Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

01 листопада 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.08.2009 відповідач - [PERSON] отримала кредит в сумі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак в порушення взятих на себе зобов'язань за вказаним договором відповідач не виконує умови договору, в зв'язку з чим станом на 30.09.2017 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 30753,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2879,97 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 22933,13 грн.; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3000,00 грн., а також штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) в розмірі 1440,66 грн. Тому, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості, судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. 17 листопада 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. 23.11.2017 року, 28.12.2017 року ухвалами суду розгляд справи відкладався через неявку сторін. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та ухвалою суду від 31 січня 2018 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 20.08.2009 відповідач [PERSON] звернувся до позивача з Заявою, яка відповідно до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг у сукупності із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання послуг, Тарифами є Договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) та відповідачем [PERSON] (Позичальник), відповідно до якого відповідач (Позичальник) отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2900, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік (а.с. 6,7,8-13). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов'язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, що передбачено п.п.8.6 Умов. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с. 3-4) станом на 30.09.2017 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань має заборгованість в розмірі 30753,76 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2879,97 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 22933,13 грн.; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3000,00 грн., а також штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500,00 грн.; штрафу (процентної складової) в розмірі 1440,66 грн. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved