Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS]. У серпні 2014 року [PERSON] позовні вимоги змінила та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь 112.000 гривень у якості завдатку. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивачки вказав, що 23 жовтня 2012 року сторони досягли домовленості стосовно купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. В цей же день сторонами був укладений договір завдатку. Відповідачу у якості завдатку було передано 56.000 гривень. Сторони домовились у строк до 25 грудня 2012 року укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку. Відповідач звільнив будинок і з листопада 2012 року позивачка стала проживати у будинку. Однак, після отримання завдатку відповідач став уникати зустрічей з позивачкою та ухилятися від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку. У квітні 2013 року відповідач став позивачці чинити перешкоди у користуванні будинком та перестав впускати позивачку до будинку. На прохання позивачки повернути отримані у якості завдатку 56.000 гривень позивач не реагує та добровільно повертати гроші не бажає. Тому, враховуючи, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, просить суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивачки 112.000 гривень у якості завдатку. Тобто, подвійну суму завдатку. Представник відповідачки пред*явленого позову не визнав та пояснив, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини позивачки, яка у визначений сторонами строк не прийшла до нотаріальної контори для посвідчення договору купівлі-продажу. Саме тому відповідач і вимушений був виселити позивачку із будинку та продати будинок іншій особі. Відповідачу невідома причина неявки позивачки до нотаріальної контори. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач взятих на себе зобов*язань стосовно нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку не виконав. Відповідно до ст. 570 ЦК України: "Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов*язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом." Згідно зі ст.571 ЦК України: "Якщо порушення зобов*язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов*язання сталося з вини кредитора, він зобов*язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов*язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню". У судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт, що 56.000 гривень, які позивачкою були надані відповідачу є завдатком. Суд вважає, що 56.000 гривень, котрі позивачкою були надані відповідачу були авансовим платежем. Окрім того, у судовому засіданні представником позивачки суду не надано доказів, що саме відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на її користь пропорціально до задоволених нею позовних вимог.

Outcome: partial