Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року в частині цивільного позову Головного управління національної поліції в Миколаївській області до [PERSON] та ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, скасовано вирок суду першої інстанції та передано цивільний позов на новий розгляд. 23 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу можливість уточнення позовних вимог, в тому числі щодо кола відповідачів, враховуючи підстави, з яких вирок суду першої інстанції було скасовано. 07 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла уточнена заява позивача, в якій позивач збільшив позовні вимоги до 90 683 грн. 53 коп. Щодо кола відповідачів, то наполягав на стягненні всієї суми матеріальної шкоди з відповідача [PERSON] , посилаючись на своє право вибору відповідача та вважає, що такою має бути особа, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом та саме яка завдала вище вказаної шкоди. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 березня 2016 року близько 22 години водій автомобіля МАН, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , перебуваючи за кермом вказаного транспортного засобу, рухаючись по авто дорозі М-14 «Одеса- Мелітополь-Новоазовськ» в сторону м. Миколаїв на 150 км.+120 допустив контактування з легковим автомобілем ВАЗ 210740, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого вказаний автомобіль є конструктивно загиблим, тобто вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП і його відновлення є економічно недоцільним, однак він не є фізично знищеним, так як технічна можливість відновлення існує, тому просить стягнути суму, визначену експертом для відновлення вказаного транспортного засобу, що складає 90 683 грн. 53 коп. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав (а.с. 49), посилаючись на цивільно-правову відповідальність за завдані збитки страховика ПАТ «Європейський страховий союз», з яким було укладено договір страхування власником транспортного засобу [PERSON] , та в межах недостатнього страхового відшкодування - самим [PERSON] , з яким відповідач перебував на час ДТП у трудових відносинах та керував автомобілем саме під час виконання трудових обов`язків. Стосовно заявленої суми до відшкодування, то вважає останню завищеною, посилаючись на те, що за даними акту №18/31-16/1 від 25.02.2016 року (пункт 487), який додано до цивільного позову, первісна вартість автомобіля ВАЗ-21074, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 46 000 грн., ступень зносу автомобіля 63,75 %, знос складає 29 325 грн., залишкова вартість 16 675 грн. Вважає, що висновок автотоварознавчої експертизи №17-1137, який проведений без врахування приналежності автомобілю та його підвищеної експлуатації, не може бути врахований для визначення ринкової вартості автомобіля та з урахуванням його залишкової вартості, про що зазначено вище. Представник позивача в судовому засіданні Чуприна О.О. позовні вимоги підтримав в межах доводів позовної заяви. Вважав, що до участі у справі в якості відповідача залучено належну особу та інші особи саме в якості відповідачів не підлягають залученню, пославшись на право позивача вибору кола відповідача самостійно та що слідує з положень ст. 51 ЦПК України, не зважаючи на роз`яснення суду в його ухвалі від 23.09.2019 року та під час підготовчого провадження з приводу можливого кола відповідачів у даній справі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Вказував на перебування у трудових відносинах із [PERSON] , та який має нести матеріальну відповідальність за спричинену шкоду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, підтвердивши доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, зокрема вказував про матеріальну відповідальність за спричинені внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди збитки страховиком в межах суми страхового ліміту, в іншій частині - власника автомобілю «МАN» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , з яким водій [PERSON] перебував у трудових відносинах та ДТП сталося саме під час виконання трудових обов`язків. Третя особа [PERSON] до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно за зареєстрованим місцем проживання (а.с.68, 89, 91). Третя особа ПрАТ «Європейський страховий союз» свого представника до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно (а.с. 67-70, 74, 92) за місцем офіційної реєстрації юридичної адреси даного товариства. За вказаного, з урахуванням приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка даних осіб не перешкоджає розгляду справи. Зі змісту досліджених письмових доказів суд встановив, що 22 березня 2016 року близько 22 години водій автомобіля МАН, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , перебуваючи за кермом вказаного транспортного засобу, рухаючись по авто дорозі М-14 «Одеса- Мелітополь-Новоазовськ» в бік м.Миколаєва на 150 км.+120м допустив контактування з легковим автомобілем ВАЗ 210740, державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого останній є конструктивно загиблим. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю «МАN» реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] , мешканець [ADDRESS] (а.с. 57). Цивільно-правова відповідальність під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «МАN» реєстраційний номер [NUMBER] застрахована власником автомобілю [PERSON] в ПрАТ «Європейський страховий союз» за полісом № АЕ/4427433 від 01 червня 2015 року. Строк дії договору - один рік, тобто дійсним на час вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди. За умовами страхового полісу ліміт страхової відповідальності за майновою шкодою складає 50 000 грн. (а.с. 56, 57, 64). За даними копії з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] з 01.02.2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, за видом діяльності - вантажний автомобільний транспорт (а.с.55). Відповідно до копії безстрокового трудового договору від 04 травня 2015 року, укладеного між [PERSON] як фізичною особою-підприємцем та [PERSON] , останній перебував у трудових відносинах із [PERSON] в якості водія. Пункт 16 вказаного договору, що стосується припинення трудових відносин, не містить запису про розірвання трудового договору сторонами (а.с. 54). Згідно копії характеристики, наданої ФОП [PERSON] (а.с. 77), що встановлена під час дослідження матеріалів кримінального провадження (справа №477/1449/17, провадження 1-кп/477/23/18) відносно [PERSON] за ч.1 ст. 286 КК України, то відповідно до змісту вказаної характеристики остання надана [PERSON] 12 липня 2017 року як діючому працівнику ФОП [PERSON] за підписом останнього, що скріплена печаткою ФОП [PERSON] (а.с. 124 у справі відносно обвинуваченого [PERSON] №477/1449/17, кримінальне провадження 1-кп/477/23/18) Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого. Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року ( а.с. 37-40) [PERSON] визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження у вище вказаній дорожньо-транспортній пригоді. В частині цивільного позову Головного управління національної поліції в Миколаївській області вирок скасовано, та нині розглядається у даній справі. Вирок набрав законної сили 10.09.2019 року. Стосовно вини водія [PERSON] у вище вказаній дорожньо-транспортній пригоді, то даний факт є встановленим обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, і, відповідно до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, саме в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Стосовно відповідальності перед позивачем за шкоду, завдану даною пригодою, то з урахуванням положень ст.979, ст.1194 ЦК України, роз`яснень, які надані Великою Палатою Верховного Суду у її постанові від 4 липня 2018 року (справа 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку (п.35). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (п.73.) Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (п.74). За наведеного вище, саме страховик ПрАТ «Європейський страховий союз» має відшкодувати за шкоду завдану за участю забезпеченого транспортного засобу в межах суми ліміту страхового відшкодування. Окрім того, зі змісту досліджених письмових доказів, зокрема полісу страхування, копії трудового договору від 04.05.2015 року, копії характеристики [PERSON] від 12.07.2017 року як працівника ФОП [PERSON] слідує, що на час вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] перебував у трудових відносинах із [PERSON] як фізичною особою - підприємцем і керував належним останньому автомобілем. При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 28.04.2015 у справі N 6-229цс14, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. З пояснень [PERSON] та його представника, вище вказана дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання [PERSON] трудових обов`язків як водія за трудовим договором із ФОП [PERSON] та на підтвердження чого суду надано вище наведені письмові докази, зокрема дані про реєстрацію [PERSON] як фізично особи-підприємця, копію трудового договору із [PERSON] як водієм, та на підтвердження чого свідчать обставини самої ДТП, а саме: керування вантажним автомобілем із причепом, що належать роботодавцю; місце ДТП - міжміський напрямок руху. З огляду на викладене, відшкодування шкоди, завданої [PERSON] як працівника під час виконання трудових обов`язків регулюється положеннями ч.1 ст.1172 ЦК України, згідно якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття особа, яка завдала шкоду та особа, яка відповідає за шкоду. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. За наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов заявлено до неналежного відповідача, та з цих підстав у його задоволенні слід відмовити. Стосовно розміру майнового відшкодування за шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобілю ВАЗ 210740, державний номерний знак [NUMBER] , то з урахуванням підстав відмови в задоволенні позову, суд вважає за неможливе визначення розміру даного відшкодування, адже таке матиме наслідком порушення правил змагальності, зокрема доведення своєї позиції саме особами, які є відповідальними за завдані збитки.

Outcome: dismissed