Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

у грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані по [ADDRESS], що належали на праві приватної власності його батьку, [PERSON], померлому [INFO]. Свої вимоги він мотивував тим, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON], діюча від його імені на підставі довіреності у межах наданих ії повноважень, підтримала позов в частині визнання права власності на житловий будинок та просила його задовольнити. В частині визнання права власності на земельну ділянку просила залишити позовну заяву без розгляду. У зв'язку з чим, ухвалою Саратського районного суду від 11 лютого 2014 року позовна заява [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку була залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, яка діяла на час виникнення правовідносин щодо права власності на спірний будинок, та втратила чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5), визначала, що підтвердженням належності житлового будинку (частки будинку) відчужувачу можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської, селищної сільської ради народних депутатів. Оскільки спірний будинок з господарськими будівлями був збудований в 1960 році, тобто до введення в дію діючого ЦК України, факт належності будинку батькові позивача [PERSON] підтверджується обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та довідками Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області. Будинок знаходиться у належному технічному та санітарному стані, придатний для проживання (а.с.12-13, 15, 17, 27). Дійсна вартість будинку складає 52520 гривень (а.с.23-26). Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України встановлює, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Ст. 1270 ЦК України встановлює, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що він є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] до дня своєї смерті проживав [ADDRESS], та помер [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області та свідоцтвом про смерть (а.с. 8, 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,170 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 4, ділянка 126, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту [NUMBER]. Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.47), а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦПК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом першої черги. Дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] (а.с.7), що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 93/2013, яка відкрита державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.50-63). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.53). Оскільки позивач, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити, визнавши за позивачем право власності на належний спадкодавцеві житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved