Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

01 червня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла уточнена в ході судового розгляду позовна заява [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник малолітнього сина [PERSON] , [PERSON] про припинення права приватної спільної часткової власності, визнання права приватної власності на приватизовані земельні ділянки, яка мотивована тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приватизована земельна ділянка кадастровий номер № 1424288200:03:000:0350 загальною площею 0.25 Га, розташована за адресою: [ADDRESS] , витяг про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №137298501, номер запису про право власності в реєстрі 27860139. На зазначеній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] був розташований житловий будинок, який було поділено на дві квартири 1 та 2 відповідно, які належали позивачу - кв.2 та відповідачам - кв.1 на праві спільної часткової власності, які в свою чергу були поділені на два окремі житлові будинки з окремими поштовими адресами. Після укладання договору поділу вищевказаного житлового будинку, у відповідачів та позивача припинилося право приватної спільної часткової власності на житловий будинок, та виникло право приватної власності з окремими поштовими адресами, а земельна ділянка кадастровий номер №1424288200:03:000:0350 загальною площею 0,25 Га, розташована за адресою: [ADDRESS] , залишилась у спільній власності. Позивач за первісним позовом вказує, що реєстраційні та нотаріальні дії з земельними ділянками, що утворились можливі тільки за умови їх реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виконати неможливо тому, що нотаріус з вищенаведених підстав не може надати правовстановлюючий документ (договір поділу) на ці земельні ділянки. Вказана колізія утворилась внаслідок законодавчої та технічної неузгодженості взаємодії між Національної кадастрової системи з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що призвело до порушення її прав, щодо володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] вимушена звернутись з позовною заявою до суду за захистом своїх прав та просить суд припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий № 1424288200:03:000:0350, загальною площею 0.25 Га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та закрити розділ з номером запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 27860139. Крім того просить суд визнати право приватної власності на земельну ділянку кадастровий №1424288200:03:000:0440, загальною площею 0.1250 Га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] . 03 серпня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник малолітнього сина [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про припинення права приватної спільної часткової власності, визнання права приватної власності на приватизовану земельну ділянку, яка утворилась після поділу, яка мотивована тими ж фактичними обставинами, що і первісний позов [PERSON] . Зазначили, що оскільки посвідчити нотаріально договір щодо поділу земельної ділянки неможливо через колізію, яка утворилась внаслідок законодавчої та технічної неузгодженості між Національною кадастровою системою та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то це порушує їх права щодо володіння, користування та розпорядження належним майном, у зв`язку з чим просять суд припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий №1424288200:03:000:0350 загальною площею 0.25 Га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та закрити розділ з номером запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 27860139, та визнати право спільної часткової власності в рівних частках на земельну ділянку кадастровий №1424288200:03:000:0439, загальною площею 0.1250 Га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] . Позивач за первісним позовом [PERSON] , яка також є і відповідачем за зустрічним позовом, а також її представник, адвокат Бондаренко Д.В. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог та крім того [PERSON] визнала зустрічний позов та не заперечувала щодо задоволення зазначених в ньому вимог. Позивачі за зустрічним позовом, які також є відповідачами за первісним позовом в судове засідання також не з`явився, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяви з проханням розгляд справи проводити за їх відсутністю. Проти задоволення первісних позовних вимог не заперечували, а також підтримали свої зустрічні позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню виходячи з наступного. За\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.\~55, ст.\~124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі\~статтею 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1,7\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Вирішуючи по суті позовну заяву [PERSON] , яка була в ході судового розгляду уточнена, та зустрічну позовну заяву [PERSON] , яка діє в своїх інтересах [PERSON] , [PERSON] , суд зазначає наступне. У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137298501, номер запису про право власності в реєстрі 27860139 - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить приватизована земельна ділянка кадастровий №1424288200:03:000:0350 загальною площею 0.25 Га, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.43). На вищевказаній земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] був розташований житловий будинок, який було поділено на дві квартири, які належали сторонам у справі на праві спільної часткової власності та які в свою чергу були поділені на два окремі житлові будинки з окремими поштовими адресами. Вказані вище обставини підтверджуються довідкою Андріївської сільської ради від 03.04.2019 року №281/02-36 (а.с. 44); рішенням Андріївської сільської ради від 17.08.2018 року №VII/14-316 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.42); рішенням виконкому Андріївської сільської ради від 20.02.2019 року №57, про присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомого майна, згідно якого житловому будинку (1/2 частка домоволодіння) по [ADDRESS] »; а житловому будинку (1/2 частка домоволодіння) по [ADDRESS] » (а.с.41); договором про поділ нерухомого майна на два окремих будинки з окремими адресами посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігун В.В., від 25.04.2019 року реєстровий № 2040, (а.с. 21). Таким чином, після укладання договору поділу житлового будинку з господарчими та побутовими будовами і спорудами, що відносяться до нього, який розташований у [ADDRESS] у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] припинилося право приватної спільної часткової власності на житловий будинок, а виникло право приватної власності на вказаний вище будинок, однак з окремими поштовими адресами. Разом з тим, земельна ділянка кадастровий №1424288200:03:000:0350 загальною площею 0.25 Га, розташована за адресою: [ADDRESS] , залишилась у спільній власності. Після чого [PERSON] замовила технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий №1424288200:03:000:0350, загальною площею 0.25 Га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на дві окремі, відповідно до фактичного користування під вже поділеним житловим будинком. Технічна документація була складена, земельна ділянка поділена на дві земельні ділянки які сформовані та зареєстровані в Національній кадастровій системі наступним чином: кадастровий №1424288200:03:000:0440, загальною площею 0.1250 Га, розташовану за адресою [ADDRESS] - під будинком Позивача, кадастровий №1424288200:03:000:0439, загальною площею 0.1250 Га, розташовану за адресою [ADDRESS] - під будинком Відповідача, з адресами згідно наданих поділеному житловому будинку. (а.с. 27-32; 33-37). Згідно рішення виконкому Андріївської сільської ради від 25.02.2020 року №33, як органу опіки та піклування - надано згоду на укладання та підписання договору про поділ земельної ділянки між власником Ѕ частки [PERSON] та власниками Ѕ частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.38). Після чого, з метою укласти договір поділу земельної ділянки кадастровий №1424288200:03:000:0350 з якої утворилось дві земельні ділянки №1424288200:03:000:0440 та №1424288200:03:000:0439 сторони звернулися до приватного нотаріуса, однак отримали відмову у вчинені нотаріальної дії, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 16 березня 2020 року, оскільки земельна ділянка, з кадастровим №1424288200:03:000:0350, площею 1.25 га відсутня в Державному земельному кадастрі. (а.с. 17 зворотня бік сторінки). Таким чином судом достовірно встановлено, що після складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий №1424288200:03:000:0350, загальною площею 0.25 Га, вказана земельна ділянка була віднесена до архівного слою, а замість неї створились земельні ділянки №1424288200:03:000:0440 та №1424288200:03:000:0439, які ще в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не зареєстровані у зв`язку з відсутністю договору поділу. Однак номер запису про право власності в реєстрі № 27860139 стосується земельної ділянки кадастровий №1424288200:03:000:0350, яка вже знаходиться в архіві Національної кадастрової системи. Реєстраційні та нотаріальні дії з земельними ділянками, що утворились можливі тільки за умови їх реєстрації Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виконати неможливо оскільки нотаріус з вищенаведених підстав не може надати правовстановлюючий документ (договір поділу) на ці земельні ділянки. Тобто на теперішній час фактично оформлене право власності на частки житлового будинку належні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як окремі одиниці з окремими адресами, не дозволяє сторонам провести поділ земельної ділянки на дві окремі одиниці з окремими адресами, через законодавчу та технічну неузгодженість у взаємодії між Національною кадастровою системою та Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно із ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно- правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Таким чином згідно ст. 120 ЗК України в редакції від 13.01.2007р., вбачається, що за загальним правилом, якщо відчужується будівля і споруда, яка розташована на земельній ділянці, що належить на праві власності то до набувача переходить права власності і на земельну ділянку. Згідно ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ст.367 ЦК України - майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Розглядаючи як первісний позов так і зустрічний у сукупності, оскільки предмет спору є спільним, а саме правовий розподіл спільної земельної ділянки, суд зазначає, що власник нерухомого майна, у відповідності до положень ст.319 ЦК України, має право володіти, користуватись, розпоряджатись належним їм нерухомим майном, але враховуючи вищенаведене, реалізувати вказане право, неможливо. Згідно ч.1. ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1. ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положень ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зареєстроване право власності на частки житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як окремі одиниці з окремими адресами, не дозволяє сторонам провести поділ земельної ділянки на дві окремі одиниці з окремими адресами, що є перепоною в реалізації ними своїх прав у користуванні власним майном, у зв`язку з чим як позовні вимоги [PERSON] так і зустрічні позовні вимоги [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Сторони не вимагали компенсації за понесені судові витрати.. Враховуючи наведене,

Outcome: approved