Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

01 червня 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06.05.2000 р. уклав шлюб із відповідачем, від якого мають дітей [INFO] та [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змогли створити гарне подружжя, тому що у них різні погляди на життя, з приводу чого по різним питанням постійно виникали сварки, вони стали чужі один одному, втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження родини неможливе. Крім того, за час спільного проживання у них склалася недовіра у фінансових питаннях. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, однак він надає матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 3000 грн. Зазначає, що їхня сімя розпалася та поновлена бути не може, спір про майно відсутній, категорично не згоден на примирення, оскільки на даний час фактично проживає з іншою жінкою та має намір офіційно оформити стосунки. Позивач у останнє судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлялася про час і місце розгляду справи, кореспонденція, яка направлялася на її адресу повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача , виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. До того ж як вбачається із акту співробітників Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.07.2016 року відповідач відмовилася від отримання позовної заяви з додатками ( а.с.22). Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 06.05.2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 417, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 283043 (а.с. 10). Сторони мають дітей [INFO] та [INFO] (а.с. 7, 11). Подружжя проживає окремо,за різними адресами, спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається (доказів іншого суду не надано). Винними у розпаді сімї суд вважає обох із подружжя. Підстав для надання строку на примирення подружжю суд не вбачає, оскільки позивач категорично заперечує проти цього. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі викладеного та

Outcome: approved