Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.10.2012 року між КС "Злагода" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 7144к, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 2000 грн. строком користування на 12 місяців, тобто до 23.10.2013 року включно на засадах зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Згідно договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є Додатком до договору. Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав, надавши відповідачу грошові кошти в сумі 2000 грн. Відповідачем свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами виконано не було. Так, протягом всього строку користування отриманими в кредит грошовими коштами позичальник сплатив основної суми - 336,61 грн. та відсотків - 663,39 грн. Станом на 01.09.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем по договору кредиту № 7144к від 23.10.2012 року становить 6268,48 грн., з яких: 1663,39 грн. - основна сума кредиту; 3805,09 грн. - заборгованість по відсоткам та 800,00 грн. - штраф. В зв'язку з цим, позивачем було надіслено вимогу про погашення заборгованості, яка була залишена без виконання. Оскільки в добровільному порядку відповідач борг не погашає, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути його в примусовому порядку, а також стягнути судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у її відсутність на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між Кредитною спілкою "Злагода" та [PERSON] укладено договір кредиту № 7144к (а.с. 4). Відповідно до умов договору позивач зобов'язався надати позичальникові [PERSON] кредит в сумі 2000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Кредит надавався строком на 12 місяців від дати отримання позичальником кредиту. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору,плата за користування кредитом становить 80% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, з яких частина процентів (мінімальний процент) в розмірі 0% від суми кредиту сплачується позичальником в день отримання кредиту.Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році. Згідно п.1.2. договору, сума кредиту використовується на інші потреби. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом визначено у п. 3.3 договору та здійснюється згідно графіка розрахунків, що є додатком цього договору (а.с. 5). [PERSON] взяла на себе зобов'язання згідно п. 5.1. договору, використати кредит за призначенням, вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. Відповідно до п. 5.1.6 договору позичальник зобов'язаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити, передбачені цим договором, штрафні санкції та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Згідно п. 5.5 договору, в разі прострочення [PERSON] планового платежу на строк, що перевищує 90 календарних днів, позивач має право стягнути з [PERSON] штраф в розмірі 40 % від початкової суми кредиту. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором кредиту № 7144к від 23.10.2012 року, надавши [PERSON] грошові кошти на загальну суму 2000,00 грн. Даний факт підтверджується видатковим касовим ордером № 7084 від 23.10.2012 р. на суму 2000,00 грн. (а.с.8). Разом з цим, суд встановив, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, що призвело до утворення в неї перед банком заборгованості. З розрахунку боргу за договором кредиту № 7144к вбачається, що станом на 01.09.2014 року заборгованість [PERSON] становить 6268,48 грн., з яких: 1663,39 грн. - основна сума кредиту; 3805,09 грн. - заборгованість по відсоткам; 800,00 грн. - штраф (а.с. 6). На адресу відповідача позивачем направлялись вимоги від 13.03.2013 року за вих.. № 2/373 та від 20.12.2013 року за вих. № 211837 про необхідність погашення заборгованості по договору кредиту № 7144к від 23.10.2013 року (а.с. 10, 11). Однак дані вимоги були залишені без належного реагування. Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами є кредитними відносинами та підлягають врегулюваню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту № 7144к від 23.10.2012 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved