Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

02.06.2014 року [PERSON] пред'явила до суду заяву для розгляду в порядку окремого провадження, вказавши в ній, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. У зв'язку з тим, що при житті чоловіка заявник була у нього на утриманні, після його смерті у неї виникла потреба переходу на пенсію чоловіка. Однак УПФУ у Волноваському районі відмовило їй в прийнятті Свідоцтва про шлюб, як документа, що підтверджує її сімейний стан та відносини між нею та чоловіком, оскільки в Свідоцтві про одруження в графі «громадянин» мовою оригіналу зазначено «[PERSON]», замість «[PERSON]». Через вказану помилку заявник не має можливості підтвердити той факт, що Свідоцтво про одруження [NUMBER], видане Совгаванським ГорЗАГС Хабаровського краю на ім'я, мовою оригіналу «[PERSON]» відноситься до [PERSON], тому просить встановити даний факт в судовому порядку. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її присутності, на заявлених вимогах наполягала (а.с. 16). Заінтересована особа - УПФУ у Волноваському районі в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без присутності представника, проти задоволення заяви не заперечувала (а.с. 14). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заінтересованої особи. Суд, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частини 2 статті 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Совгаванським ГорЗАГС Хабаровського краю суд встановив, що 27.09.1951 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], мовою оригіналу «[PERSON]», актовий запис № 603 (а.с.8 зворотній бік). [INFO] помер [PERSON] у віці 86 років, про що 30.12.2013 року складено актовий запис № 498 (а.с.9). Згідно відомостей, внесених до паспорту заявника [PERSON] встановлено, що заявник одружена з [PERSON] [INFO] з 27.09.1951 року (а.с.5 зворотній бік). Суд, встановлюючи факт належності правовстановлюючого документу, а саме належності Свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Совгаванським ГорЗАГС Хабаровського краю на ім'я, мовою оригіналу «[PERSON]» [PERSON], бере до уваги сукупність даних щодо нього, які містяться у доданих до справи документах, зокрема враховує відомості зазначені у трудовій книжці, посвідченні серії [NUMBER], довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру виданих [PERSON], а також показання свідків [PERSON], [PERSON] Крім того, заінтересована особа у справі не заперечувала проти встановлення факту належності правовстановлюючого документу, погодившись із доводами, наведеними заявником у заяві. Досліджені у справі обставини дають підстави стверджувати, що при складанні Свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Совгаванським ГорЗАГС Хабаровського краю при написанні по батькові нареченого в графі громадянин помилково зазначено «[PERSON]» заміть «[PERSON]», проте Свідоцтво про одруження належить одній і тій самій людині. Крім того, заінтересована особи у справі не заперечувала проти встановлення факту належності даного документу померлому [PERSON]. Таким чином, встановлення факту правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення й тягне для неї оформлення майнових прав, тому її вимоги обґрунтовані на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. Суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved