Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Костянтинівської районної державної адміністрації, Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 травня 2005 року померла його мати [PERSON] [PERSON] її смерті відкрилася наступна спадщина на майно, яка складається у тому числі з права на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Перше Травня» розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована на землях Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Позивач фактично прийняв спадщину, постійно проживаючи разом із матірю на дату її смерті за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Павлівка, вул. Тавричанська, 1. У 2007 році цей будинок згорів, внаслідок чого були втрачені усі документи, у тому числі сертифікат на земельну частку (пай), виданий на імя покійної матері. З метою отримання дублікату вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай), позивач звернувся до відповідача Костянтинівської райдержадміністрації, але отримав відмову, оскільки такий документ може отримати безпосередньо лише власник, та було рекомендовано звернутись до суду. Крім того, згідно вказаної відповіді, його покійній матері у 1996 році було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перше Травня» Торської сільської ради Костянтинівського району, серії ДН, № 033429, який був зареєстрований 09.04.1996 року за №376 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів та виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187. З метою оформлення спадщини, позивач звернувся із відповідною заявою до Другої Костянтинівської нотаріальної контори, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де було зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також у прізвище позивача українською мовою «Дехьярьов» відрізняється від прізвища українською померлої «Дехтярева», що не підтверджує факт родинних відносин між ними та також рекомендовано звернутись до суду. Ця помилка сталася при перекладі прізвища з російської мови на українську мову при видачі паспортів громадян України, що підтверджується однаковим написанням прізвищ позивача та його померлої матері російською мовою «Дехтярев». Тому просив встановити, що він [PERSON] є рідним сином [PERSON], яка померла 22 травня 2005 року, та визнати за ним право на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього КСП «Перше Травня» розміром 7,7 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі на місцевості, на території Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], та належав померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН, № 033429, який був зареєстрований 09.04.1996 року за №376 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) та виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, посилаючись на наведені у позові доводи та додані до нього документи. Представники відповідачів - Костянтинівської районної державної адміністрації та Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області у судове засідання не зявились з поважних причин, надали суду заяви в яких проти задоволення позову не заперечують, та просили розглянути справу за їх відсутності. Зясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у 22 травня 2005 року у с. Павлівка Костянтинівського району Донецької області у віці 74 років померла громадянка [PERSON], про що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян зроблено відповідний актовий запис про смерть № 07 від 23.05.2005 року (а.с. 6). [PERSON] її смерті відкрилась спадщина, яка складається із з права на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Перше Травня» розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована на землях Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину, постійно проживаючи разом із матірю на дату її смерті за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Павлівка, вул. Тавричанська, 1, що підтверджується довідкою Торської сільської ради від 29.06.2016 р. № 153 (а.с.11). У звязку із втратою оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), виданого на імя покійної матері, та з метою отримання дублікату вказаного сертифікату позивач звернувся до відповідача Костянтинівської райдержадміністрації, але отримав відмову від 18.07.2016 року № 1385/01-54, оскільки такий документ може отримати безпосередньо лише власник, та позивачу було рекомендовано звернутись до суду. Крім того, згідно вказаної відповіді, [PERSON] у 1996 році було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Перше Травня» Торської сільської ради Костянтинівського району, серії ДН, № 033429, який був зареєстрований 09.04.1996 року за №376 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів та виданий на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 25 березня 1996 року № 187 (а.с.15). До наведеного листа були додані завірені копії документів, які підтверджують факт виділення [PERSON] земельної частки (паю), а саме: виписка з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай); копія розпорядження голови райдержадміністрації від 25.03.1996 року № 187 з додатком до нього, відповідно до якого у списках членів КСП «Перше Травня» під № 57 зазначена [PERSON]; копія розпорядження голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 14.08.2000 р. № 368 відповідно до якого визначено вартість земельної частки (паю), а також зменшено розмір такої частки до 7,7 умовних кадастрових гектарів (а.с. 16-23). Згідно довідки Торської сільської ради Костянтинівського району Донецької області від 29.06.2016 року № 154 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на імя [PERSON], колишнього члену КСП «Перше Травня», їй виділена земельна частка (пай) в лоті № 35 із земель Торської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка в оренді на сьогоднішній час не перебуває (а.с. 24). З метою оформлення спадщини, позивач звернувся із відповідною заявою до Другої Костянтинівської нотаріальної контори, але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де було зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також у прізвище позивача українською мовою «Дехьярьов» відрізняється від прізвища українською померлої «Дехтярева», що не підтверджує факт родинних відносин між ними та також рекомендовано звернутись до суду (а.с. 25). Суд вважає встановленим, що помилка в написанні прізвища позивача [PERSON] та померлої [PERSON] сталася при перекладі прізвища з російської мови на українську мову при видачі паспортів громадян України, що підтверджується однаковим написанням прізвищ позивача [PERSON], який народився 01 жовтня 1967 року в с. Веровка Добропільського району Донецької області, у його паспорті громадянами України серії ВС, № 176793, виданого 19 лютого 2000 року Костянтинівським РВ УМВС України в Донецькій області та його померлої матері російською мовою «Дехтярев» (а.с. 7). Крім того, родинні відносини позивача підтверджується свідоцтвом про його народження серії VII-УР, № 0157896, виданого 01 листопада 1967 року, виконаного російською мовою, згідно якого «Дехтярев Анатолий Иванович», народився 01 жовтня 1967 року у с. Веровка Добропільського району Донецької області і його матірю є «Дехтярева Анна Ивановна» (а.с. 9). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44758644 від 12.08.2016 року, спадкової справи на імя [PERSON], яка померла 22 травня 2005 року немає (а.с. 38-39). Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], фактично прийняв спадщину у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Тому, позовні вимоги [PERSON] на підставі ст.ст. 392, 1225, 1235, 1268 ЦК України, ст.131 ЗК України слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved