Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи: \~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт народження 08 червня 2017 року [PERSON] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, матірю дитини записати [PERSON], батьком дитини записати [PERSON]. В обґрунтування заяви посилається на те, що її син [PERSON] та невістка [PERSON] в даний час проживають на тимчасово окупованій території України АР Крим в с. Севастополь. 08 червня 2017 року у її сина та невістки народилася дочка [PERSON] в м. Севастополь АР Крим. На даний час вказане місто є тимчасово окупованою територією, тому свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], що видане відділом ЗАГС Гагарінського району м. Севастополь не визнається на території України, оскільки видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України. Тому вона звернулася до суду з даною заявою. Встановлення факту народження її онуки [PERSON] необхідно їй для реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~28 березня 2019 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с. 28). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її присутності, заяву підтримує повністю і просить задовольнити (а.с.33). \~ \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи - Роменського міськрайонного відділу РАЦС ГТУЮ в Сумській області надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.34). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-БП № 496567, виданого 10 листопада 1987 року, [PERSON], [INFO], є сином заявниці [PERSON] (а.с.7). \~ \~ \~ \~[PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується копіями їх паспортів серії ЕТ245384 та серії МВ269062 (а.с.13-16, а.с. 19-23). [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2016 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 109763, виданим 11 листопада 2016 року Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка «Якименко», дружини «Соколова» (а.с.10). Згідно медичного свідоцтва про народження серії 67 № 170686 08 червня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, в пологовому будинку м. Севастополя народила дитину - дівчинку (а.с.7-8). 14 червня 2017 року відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополя Управління запису актів громадянського стану міста Севастополя видано свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] (а.с.6). [PERSON] звернулася до Роменського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області із заявою про державну реєстрацію народження дитини, проте їй було відмовлено, оскільки нею на підтвердження факту народження предявлено медичний документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.25). З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту народження дитини у певному місці. При розгляді даної заяви судом застосовані норми права, які регулюють правовідносини, відповідні встановленим вище обставинам: \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Статтею 144 Сімейного кодексу України передбачено, що реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується свідоцтвом про народження, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2\~ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. \~ \~ \~ \~Частиною 7\~ст.19 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст.293 ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст.\~294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Згідно п. 7 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст.\~317\~ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану України, затверджених Наказом Міністерства\~юстиції України\~від 18.10.2000\~№ 52/5 (далі Правила), для реєстрації факту народження дитини, яке відбулось в медичному закладі до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства\~охорони здоров'я\~України від\~08.08.2006\~№ 545 (п. 2 гл. 1 розділу 3 Правил). Статтею 13\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» від 01 липня 2010 року визначено, що за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ст.\~9\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України" від 15.04.2014р. № 120, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3\~Закону України\~"Про забезпечення праві\~свобод громадян\~та правовий\~режимна тимчасово\~окупованій території\~України" від 15.04.2014р. № 120, для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно зі ст.ст. 1, 4 цього Закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 120, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст.259, 263-265, 319 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Мотиви суду З досліджених вище письмових матеріалів справи встановлено, що заявниці відмовлено у державній реєстрації народження дитини, у звязку з предявленням документа, виданого на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у інший спосіб провести реєстрацію народження та отримати свідоцтво про народження неможливо, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту народження підлягає задоволенню. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту народження на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини, встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Суд

Outcome: approved