Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 8 00,00 грн. довічно, посилаючись на те, що з 04.05.2007 р. вона інвалідом ІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, єдиним її доходом є пенсія, якої не вистачає для забезпечення лікуванням, продуктами харчування, одягом, при цьому [PERSON] є матеріально забезпеченим, отримує високу пенсію, однак надавати їй матеріально допомогу відмовляється. [PERSON] проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що їхні повнолітні діти працюють і проживають разом з [PERSON] , а тому мають її утримувати, він вдруге одружився, його дружина не працює та він її утримує, він не має інших доходів, окрім пенсії, [PERSON] не довела, що є особою, яка має право на утримання від нього. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 08.09.1979 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.10.2015 р. у справі № 274/2696/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 20.10.2015 р. (а. с. 5). Цим рішенням шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 27.07.2007 р., [PERSON] було призначено пенсію по інвалідності як інваліду ІІ групи загального захворювання на термін з 04.05.2007 р. по 31.05.2009 р., та з 12.05.2009 р. продовжено цю пенсію безтерміново (а. с. 7). Відповідно до частин першої - четвертої статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином [PERSON] є непрацездатною у розумінні частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною першою, абзацом першим частини другої статті 76 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. На день пред`явлення позову прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 р. для осіб, які втратили працездатність (до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку - частина четверта статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум", тобто [PERSON] є такою, що втратила працездатність), становив 1 638,00 грн. На день ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 р. для осіб, які втратили працездатність, становить 1 712,00 грн. Ці розміри встановлені Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". На день пред`явлення позову розмірі пенсії [PERSON] складав 1 638,00 грн. на місяць, на день ухвалення рішення розмірі пенсії [PERSON] складає 1 712,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою від 12.10.2020 р. Бердичівського відділу обслуговування громадян Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (а. с. 38). Тобто як на день пред`явлення позову, так і як на день ухвалення рішення розмір пенсії [PERSON] забезпечував та забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом, а відтак [PERSON] , не є такою, що у розумінні частини четвертої статті 75 Сімейного кодексу України потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з чим вона, виходячи з частини другої статті 75, частини першої, абзацу першого частини другої статті 76 Сімейного кодексу України, не має права на утримання від колишнього чоловіка. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed