Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У січні 2020 р. Виконавчий комітет Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області звернувся з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 15.06.2020 р., яка ухвалою від була прийнята до розгляду (а. с. 46 - 48, 52), просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , призначити опікуном [PERSON] [PERSON] та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] має сина [PERSON] , який народився [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] має ще двох інших дітей, щодо яких вона вже позбавлена батьківських прав. У березні 2019 р. [PERSON] приїхала до своєї матері [PERSON] , залишила дитину і вибула у невідомому напрямку. [PERSON] не реагує на неодноразові виклики служби у справах дітей які проводились з метою проведення профілактичної роботи та повернення її до дітей. Під час відвідування працівниками служби у справах дітей у вересні 2019 р. [PERSON] вдома не знаходилась. [PERSON] ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходили. [PERSON] позовні вимоги підтримала. Судом з`ясовано, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.2015 р. (а. с. 4). Запис про батька дитини - [PERSON] , вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), що підтверджується повним витягом від 02.01.2020 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а. с. 5 - 6). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2013 р. у справі № 0603/7948/12, яке набрало законної сили, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , який народився [INFO] ,та щодо [PERSON] , яка народилась [INFO] (а. с. 10 - 12). Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не займається вихованням, не відвідує, не цікавиться здоров`ям, [PERSON] та не надає матеріальної допомоги з травня 2019 р., що підтверджується довідкою № 263 від 20.11.2019 р. Гальчинського старостинського округу Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 14). Діти [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають з бабою - [PERSON] та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 255 від 04.11.2019 р. Гальчинського старостинського округу Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 13). Рішенням від 22.11.2019 р. № 99 Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її сина - [PERSON] , 2015 р.н. (а. с. 19). Відповідно до цього висновку дитина - [PERSON] , проживає із бабою - [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] , не здійснює належного виховання дитини, її утриманням не займається, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та вихованням, не надає матеріальної допомоги. Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , а саме - не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку його природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами першою - третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про задоволення позову Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області в частині вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини - [PERSON] [INFO] . Абзацом восьмим статті першої Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Таким чином [PERSON] є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до частини третьої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Тобто над [PERSON] , який народився [INFO] , має бути встановлено опіку як над дитиною, позбавленою батьківського піклування. Згідно зі статтею 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Виконавчий комітет Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області надав подання від 10.06.2020 р. № 734 про доцільність призначення опікуном [PERSON] , яка народилась [INFO] , над малолітньою дитиною - [PERSON] (а. с. 50). У поданні, зокрема, зазначено, що [PERSON] є бабою [PERSON] , дитина проживає з нею, вона здійснює догляд за дитиною, створює усі необхідні умови проживання. В акті від 06.09.2019 р. обстеження умов проживання, затвердженому начальником служби у справах дітей Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, зазначено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] . З нею проживають чоловік - [PERSON] , онуки [PERSON] , 2008 р. н., [PERSON] 2010 р.н., [PERSON] , 2015 р.н. Умови проживання хороші, відповідають санітарно побутовим вимогам. В кімнатах чисто, прибрано, кожна дитина має окреме спальне місце, місце для підготовки уроків. Наявний запас продуктів харчування, сезонного одягу. [PERSON] належним чином виконує обов`язки опікуна відносно старших дітей. Онук [PERSON] , 2015 р.н., залишений матір`ю у баби близько пів року. Мати не цікавиться дитиною, не допомагає матеріально, самоусунулась від виконання обов`язків (а. с. 19). Докази існування обставин, які у відповідності до статті 64 Цивільного кодексу України та статті 212 Сімейного кодексу України перешкоджають [PERSON] бути опікуном [PERSON] матеріали справи не містять. Зважаючи на викладені вище обставини та наведені норми законодавства України суд вважає, що позов Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради в частині вимоги про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , 2015 р.н. підлягає задоволенню з урахуванням змісту статті 60 Цивільного кодексу України. Статтею 180, частиною другою статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином [PERSON] зобов`язана утримувати свого сина - [PERSON] , який народився [INFO] , до досягнення тим повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Зважаючи на те, що Виконавчий комітет Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, тобто у мінімальному гарантованому розмірі аліментів на одну дитину, Суд вважає, що аліменти можуть бути визначені у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про задоволення позову Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області в частині вимоги про стягнення аліментів, при цьому аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову - 02.01.2020 р. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 680,60 грн.

Outcome: approved