Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

01 лютого 2016 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.11.2013 між ПАТ «ОТП [PERSON]» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № [NUMBER] за умовами якого [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 29916,00 грн. строком на 36 місяців. 22.12.2014 між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким право вимоги до боржника за вищевказаним кредитним договором перейшли до позивача. Взяті на себе за кредитним договором зобовязання відповідач не виконує в звязку з чим за станом на 24.11.2016 року має заборгованість у розмірі 35452,58 грн., яка складається з наступного 27422,80 грн. заборгованість за кредитом, 2,15 грн. заборгованість за відсотками, 8027,63 грн. сума комісії. В звязку з цим, посилаючись на норми Цивільного та Цивільно-процесуального кодексів України, позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у сумі 35452,58 грн. та судові витрати по справі у сумі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання позову відповідачем, яке є безумовним, відповідає вимогам закону та не суперечить інтересам інших осіб, суд, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 11 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] (а.с.4-11) Відповідно до умов даного [PERSON] (п.1.1) та підписаного сторонами Графіку платежів [PERSON] надає відповідачу споживчий кредит у загальному розмірі 29916 грн. строком на 36 місяців з кінцевою датою повернення 11 листопада 2016 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 0,01% річних, щомісячна комісія становить 2,75 відсотка від суми кредиту щомісячно. Платежі на погашення кредиту являються ануїтетними та дорівнюють 1654,00 грн. на місяць (а.с. 4-6 зворотній бік). Згідно п. 1.2.1 [PERSON] надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов [PERSON], а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі визначені договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною. Банк належним чином виконав свої зобовязання за вищевказаним кредитним договором, видавши відповідачу готівку у сумі 27000 грн. відповідно до її заяви № 2 від 11.11.2013 року (а.с.11 зворотній бік) та перерахувавши ПрАТ «РЕНЕСАНС ЖИТТЯ» страховий платіж у сумі 2916 грн. за договором страхування життя позичальника № 01/022006653037 від 11.11.2013 (а.с.7). 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1 за яким Клієнт (ПАТ «ОТП [PERSON]») передав, а Фактор «ОТП Факторинг Україна» прийняв право грошової вимоги, що належало Клієнту і став кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і боржником в розмірі Портфеля Заборгованості (п. 1.1.) (а.с.14-17). Шляхом направлення письмового повідомлення № 200240922 від 05.01.2015 боржник [PERSON] була письмово повідомлена за адресою її реєстрації про перехід права вимоги за кредитним договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», розмір наявної заборгованості за кредитами та реквізити для здійснення її погашення (а.с.19). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Умовами Кредитного договору (п. 3.6.) передбачена можливість відступлення Банком своїх прав вимоги за ними, а отже заміну кредитора у вищевказаному кредитному зобовязанні проведено відповідно до вимог ЦК України та положень кредитного договору, укладеного між відповідачем та первинним кредитором в особі ПАТ «ОТП [PERSON]», оскільки умовами договору не передбачено жодних додаткових умов чи згоди боржника на вказані дії. Незважаючи на обовязки визначені законом та встановлені договором відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, внаслідок чого згідно розрахунку позивача за кредитним договором № [NUMBER] від 11 листопада 2013 року, станом на 24 листопада 2016 року, має заборгованість у розмірі 35452,58 грн., яка складається з наступного 27422,80 грн. заборгованість за кредитом, 2,15 грн. заборгованість за відсотками, 8027,63 грн. заборгованість з комісії (а.с.18). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. В звязку з вищевикладеним, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1600 грн. суд розподіляє відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved