Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Прокурор Житомирського району Житомирської області звернувся із позовом, яким ставить питання про визнання недійсним рішень органу державної влади щодо безкоштовної передачі у власність громадянину земельної ділянки та скасування державного акту на право власності на таку земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор вимоги підтримав, просив їх задовольнити та обґрунтовував наступним. Відповідач [PERSON] будучи особою, яка реалізувала своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки по кожному виду та в максимальному розмірі, повторно та незаконно скористався таким правом, що суперечить Конституції та законам України. Представник відповідача, Житомирської РДА в судовому засіданні частково вимог не визнав через те, що рішення про передачу у приватизацію земельних ділянок, що оспорюється у даній справі, були прийняті на підставі і в порядку визначеному Конституцією та законами України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи та про причини своєї неявки суду не повідомив. Учасники судового розгляду не наполягали на обов'язковій участі відповідача, який не з'явився, в зв'язку з чим судом було вирішено проводити розгляд справи у його відсутність. Заслухав пояснення учасників розгляду, дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації № 128 від 15 лютого 2010 року (а.с.10-12) [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, для ведення садівництва площею 0,12 га (а.с.8), яка розташована на території Денишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ділянка №85. На підставі зазначеного розпорядження виготовлено державний акт на земельну ділянку серії "ЯИ № 570622" (а.с.14), який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 011020900056. Згодом, на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації № 154 від 17 лютого 2012 року (а.с.7-9), [PERSON] отримав державний акт серії "ЯМ № 781934" (а.с.13) на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для ведення садівництва, яка розташована на території Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ділянка № 16, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 182200001007869. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову, виходячи з наступного. Зазначеною нормою права визначено, що передача земельних ділянок у власність громадян (приватизація) провадиться один раз по кожному виду використання. Судом встановлено та не спростовувалось сторонами у справі, що відповідач, фізична особа, скористався таким правом декілька разів (для садівництва два рази). Таким чином, суд погоджується із доводами прокурора, що відповідач, фізична особа, зловживала наданим правом щодо приватизації земельних ділянок повторно по здійсненому виду використання, а відповідно орган державної влади та орган місцевого самоврядування незаконно видавали рішення про передачу таких ділянок у власність [PERSON] Одночасно, суд вважає, що повторна приватизація земельної ділянки того ж виду використання не може здійснюватись навіть в максимальних межах норм, адже згадана норма закону не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі та враховуючи той факт, що прокуратуру України звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, а також беручи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд вирішує стягнути судові витрати в розмірі 243,60 гривень з відповідачів пропорційно, по 121,80 гривня з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial