Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» смт. Чаплинка, Чаплинського району Херсонської області, розміром 9,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХС № 007976, виданого 23.03.1998 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 1410. Позовна заява мотивована тим, що після смерті матері позивача,\~залишилася спадщина,\~яка складається\~із вищевказаного права на земельну частку (пай), яку вона в свою чергу успадкувала після смерті чоловіка та батька позивача, померлого [INFO] , якому й видано вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Хлібороб», у зв`язку із тим, що позивачкою як спадкоємицею не подано документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач Чаплинська селищна рада також надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець села Степка Овруцького району Житомирської області та мешканець смт. Чаплинка, Каховського району Херсонської області, є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що повністю підтверджується відповідними даними, які містяться в його свідоцтві про народження серії [NUMBER] . Батьки між собою були у шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого станом на 31.03.2021 та у відповідності до змісту якого вбачається те, що шлюб укладено 24.01.1951 актовий запис № 2. Батько позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] помер, про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] . Мати позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] померла, про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] . На день смерті батька позивача [PERSON] - [PERSON] , з ним разом проживала нині покійна мати позивача - дружина [PERSON] - [PERSON] та яка фактично вступила в управління спадковим майном. Разом були зареєстровані за однією адресою. [PERSON] працював в КСП «Хлібороб» та при розпаюванні земель вказаного радгоспу був включений до списків пайовиків на отримання земельної частки (паю). Однак, у 1995 році він помер. 23.03.1998 на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 007976, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 1410 площею 9,9 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), колишнього КСП «Хлібороб» на території Чаплинської селищної ради, що повністю підтверджується листом, наданим відділом у Чаплинському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за вих.№ Н-18/0-0.35-19/147-19 від 06.03.2019. Після смерті батька позивача, спадщину, яка відкрилася після його смерті, прийняла його дружина - мати позивача - [PERSON] та яка у 2006 році померла. Після її смерті позивач звертався до державного нотаріуса з приводу переоформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті матері. У зв`язку із втратою оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), останній не зміг отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса, про що видано постанову нотаріуса від 22.02.2021. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 01.02.2017 прийнятого у справі № 665/2339/16-ц за позивачем [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розміром 9,9 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області власником якої до дня своєї]смерті [INFO] була [PERSON] . Так, у мотивувальній частині вказаного судового рішення зазначено про те, що судом встановлено, що позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім нього інших спадкоємців не має. Вказані обставини сторонами не оспорюються, більше того відповідач не заперечує проти позовних вимог позивачки, визнає їх. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7 роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Статтею 3 (яка є чинною на момент виникнення спірних правовідносин) Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Як випливає із листа, наданим відділом у Чаплинському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області за вих.№ Н-18/0-0.35-19/147-19 від 06.03.2019, на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХС № 007976. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (право на земельну частку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно. Положення ст.ст. 81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що [PERSON] за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), в розмірі 9.9 в умовних кадастрових гектарах, серія ХС № 007976, без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості); право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування та таке успадкував позивач, але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості у зв`язку із втратою оригіналу сертифіката, тому порушене право позивача підлягає захисту. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved