Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

02.02.2016 року Галицька районна адміністрація [PERSON] міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору стороні позивача [PERSON] комунального підприємства «Снопківське», [PERSON] міської ради, [PERSON], в якому просить зобовязати [PERSON] власника квартири №1 на вул. Тарнавського, 92, за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану добудову на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського у м. Львові. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира №1 вказаного будинку належить на праві власності [PERSON]. 09.08.2015 року ЛКП «Снопківське» скеровано відповідачу попередження з вимогою демонтувати самовільно збудований балкон на рівні цокольного та першого поверху будинку №92 на вул. Тарнавського у м. Львові. Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР №142 від 20.08.2015 року [PERSON]В притягнено до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за самовільне перепланування та переобладнання жилого будинку і жилого приміщення, а саме: у липні 2015 року здійснила добудову балкону на рівні першого та цокольного поверхів у квартирі №1 будинку №92 на вул. Тарнавського у м. Львові. 21.09.2015 року розпорядженням голови Галицької районної адміністрації ЛМР №400 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району та зобов'язано [PERSON] власника квартири №1 на вул. Тарнавського, 92 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану добудову на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського. 07.10.2015 року ЛКП «Снопківське» скеровано відповідачу попередження про необхідність виконання розпорядження голови Галицької районної адміністрації №400 від 21.09.2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вуг Тарнавського». Однак у добровільному порядку вказане розпорядження відповідачем не виконано. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.02.2016 року відкрито провадження у даній справі (суддя Государський А.В.). Ухвалою від 26.04.2016 року зупинено провадження у даній справі до вирішення Галицьким районним судом м.Львова адміністративної справи №461/2578/16-а за позовом [PERSON] до Галицької районної адміністрації [PERSON] міської ради про скасування розпорядження. У звязку з тим, що 14.06.2017 року припинено повноваження судді Государського А.В., здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, яким визначено суддю Зубачик Н.Б. Ухвалою Галицького районного\~суду м.Львова від 13.10.2017 року відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду. 01.11.2017\~року на\~ухвалу Галицького\~районного суду\~м.Львова від 03.02.2016 року [PERSON] подано апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною вище скаргою. Справа надійшла\~до Галицького\~районного суду\~м.Львова 29.03.2018 року та була призначена до розгляду на 04.05.2018 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Подав відзив на позовну заяву, згідно якого балкон квартири №1 на вул. Тарнавського, 92 у м.Львові знаходився в аварійному стані, внаслідок чого відповідачем за домовленістю з [PERSON] було прийнято рішення про проведення ремонту балкону та здійснення реконструкції належного [PERSON] приміщення на рівні цокольного поверху. Також зазначив, що згідно висновку експерта демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів спричинить технічне пошкодження будинку. Окрім того, зазначив, що постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації [PERSON] міської ради №400 від 21.09.2015 року. Тому, у задоволенні позову просить відмовити. Треті особи у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що будинок №92 на вул. Тарнавського перебуває у віданні [PERSON] міської ради, на обслуговуванні ЛКП «Снопківське». [PERSON] є власником квартири № 1, яка розташована в будинку № 92 на вулиці Тарнавського у місті Львові та знаходиться на першому поверсі вказаного будинку, що підтверджується довідкою про склад сім'ї і прописки №4370 від 24.12.2015 року, виданої ЛКП «Снопківське». 21.07.2015 року ЛКП «Снопківське» скеровано відповідачу попередження з вимогою терміново до 24.07.2015 року представити дозвільні документи на прибудову балкону. 09.08.2015 року ЛКП «Снопківське» скеровано відповідачу попередження з вимогою демонтувати самовільно збудований балкон на рівні цокольного та першого поверху будинку №92 на вул. Тарнавського у м. Львові. 11.08.2015 року ЛКП «Снопківське» на [PERSON] складено протокол №22 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП. Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації ЛМР №142 від 20.08.2015 року [PERSON]В притягнено до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн. за самовільне перепланування та переобладнання жилого будинку і жилого приміщення, а саме: у липні 2015 року здійснила добудову балкону на рівні першого та цокольного поверхів у квартирі №1 будинку №92 на вул. Тарнавського у м. Львові. 08.09.2015 року ЛКП «Снопківське» складено акт обстеження технічного стану квартири №1 на вул. Тарнавського, 92, в якому вказано, що самовільно встановлено залізобетонний балкон першого поверху з дворової частини будинку і веранду з цокольного поверху. 21.09.2015 року розпорядженням голови Галицької районної адміністрації ЛМР №400 «Про демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського» затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району та зобов'язано [PERSON] власника квартири №1 на вул. Тарнавського, 92 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану добудову на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського. 07.10.2015 року ЛКП «Снопківське» скеровано відповідачу попередження про необхідність виконання розпорядження голови Галицької районної адміністрації №400 від 21.09.2015 року «Про демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського». У добровільному порядку вказане розпорядження відповідачем не виконано. Однак, судом встановлено, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 10.05.2017 року у справі №461/2578/16-а у задоволенні позову [PERSON] до Галицької районної\~адміністрації [PERSON]\~міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON] про скасування розпорядження відмовлено. Постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Галицького районного суду м.Львова від 10.05.2017 року у справі №461/2578/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов [PERSON] задоволено, визнано протиправним та скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації [PERSON] міської ради від 21 вересня 2015 року №400 «Про демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського». Постанова набрала законної сили 20.09.2017 року. Окрім того, необхідно зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 19.04.2017 року у справі № 354/612/13-ц зазначив, що вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з'ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню, чи не вплине знесення окремих конструктивних елементів будинку на його міцність і безпечність. За необхідності з'ясування питань, що виникають при розгляді справи і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу. Так, у матеріалах справи знаходиться висновок експерта №15 судової будівельно-технічної експертизи за заявою [PERSON] від 03.05.2018 року, проведеного судовим експертом ТзОВ «Судово-експертне бюро України» [PERSON] (свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 1840 від 25.11.2016 року). В результаті проведеного обстеження, аналізу документів та фотоматеріалів, наданих на дослідження експертом встановлено, що демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного (добудова до нежитлового приміщення належного [PERSON]) та першого (добудова до квартири N° 1 належної [PERSON]В.) поверхів зі сторони дворового фасаду будинку N° 92 на вул. Тарнавського у м. Львові без нанесення шкоди розташованим в будинку квартирам, погіршення технічного стану будинку в цілому та небезпеки для мешканців будинку здійснити неможливо, оскільки: конструкції добудови балкону та добудови на рівні цокольного поверху монолітно зв'язані з несучими конструкціями будинку; демонтаж є небезпечним технічним процесом, що передбачає застосування спеціалізованої техніки та потребує прикладання динамічних навантажень, внаслідок чого зростає ризик виникнення аварійних ситуацій, появи недопустимих дефектів стін у вигляді тріщин та інше; під час проведення демонтажу буде зруйновано поверхневий шар фасадного оздоблення будинку. Таким чином, знесення спірної добудови може заподіяти шкоду будинку вцілому та власникам, розташованих у ньому квартир. В силу положень ч.2 ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,\~- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.5 ст.319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Частиною 7 ст.376 ЦК України встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Тобто, виходячи зі змісту ч.7 ст.376 ЦК України позивач повинен довести існування допущення під час здійснення спірної прибудови істотного відхилення від проекту або істотного порушення будівельних норм і правил, неможливість усунення зазначених порушень, зокрема проведенням відповідної перебудови, відсутність згоди особи, яка здійснила будівництво, на проведення перебудови для усунення відповідних порушень. Однак, доказів на підтвердження існування вказаних обставин позивачем суду не надано. Відповідно до ст.4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~ст.13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що розпорядження Галицької районної адміністрації [PERSON] міської ради від 21 вересня 2015 року №400 «Про демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул. Тарнавського» постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року скасовано, така набрала законної сили, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed