Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

02.03.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 15.09.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. На теперішній час вони проживають окремо. Від зареєстрованого шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживають з позивачем, знаходиться на її утриманні, а відповідач, будучи батьком, добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно до її повноліття. Вона працює, але на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трьох років і також потребує матеріальної допомоги. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності (а.с.12), на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З 15.09.2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4) Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвами про народження (а.с.3). На теперішній час дитина проживає з матір'ю та знаходяться на її утриманні, що вбачається з довідки про склад сім'ї №1404 від 19.09.2014, виданої Новотроїцькою селищною радою (а.с.6). Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач не дбає про матеріальне благополуччя дитини, чим фактично ухиляється від обов'язку їх утримувати, іншим особам аліменти не виплачує. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач не довів факт належного виконання свого обов'язку утримувати дитину до її повноліття, чим не виконав вимоги статті 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дітей, в той час як закон покладає обов'язок щодо утримання дітей рівною мірою на обох батьків, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. З довідки УПСЗН Волноваської РДА від 12.03.2015 року вбачається, що позивач на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а саме до [INFO] (а.с.11). Оскільки позивача при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених статті 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі зазначеного та

Outcome: approved