Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

01 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Хонг Чунг Гона, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на свою користь пеню у сумі 3\~650,00 грн., індекс інфляції та три відсотки річних у сумі 6\~277,50 грн., та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року з Хонг Чунг Гона стягнуто на його користь аванс та штраф за попереднім договором від 06.07.2013 року у розмірі 10\~000 грн. та судовий збір у розмірі 229,41 грн. Рішення набрало законної сили. Позивач вказує, що зазначена сума боргу відповідачем не повернута, та на даний час триває виконавче провадження, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня, індекс інфляції та три відсотки річних відповідно до положень ст. 549, 625 ЦК України, у зв'язку з чим він і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача[PERSON], який діє на підставі довіреності від 13.07.2015 року, в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання також не зявився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом було встановлено, що 06 серпня 2013 року між Хонг Чунг Гон та [PERSON] було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №619. (а.с. 6) Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] до Хонг Чунг Гон про стягнення сплаченого авансу та штрафу відповідно до попереднього договору були задоволені частково. Стягнуто з Хонг Чунг Гон на користь [PERSON] аванс у сумі 5\~000 грн., штраф у сумі 5\~000 грн., а усього 10\~000 грн. та судовий збір у сумі 229,41 грн. (а.с. 14) Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, дане рішення набрало законної сили 23.05.2014 року. Рішенням суду від 18.03.2014 року встановлено, що Хонг Чунг Гон ухилився від свого обовязку укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, а отриманий аванс у розмірі 5\~000 грн. позивачу не повернув. (а.с. 34-37) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач вказує, що до теперішнього часу сума боргу відповідачем не повернута, та триває виконавче провадження. Так, на думку позивача, ухвалення судом рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошових зобовязань та не позбавляє кредитора права на подальше нарахування, і стягнення з боржників неустойки, індексу інфляції та трьох відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (стаття 599 ЦК України) Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Судом встановлено, що відповідач не виконує рішення суду про стягнення з нього заборгованості. Відтак, станом на день звернення до суду зобов'язання Хонг Чунг Гон, покладені на нього рішенням суду, не виконані, неповернутою позивачу залишилась сума заборгованості за договором у розмірі 10\~000 грн., а відповідач продовжує користуватися грошовими коштами позивача. Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Умовами попереднього договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобовязання щодо повернення авансу та сплати штрафу у розмірі 100% від авансу, винна сторона сплачує другій стороні пеню у розмірі 0,2% в день від суми авансу за кожен день прострочення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч.1 ст. 549 ЦК України) Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За таких умов, сума пені за рік становить: 5000*0,2%/100*365 днів = 3\~650 грн. Тривале невиконання відповідачем зобов'язань Хонг Чунг Гона щодо своєчасного повернення суми боргу призвело до її збільшення, відповідно до ст. 625 ЦК України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст. 625 ЦК України) Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Розрахунок індексу інфляції проводиться за формулою: ІІ=s*(i/100*і1/100*і2/100…) s, де s - сума заборгованості, i - індекс інфляції, 100 - 100%. За період з 01.11.2013 року (початок порушення умов договору) до 18.03.2014 року (день ухвалення судом рішення) сума боргу становить 5\~000 грн., а з 19.03.2014 року по 01.07.2015 року (дата визначена позивачем) 10\~000 грн. Отже, індекс інфляції за періоди: -з 01.11.2013 по 28.02.2014 року становить 5\~000*(100,2/100*100,5/100*100,2/100*100,6/100) - 5\~000 = 75,39 грн.; -з 01.03.2014 року по 18.03.2014 року (5\~000*(102,2/100)-5000)* 18/31 (18 - кількість днів прострочення, 31 - кількість днів у місяці) = 63,87 грн.; -з 19.03.2014 по 31.03.2014 року (10\~000* (102,2/100)-10000)*13/31= 92,26 грн. -з 01.04.2014 по 01.07.2015 року 10\~000* (103,3/100*103,8/100*101,0/100*100,4/100*100,8/100*102,9/100*102,4/100*101,9*/100*103,0/100*103,1/100*105,3/100*110,8/100*114,0/100*102,2/100 - 10 000) = 6\~987,23 грн. Загальний розмір індексації за період з 01.11.2013 року по 01.07.2015 року становить 75,39+63,87+92,26+6\~987,23 = 7\~218,75 грн. Разом з цим, позивачем розраховано індекс інфляції у розмірі 5\~715 грн., а тому враховуючи принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, суд задовольняє вимоги саме в межах зазначеної суми. Три відсотки річних за період з 01.11.2013 року по 18.03.2014 року становить: 5000*3%/100/365 днів*138 днів = 56,71 грн.; з 18.03.2014 року по 01.07.2015 року становить 10\~000 *3%/100/365*469 = 385,48 грн. Загальна сума трьох відсотків річних становить 442,19 грн. Таким чином суд не погоджується з розміром трьох відсотків річних, розрахованих позивачем, та задовольняє позовні вимоги в цій частині саме у розмірі 442,19 грн. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже загальна сума пені, інфляційних витрат, та трьох відсотків річних становить 3650+5\~715+442,19 = 9\~807,19 грн., та підлягає стягненню з відповідача. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] знайшли свого частково обґрунтування під час судового засідання, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції №ПН304787 від 01.12.2015 року, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн., який також підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial