Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що в 1999 році вона почала проживати у шлюбі із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , де і зараз проживає. Біля багатоквартирного будинку, де розміщена квартира позивачки, розташований гараж, який був побудований її чоловіком ще в 1984 році, коли він проживав разом із своєю колишньою дружиною. Вказана будівля гаража була побудована чоловіком на земельній ділянці, яка знаходилась на той час в розпорядженні Немирівської міської ради. В 2015 році чоловік позивачки [PERSON] помирає і вона - як єдина його спадкоємиця отримала в Немирівській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивачка успадкувала зазначену вище квартиру. Щодо успадкування мною гаража в нотаріальній конторі її було повідомлено про те, що відсутність правовстановлюючих документів на нього, позбавляє позивачку можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину. Як її відомо, будівництво гаража покійний чоловік - єдиною спадкоємицею після його смерті являється позивачка, оскільки здійснив за власні кошти без отримання всіх відповідних необхідних дозволів та розробки проектно-кошторисної документації. Зазначає, що вона як власник має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та право вчиняти будь які дії щодо цього майна, які не суперечать закону. У зв"язку з цим [PERSON] звернулася в суд з позовом до Немирівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надіслала в суд заяву, в якій позов підтримала, просить його задовільнити, справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з"явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2ст. 247 ЦПК України. Згідно із ч. 4ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.ст. 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно побудований спірний гараж, суд виходить з такого. Згідно з даними технічного паспорту на гараж позивачка [PERSON] являється його власником, гараж знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 55,7 кв.м. вартість якого згідно звіту про оцінку майна складає 83550 гривень. Самочинно збудований гараж виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на земельній ділянці яка не була для цього відведена. Крім того, з початку будівництва ніяких заяв, претензій та скарг щодо збудованого гаража не надходило, тобто ним не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного гаража. Згідно правових позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першоюстатті 376 ЦК Українисамочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першійстатті 376 ЦК Україниознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обє`кта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із частиною третьоюстатті 376 ЦК Україниправо власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст.375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин та враховуючи те, що самочинна побудова не порушує права інших осіб та при будівництві були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні, протипожежні та екологічні норми, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved