Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

01 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ІваноФранківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови приватного виконавця Баришнікова А.Д., винесеної на підставі виконавчого напису нотаріуса Личук Т.В., на його доходи звернено стягнення на погашення заборгованості по кредитному зобов`язанню у сумі 55230 грн.09 коп. Посилається на те, що боргових зобов`язань перед банками та фінансовими установами не має, так як за отриманням кредиту не звертався. Вважає, що виконавчий напис є незаконним, оскільки нотаріус не мав передбачених законом підстав для його вчинення, так як не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. В зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою від 02.07.2020 року відкрито провадження у справі для розгляду в загальному позовному провадженні. Ухвалою від 04.08.2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом № 54, виданого 11.01.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно (а.с.46). Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8ст. 178 ЦПК України. Від третіх\~осіб:\~приватного нотаріуса\~та приватного\~виконавця пояснення\~по суті\~справи не\~надходили. У судовому засідання позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити, визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Личук Т.В. 11 січня 2020 року за №54 таким, що не підлягає виконанню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис за №54, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованість, що виникла за договором про надання споживчого кредиту №1435653565801015 від 29 січня 2014 року, договору про відступлення права вимоги, укладеного 10 серпня 2018 року між ПТ «ФІДОБАНК» та ПАТ «КРЕДОБАНК», додаткового договору №1 до договору про відступлення прав вимоги від 10 серпня 2018 року. Заборгованість в сумі 55\~230, 09 грн. складається з суми заборгованості за кредитом 18717, 06 грн.; суми заборгованості за відсотками 36\~513, 03 грн. Період, за який проводиться стягнення, з 10 серпня 2018 року по 05 листопада 2019 року. 25 березня 2020 року на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. відкрито виконавче провадження ВП №61586755. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону Про нотаріат ). Цим актом є, зокрема, Порядок. Відповідно до статті 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України Про нотаріат передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому зобов`язання боржника має бути безспірним. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна шляхом вчинення виконавчого напису. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи слідує і дана обставина була встановлена в судовому засіданні, що існує спір щодо заборгованості та щодо факту зобов`язальних відносин між сторонами. Про це свідчить твердження позивача, що жодних кредитних договорів з ПТ «ФІДОБАНК» він не укладав, фінансовими послугами цієї установи не користувався, жодних листів та претензій щодо несплату боргу йому не надходило. Також розмір боргових зобов`язань, який визначений у виконавчому написі нотаріуса не підтверджений випискою по рахунку за договором споживчого кредиту, а також відсутні докази належного направлення та отримання письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором. Дані обставини свідчать про відсутність безспірності зобов`язання боржника. Крім того, із виконавчого напису вбачається, що між ПТ «ФІДОБАНК» та ПАТ «КРЕДОБАНК» укладено договір відступлення права вимоги від 10 серпня 2018 року. Докази стосовно того, що ПАТ «КРЕДОБАНК» набув право вимоги щодо стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту з [PERSON] також відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved