Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

01.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеним позовом про визнання права на земельний пай, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.1982 року він був прийнятий до членів колгоспу «Україна» та йому була виписана трудова книжка колгоспника УКР №0826793 від 01.01.1982 року. 05.12.1992 року загальні збори уповноважених членів Колгоспу «Україна» слухали питання про затвердження списків членів колгоспу, які включені на одержання земельної частки (паю) та вирішили затвердити список в який він увійшов під номером 75, також було прийнято рішення про роздержавлення земель колгоспу «Україна» та передано у колективну власність. 24 січня 1994 року колгосп «Україна» було перейменовано у КСП «Україна» на підставі наказу № 1 від 24.01.1994р. 31 березня 1994 року КСП «Україна» було видано Державний акт на право колективної власності на землю (серія ХС ХV) із Додатком 1 у вигляді списку громадян - членів КСП. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 21 травня 1993 року. В зазначених списках, які додавались до Науково-технічної документації по роздержавленню та приватизації земель КСП «Україна» він був включений за №75. 05 травня 1994 року він звільнився з членівКСП «Україна». В 1997 році почали видавати сертифікати на земельні частки (паї), але йому відмовили у видачі земельного паю, посилаючись на те, що його немає в списках на отримання земельного паю. Пунктом 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооператива, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до довідки № 02-16/01-Ф від 17.02.2017р., виданої [PERSON] сільською радою його згідно науково-технічної документації по роздержавленню та приватизації земель КСП «Україна» [PERSON] сільської ради народних депутатів Новотроїцького району Херсонської області, було включено до списку осіб, які працювали у колективному сільськогосподарському підприємстві за №75. Вважає доведеним факт, що він внесений до списків громадян - членів КСП «Україна», які мають право на отримання частки (паю) земельної ділянки, на підставі інформації, що міститься у довідці [PERSON] сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До теперішнього часу на дату звернення із позовною заявою до суду йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), як члену колишнього КСП «Україна». Пунктом 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~не передбачено, що особа, яка внесена до списку на право колективної власності на землю, втрачає право на земельну частку в разі її вибуття з колективного підприємства до отримання сертифіката. Видача сертифіката лише документально фіксує право особи на так звану ідеальну земельну частку (пай), яке вона отримує, з часу одержання юридичною особою державного акта про право колективної власності на землю. Як вбачається із абз. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. З урахуванням наведеного, вимог закону, вважає, що йому безпідставно не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), як члену КСП «Україна» та позбавлено права на отримання земельної частки (паю), на підставі чого він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] сільська рада Новотроїцького району Херсонської області в особі голови [PERSON], до суду не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі [PERSON] до суду не з»явилася, надала заперечення з якого вбачається, що позовні вимоги не визнають, посилаючись на те, що слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Третя особа Новотроїцька РДА до суду представника не направляла. Як вбачається із трудової книжки колгоспника УКР №0826793 від 01.01.1982 року [PERSON]М працював в колгоспі «Україна» в період 25.05.1982 року по 05.05.1994 року та був членом колгоспу «Україна». Відповідно до довідки №02-16/01-Ф від 17.02.2017р., виданої [PERSON] сільською радою його згідно науково-технічної документації по роздержавленню та приватизації земель КСП «Україна» [PERSON] сільської ради народних депутатів Новотроїцького району Херсонської області, [PERSON] було включено до списку осіб, які працювали у колективному сільськогосподарському підприємстві за №75. На підставі викладеного, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] був членом КСП «Україна» на момент розпаювання, був включений до списку осіб, які працювали у колективному сільськогосподарському підприємстві, однак неправомірно йому не було наділено земельну ділянку. Як вбачається із абз. 3\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Пунктом 2\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам\~\~і організаціям»\~передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооператива, сільськогосподарського акціонерного товариства , в тому числі пенсіонери. які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємств, кооперативу, товариства є в рівними. \~\~ Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 вищевказаного Указу має бути надана із земель запасу. З урахуванням наведеного, вимог закону, суд вважає, що [PERSON] безпідставно позбавлено права на отримання земельної частки (паю), тому вимоги позивача підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача не має, тому у розумінні вимог ст.16 ЦК України він правильно обрав спосіб захисту. Ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦПК України, оскільки суду не доведено відповідачем, що позивач знав про порушене право. Позивач [PERSON] звертався до [PERSON] сільської ради за вирішенням спірного питання, але письмової відповіді не отримав. За таких встановлених обставин строк позовної давності не порушено, відповідно до ст.261 ЦК України він обчислюється з моменту, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про своє порушене право. Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог в частині реалізації права позивача на земельну частку пай шляхом виділення її із земель запасу та резерву, створеного [PERSON] сільською Радою, суд враховує відомості ,що містяться і довідці [PERSON] сільської Ради від 15.09.2017 року № 305/02-02 відповідно до якої земель запасу на території сільської Ради не має, є землі резерву площею 49,9га. Оскільки з довідки не вбачається, що місцева Рада не згодна на виділення з резервного фонду землі для задоволення вимоги позивача, слід задоволити їх за рахунок земель резерву.

Outcome: approved