Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

01 квітня 2015 року позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до Тинянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, третя особа: [PERSON] районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 116909 грн.), мотивуючи це тим, що 05 лютого 1996 року померла її бабка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно : право на земельну частку пай розміром 2,93 га члена колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу « Поділля» с.Тинна Дунаєвецького району Хмельницької області та житловий будинок з погосподарськими будівлями, який знаходиться в с.Тинна по вул. Поштова, 9 Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивачка є спадкоємицею за законом на майно померлої бабусі, як онука, що підтверджується копією рішення [PERSON] райсуду від 22.11.2010 року. Позивачка звернулася до нотаріуса [PERSON] нотаріального округу для оформлення спадщини, однак нотаріус не може видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на майно померлої, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 919539, виданий [PERSON] райдержадміністрацією 01.08.2002 року після смерті [PERSON] та відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться в с.Тинна по вул. Поштова,9 Дунаєвецького району, у звязку з цими обставинами змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, пояснивши суду, що 05.02.1996 року померла її бабка [PERSON], дід помер в 1984 році і з цього часу бабка стала головою двору в с.Тинна Дунаєвецького району. [PERSON] Єлізавета померла в 2000 році і вона є єдиною спадкоємицею на майно померлої мами, однак оформити спадщину не може, бо відсутні документи на домоволодіння та сертифікат на право на земельний пай виданий після смерті бабки. Відповідач: представник Тинянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позов визнає повністю і просить справу розглядати без його участі. Треті особи: представник [PERSON] РДА в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій проти позову не заперечує і просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 1996 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно ст.ст. 524, 526, 529-530 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, як онука померлої, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті останнього, відповідно до якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Тинянської сільської ради Дунаєвецького району від 27.01.2015 року, копіями свідоцтв про народження та одруження, копією рішення Дунаєвецького районного суду від 22.11.2010 року про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та Воєводою Єлізаветою Іванівною. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.02.2015 р. приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу видно, що [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлої 05.02.1996 р. [PERSON]., а саме: на земельну частку (пай) та на житловий будинок неможливо в зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавця і відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» , якщо спадкодавець мав право на земельну частку ( пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Згідно пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Судом встановлено, що 01 серпня 2002 року на імя [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) - члену колективного сільськогосподарського підприємства колгосп «Поділля» с.Тинна Дунаєвецького району Хмельницької області розміром 2,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), вартість земельної частки (паю) 29753,29 грн.,серія РН № 919539 на підставі рішення [PERSON] райдержадміністрації від 09 липня 2002 року № 107/2002-р. ,що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай), копією розпорядження від 26.10.1996р. «Про зміну розміру та вартості земельного паю КСП «Поділля» с..Тинна, копією витягу з журналу про реєстрацію сертифікатів, де зазначено, що [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) № 539. Відповідно до ч.10 ст.5 ЗК України 1990 року право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Оскільки [PERSON] на час своєї смерті мала право на отримання земельної частки (паю) розміром 2,93 га із земель колективної власності КСП колгоспу «Поділля» с.Тинна Дунаєвецького району Хмельницької області, тому її право на отримання земельної частки (паю) перейшло у порядку спадкування до позивачки [PERSON], а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 16 лютого 2015 року акт про завершення будівництва житлового будинку в с.Тинна вул. Поштова, 9 Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння [PERSON] районною радою не видавалося на імя [PERSON]. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1958-2000 роки, довідок від 12.02.2015 року, виданих Тинянською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: с.Тинна вул..Поштова,9 Дунаєвецького району Хмельницької області у сільській раді зареєстрований з 1986 року за померлою [PERSON], [INFO], яка і є головою домогосподарства, рік забудови будівель 1955 рік, для ведення господарства та будівництва виділено біля домоволодіння земельну ділянку розміром 1,12 га. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями в с.Тинна по вул. Поштовій,9 Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що померла [PERSON] набула право на земельну частку (пай) та право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в с.Тинна по вул.Поштовій,9 Дунаєвецького району Хмельницької області, а тому позов слід задовольнити .

Outcome: approved