Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав клопотання про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати. В судове засідання представник відповідача не зявився, але надав заяву згідно якої просив справу слухати в його відсутність та фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, наданий розрахунок суми заборгованості вважає необґрунтованим та таким, що не може бути визнаний належним доказом по справі, просив застосувати строки позовної давністі та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази, заперечення, суд встановив. 30 липня 2013 року між ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту №0089884-ССС2_02720, згідно з яким відповідачу було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 15000,00 грн.. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Відповідно до п.2 договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачу відсотки у розмірі 36,00% річних. Повернення суми кредиту відповідно до п.1 договору відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок (картковий) визначений у п.1.1. договору. Відповідно до п.2 договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник відшкодовує кредитору заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню, проценти. Відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, що призвело до порушення прав позивача. 12.09.2017 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» та ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» було укладено договір факторингу №2 шляхом купівлі права грошової вимоги. За умовами договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» придбало у попереднього кредитора право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору №0089884-ССС2_02720 від 30.07.2013 року. Право вимоги згідно Договору факторингу означає повний обсяг прав грошової вимоги до позичальника за кредитним договором та повний обсяг прав вимоги до сторін забезпечення за забезпечувальними документами, строк виконання за якими настав на дату відступлення прав вимоги за цим договором, а також які виникнуть у майбутньому, зокрема, право на основну суму кредиту, на проценти, нараховані на неї, на комісії та будь-які штрафні санкції (за наявності), що підлягають сплаті у відповідності до умов кредитних договорів. Відповідно до договору факторингу зазначено, що новий кредитор з моменту передачі йому прав вимоги стає кредитором у зобов'язаннях позичальників за кредитними договорами та одержує право замість попереднього кредитора вимагати від позичальників належного виконання ними зобов'язань за таким кредитними договорами. Новий кредитор має права на всі суми, належні до сплати позичальником. У відповідності до вимог чинного законодавства ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» зареєстровано як фінансову установу згідно свідоцтва про державну реєстрацію серії ФК №282, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 12.05.2011 року, також згідно додатку до даного свідоцтва визначено види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства в тому числі факторинг. На адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Станом на 18.11.2017 року заборгованість за договором №0089884-ССС2_02720 від 30.07.2013 року відповідачем не погашена. Станом на 23.10.2017 року загальна сума заборгованості по договору становить 105595 грн. (сто п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять) 48 коп. (сорок вісім). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на кредитний договір, розрахунок суми заборгованості та копія повідомлення вимоги. Доданий розрахунок суми заборгованості, на який позивач посилається містить лише один рядок з номером договору та загальною сумою заборгованості 105595,48 грн. та не містить найважливішої для подальшого розгляду справи інформації, а саме моменту формування заборгованості відповідача перед позивачем, з якого у останнього з'явилось право стягнення такої, що є визначальним фактором для вірного розрахунку строку позовної давності. На підставі чого, суд вважає, що розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем не може бути визнаний судом як належний та обґрунтований доказ по справі. В позовній заяві представник позивача посилається на повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, направлену відповідачу, як на доказ, що підтверджує позов. Повідомлення-вимога, яка додана до позовної заяви датоване 12.10.2017 року та не містить жодної інформації по вручення його відповідачу. Крім того, представник позивача у позовній заяві посилається на те, що єдиним відомим місцем проживання відповідача є вул.Першотравнева 8, с.Вільне Білгород-Дністровського району Одеської області, але зазначена вище повідомлення-вимога позивачем була направлена за адресою: вул.Урлівська 44/300, м.Київ. За таких обставин, суд вважає, що повідомлення-вимога про дострокове погашення заборгованості, направлена відповідачу, жодним чином не може бути визнана як належний та обґрунтований доказ по справі. Главою 19 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Датою укладання договору між ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" та відповідачем [PERSON] є 30.07.2013 року, а датою останнього платежу, відповідно до додатку №2 до договору є 30.07.2014 року. Крім того, додатком №1 до договору, передбачений щомісячний платіж за договором та наслідки його несплати, що у свою чергу означає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, починається відлік трирічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів, передбачений ст.257 ЦК України. Крім того, в тексті позовної заяви позивач жодним чином не згадує, з якого саме часу почала формуватися заборгованість за зазначеним Договором. Таким чином, за наявних обставин, строк позовної давності за Договором сплтнув 30.07.2017 року, отже, при зверненні до суду 04.12.2017 року, позивачем цей строк був пропущений більш як на 4 місяці. За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати судом позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed