Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У березні 2016 року позивачі звернулись до суду даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що на підставі рішення сільської ради вони отримали державні акти на право власності на земельні ділянки площами 0,06га та 0,06 га в СТ «Воїн-3» з цільовим призначенням для ведення садівництва. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від точки В до Г проходить межова споруда, а саме рівчак, в якому збирається вода. Дана споруда також слугує для того, щоб не затоплювати підвали садових будинків, в тому числі позивачів. Але [PERSON] почала його засипати піском та землею, а в їх підвалі та на першому поверсі будинку почала збиратись вода. На їх зауваження остання повідомила, що це є її земельна ділянка та вона має на неї державний акт. Вважають, що свідоцтво про право власності на земельну ділянку видано з порушенням чинного законодавства. Так, вони згоди на передачу земельної ділянки, на якій розміщений рівчак, як межової споруди, вони не надавали, а така згода відповідно до ст. 108 ЗК України є обовязковою. Також їх, як суміжних землевласників, не було повідомлено про встановлення межових знаків в натурі. Про порушення свого права їм стало відомо у 2015 року, коли відповідачка почала встановлювати паркан на місцевості, хоча до цього часу жодних перешкод в користуванні не чинила. Просили суд визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно №30771561, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:07:003:5020, видане реєстраційною службою Києво-Святошинскього районного управління юстиції Київської області 10 грудня 2014 року. У судовому засіданні представники позивачів позовні вимоги підтримали. Просили задоволити. У судовому засіданні відповідачка та її представник проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засіданні представник Міськрайонного управління в Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру в Київській області, СТ «Воїн» не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельними ділянками. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №7/3 від 20 травня 1997 року надано [PERSON] земельну ділянку площею 0,08га в с. Гореничі, СТ «Воїн-3» із земель запасу сільської ради під індивідуальне садівництво та будівництво садового будинку у спадкове довічне користування. Рішенням виконавчого комітету Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №20/10 від 20 червня 2000 року передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку [PERSON] площею 0,06га на 21 км Житомирського шосе, СТ «ВОін-3» для ведення садівництва. 16 червня 2001 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600га, для ведення садівництва, яка розташована на території Гореницької сільської ради, СТ «Воїн-3». Відповідно до опису меж, вказаного в акті: від точки А до Б землі загального користування (вул.10-та), від Б до В [PERSON], від В до Г землі сільської ради, від Г до А [PERSON] 18 листопада 2008 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600га, для ведення садівництва, яка розташована на території Гореницької сільської ради, СТ «Воїн-3», кадастровий номер 3222482001:01:004:0144. Згідно опису меж: від А до Б землі загального користування (вул.10-та), від Б до В [PERSON], від В до Г [PERSON], від Г до А [PERSON] За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. 26 жовтня 2003 році [PERSON] написала заяву про передачу їй безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 1150 кв.м в садовому товаристві «Воїн3», земельна ділянка знаходиться в межах Гореницької сільської ради. З поданого акту на зберігання межових знаків та установлення і погодження меж землекористування від 15 вересня 2003 року вбачається, що даний акт погоджений представникам суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до плану встановлення меж земельної ділянки [PERSON], виготовленого ТОВ «Екер» в 2005 році межі земельної ділянки: від А до Б землі загального користування (проїзд), від б до в землі с\\т «Воїн3», від в до г [PERSON] та від г до а землі сільської ради. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №12 від 14 січня 2005 року затверджено технічну документацію та проект із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю 31-му члену садівницьких товариств, згідно додатку; передано у власність земельні ділянки 31-му члену садівницьких товариств, згідно додатка загальною площею 2.3119га, з них багаторічні насадження 2,2204га, інші 0,0915га. Згідно додатку [PERSON] (№4) було затверджено документацію на земельну ділянку площею 0,1098га, всього с/г угідь 0,1065га, з них багаторічні насадження 0,1065га, інші- 0,0033га. У 2014 році за замовленням [PERSON] було виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для колективного садівництва. У пояснювальній записці вказано, що під час оформлення землевпорядної документації виникли розбіжності стосовно площі земельної ділянки [PERSON] виявила бажання встановити (відновити) межі земельної ділянки в натурі та виготовити відповідну технічну документацію. За замовленням [PERSON] було виготовлено ФОП [PERSON] кадастровий план на земельну ділянку площею 0,1098га, з них сільськогосподарські землі 0,1021, забудовані землі 0,0077га. Опис меж: від А до Б землі загального користування (проїзд), від б до в землі с\\т «Воїн3», від в до г [PERSON] та від г до а землі сільської ради. 10 грудня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку №30771561 площею 0,1096га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, садівниче товариство «Воїн-3», з цільовим призначенням для колективного садівництва, кадастровий номер 3222482000:07:003:5020. 09 червня 2015 року складений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки [PERSON], який підписаний [PERSON] та суміжним землевласником [PERSON] За ст. 108 ЗК у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів. Власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди. Встановлено, що починаючи з кінця 2014 року позивачі звертались з заявами, скаргам до голови СТ «Воїн-3» щодо засипання [PERSON] рівчака, яка є межовою спорудою, та від таких робіт щорічно почала зявлятись вода у підвалах їх будинків. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі було призначено експертизу. 29 грудня 2016 року було складено експертом КНДІСЕ висновок експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи №11589/16-41. Згідно даного висновку: По питанню № 1: оскільки на клопотання експерта не надано проект (копія проекту) землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], яка розташована на території садового товариства «Воїн-З», то дослідження щодо відповідності даної документації вимогам законодавства не проводилось. По питанню № 2: Технічна документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку громадян України в межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в частині щодо земельної ділянки [PERSON], не відповідає за складом та змістом вимогам законодавства чинного станом на 13.12.2004 року. Щодо технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для колективного садівництва, яка надається у власність гр. [PERSON] на території Гореницької сільської ради, с/т "Воїн-З", та дана документація із землеустрою не є документацією на підставі якої, згідно витягу з Державного земельного кадастру № НВ-3203632452014 від 19 листопада 2014 року, в Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 0,1098га, кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, яка належить [PERSON] По питаннях № 3 та №4. Згідно листа Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 15.11.2016 №785/06 (копія листа додається до висновку) обєкт, який розташовано на земельній ділянці [PERSON], прилягає до земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] за зовнішніми ознаками, розмірами та функціональним призначенням являє собою канал відкритого типу. Зазначений канал разом з іншими каналами, що прокладені на території садового товариства «Воїн-3» в межах Гореницької сільської ради, призначені для відведення поверхневих і ґрунтових вод і являють собою відкриту регулюючу мережу осушувальної системи на території товариства, яка виконує функцію захисту від затоплення, підтоплення і перезволоження земель та відповідно до чинного законодавства і відомчих нормативних документів даний канал вважається межовою лінійною гідротехнічною спорудою, яка згідно з Земельним кодексом України (ст. 108) має бути у спільному використанні та не може бути ліквідована або змінена без згоди одного із власників суміжних до цієї споруди ділянок. Відповідно до документальних даних та результатів проведених топографо-геодезичних робіт канал, згідно координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки кадастровий номер 3222482001:01:004:0144 (станом на 2000, 2008 роки), що належить [PERSON], координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки кадастровий номер 3222482000:07:003:5020 (станом на 2005, 2014, 2016 роки), що належить [PERSON], які були визначені при розроблені відповідних документацій із землеустрою, частково розташований в межах земельної ділянки кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, яка надана у приватну власність [PERSON] Площа каналу, який розташований в межах земельної ділянки [PERSON] становить 156 м2 (0,0156 га). При цьому, в даному випадку надання у приватну власність [PERSON] частини цього каналу, який входить до внутрішньогосподарської меліоративної системи садового товариства "Воїн-3", не відповідає вимогам законодавства чинного станом на 13.12.2004 та на даний час. Також встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, що належить [PERSON], згідно координат визначених при розроблені технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку громадян України в межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (2005 рік) та координат наданих суду Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області листом від 08.09.2016 № 9-1012-99.5-1536/2-16, частково накладається на земельну ділянку кадастровий номер 3222482001:01:004:0144, яка належить [PERSON] (див. дослідницьку частину висновку). Площа накладання земельної ділянки кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, що належить [PERSON], згідно координат 2005, 2016 років, на земельну ділянку кадастровий номер, яка належить [PERSON], становить 38 кв.см. Відповідно до фактичного користування на момент проведення в натурі (на місцевості) 22.09.2016 року топографо-геодезичних робіт та визначених координат поворотних точок (кутів) фактичних меж земельної ділянки кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, що належить [PERSON], та координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки кадастровий номер 3222482001:01:004:0144 (станом на 2000, 2008 роки), що належить [PERSON], канал розташований між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON]. На дослідження не надано координати поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 759. Разом з тим, за результатами проведених в натурі (на місцевості) 22.09.2016 року топографо-геодезичних робіт та визначених координат поворотних точок (кутів) фактичних меж земельної ділянки кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, що належить [PERSON], та за результатами аналізу документів, що наявні в наданих матеріалах справи, зокрема державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка належить [PERSON], можливо стверджувати, що по фактичному, користуванню канал розташований між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] Фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою кадастровий номер 3222482000:07:003:5020, зокрема координати поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки та її площа, не відповідає даним, які були визначені при розроблені відповідних документацій із землеустрою на дану земельну ділянку. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване свідоцтво видане за порушенням чинного законодавства, суперечать закону та порушують права позивача. Пояснення представника відповідача щодо неналежного висновку експерта суд до уваги не бере, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надано, а подані письмові заперечення не спростовують висновків експерта. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 152 ЗК України землевласник або землекористувач може вимагати усунення яких-небудь порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванні заподіяного збитку. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вказані помилки призводять до порушення права власності позивачів. Зміст свідоцтва на право власності на земельну ділянку, виданого відповідачу, розробленої технічної документації через допущені помилки суперечить вказаним вимогам щодо недопущення в ньому помилок, а тому дане свідоцтво не можливо розцінювати як такі, що відповідають вимогам закону щодо їх змісту. Заперечення відповідача щодо не оскарження розпорядження адміністрації за 2005 року про затвердження технічної документації, суд до уваги не бере, оскільки у 2005 року затверджено іншу документацію, а не за якою проведено державну реєстрацію права власності та видано оскаржуване свідоцтво. При вирішенні спору суд також враховує те, що ще в 2005 році було затверджено технічну документацію [PERSON] на земельну ділянку, але остання не отримала державний акт відповідно до даної документації, а в подальшому виготовила нову документацію, але на надала належних та допустимих доказів на підтвердженні ідентичності даних документацій або відповідне рішення, розпорядження або наказ щодо затвердження вже фактично нової документації, яка містить нові координати, нову площу, нові межі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved