Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. У заяві позивач зазначив, що неповнолітній [PERSON] є власником Ѕ частини квартири розташованої в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2018 року. У вказаній квартирі крім його сина та нього зареєстрована [PERSON] , яка в даній квартирі ніколи не проживала, житловою площею не користується без поважних причин, обов`язки які витікають з користування житловим приміщенням не виконує. Посилаючись на вищезазначене, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши позицію позивача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини. [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року по справі №2/1412/4830/12. За такого, у відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, [PERSON] є законним представником свого сина. Згідно Довідки № 1156 від 01.11.2018 року виданої ДП ЖЕК-10, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом було встановлено, що відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає з 2010\~року, спірною житловою площею не користується без поважних причин, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг [PERSON] не несе, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 28.11.2013 року, Актом про не проживання від 28.01.2013 року, Актом про не проживання від 25.06.2014 року, Актом про не проживання від 06.07.2015 року, Актом про не проживання від 11.07.2016 року, Актом про не проживання від 05.07.2017 року, Актом про не проживання від 03.07.2018 року. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] зазначили, що відповідач не проживала за вказаною адресою з 2010 року. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] у жилому приміщенні спірної квартири,\~понад дев`ять\~років без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи зі змісту Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-477 та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137307509 позивачу на підставі спільної часткової власності на Ѕ частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Виходячи зі змісту спадкової справи №569/2012 заведеної після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] відповідно до довідки від 25.01.2013 року, за вих. №30 була зареєстрована за на час смерті спадкодавця в даній квартирі, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини. Однак, з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталась та право власності на спадкові права не оформлювала. За такого, співвласником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] не являється. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] оскільки не проживає в спірній квартирі без поважних причин більш строків, встановлених ст. 71 ЖК України. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки між позивачем та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користуються зазначеною квартирою більше десяти років, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , та підлягає зняттю з реєстрації за вказаною адресою. Також на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved