Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», в якому просив: зобов'язати відповідача виплатити йому в повному обсязі одноразово борг у сумі 1 503,04 дол. США; нарахувати та виплатити позивачу відсотки на вказану суму, починаючи з 16.08.2014 по ставці 10% річних, як передбачено договором № 822621/2014 від 15 липня 2014 року; нарахувати та виплатити позивачу моральну шкоду в розмірі основного боргу в національній валюті України по курсу НБУ на день виплати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе договірних зобов'язань, які виникли на підставі укладених між сторонами договорів, а саме: договору банківського вкладу «Англійський «Постійний» Здорова добавка» «Піврічний» № 664310/2013 від 15.10.2013, договору банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 774371/2014 від 15.04.2014, договору банківського вкладу «Марафон лояльності _Подвійний дохід ЕПС» № 822621/2014 від 15.07.2014, не повернув на вимогу позивача грошові кошти (депозит та нараховані відсотки), розмір яких відповідно до банківської виписки становить 1 503,04 дол. США. Також позивач у зв'язку з постійними відмовами банку у видачі коштів, зазнав моральної шкоди, яка полягає у погіршення стану його здоров'я та порушення звичного способу життя. Розмір моральної шкоди позивачем визначений у розмірі основного боргу (1 503,04 дол. США) в національній валюті по курсу НБУ. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що викладені позивачем обставини справи не відповідають дійсності. Так, відповідач зазначає, що за письмовою заявою позивача договір № 822621/2014 від 15.07.2014 договір було достроково припинено та грошові кошти в сумі вкладу та нараховані відсотки були повернуті вкладнику на його рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Підписуючи договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» позивач (п. 2.1 договору) ознайомився та погодився, що відкриття та обслуговування його поточного рахунку буде здійснюватися в порядку та на умовах встановлених вказаним договором та Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» та погодився з ними. Також відповідач заперечує проти зобов'язання нарахувати та виплатити відсотки по ставці 10% річних з 16.08.2014 по припиненому 15.08.2014 договору банківського вкладу № 822621/2014 від 15.07.2014, оскільки 15.08.2014 грошові кошти були перераховані з депозитного на поточний рахунок позивача. Підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди відповідач в розумінні положень ст. 23 ЦК України та абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 не вбачає. При цьому, відповідач звертає увагу суду, що на підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». В свою чергу, відповідно до п. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачем [PERSON], за договорами вкладник, та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», за договорами банк, були укладені наступні договори: договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» Здорова добавка» «Піврічний» № 664310/2013 від 15.10.2013, договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 774371/2014 від 15.04.2014 та договір банківського вкладу «Марафон лояльності _Подвійний дохід ЕПС» № 822621/2014 від 15.07.2014. Дослідженням умов даних договорів встановлено, що сторонами було погоджено, що банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад та нараховані, але не отримані вчасно вкладником проценти за цим вкладом по закінченні строку його дії (пункт 1.2 договорів). Так, як вбачається із виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] за період з 15.04.2014 по 20.11.2014, позивачем 15.07.2014 були залучені кошти на вклад за угодою 822621/2014 від 15.07.2014 у розмірі 1 500 дол. США. Пунктом 1.7 договору № 822621/2014 від 15.07.2014 закріплено, що дата вимоги вкладником вкладу - 15 серпня 2015 року. При цьому, як слідує з пояснень позивача та вбачається з письмових заперечень відповідача, за письмовою заявою позивача даний договір банківського вкладу № 822621/2014 від 15.07.2014 було достроково припинено та грошові кошти в сумі вкладу та нараховані відсотки були перераховані на рахунок вкладника [NUMBER]. У зв'язку з тим, що банком неодноразово були порушені права позивача щодо повернення суми вкладу, які були перераховані на рахунок [NUMBER], позивач 21.11.2014 року звернувся до суду з вимогою повернути суму вкладу та нараховані проценти за договором банківського вкладу, як уточнено позивачем у судовому засіданні за договором банківського вкладу «Марафон лояльності_Подвійний дохід ЕПС» № 822621/2014 від 15.07.2014, а також нарахувати та виплатити відсотки до дня фактичного повернення вкладу та відшкодувати моральну шкоду. Згідно із ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України закріплено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно із ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У своїх запереченнях відповідач зазначає про те, що банк виконав свої зобов'язання, оскільки грошові кошти в сумі вкладу та нараховані відсотки були повернуті вкладнику на його рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER]. Разом з тим, як вбачається з банківської виписки та пояснень позивача, за вказаним депозитним договором банк повертав кошти, обмежуючи їх розмір у сумі по 100 дол. США, в той час, як з 20.09.2014 взагалі перестав повертати кошти, посилаючись на їх відсутність. За таких обставин, суд не може погодитись з позицією банку про виконання своїх зобов'язань за договором, оскільки, як вбачається з банківської виписки, яку надав відповідач, заборгованість останнього перед позивачем становить 1 503,04 дол. США. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Також суд не приймає до уваги заперечень відповідача щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки постановою Правління НБУ від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». В свою чергу, відповідно до п. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Як вбачається з долучених до заперечень відповідача документів, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.11.2014 року № 128 призначено з 24.11.2014 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Славкіну М.А. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про повернення суми вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу 21.11.2014, тобто до впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк». Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про повернення суми вкладу за договором банківського вкладу № 822621/2014 від 15.07.2014 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вказаний договір був достроково припиненим ще до запровадження тимчасової адміністрації ФГВФО. В свою чергу, суд вважає, що не дивлячись на перерахування відповідачем грошових коштів на поточний рахунок позивача, останній не зміг розпорядитись ними на власний розсуд, і, як наслідок, порушує його право як вкладника, отримати вклад за першою вимогою. В абзацах 2, 3 п.14 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 зазначено: "У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення". Враховуючи те, що відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти на першу вимогу позивача в доларах США, суд вважає за необхідним зобов'язати відповідача виплатити позивачу залишкову суму заборгованості у розмірі 1 503 (тисяча п'ятсот три) дол. 04 центи США, що за курсом Національного Банку України станом на 06 лютого 2015 року складає 27 054 (двадцять сім тисяч п'ятдесят чотири) грн. 36 коп., яка складається з тіла депозиту та нарахованих відсотків за період з 15.04.2014 по 31.10.2014, за договором банківського вкладу № 822621/2014 від 15.07.2014. Також з огляду на встановлені обставини справи, слід зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу проценти у розмірі, визначені п. 1.6 договору № 822621/2014 від 15.07.2014, за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів такому вкладнику. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6 - 39 цс13 від 29 травня 2013 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач також просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду, яку він визначає у розмірі основного боргу (1 503,04 дол. США) в національній валюті по курсу НБУ. Однак суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не надано доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, не доведено причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, крім того між сторонами виникли договірні відносини, якими не передбачено стягнення моральної шкоди, а тому моральна шкода не підлягає відшкодуванню.

Outcome: partial