Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

У травні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 14 вересня 1999 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Чортківському відділі РАГС Тернопільської області, актовий запис № 143. Від спільного подружнього життя в них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем разом проживають, однак спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є конфлікти, суперечки, що виникають між ними. Фактично їх сім`я розпалася, існує лише формально, тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить при визнанні позову відповідачем повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов позивачки визнає. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 14 вересня 1999 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєструвано в Чортківському відділі РАГС Тернопільської області, актовий запис № 143. Від спільного подружнього життя в них народилися є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони разом проживають, однак спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу стали конфлікти та суперечки, що виникали між сторонами. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як в даній справі відповідач визнає позов, то враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 908 гривень згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 0.0.2137692906.1, код квитанції 9233-5365-2273-2389 від 24 травня 2021 року, що становить 454 грн.

Outcome: approved