Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.08.2019 року до\~суду надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника адвоката Голованової Ю.А., до ЗДП «Кремнійполімер» про стягнення заборгованості по заробітній платі та суми за затримку виплати заробітної плати, яку в подальшому було уточнено. В обґрунтування позову зазначено, що з 22.12.1987 р. по 15.03.2017 р. та з 17.03.2017 р. по 21.06.2018 р. позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем ЗДП «Кремнійполімер». У зв`язку із тим, що відповідачем в порушення вимог ст.115 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачувалась нерегулярно та не в повному обсязі, утворилась заборгованість зі сплати нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка станом на 30.11.2018 року складає 57205,16 грн. В день звільнення нараховані суми позивачу не були виплачені, у зв`язку із чим просить стягнути з відповідача ЗДП «Кремнійполімер» заборгованість із заробітної плати в сумі 57205,16 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 22.06.2018 року по день постановлення рішення суду та сплачений судовий збір у розмірі 960,86 грн. Від представника позивача адвоката Голованової Ю.А., до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Представник відповідача ЗДП «Кремнійполімер» належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із копії трудової книжки, заповненої на ім`я [PERSON] , позивач перебувала у трудових правовідносинах з ЗДП «Кремнійполімер» з 22.12.1987 р. по 15.03.2017 р. та з 17.03.2017 р. по 21.06.2018 р. Згідно наказу №457 від 21.12.1987 року прийнята інженером-програмістом, на підставі наказу № 100 від 15.03.2017 року звільнена за угодою сторін. Згідно наказу №87 від 16.03.2017 року прийнята провідним інженером-програмістом по строковому трудовому договору, та на підставі наказу №40 від 21.06.2018 року звільнена за власним бажанням, у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю (а.с.6-7). Положеннями ч.1 ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно наданої позивачем копії довідки № 28 від 16.07.2019 року, заборгованість ЗДП «Кремнійполімер» перед [PERSON] станом на 30.11.2018 року становить 57205,16 грн. (а.с.8). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, яка на теперішній час складає 57205,16 грн. та підлягає стягненню на користь [PERSON] у цьому розмірі. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 цієї Постанови при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. За положеннями п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, наданого до суду позивачем вбачається, що середньоденний заробіток позивача за два місяці перед звільненням складає: 345,63 грн.: 6267,80 грн. (заробітна плата за квітень 2018 р.) + 7557,54 грн. (заробітна плата за травень 2018 р.) = 13825,34 грн. 13825,34 грн. / 40 днів (19 днів - кількість робочих днів за квітень 2018 р. + 21 день - кількість робочих днів за травень 2018 р.) = 345,63\~ грн. Затримка розрахунку при звільненні з 22.06.2018 року по день постановлення рішення суду 09.10.2019 року складає 326 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 345,63 грн. х 326 робочих днів = 112675,38 грн. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, як законний та обґрунтований. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 960,86 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі. Згідно п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved