Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати протиправність дій медичних працівників Міського полового будинку №1 м. Миколаєві під час надання медичної допомоги [PERSON] та стягнути моральну шкоду в розмірі 100\~000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 22.06.2018 р. вона поступила в пологовий будинок № [ADDRESS] . [ADDRESS] . 23.06.2018 р. близько 01:15 вона народила дитину, роди приймав лікар-акушер [PERSON] 24.06.2018 р. зайшов до її палати інший лікар з перевіркою швів. 26.06.2018 р. знову зайшов невідомий лікар і зазначив, що будуть її виписувати, і огляд не проводився.03.07.2018 р. [PERSON] поступила в Міську лікарню швидкої медичної допомоги м. Миколаєві. Після огляду лікарем [PERSON] направлена на операцію вишкрібання порожнини матки, і в результаті вона втратила грудне молоко, і дитина переведена на штучне вигодовування. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У відповіді на відзив зазначено, що у [PERSON] пологи були термінові, тому огляд пологових шляхів після пологів повинен був би здійснений в обовязковому порядку. щодо рекомендації відвідання жіночої консультації, то позивачка не встигла її відвідати, оскільки поступила до МЛШМД з діагнозом: пізня післяпологова маткова кровотеча. Представник відповідача надав суду відзив, в якому зазначив, що надання медичної допомоги [PERSON] медичним персоналом Міського полового будинку №1 м. Миколаєва під час пологів 23.06.18 р. та в післяпологовий період здійснювалось у відповідності до вимог Клінічного протоколу з акушерської допомоги «Нормальні пологи», і вимоги позивача спростовується відомостями первинної облікової документації - історії вагітності та пологів №818/211, відповідно до яких медичним персоналом здійснювався щоденний післяпологовий медичний огляд. Крім того, [PERSON] перед випискою із закладу рекомендовано відвідування жіночої консультації через 7 діб після виписки із пологового будинку. 03.07.18 р. у зв`язку з неявкою [PERSON] до лікаря згідно рекомендацій, остання у телефонному режимі запрошена у телефонному режимі дільничною акушеркою для проведення контрольного огляду до жіночої консультації. В той же день, [PERSON] поступила до МЛШМД із діагнозом: пізня післяпологова маткова кровотеча, де їй здійснено вишкрібання порожнини матки, після чого проведено протизапальну терапію, яке було згодом направлено на експертизу. Відповідно до висновку, причиною пізньої післяпологової кровотечі у [PERSON] були не непрофесійні дії лікарів, а особливості організму породіллі, та несвоєчасне її звернення за лікарською консультацією згідно наданих рекомендацій. Крім того, позивачем у позовній заяві не наведено наявність та суть моральної шкоди, а також не вказано та не підтверджено будь-якими доказами розмір матеріальної шкоди. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №5240 Міської лікарні швидкої медичної допомоги (далі- МЛШМД) , [PERSON] 03.07.2018 р. проведено операцію з діагнозом - пізня післяродова кровотеча. Згідно Протоколу засідання комісії з розгляду скарги [PERSON] від 03.10.2018 р. щодо надання медичної допомоги породіллі [PERSON] , медична допомога в умовах пологового будинку [ADDRESS] надавалась породіллі [PERSON] у відповідності до вимог наказу МОЗ України від 03.11.2008 р. №624 та порушень у веденні пологів лікарем акушером - гінекологом І акушерського фізіологічного відділення [PERSON] не виявлено. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достовірними, згідно із ст. 79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.ст. 283, 284 ЦК України фізична особа має право на охорону її здоров`я, фізична особа має право на надання їй медичної допомоги. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Підстави для відшкодування моральної шкоди передбачені ст. 1167 ЦК України. Згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995р. стверджується, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність дій чи бездіяльності відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Позивачкою суду не представлено переконливих доказів в підтвердження наданого їй неякісного лікування у вигляді післяпологового огляду лікарями пологовго будинку № 1 і в матеріалах справи такі докази відсутні. Натомість відповідачем до відзиву надано медичні документи (історію вагітності та пологів №818/211, індивідуальна картка вагітної та породіллі №936, та інш.), а також результати комісійного розгляду лікарської комісії з розгляду скарги [PERSON] від 03.10.2018 р. щодо надання медичної допомоги породіллі [PERSON] , згідно яких медична допомога в умовах пологового будинку [ADDRESS] надавалась породіллі [PERSON] у відповідності до вимог наказу МОЗ України від 03.11.2008 р. №624 та порушень у веденні пологів лікарями пологового будинку [ADDRESS] не виявлено -які позивачем не спростовані жодним доказом. Тому, твердження позивач суд оцінює критично, бо відсутні реальні докази в підтвердження такої позиції. Самі по собі звернення [PERSON] за подальшою медичною допмогою до лікарів та проведення їй оперативного хірургічного втручання , а також її звернення до інших медичних установ, написання скарг на дії лікарів акушерів-гінекологів у вищестоящі інстанції не є достатньою та безумовною підставою для задоволення вимог позивача, бо не підтверджується медичними документами і спростовуються наявними матеріалами справи. Крім того, в підготовчому судовому засіданні представнику позивача судом роз`яснено право на клопотання про призначення судової експертизи по справі, яким позивач не скористався та відповідних клопотань щодо неможливості проведення судової експертизи суду не надав. За\~такого,\~суд не\~вбачає підстав\~для задоволення\~позову та\~відшкодування моральної\~шкоди в\~розмірі 100000,00\~гривень, оскільки позивачем не надано суду відповідних доказів на підтвердження своїх доводів про протиправність дій медичних працівників Міського пологового будинку № 1 м.Миколаєва , наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів цієї установи з приводу надання медичної допмоги породіллі [PERSON] в період 22-26 червня 2018 року та погіршенням стану її здоров`я і оперативним втручанням з приводу вишкрібання порожнини матки, і як наслідок завдання їй моральної шкоди. Із з`ясованих судом обставин та досліджених доказів по справі вбачається, що не має в наявності складових відшкодування моральної шкоди, передбачених нормами Цивільного Кодексу України та вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України. Тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не можуть бути задоволені за їх недоведеністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок.

Outcome: dismissed