Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

01.04.2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» в особі представника Сафір Федора Олеговича звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВ53RХ01800015 від 23.12.2007 року, на загальну суму 54\~871,70 грн.. (а.с. 1-22) Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 3 червня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 54871,70 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6563,28 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 806,84 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 3757,16 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 40655,29 грн., а також штрафів: фіксована частина\~500,00 грн., процентна складова\~2589,13 грн., а також судовий збір у розмірі 548, 72 грн. (а.с. 40-41) 26.11.2018 року, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач в особі представника звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. (а.с. 108-113) 12.12.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2014 року у справі за позовом публічного акціонерного\~товариства «Акцент-Банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором, скасовано; вирішено розгляд\~\~справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 126-127) В період часу з 13.12.2018 року по 20.05.2019 року справа перебувала в провадженні Запорізького апеляційного суду для розгляду двох апеляційних скарг на ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 року та від 01.08.2016 року про тимчасове обмеження права виїзду за кордон [PERSON] (а.с. 131-210) 11.06.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, визначеного вимогами ст. 257 Цивільного кодексу України, що є підставою для відмови у позові. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що кредитний договір № АВ53RХ01800015 від 23.12.2007 року був укладений між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та [PERSON] на строк 24 місяця, з 23.12.2007 року по 23.12.2009 року включно. Відповідачем було сплачено відсотки по кредиту: 15.01.2008 року в сумі 54,56 грн. та 20.02.2008 року в сумі 71,16 грн. Після 20.02.2008 року сплати за Кредитним договором Відповідачем не здійснювались. Таким чином, з лютого 2008 року Позивач набув право на звернення до суду з вимогою про стягнення прострочених щомісячних платежів, а з 23.12.2009 року кредиту в цілому. Представник відповідача зазначає, що з позовом до суду Позивач звернувся лише 01.04.2014 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. (а.с. 225-226) Позивачем: публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» у визначений ухвалою суду строк, передбачений нормами\~ЦПК України, процесуальні дії щодо надання відповіді на відзив, не вчинені. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 18.07.2019 року\~підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. (а.с. 232) \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив суд розглядати справу без участі представника та задовольнити позовні вимоги (а.с. 31). \~ \~ \~ \~Відповідач та представник відповідача, адвокат Димитрашко Д.В. у судове засідання не з`явилися, відповідно до заяви просять суд відмовити в позові з підстав, викладених у відзиві, та застосувати до позовних вимог наслідки спливу строків позовної давності. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, відзив відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк») та [PERSON] \~\~був укладений кредитний договір № АВ53RХ01800015 від 23.12.2007 року, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 7116,00 грн. на строк 24 місяців з 23.12.2007 р. по 23.12.2009 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 170,78 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1186,00 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагород, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати з 15 по 20 число кожного місяця, з щомісячним платежем у сумі 506,31 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії тощо. (а.с. 4 об.) Відповідач [PERSON] не виконував свої обов`язки за кредитним договором № АВ53RХ01800015 від 23.12.2007 року належним чином, в зв`язку із чим станом на 24.01.2014 року відповідно до розрахунку наданого суду, сума заборгованості за кредитом склала 54481,70 грн., яка складається з: 6563,28 грн. - заборгованість за кредитом; 806,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;3757,16 грн. - заборгованість з комісії; 40655,29 грн. пеня; 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 2589,13 грн. штраф (процентна складова). (а.с. 3) Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 24.01.2014 р., наданого Позивачем до позовної заяви, на виконання вищезазначеного Кредитного договору Відповідачем було сплачено відсотки по кредиту: 15.01.2008 р. 54,56 грн; 20.02.2008 р. 71,16 грн. Після 20.02.2008 р. сплати на виконання вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не здійснювалось. Таким чином, з лютого 2008 року Позивач набув право на звернення до суду з вимогою про стягнення прострочених щомісячних платежів, а з 23.12.2009 р. кредиту в цілому. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі\~ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14. Відповідно до ч.1\~ст.254 ЦК України\~строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. По справі позивач звернувся до суду 01.04.2014 року, що підтверджується вхідним штампом на позові, отже трирічний строк позовної давності, встановлений\~ст.257 ЦК України, по вимогам банку минув. Строк повернення кредитних коштів, відповідно до кредитного договору № АВ53RХ01800015 від 23.12.2007 року, був встановлений по 23.12.2009 року, та до 23.12.2012 року позивач мав звернутися до суду з вимогами про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, тобто у трирічний строк позовної давності, встановлений\~ст.257 ЦК України. Щодо п. 5.5 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)», відповідно до якого встановлений строк позовної давності в 5 років, суд приходить до такого. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не містять підпису відповідача [PERSON] . Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач, підписуючи заяву позичальника, був ознайомлений саме з цими Умовами, суду не надано. Судом встановлено, що у заяві позичальника від 23.12.2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року № 6-16цс15. Будь яких доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності, суду не надано. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 267 ЦПК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивачем позовну заяву подано після закінчення строку позовної давності, при цьому [PERSON] до винесення рішення заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № АВ53RХ01800015 від 23.12.2007 року.

Outcome: dismissed