Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Менської міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовна заява мотивована тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] .. Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на майно, успадковане [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , який станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом двору була його дружина [PERSON] .. Позивач, як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON] в установлений законом строк звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте у видачі такого свідоцтва на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього та було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Менської міської ради Менського району Чернігівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення у даній справі поклався на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявних у справі доказів. Дослiдивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви, виходячи з наступного. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР прийняття спадщини здійснюється шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, або зверненням до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно з погосподарським обліком, книга №9 за 1991-1995 роки, домоволодіння [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого був - [PERSON] та членом двору: його дружина - [PERSON] (а.с.8). Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав на праві власності у рівних частках [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. [INFO] в місті Чернігові помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] була його дружина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.13). Матеріалами справи документально підтверджено, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , разом з ним на день його смерті у вказаному будинку була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , останній у користування перейшли речі померлого (а.с.11, 76). З матеріалів спадкової справи №549/2004, заведеної за заявою [PERSON] , вбачається, що остання, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до Менської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] (а.с.70). 12 серпня 2004 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,96 га, розташовану на території Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на право на майновий пай, що зберігається в СК «Дягівський» с. Дягова Менського району Чернігівської області; та на грошові заощадження з належними відсотками до них та компенсаціями ( з.а.с. 76, а.с. та з.а.с.77). Отже, [PERSON] прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON] , до складу якої входить в тому числі і належна йому, як члену колгоспного двору, Ѕ частка у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . [INFO] в с. Феськівка Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на Ѕ частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] , яку вона успадкувала після померлого чоловіка, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області Бурка Н.М. 11 листопада 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №72, вбачається, що [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів спадкової справи 223/2015, заведеної за заявою [PERSON] , як спадкоємця заповітом, остання звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.58-66). 18 березня 2019 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, розташовані на території Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.63-66). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І. 07 липня 2020 року за №779/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок (а.с.5). Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Враховуючи, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування. Як вбачається з повідомлення №173 від 27 лютого 2020 року, наданого КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок має 100% готовності. З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1, веранди а1-1 (збудовані в 1955 році), сараю Б-1, сараю Б1-1 (збудовані в 1985 році), погреба В-1 (збудований в 1960 році), літньої кухні Г-1 ( збудована в 1985 році), огорожі №1. Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить (а.с.24-28). Як вбачається із звіту про оцінку майна, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міського бюро технічної інвентаризації» 28 лютого 2020 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , складає 24019 грн. (а.с.15-23). Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення її позовної заяви у повному обсязі та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] - [PERSON] ..

Outcome: approved