Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

01.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (далі КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги»), яким просила стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі1730,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. спричинені їй внаслідок не вірно поставленого діагнозу хвороби. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 28.09.2016 року лікарем КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», їй невірно було поставлено діагноз «Забій поперекового відділу хребта. Розповсюджений остеохондроз», лікування за не призвело до одужання, в зв`язку з чим 20.04.2017 року вона повторно звернулася до лікарів Миколаївської обласної лікарні, де їй було встановлено вірний діагноз та призначено лікування, за результатами якого її стан здоров`я покращився. При цьому на ліки, нею було витрачено 1730,00 грн.. Також зазначила, що в результаті непрофесійних дій лікаря ЛШМД їй було завдано душевні страждання, які виразилися у порушенні звичного укладу життя, хвилювань за своє здоров`я, перенесення фізичного болю. Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. У судовому засіданні представник позивача, заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, викладені у заяві. Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд, з відома представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до змісту позовної заяви 28 вересня 2016 року [PERSON] отримала побутову травму, а саме впала в своїй квартирі на підлогу, після чого у неї в спині виник біль. Вона терміново викликала швидку медичну допомогу та була доставлена до КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», де їй було проведено рентгенологічне обстеження. Лікарем травматологом [PERSON] було встановлено діагноз «Забій поперекового відділу хребта. Розповсюджений остеохондроз». Рекомендовано амбулаторне лікування, нагляд ревматолога та невропатолога, а також надано рентгенологічний знімок. Згідно встановленого діагнозу позивач здійснювала лікування, яке їй не допомогло, та призвело до погіршення стану здоров`я. Як, вбачається з виписки з медичної картки №8153 стаціонарного хворого позивач перебувала на стаціонарному лікуванні загального неврологічного відділення Міської лікарні №1 з 15.12.2016 року по 28.12.2016 року з діагнозом остеопороз, клиновидна формація тіла Л1. Остеохондроз грудного та поперечно-крестцового відділу, рефлекторний м`язо-тонічний синдром з порушенням функції ходьби. Відповідно до виписки із медичної картки №825 стаціонарного хворого загального неврологічного відділення міської лікарні №1 м. Миколаєва позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.02.2017 року по 20.02.2017 року з діагнозом: остеопороз, консолідований перелом Л1 та Л3, рефлекторний м`язо-тонічного та больовий сидровим, порушення функції ходьби та функції ходьби та функції поперекового стовпа 3 ст. Ревматоїдний артрит, поліартрит з ураженням кістки, стопи, колін та голіностопи суглоба. 20.04.2017 року за результатами вивчення рентгенівського знімку [PERSON] від 28.09.2016 року лікар-рентгенолог Миколаївської обласної лікарні [PERSON] , надала рентген висновок (мовою оригіналу): « Николаевская областная больница 20.04.2017 г., рентген заключение на [PERSON] на поставленной R-грамме нижнегрудного и поясничного отдела позвоночников в 2-х проекциях от 28.09.2016 без указания возраста больной определяется S-образный сколиоз, снижение высоты тел позвонков впереди Th11 и Nh12, больше Th11 признаки деформирующего спондилеза. Признаков консолидации позвонков не определяется. Заключение: Компрессионный перелом Nh11 и Th12». Відповідно до експертного висновку судово-медичної комісії №35-К від 26.04.2017 року у [PERSON] виявлено консолідований компресійний перелом тіл поперекових хребців був виявлений тільки 22.02.2017 року при її лікуванні в міській лікарні №1; наявність комісійних переломів 11 та 12 грудних хребців, підтверджено при контрольному вивчені рентгенограм 28.04.2017 року. Таким чином, вищенаведене пошкодження могло було діагностовано при зверненні [PERSON] до лікаря травматолога КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» [PERSON] 28.09.2016 року; лікаря невропатолога КНП ММР «Міська лікарня №3» [PERSON] 29.09.2016 року; лікаря невропатолога КНП ММР «Міська лікарня №3» [PERSON] . 06.10.2016 року; лікаря невропатолога КНП ММР «Міська лікарня №3» [PERSON] . 17.11.2016 року, хоча могло бути встановлено вже при першому відвідуванні лікаря КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» [PERSON] 28.09.2016 року. У зв`язку з тим, що переломи не були діагностовано своєчасно, лікування було не повним і носило симптоматичний характер. У відповідності до вимог ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст.. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частиною 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Після встановлення вірного діагнозу, позивачем при проходженні лікування у неврологічному відділенні Миколаївської обласної лікарні №1 на придбання, призначених медичних препаратів витрачено 1730,00 грн. Таким чином, суд вважає, що позивачу було завдано матеріальну шкоду у зазначеному розмірі, внаслідок не належного виконав своїх службових обов`язків лікарем травматологом КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» [PERSON] , що полягають встановлені невірного діагнозу її захворювання. Дані підтверджуються виписками з медичної карти, копіями квитанцій про купівлю медичних препаратів та висновком експертної комісії, яким встановлено вину працівника відповідача у неповному діагнозі та неефективному призначанні лікування. Відповідачем не спростовано доводи та факти викладені позивачем, так само як і суми матеріальної шкоди яку визначила [PERSON] .. На підставі вищевикладеного, враховуючи досліджені докази, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення з матеріальних збитків у розмірі 1730,00 грн. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної школи, суд виходить з наступного. Статтею 23 ЦК України, визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зважаючи на викладене, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1536.8 грн. (768, 40 грн. + 768,40 грн.), з огляду на пред`явлення двох позовних вимог, однієї майнового характеру, однієї немайнового характеру.

Outcome: approved