Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на двох дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі ⅓ частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 29 грудня 2001 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] , від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на повному її утриманні. Подружніх відносин на даний час сторони не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей їй надає лише періодично. Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, між ними не досягнуто. Відповідач [PERSON] є працездатною, здоровою особою, тому має можливість та повинен надавати їй матеріальну допомогу на утримання двох дітей. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначав, що він самостійно власними силами намагається матеріально забезпечувати та виховувати двох своїх дочок, щомісячно перераховує позивачу грошові кошти на утримання дітей, що підтверджується відповідними квитанціями. Регулярно спілкується з дітьми по телефону, у 2016 та 2017 роках забирав дітей до себе на два тижні, відпочивав разом із ними, тому посилання [PERSON] упозові на те, що участі у вихованні та утриманні дітей він не бере є необґрунтованими. Сплачувати аліменти на дітей він не відмовляється, про що неодноразового говорив позивачеві. Проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на двох дочок у розмірі ⅓ частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дітьми повнолітня, не заперечує. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити її позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення йому судової повістки, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд він не повідомив, його неявка розгляду справи не перешкоджає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2001 року сторони: позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали шлюб, на даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю, що підтверджується довідками за № 1415, № 1415/2413 та № 1415/2414 від 24 травня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданими Управлінням соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, з яких видно, що позивач із двома дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Діти перебувають на утриманні матері, позивача [PERSON] Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо від них, між сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] надає матеріальну допомогу дітям, перераховує на утримання двох дочок позивачу кошти, із 16 листопада 2018 року працює у Приватному підприємстві "Покровгормаш" слюсарем-ремонтником, розмір його заробітної плати за січень 2019 року складає 4173 грн., що підтверджується копіями квитанцій про перерахування коштів позивачу, довідкою від 25 лютого 2019 року, виданою вказаним підприємством. Проти стягнення з нього на користь позивача [PERSON] аліментів на двох дочок у розмірі ⅓ частки його заробітку (доходу) відповідач [PERSON] не заперечує, про що зазначив у своєму відзиві на позов. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що домовленості щодо утримання двох дітей батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто, а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved