Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

01.09.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.05.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського обслуговування № BLaЖГА00037384, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн., шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER]/[NUMBER] та встановлення відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а останній зобов'язується повернути кредитні кошти та сплатити позивачу плату за користування кредитними коштами, комісії та штрафні санкції. Позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 19.08.2015 року за укладеним між сторонами кредитним договором виникла заборгованість відповідача перед позивачем на суму 13034,61 грн. по кредиту, відсоткам за користування кредитом і комісії, а тому позивач просить стягнути вказаний розмір заборгованості та судові витрати. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, в своїх поясненнях наданих суду зазначив, що взяті на себе зобов'язання не виконав через сімейні проблеми, зокрема через скрутне сімейне фінансове становище, має на своєму утриманні хвору тітку та мати пенсіонерку. Вказує, що борг готовий повернути в повному обсязі, проте частинами, оскільки через зазначені вище обставини в стислий термін повернути кошти не має можливості. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір банківського обслуговування від 25.05.2011 року № BLaЖГА00037384, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3000,00 грн., шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER]/[NUMBER] та встановлення відкличної не відновлюваної кредитної лінії, а останній зобов'язується повернути кредитні кошти та сплатити позивачу плату за їх користування, комісії та штрафні санкції, строком до 25.05.2014 року, сторони домовилися що плата за їх користування становить 15,00% річних (а.с. 5-12). Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 13034,61 грн., розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 1574,36 грн. - прострочена до повернення сума кредиту; - 624,50 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; - 892,50 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; - 9943,25 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; - 0,00 грн. - штраф за несвоєчасне погашення кредиту. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості та дотримання умов договору відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов укладених ним договорів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені кредитним договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості по кредиту. На підставі викладеного,

Outcome: approved