Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

02.03.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання їхніх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1 / 3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш встановлених законом 50 % (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісячно, - починаючи з дня звернення до суду - з 02.03.2020 року, і до повноліття старшої дитини - [PERSON] , тобто, до [INFO] , а починаючи з 31.05.2026 року - продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини - неповнолітньої [PERSON] - в розмірі 1 / 4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, який є батьком дітей, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги для їх утримання, які проживають з нею, позивачем. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, якою позов не визнав, пояснюючи, що згодний допомагати дітям добровільно, не відмовляється від оплати аліметів в міру можливості, якщо в нього будуть гроші, справу просив розглянути за його відсутністю. Розглянувши надані суду документи та матеріали, заяви позивача, відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про достатність доказів для задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - між позивачем та відповідачем 18.11.2000 року був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 18.11.2000 року Виноградненською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з 15, а.с.6); - від цього шлюбу в сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії [NUMBER] , яке було видане 10.06.2008р. першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управілння юстиції у м.Одесі, актовий запис №948, а.с.8) та дочка [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] , яке було видане 12.09.2016р. Суворовським районним у місті Одесі віддлом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіальтного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1102, а.с.10) - згідно якого відповідач є їх батьком (а.с.10); - згідно довідки від 24.02.2020 року за №69, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - зареєстровані та проживають разом з позивачем (а.с.12). Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин - матеріального стану та стану здоров`я, - відносно відповідача, а також позивача - суду не надано, крім тих, що досліджені у судовому засіданні; не встановлено таких і при розгляді справи. Станом на теперішній час чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3, ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018). Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства - для утримання неповнолітніх дітей, починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення їм повноліття. Відповідно з вимогами ч.6ст.141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved