Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

01 лютого 2017 року Пологівська міська рада Запорізької області (далі за текстом позивач, міська рада) звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі №2, розташованій у будинку №46 по вул.Шкільна (колишня назва Червоногвардійська) у м.Пологи Запорізької області, та скасування реєстрації відповідачів у зазначеній квартирі. В обґрунтування своїх позовних вимог міська рада зазначила, що рішенням виконавчого комітету Пологівської міської ради Запорізької області №1181 від 27 вересня 2001 року [PERSON] була надана трикімнатна квартира №2, яка розташована у будинку №46 по вул.Шкільна (колишня назва Червоногвардійська) у м.Пологи Запорізької області. На підставі зазначеного рішення виконкому міської ради відповідно до вимог ст.58 Житлового Кодексу Української РСР 08 жовтня 2001 року [PERSON] був виданий ордер на вселення до зазначеної квартири чотирьох осіб, а саме [PERSON], її чоловіку [PERSON], а також її донькам [PERSON] і [PERSON]. У листопаді 2016 року до виконавчого комітету Пологівської міської ради надійшла інформація про те, що тривалий період в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, квартира знаходиться в занедбаному стані і є неприватизованою. З метою перевірки даної інформації працівниками виконавчого комітету міської ради були направлені запити до відповідних установ, на які надійшли відповіді, згідно яких квартира є неприватизованою, у мешканців квартири за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій станом на 01 грудня 2016 року мається заборгованість в сумі 6651,91 грн., за несплачену заборгованість за спожиту електричну енергію квартира від електричних мереж відключена 27 квітня 2016 року. Міською радою було зясовано, що станом на 28 грудня 2016 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які згідно складеного акту від 10 січня 2017 року у квартирі не проживають. Оскільки зазначені відомості доводять, що відповідачі у справі і малолітній онук відповідача [PERSON] [PERSON], будучи зареєстрованими у належній позивачу квартирі, не проживають в ній понад два останні роки, позивач з посиланням на ст.ст.71,72 ЖК УРСР просить постановити рішення, яким визнати громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] у звязку з відсутністю понад встановлені строки; зобовязати відділ реєстрації Пологівської міської ради скасувати реєстрацію зазначених громадян у квартирі [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх з зазначених у позові підстав. Просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на користь міської ради понесені витрати зі сплати судового збору 1600 грн. і 350 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів (а.с.34). Відповідачі у справі, місце реєстрації яких за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповіддю міської ради на запит суду в порядку ст.122 ЦПК України (а.с.17), викликалися в судові засідання рекомендованою поштою. Поштові відправлення на імя відповідачів повернулися без вручення адресатам з позначкою листоноші «за закінченням встановленого строку зберігання (за не запитом)» а.с.19-21;29-31. У звязку з зазначеним суд відповідно до вимог частин 4 і 9 статті 74 ЦПК України здійснив виклик відповідачів у судові засідання на 10 квітня 2017 року і на 18 квітня 2017 року через оголошення у газеті «Запорізька правда» №12 (23747) від 23 березня 2017 року (а.с.26). Відповідачі після оприлюднення оголошення про їх виклик у судові засідання в суд не явилися, про причину неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталися, на підставі чого відповідно до вимог ст.169 ч.4 ЦПК України справа розглядається у відсутності відповідачів за наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача в своїй заяві до суду. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позову представником позивача, ненадання заперечень проти позову відповідачами, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Територіальна громада м.Пологи в особі Пологівської міської ради Запорізької області на праві комунальної власності є власником чотирьохквартирного житлового будинку №46, розташованого по вул.Червоногвардійська у м.Пологи Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10 червня 2002 року, виданого виконавчим комітетом Пологівської міської ради на підставі рішення Пологівського міськвиконкому №507 від 30 квітня 2002 року (а.с.7). Згідно копії ордеру №142 від 08 жовтня 2001 року на а.с.8 встановлено, що на підставі рішення виконкому міської ради №1181 від 27 вересня 2011 року [PERSON] як вчитель Пологівської ЗОШ №5 отримала від виконкому Пологівської міської ради ордер на проживання в трикімнатній квартирі [ADDRESS], кількість вїзджаючих чотири особи. Відповідно до розпорядження міського голови Пологівської міської ради Запорізької області №31 від 19 лютого 2016 року назва вулиці Червоногвардійська у м.Пологи перейменована на вул.Шкільна (а.с.13). Згідно довідки провідного спеціаліста відділу реєстрації Пологівської міської ради №1197 від 28 грудня 2016 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] разом з доньками [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], а також онуком [PERSON] [INFO] (а.с.5). Згідно акту обстеження від 10 січня 2017 року комісія у складі працівників Пологівської міської ради встановила, що у квартирі [ADDRESS] тривалий час ніхто не проживає, квартира не приватизована, договір найму відсутній, інших комунальних послуг (вивезення ТПВ, отримання електроенергії, постачання води та водовідведення) ніхто не отримує. Зі слів мешканців цього будинку, в цій квартирі останні два роки ніхто не проживає. Комісія дійшла висновку, що у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] протягом останніх двох років фактично не проживають (а.с.4). Згідно довідки директора КП «Імпульс» Пологівської районної ради №163 від 03 січня 2017 року, чотирьохквартирний житловий будинок по вул.Шкільна,46 у м.Пологи належить територіальній громаді м.Пологи в особі Пологівської міської ради. Квартира №2 у зазначеному будинку не приватизована (а.с.6). Згідно повідомлення директора ГКП ВКГ «Міськводоканал» ПМР №679 від 13 грудня 2016 року, за адресою [ADDRESS] типовий договір відсутній, користувач послуг [PERSON] за вказаною адресою не проживає, фактична адреса її проживання невідома. Останнє нарахування коштів за послугу водопостачання проводилося в березні 2015 року. За лічильником води за вказаною адресою з січня 2014 року по березень 2015 року використано води 41 куб.м, з них не сплачено 23 куб.м. Станом на березень 2015 року за вказаною адресою обліковуються не сплачені кошти за використану послугу з водопостачання в сумі 182,52 грн. (а.с.9). Згідно повідомлення директора КУП «Житло-Сервіс» №2578 від 13 рудня 2016 року, з громадянкою [PERSON], яка зареєстрована у [INFO], укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №2337 від 04 червня 2008 року. Заборгованість за надані послуги станом на 01 грудня 2016 року становить 6651,91 грн., в тому числі частково не сплачена заборгованість згідно судового наказу Пологівського райсуду від 31 березня 2014 року в сумі 2581,51 грн. Договір про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів не укладений, бо за зазначеною адресою ніхто не проживає (а.с.10). Згідно повідомлення начальника Пологівського РЕМ №2709 від 16 грудня 2016 року, [PERSON] за адресою [ADDRESS] уклав договір про користування електричною енергією 26 лютого 2008 року. У 2016 році споживання електричної енергії за цією адресою не здійснювалося. 27 квітня 2016 року приміщення за зазначеною адресою було відключено від електричних мереж Пологівського РЕМ за несплачену заборгованість 2014-2015 років в сумі 129,88 грн. (а.с.11). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно абз.1 ст.58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фону виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно абз.1 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, а ст.68 ЖК УРСР передбачено, що наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату на комунальні послуги. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачі не є власниками квартири або її частини, не проживають в ній понад встановлені ст.71 ЖК УРСР строки без поважних на те причин, витрати по її утриманню не несуть, поза судовим порядком не знялися з реєстрації у квартирі позивача. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору 1600 грн. згідно платіжного доручення на а.с.14 і 350 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів (а.с.35).

Outcome: approved