Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (далі - позивач, ТОВ «Вінницягаз Збут») звернулось до суду з вищевказаним позовом проти [PERSON] (далі - відповідач), з вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послугу з постачання природного газу в сумі 4972 грн 46 коп., а також витрати за оплату судового збору в розмірі 2102 грн 00 коп. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами, на підтвердження яких подано суду відповідні докази. [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] відкритим за адресою: [ADDRESS] . Відповідач протягом тривалого періоду часу не сплачує кошти за поставлений природний газ у повному обсязі, внаслідок чого станом на 13.08.2020 за показниками газового лічильника - 16653 м.куб. утворилась заборгованість перед ТОВ «Вінницягаз Збут» у розмірі 3485,91 грн. На підтвердження вказаних обставин позивачем подано суду: роздруківка витягу Типового договору постачання природного газу побутовим; завірена копія витягу з Статуту ТОВ «Вінницягаз Збут»; завірена копія платіжного доручення № 2591 від 18.03.2019; платіжне доручення №5796 від 28.07.2020 та ін. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 08.10.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне. [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] відкритим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 5, 6). 08.02.2016 відповідачем підписано заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. 04.06.2018 між ТОВ «Вінницягаз Збут» та [PERSON] укладено угоду №0100401336 на поетапне погашення заборгованості на 2 місяці. Оскільки відповідачем проводилася оплата за попередню заборгованість, а оплата за поточне споживання природного газу не проводилася, у відповідача виник новий борг, який погашався відповідно угоди №010040336 від 31.01.2019 на поетапне погашення заборгованості згідно заяви від 31.01.2019 про укладення угоди на поетапне погашення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 8372 грн. на показник лічильника 15566 куб.м. терміном на 3 місяці, також вказано, обов`язок по оплаті заборгованості та за поточне споживання природного газу бере на себе споживач. Відповідачем було здійснено погашення заборгованості на суму 8 372 грн. згідно укладеної угоди №010040336 від 31.01.2019 на поетапне погашення заборгованості, але споживачем не здійснювалася оплата за поточне споживання природного газу. Станом на 13.08.2020 на показник лічильника 16653 м3 сума заборгованості за послуги з постачання природного газу у відповідача перед ТОВ "Вінницягаз Збут" складає 3485,91 грн. Заборгованість виникла за період з 11.05.2018 по 28.07.2020. Також слід зазначити, що виписка з фінансового стану містить інформацію (відомості) про особу відповідача, про газифікований об`єкт (адреса, розмір опалювальної площі, кількість проживаючих, газові прилади в т.ч. лічильник газу), про ціну на природний газ та обсяги споживання природного газу споживачем помісячно. Суд, вирішуючи питання про стягнення боргу за послуги з постачання природного газу, виходить з наступних норм права та мотивів їх застосування. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 за №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (далі - Правила постачання). Розділом III Правил постачання передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за №2500, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Крім цього, згідно абзацу 2 п. 4 розділу III Правил постачання якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил. Як вбачається з виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача, яка додана до позовної заяви, послуги з постачання природного газу ним приймаються та проводиться часткова оплата однак не в повному обсязі. Слід зазначити, що сторони знаходяться в договірних відносинах у відповідності до переліченого вище нормативного аргументування. Копію підписаної форми договору про надання послуг з постачання природного газу ТОВ «Вінницягаз Збут» надати не має можливості, оскільки письмова форма такого договору між сторонами не укладалась. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до обов`язків споживача належить оплата за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розміри, строки та порядку визначені договором. Розділом III Правил постачання закріплено, що при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Аналогічну вимогу щодо проведення розрахунку містить Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, до умов якого приєднався відповідач. Свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, позивач виконує належним чином та в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує, хоча неодноразово його було повідомлено щодо заборгованості за послуги з постачання природного газу, однак, борг залишається непогашеним. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В свою чергу, ст. 81 ЦПК України, зокрема передбачено, що доказами кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених нормами ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Таким чином, з огляду на виписку з особового рахунку відповідача, які міститься в матеріалах даної справи, відповідач приймає послуги з постачання природного газу та проводить часткову оплату, що підтверджує про акцептування ним Типової форми договору про постачання природного газу побутовим споживачам. Одночасно слід зазначити, що згідно із зазначеними в позовній заяві законодавчими нормами та обставинами, споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі N 6-2951цс15; від 14.02.2018 у справі № 639/10591/14-ц; від 17.01.2019 у справі № 486/156/17 та постанові Вінницького апеляційного суду у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ по справі № 147/587/19 від 26.07.2019 тощо. Отже, позивачем зазначається у позові про існуючий судовий прецедент з аналогічних правових відносин щодо надання житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з постачання природного газу якими додатково підтверджується порядок виникнення зобов`язань у споживачів комунальних послуг перед надавачами таких послуг у разі відсутності письмової форми укладеного договору між сторонами. З огляду на викладене, у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати послуг з постачання природного газу та збитків завданих несвоєчасним розрахунком за вказані послуги попри відсутність двосторонньої підписаної письмової форми договору про надання послуг з постачання природного газу. Правові норми ст. 525 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач у встановлений правочином строк свого обов`язку по оплаті не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦКУ), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦКУ). Відповідно, наявні підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги з постачання природного газу не сплачує, чим порушує виконання вимог Типового договору про надання послуг з постачання природного газу побутовим споживачам в частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі. Дії відповідача також тягнуть за собою зниження рівня енергетичної безпеки держави, незабезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, не повне задоволення потреб промислових і побутових споживачів паливно-енергетичними ресурсами. З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступної норми права. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як встановлено судом, ТОВ «Вінницягаз Збут» перед зверненням до суду з даним позовом, звертався до Липовецького районного суду Вінницької області з того ж предмету спору з заявою про видачу судового наказу. Ухвалою суду по справі №136/1626/19 від 01.10.2019 було відмовлено у видачі судового наказу оскільки заявником не було надано суду копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Таким чином, сплачена сума судового збору за подання заяви в наказному проваджені становила 192,10 грн, що підтверджується завіреною копією платіжного доручення №5796 від 28.07.2020. До даної позовної заяви також додається платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 1909,90 грн щодо розгляду даної справи в порядку позовного провадження. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням зазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в заявленому розмірі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved