Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду до Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] на 2/3 частки, а за [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на 2/3 частки зазначеного житлового будинку (1/3 частка належала йому як члену колгоспного двору, а 1/3 частку успадкував після померлої [INFO] [PERSON]), в якому інша 1/3 частка належить [PERSON], як члену колгоспного двору. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. [PERSON] відмовилась від належної їй обов'язкової частки в спадковому майні, а [PERSON] від частки належної їй за заповітом на користь [PERSON]. Менською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] із-за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок та запропоновано визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивачі в судове засідання не з'явилися, просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Дягівської сільської ради Менського району, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 392, 1223 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що [INFO] в селі Дягова Менського району Чернігівської області померла [PERSON], про що виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] був її син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 490/2012, заведеної за заявою [PERSON], останній в установлений законом строк звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у зв'язку зі своєю смертю не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, в зв'язку з чим спадкова справа після померлої [PERSON] була закрита, тобто фактично [PERSON] прийняв спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON], але юридично її не оформив. З довідки №03-21/51 від 12 лютого 2014 року, виданої виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS] згідно погосподарської книги №1 станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON], померла [INFO], а членами двору її син - [PERSON], померлий [INFO], невістка - [PERSON], проживає та зареєстрована до теперішнього часу (а.с.62). Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 р., застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належав на праві власності у рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 кожному. Після смерті [PERSON] належну їй частку у спірному будинку успадкував [PERSON], в зв'язку з чим його частка збільшилась з 1/3 до 2/3. [INFO] помер [PERSON], про що виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області 08 квітня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №21, вбачається, що [PERSON] все майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.10). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 258/2013, заведеної за заявою [PERSON], як спадкоємця за вказаним заповітом, останній в установлений законом строк звернувся до Менської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інша спадкоємиця за вказаним заповітом - [PERSON] відмовилась від належної їй частки в спадщині за заповітом на користь [PERSON], проте така заява подана до нотаріальної контори після закінчення шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк вона також не зверталась, а тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Таким чином, частка майна, яка заповідалася [PERSON] [PERSON], може бути успадкована спадкоємцями за законом. Дружина спадкодавця - [PERSON] відмовилась від обов'язкової частки у спадковому майні після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON]. 14 лютого 2014 року спадкоємцю [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 лютого 2014 року за № 295/02-31 [PERSON] було відмовлено у зв'язку відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с.59). З довідки Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації №14 від 21 січня 2014 року вбачається, що право власності на [ADDRESS] не зареєстровано, процент готовності складає 100% (а.с.17). Згідно оцінки, проведеної 23 січня 2014 року комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], становить 14218 грн. (а.с. 23-58). Згідно технічної документації садиба в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1947 році), веранди а-1 (збудована в 1970 році), літньої кухні Б-1 (збудована в 1971 році), погреба В-1 (збудований в 1963 році), сараю Г-1 (збудований в 1968 році), сараю Д-1 (збудований в 1965 році), сараю Е-1 (збудований в 1978 році), колодязя №1, воріт з хвірткою №2, огорожі №3. Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі, технічний паспорт не містить (а.с. 18-22). За викладених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання права власності за [PERSON] на 1/3 частку, а за [PERSON] в порядку спадкування як за заповітом, так і за законом на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями (будинок А-1, веранда а-1, літня кухня Б-1, погреб В-1, сарай Г-1, сарай Д-1, сарай Е-1, колодязь №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3), загальною вартістю 14218 грн., розташованого по [ADDRESS]

Outcome: approved