Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У квітні 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду з указаним позовом до [PERSON] (далі- відповідач, позичальник), мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного сторонами кредитного договору № SUT0GА0000000013 від 10.09.2008 року позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 54666,25 доларів США до 10.09.2018 року, а відповідач зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання перед позичальником виконав належним чином, надавши грошові кошти у розмірі, визначеному кредитним договором. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 08.04.2015 року виникла заборгованість в розмірі 233079,84 доларів США, яка складається із: 50685,87 доларів США - заборгованості за кредитом; 39250,13 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 9964,15 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 122070,52 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; суми штрафів - 10,64доларів США (фіксована частина) та 11098,53доларів США (процентна складова). Посилаючись на указані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі233079,84 доларів США, що за курсом 23,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.04.2015 року складає 5477376,28 грн. за кредитним договором №SUT0GА0000000013 від 10.09.2008 року; стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача просив суд справу розглянути без участі представника Банку, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.99) Відповідач просила суд розглянути справу без її участі за наявними матеріалами (а.с.75). У письмових запереченнях та під час надання пояснень в ході судового розгляду справи відповідач заперечила проти позову, посилаючись на те, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт отримання нею грошових коштів - доларів США по кредитному договору, не надав графік погашення кредитних зобов'язань, який є невід'ємною частиною Договору у якості додатку № 2 (пункт 8 п.п. 8.1 Договору), копія Договору не засвідчена та є неможливою до прочитання через неналежну якість. Відповідач також указала, що позивач не надав оригінал заставної від 10.09.2008 року (п.п.6.2 п.6 Договору) та належним чином засвідчену копію договору іпотеки від 10.09.2008 року (п.п.8.3 п.8 Договору), що на думку відповідача відповідно до статті 20 Закону України «Про іпотеку» свідчить про те, що Банк не довів, що на момент подачі позову він є власником заставної і має право виступати позивачем по спірним правовідносинам. Крім того, відповідач вважає, що Банк намагається повторно стягнути з неї заборгованість, посилаючись на рішення Тростянецького районного суду Сумської області у справі № 2-323/2009 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUT0GА0000000013 від 10.09.2008 року. Поряд з цим відповідач вказала, що не погоджується із розрахунком заборгованості за договором, який наведений Банком, посилаючись на те, що розрахунок зроблено за сім років, а строк позовної давності відповідно до ЦК України становить три роки, а щодо стягнення пені і штрафів - один рік, розмір пені та штрафів утричі перевищує розмір заборгованості, що на думку відповідача свідчить, що Банк намагається увести суд в оману і має на меті стягнути з неї заборгованість строк давності по якій минув, що заборонено Законом України «Про захист прав споживачів»(а.с.44). У подальшому у заяві від 31.08.2015 року відповідач змінила позицію щодо застосування позовної давності, указавши, що відповідно до умов кредитного договору сторонами збільшено строк позовної давності до 5 років, а тому враховуючи, що останній платіж в сумі 188,51 доларів США нею внесено 12.03.2009 року, а Банк повинен був дізнатися про порушення свого права 16.03.2009 року, тому вважала, що перебіг позовної давності почався з 16.03.2009 року, а п'ятирічний її строк закінчився 16 березня 2014 року, а до суду відповідач вважала, що позивач звернувся у травні 2015 року. Крім того, посилаючись на положення статті 258 ЦК України,відповідач вважала, що для вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік (а.с.75). Поряд з викладеним відповідач, посилаючись на те, що розмір пені та штрафів перевищує розмір боргу за кредитом та процентами, посилаючись на статтю 551 ЦК України, норми Закону України «Про захист прав споживачів», Конституції України тощо, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, просила суд зменшити розмір пені та штрафу за несвоєчасну оплату кредиту та комісії (а.с.74). Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з таких мотивів. Судом установлено,що 10вересня 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № SUT0GA0000000013 (далі - Кредитний договір) (а.с. 88-90). Відповідно до пункту 8.1Кредитного договору Банк зобов'язувався надати [PERSON] кредитні кошти на строк з 10.09.2008 року до 10.09.2018 року включно у вигляді не поновлюваної лінії (далі - «Кредит») у розмірі 54666,25 доларів США на наступні цілі: у розмірі 48978,75 доларів США на споживчі цілі, з них 47000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 1410,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 326,18 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна за перший рік дії кредиту, 242,57 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхуванняза перший рік дії кредиту, також у розмір 5687,5 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пп. 2.1.3. 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансових інструментів у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п.7.2 даного Договору. Періодом сплати визначено період з 10 по 15 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен Банку кошти в сумі 925,37 доларів США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору)для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п.8.1 Кредитного договору). Забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором виступає іпотека трикімнатної квартири загальною площею 75,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за даним Договором (п.8.3 Кредитного договору). Для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам. Позичальник доручає Банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти: винагороду за надання фінансового інструменту Банку у розмірі 1410,00 доларів США, на оплату страхових платежів у розмірі 568,75 доларів США на поточний рахунок Страхової компанії «Інгострах»(п.8.2 Кредитного договору). Згідно з пп. 2.1.3 Кредитного договору Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів у випадку не пред'явлення Позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється у національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то Позичальник доручає Банку: одержувати з каси Банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі Договору страхування, укладеного згідно п.2.2.7 даного Договору; здійснити продаж у касі Банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі Банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені Позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком тільки у випадку пред'явлення Позичальником Банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Відповідно до пп.2.2.5 Кредитного договору Позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за цим Договором, при наявності строків платежів (здійснювати договірне списання). Крім того, в п.1.2 Кредитного договору зазначено, що Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку Позичальника. Номер рахунку зазначено у п.8.2 Договору. Порядок розрахунків визначено розділом 3 Кредитного договору, зокрема, згідно з п.3.2 указаного розділу кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно пп.2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилась (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п.7.8), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту Нарахування відсотків, а також винагород, передбачених пп.7.2 та 8.1 Договору здійснюється в останню дату їх сплати, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається (п.3.3 Кредитного договору). При порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні (п.8.4 Кредитного договору). При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову (п.5.3 Кредитного договору). Відповідач не надала доказів, що свої зобов'язання за Кредитним договором перед Банком виконала у повному обсязі. На підставі розрахунку заборгованості судом установлено, що [PERSON] здійснювала погашення кредиту у період з 16.10.2008 року по 21.09.2009 року, перерахувавши позивачу всього 3952,49 доларів США, і які позивачем було спрямовано у встановленому Кредитним договором порядку - на сплату пені, комісії, відсотків і лише 150,82 доларів США - на сплату тіла кредиту (а.с. 5-7, 99). У розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором станом на 08.04.2015 року загальний борг складає 233079,84 доларів США, а до його складу представником ПАТ КБ «Приватбанк» була врахована сума виданого кредиту у розмірі 48978,75 доларів США, у тому числі: кошти безпосередньо видані відповідачу 11.09.2008 року - 47 000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 11.09.2008 року (а.с. 87); кредитні кошти в сумі 1978,75 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту Банку у розмірі 1410,00 доларів США, на оплату страхових платежів у розмірі 568,75 доларів США за перший рік дії кредиту на поточний рахунок Страхової компанії «Інгострах»(п.8.2 Кредитного договору). Крім того,судом на підставі розрахунку заборгованості (а.с.5-7) установлено, що представником позивача при визначенні суми заборгованості до складу виданих кредитних коштів ураховано також кошти перераховані в рахунок страхових платежів Страховій компанії «Інгострах» (п.8.2 Кредитного договору) в загальній сумі 1875,94 США, яка складається з: 318,22 доларів США (перераховані 09вересня 2009 року); 337,52 доларів США (перераховані 09вересня 2010 року; 333,72 доларів США (перераховані 09вересня 2011 року); 347,2 доларів США (перераховані 07вересня 2012 року); 328,8 доларів США (перераховані 09вересня 2013 року); 210,48доларів США (перераховані 09 вересня 2014 року). Отже, сума кредитних коштів наданих безпосередньо відповідачу, коштів виданих як винагорода банку за надання фінансового інструмента та спрямованих банком на оплату страхових платежів склала 50856,69 доларів США, з якої станом на 08.04.2015 року сума неповерненого відповідачем кредиту склала 50685,87 доларів США, з якої 22512,12 доларів США є простроченою заборгованістю, строк сплати якої вже настав станом на 08.04.2015 року, а також 28173,75 доларів США - сума кредиту, яку позивач просить суд достроково стягнути з відповідача. Крім боргу за кредитом відповідно до розрахунку заборгованості відповідач не сплатила Банку 39250,13 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; 9964,15 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 122070,52 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; суми штрафів - 10,64 доларів США (фіксована частина) та 11098,53 доларів США (процентна складова) (а.с.5-7). У ході судового розгляду справи [PERSON], заперечуючи проти позову,посилалась на відсутність доказів факту отримання нею грошових коштів - доларів США та ненадання позивачем графіка погашення кредитних зобов'язань, викладений у додатку № 2 до Кредитного договору, оригіналу закладної від 10.09.2008 року. Такі доводи відповідача спростовуються наданими позивачем платіжним дорученням № 1 від 11.09.2008 року (а.с.97), наданим оригіналом заставної серії ПБ № 016062, яка підтверджує обтяження нерухомого майна і за якою відповідач зобов'язалась виконати основне зобов'язання за кредитним договором в сумі 54666,25 доларів США до 10.09.2018 року (а.с.96). Посилання відповідача на втрату власного примірника Кредитного договору та надання позивачем їй разом із позовною заявою копії указаного договору неналежної якості не є підставою для відмови у позові, оскільки позивач при укладанні договору мала ознайомитись з його умовами, підписавши його на кожній сторінці, прийняла всі його умови, і як сама визнала отримала його примірник. Оригінал кредитного договору за клопотанням відповідача на підставі ухвали суду позивачем був наданий для огляду в судовому засіданні, відповідач мала можливість протягом усього часу судового розгляду справи ознайомитись з матеріалами справи, у тому числі із примірником Кредитного договору, наданого позивачем суду. Посилання відповідача на указані обставини як на ті, що унеможливили отримати нею кваліфіковану правову допомогу, суд уважає необґрунтованими та непереконливими, крім того, суд неодноразово відкладав судовий розгляд справи за клопотання відповідача для надання їй часу для залучення представника або фахівця у галузі права, яким [PERSON] так і не скористалась. Посилання відповідача на те, що позивач, не надавши оригінал заставної від 10.09.2008 року не довів, що він є власником Заставної і має право виступати позивачем по спірним правовідносинам суд не бере до уваги, оскільки позивач обрав способом судового захисту свого права стягнення заборгованості заборгованості за Кредитним договором, і як вже зазначалось для огляду в судовому засіданні Банком було надано оригінал Заставної. Посилання відповідача на те, що позивач, звернувшись із цим позовом повторно намагається стягнути заборгованість за кредитом суд відхиляє, з огляду на такі мотиви. Судом установлено, що заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 30 листопада 2009 року у справі № 2-323/2009 (а.с. 58-59) за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUT0GА0000000013 від 10.09.2008 року в розмірі 391834 грн. 60 коп. (50887,61 доларів США) на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Однак, у результаті дослідження матеріалів справи № 2-323/2009 судом установлено, що указане рішення суду, яке набрало законної сили 11.12.2009 року, не зверталось до виконання, оскільки стягувач не отримував виконавчий лист, який зберігається в матеріалах справи, і строк пред'явлення його до примусового виконання вже минув. За даними відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції Сумської області указаний виконавчий лист на виконання до відділу не надходив (а.с.70). [PERSON] під час судового розгляду не заперечувалась та обставина, що предмет іпотеки - квартира [ADDRESS] Банком фактично не був реалізований на підставі рішення суду і відповідач продовжує проживати в указаній квартирі, а за даними Тростянецького районного сектору управління Державної міграційної служби в Сумській області остання значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Крім того, як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (пункт 9) право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Таким чином, оскільки заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 30 листопада 2009 року у справі № 2-323/2009 не виконано, предмет іпотеки не реалізовано, кошти в рахунок погашення боргу не спрямовано, а тому позивач обґрунтовано звернувся із позовом до суду, обравши інший спосіб захисту свого порушеного права. Заяву відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає частково обґрунтованою, з огляду на таке. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому цивільним законодавством визначено поняття "строк дії договору" і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до пункту 8.1 Кредитного договору сторони установили кінцевий строк повернення кредиту - 10 вересня 2018 року, також установлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця з 10 по 15 число згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сторони у пункті 5.5 Кредитного договору № SUT0GА0000000013 від 10.09.2008 року визначили, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, за даним договором встановлюється тривалістю 5 років. Ураховуючи, що сторони збільшили до 5 років строк позовної давності щодо вимог за всіма складовими заборгованості за Кредитним договором, у тому числі за вимогами щодо неустойки (пені та штрафів), що відповідає вимогам частини 1 статті 259 ЦК, яка не містить жодних застережень про можливість збільшення лише загальної позовної давності, а тому посилання відповідача на необхідність застосування щодо вимог про стягнення пені та штрафів позовної давності в 1 рік на підставі частини 2 статті 258 ЦК України не ґрунтуються на вимогах закону (частини 1 статті 259 ЦК України) та суперечать змісту пункту 5.5 Кредитного договору. Отже, до позовних вимог у цій справі необхідно застосовувати позовну давність тривалістю 5 років. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 року 6-61цс14за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Згідно із статтею 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом установлено, що у спірних правовідносинах позовна давність переривалась відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України, зокрема, при сплаті відповідачем чергової суми на погашення кредиту, а також відповідно до частини 2 статті 264 ЦК України при зверненні позивача 13.03.2009 до Тростянецького районного суду Сумської області з позовом до [PERSON] у справі № 2-323/2009 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення частини боргу, право вимоги повернення якої мав позивач на той час. Відповідач останній платіж у рахунок погашення кредиту здійснила 21 вересня 2009 року, що є датою коли востаннє позовна давність перервалась. Ураховуючи викладене та те, що позивач з позовом у цій справі звернувся 21 квітня 2015 року, то виходячи з 5 річної строку позовної давності, позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 22.09.2009 року по 21.04.2010 року. Отже, виключаючи із суми заборгованості суми простроченого тіла кредиту, відсотків, комісії, пені за період, за який строк позовної давності минув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 202 191,3 доларів США, у тому числі 19338,06 доларів США простроченої заборгованості за тілом кредиту, 28173,75 доларів США поточних зобов'язань за тілом кредиту, строк сплати яких станом на 08.04.2015 року не настав (дата станом, на яку позивачем здійснено відповідний розрахунок боргу), 29185 доларів США відсотків за користування кредитом, 7715,58 доларів США комісії та 117778,91 доларів США пені заявлені у межах 5 річного строку позовної давності, визначеної сторонами у Кредитному договорі. Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 10,64 доларів США (фіксована частина) та 11098,53 доларів США (процентна складова), суд виходить зі змісту пункту 6.4 Кредитного договору, яким визначено розмір штрафів, які зобов'язаний сплатити позичальник банку у разі порушення строків платежів, зокрема у розмірі 250 грн. + 5% від позову. Враховуючи викладене сума штрафу (процентна складова) визначена позивачем правильно, а тому підлягає стягненню. У свою чергу фіксована частина в розмірі 250 грн. безпідставно визначена позивачем у доларах США в сумі 10,64, а тому з відповідача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн., тобто у розмірі визначеному сторонами у Кредитному договорі. Відповідач просила суд зменшити розмір пені, штрафу (а.с.74). Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно із пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» року істотними обставинами в розумінні частини 3 статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Судом установлено, що із 50856,69 доларів США отриманого кредиту відповідач сплатила 3952,49 доларів США, з яких на тіло кредиту було спрямовано лише 150,82 доларів США. Позивач за несвоєчасне погашення кредиту нарахував пеню в сумі 122070,52 доларів США, з якої у межах позовної давності - 117778,91 доларів США, що у понад два рази перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а суму нарахованих відсотків - у понад три рази. Таким чином, на підставі викладених обставин суд дійшов висновку, що нарахована сума пені, яку позивач просить стягнути суд з відповідача значно перевищує розмір збитків, понесених позивачем, а тому сума пені, яку слід стягнути з відповідача підлягає зменшенню. Виходячи із засад розумності та справедливості, ураховуючи ступінь виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 40000,00 доларів США. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 135510,92 доларів США (19338,06 + 28173,75) тіло кредиту + 29185 (відсотки) + 7715,58 (комісія) + 40000 (пеня) + 11098,53 (штраф, процентна складова)), що за курсом НБУ 21,49 станом на день ухвалення рішення складає 2 912 129,6 грн. та 250 грн. штрафу (фіксована частина). Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що задоволена частина вимог у цій справі складає 58 %, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2119 грн. 32 коп. (58 % від 3654 грн. судового збору сплаченого позивачем ). На підставі викладеного та

Outcome: partial