Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

02.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 24.09.2005 року та зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 526. При цьому позивач посилається на те, що на теперішній час сторони спільного господарства не ведуть, але проживають в одній квартирі, шлюбні відносини припинені. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Оскільки подальше сімейне життя і збереження сімї неможливі, позивач звертається до суду із позовом. Ухвалою від 05.01.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні 23.05.2018 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 23.05.2018 року позов не визнав, пояснив, що сім'ю можливо зберегти. Ухвалою суду від 23.05.2018 року провадження по справі було зупинено та сторонам надано час для примирення. Ухвалою від 21.09.2018 року провадження поновлено. В судове засідання 27.09.2018 року сторони не з'явились, надали заяви. Позивач просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач просить розглянути справу за його відсутності та позов [PERSON] задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 24.09.2005 року [PERSON] та Бех /до шлюбу - Духновська/ [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №526, що слідує з свідоцтва про шлюб, серії 1-ЖД № 008796, виданого 24.09.2005 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси /а.с.7/. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 318795, виданого 24.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 99. Батьками в свідоцтві вказані сторони по справі. Судом встановлено, що сторони в строк, наданий судом для примирення, не примирились, тому суд вважає, що шлюб у сторін носить формальний характер, на теперішній час подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини не заявляють. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки шлюб у сторін носить формальний характер, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 112 СК України. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. За таких обставин, проаналізувавши встановлені обставини, в зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved