Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд змінити розмір аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на період навчання до 30 червня 2016 року, з 1/3 частин від його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та твердої грошової суми у розмірі 400 грн. відповідно на тверду грошову суму в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що відповідач є батьком дітей, та сплачує аліменти за рішенням суду, є особою працездатного віку, має не регулярний мінливий дохід, частину якого отримує в натурі, але нехтує батьківським обовязком. Позивач працює і самотужки утримує двох дітей, з економічною кризою значно знизився матеріальне становище її сімї, державну допомогу не отримує. Вважала, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач не заперечував проти зміни розміру аліментів і стягнення їх у розмірі по 450 грн. на кожну дитину. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Статтями 10, 11, 58, 60, 61, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1996 р. по 05 червня 2009 р./копія ас. 29/. В шлюбі у сторін 23 листопада 1996 р. народився син [PERSON], а 03 вересня 2002 року син [PERSON], на час розгляду справи проживають з матірю однією сімєю та перебувають на її утриманні /копії ас. 6-7; ас. 8/. За рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 05 червня 2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання синів у розмірі 1/3 частин від його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, щомісяця /копія ас. 29/. На підставі зазначеного рішення був виданий виконавчий лист /копія ас. 26/. За рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 02 січня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн., щомісяця, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду і на весь період навчання [PERSON] до 30 червня 2016 року в Сумському кооперативному технікумі або припинення навчання, але не більше \~як до досягнення ним двадцяти трьох років /ас. 12/. За даними довідки з учбового закладу № 758 від 27 жовтня 2015, [PERSON] з 01 вересня 2014 р. до 30 червня 2016 р. навчається в Сумському кооперативному технікумі за денною формою навчання за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність» /ас. 9/. Стягувач [PERSON] працює у ТОВ «Сервелат і К» і її дохід за останні шість місяців складає 8160,00 грн. /ас. 10/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, \~врегульовані нормами статей Сімейного Кодексу України/далі СК України/. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Саме ці вимоги і були застосовані судом при ухваленні рішень. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий доход , суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дані правовідносини регулюються на підставі ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01.09.2015 становить 1455 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років станом на 06 листопада 2015 року / на день звернення до суду/ повинен становити не менше 436,50 грн. / 30 % від 1455 грн./. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Як було встановлено судом, відповідач має мінливий дохід, в залежності від обсягу виконаної роботи, підтвердив про свою спроможність сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на обох дітей. Враховуючи наведене, а також висновки Верховного Суду України, висловлені в постанові від 05 лютого 2014 р. по справі № 6-143/цс/13, суд відповідно до ст.192 СК України, ч. 2 ст. 182 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни (збільшення) розміру аліментів, які зобовязаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітнього сина та повнолітнього сина на період навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. щомісяця на кожного, починаючи стягнення від дня набрання чинності рішенням суду. При цьому, відповідач не надав суду доказів щодо його стану здоровя, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Наявність у відповідача заборгованості по раніше стягнутими аліментам, не є підставою для відмови в позову. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, зокрема, пунктом 3 ст. 5 Закону від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 877 грн. 00 коп. в дохід Державного бюджету України.

Outcome: partial