Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

01.07.2021 р. заявниця звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований: [ADDRESS] , проживає: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: обмежити спілкування кривдника з їх спільними дітьми, наближатися [PERSON] на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою та дітей; заборонити кривднику особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-якій спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви зазначила, що вона, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20.02.2015 року по 18.03.2020 року. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявниці вказала, що березня 2020 року колишній чоловік почав постійно приходити до неї за адресою її проживання в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння для того, щоб знущатися з неї та дітей, принижував, нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою, кидався на постраждалу, давав ляпасів, шарпав за волосся та кидав в неї різні предмети. Всі ці діяння з боку кривдника відбувалися на очах у дітей, не зважаючи на прохання припинити насильницькі діяння. Одного разу [PERSON] почав душити старшого сина, через що заявниця звернулася до поліції з письмовою заявою, проте ніяких результатів звернення на даний час немає. Через побоювання за своє життя та життя дітей [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Запорізької міської ради щодо надання притулку, де б можна було уникнути кривдника та його насильницьких дій відносно неї та дітей. Однак постійний страх, що [PERSON] знайде і її, і дітей, та вчинить знов домашнє насильство і навіть вб`є, став причиною подачі заяви до суду. Ухвалою від 01.07.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 02.07.2021 року. До початку судового засідання заявниця подала заяву, в якій просила заяву задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2020 року у справі ЄУН 336/3598/19 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб. Від шлюбу заявниця та заінтересована особа по цій справі мають п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно направлення від 14.06.2021 року №01.01-18/1158, виданого Службою (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради, заявниця разом із дітьми була направлена для отримання комплексу соціальних послуг та тимчасового проживання, як матір з дітьми, які опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідно до вищевказаної довідки, громадянка [PERSON] , [INFO] , є постраждалою від домашнього насильства з боку чоловіка [PERSON] , [INFO] , та за результатами оцінки потреб потребує тимчасового прихистку. Відповідно до листа Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 11.06.2021 року №1511/03/Ш «Про направлення до комунального закладу» гр. [PERSON] , [INFO] , перебуває в центрі на обліку, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з п. п. 3, 4, 14, 17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Приписами п. п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. З огляду на викладене, суд вважає доведеним ризик продовження [PERSON] домашнього насильства по відношенню до заявниці, тому для запобіганню ризику продовження таких дій щодо [PERSON] та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис.

Outcome: approved