазначену дату ум заборгованості. Однак, із почтового переказу, який надав відповідач вбачається, що 24.07.2015 року він перерахував [PERSON] заборгованість по аліментам в сумі 2592,30 грн. 24.07.2015 року. Затримка банку в перерахуванні аліментів позивачу не може покладатися у вину відповідачу. З відзиву на позов вбачається, що відповідач в звязку з постійними обстрілами в місті Дзержинську Донецької області, що відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України є загальновідомою обставиною був вимушений залишити роботу на заводі, і на даний час перебуває в центрі зайнятості як безробітний, має на утриманні від іншого шлюбу неповнолітню дитину. Встановлене є підставою для зменшення розміру неустойки до 1500 грн.. Посилання відповідача на відсутність його вини у виникненні заборгованості судом не може бути враховано, оскільки обставини, які б свідчили про те, що несплата аліментів утворилася з незалежних від боржника причин судом не встановлено. Розрахунок пені, наданий відповідачем суду до уваги не прийняв, так як він проведений в порушення вимог ст. 196 СК України. Не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по аліментах, так як вона сплачена позивачем до судового розгляду. Викладене свідчить, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. За правилами ст.. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial