Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

01.03.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 05.08.2000 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що спільне життя не склалось, фактичні шлюбні відносини між ними припинено з вересня 2012 року, спільного господарства вони не ведуть, спору щодо поділу майна між ними не має. Також, зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому просить розірвати шлюб. 04.03.2021 року у даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 11.03.2021 року. 11.03.2021 р. учасники справи не з`явилися у судове засідання, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивач вказав, що підтримує позовні вимоги, а відповідачка зазначила, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України, суд здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області (а.с. 5). Сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , який на даний час є вже повнолітнім, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 6, 7). Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене,\~а також\~умови проживання\~сторін та\~взаємовідносини їх\~у шлюбі,\~небажання позивача\~продовжувати шлюб,\~визнання позову\~відповідачем,\~суд приходить\~до висновку,\~що сім`я\~сторін \~поновлена бути\~не може,\~а тому\~ шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, необхідно повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №51 від 01.03.2021 р.

Outcome: approved