Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

01.04.2021 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» про стягнення нарахованої, невиплаченої заробітної плати та проведення кінцевого розрахунку. В позовній заяві вказував на те, що 13.01.2021 року він був звільнений з посади начальника ремонтно-механічного відділу Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України на підставі наказу №3-к від 13.01.2021 року. На дату звільнення ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» зобов`язане було виплати йому в силу вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України заробітну плату. Проте підприємством цього не було зроблено. В зв`язку з цим просив суд стягнути з Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 11\~839,13 грн. та компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку 29 календарних днів у сумі 14\~294,39 грн.; матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 34\~758,00 грн.; середній заробіток за період з 14.01.2021 року по дату фактичного розрахунку, виходячи з середнього розміру заробітної плати 547,54 грн. Судові витрати покласти на ДП «Полтавське управління геофізичних робіт». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзиву, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися з постановленням заочного рішення. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працював начальником ремонтно-механічного відділу Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт», що підтверджується записами зробленими в трудовій книжці серії [NUMBER] . 13.01.2021 року [PERSON] було звільнено з посади за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України на підставі наказу №3-к від 13.01.2021 року. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про нараховані\~суми,\~належні працівникові\~при звільненні,\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~письмово повідомити\~працівника перед\~виплатою зазначених\~сум.\~ В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Так судом\~встановлено,\~що на\~день звільнення\~ [PERSON] ,\~а саме:\~13.01.2021\~року ДП\~«Полтавське управління\~геофізичних робіт»\~не здійснило\~йому виплату\~заробітної плати\~в силу\~вимог ст.ст.\~47,\~116 КЗпП України за 9 робочих днів листопада 2020 року в сумі 5\~020,57 грн., за 6 робочих днів грудня 2020 року в сумі 3\~159,82 грн., 6 робочих днів січня 2021 року в сумі 3\~658,74 грн. та компенсацію за невикористану основну щорічну відпустку в кількості 29 днів в сумі 14\~294,39 грн. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Чинним законодавством, а саме ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Абзацом 2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100\~\~(далі Порядок) передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-648цс15 за позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Останніми двома календарними місяцями для [PERSON] є листопад та грудень 2020 року. Начальнику ремонтно-механічного відділу ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» Яловезі Ю.В. у листопаді було нараховано 9\~434 грн. 28 коп., а у грудні 3\~159,82 грн. Отже, 12\~594,10 грн./ 23 робочий день = 547,54 грн. середньоденна заробітна плата. Такими чином, ДП «Полтавське управління геофізичних робіт», в силу вимог ст.117 КЗпП України зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку в розмірі середньоденної заробітної плати [PERSON] , виходячи з розміру 547,54 грн., де днем фактичного розрахунку буде день фактичної виплати заборгованості. Так, на день винесення судом рішення, сума середнього заробітку становить 35\~042,56 грн. (547,54 грн.* 64 робочі дні) Згідно ЗУ «Про колективні договори і угоди статті» ст. 5 співвідношення законодавства і колективного договору, угоди і трудового договору Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін які їх уклали. Умови колективних договорів або угод , що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняються включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами, за Колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» реєстровий №104 від 25.05.2016 року. Управління соціального розвитку виконавчого комітету полтавської міської ради п.5 Соціальні гарантії, пільги і компенсації. Враховуючи важливість для діяльності трудового колективу розвитку соціальної сфери, надання соціальної допомоги і пільг адміністрація і профспілковий комітет зобов`язуються: п.5.1 при наданні щорічної відпустки працівнику нараховується матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 2-х посадових окладів чи тарифної ставки, крім порушників трудової і виробничої дисципліни за рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету в разі розподілу відпустки на частини матеріальна допомога на оздоровлення виплачується рівними частинами. Судом встановлено, що відповідачем не було виплачено позивачу [PERSON] матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2-х посадових окладів. У відпустці [PERSON] протягом 2020 року був: з 07.02.2020 року по 21.02.2020 рік (за період роботи з 15.07.2019 року по 15.07.2020 рік) 12 днів. Таким чином, за період роботи з 15.07.2020 року по 01.07.2020 рік не була виплачена допомога у розмірі одного посадового окладу в сумі 11\~586,00 грн. За 29 днів невикористаної відпустки не була виплачена матеріальна допомога у розмірі двох посадових окладів у сумі 11\~586,00*2 = 2372,00 грн. Отже, ДП «Полтавське управління геофізичних робіт» не виплатило [PERSON] оздоровчих на суму 11\~586,00грн. + 23\~172,00 грн. = 34\~758,00 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» про стягнення нарахованої, невиплаченої заробітної плати та проведення кінцевого розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 908 грн.

Outcome: approved