Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

01 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2016 року виконавчим комітетом Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. 04 березня 2016 року у шлюбі народився син [PERSON], який перебуває на її утриманні та проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, тому подальше сумісне проживання та збереження сімї є неможливим. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб носить формальний характер. [PERSON] в підготовче судове засідання подала заяву, в якій позов свій підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне Лєснік та розглядати справу у її відсутність (згідно заяви від 15.03.2018 року, а.с. 16). [PERSON] в підготовче судове засідання подав заяву, в якій позов визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 17). Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що заява [PERSON] про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-НМ № 157152 від 12 лютого 2016 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області 12 лютого 2016 року, актовий запис № 1 (а.с. 4). У підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, між ними припинилися будь-які шлюбні відносини, шлюб носить формальний характер. Позивач [PERSON] не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, проти чого не заперечив і відповідач [PERSON], визнавши позов та подавши суду відповідну заяву (а.с.16, 17). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Лєснік) та [PERSON] слід розірвати. Сина залишити проживати із матірю [PERSON] (дошлюбне прізвище Лєснік) [PERSON] розірвання шлюбу відновити прізвище [PERSON] до дошлюбне прізвище Лєснік. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved