Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Приватному підприємству «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]», належить на праві приватної власності нежитлове приміщення, магазин, кафе-бар, з котельнею за адресою: м. Фастів вул. Радянська, 21. В даному приміщенні розміщено заклад громадського харчування під торговою маркою «ВК», що також належить позивачеві, який зареєстрований та працює у відповідності з чинним законодавством України, та має всі необхідні дозволи на здійснення підприємницької діяльності. Поряд в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], який постійно шантажує підприємство бажанням отримувати щомісячно кошти, або буде поширювати неправдиву інформацію громадськості та скаржитися в різні інстанції, щоб вищевказаний заклад було закрито. Позивач зазначає, що незаконні дії відповідача було підтверджено висновком ДІМ Фастівського MB від 23.02.2015 року. Коли відповідачу було відмовлено у щомісячному наданні коштів, від нього почали до міліції, прокуратури, та інших органів надходити неправдиві заяви, а саме про те, що в зазначеному закладі порушується громадський порядок через значний рівень шуму. Позивач вказує, що такого факту не було про що є відповідні заміри, тому просить визнати поширені відомості громадянином [PERSON] про заклад «ВК» серед мешканців м. Фастів та зазначені в численних заявах до правоохоронних та контролюючих органів такими, що не відповідають дійсності, шкодять діловій репутації Приватного підприємства «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]». Зобов'язати [PERSON] припинити поширювати неправдиву інформацію яка шкодить діловій репутації Приватного підприємства «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]», та закладу громадського харчування «ВК», який знаходиться по вул. Радянській, 21 в м. Фастові. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Зазначив, що підставою позову до суду стали звернення відповідача до правоохоронних органів з неправдивими відомостями та з метою припинення діяльності закладу «ВК». [PERSON] дискредитує роботу закладу, наслідок чого клієнти відмовляються користуватися послугами закладу громадського харчування «ВК». Інші особи, що проживають у будинку не скаржаться на шум та роботу закладу. Систематичні виклики правоохоронних органі є безпідставними, оскільки порушень не зафіксовано. Позивач вважає такі дії такими, що не відповідають дійсності та шкодять діловій репутації підприємства. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи його не обґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. Повідомив, що не проти діяльності закладу «ВК». Просив директора щоб при святкуванні не використовували додаткову звукову апаратуру, а заклад працював згідно розкладу. На його звернення директор не відреагував. Звертався до правоохоронних органів та санепідемстанції лише з скаргами на надмірних шум. Рапорти працівників міліції вважає не належними доказами, а лише відписками. Кошти у директора закладу «ВК» не вимагав. З квітня місяця 2016 року заклад орендують інші особи, з того часу скарг на роботу кафе не має. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що Приватному підприємству «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]», належить на праві приватної власності нежитлове приміщення, магазин, кафе-бар, з котельнею за адресою: м. Фастів вул. Радянська, 21 (а.с. 7-8). В даному приміщенні розміщено заклад громадського харчування під торговою маркою «ВК», що також належить позивачеві. Як вбачається з матеріалів справи в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], який неодноразово звертався до органів державної влади органів місцевого самоврядування з скаргами щодо діяльності кафе-бару «ВК» з приводу порушення роботи кафе, не дотримання тиші, не виконання санітарно-епідеміологічних норм. Відповідач неодноразово звертався щодо діяльності кафе-бару та неодноразові звернення до [PERSON] підтверджується висновками та рапортами ДІМ [PERSON] Згідно висновків правопорушень не зафіксовано, рекомендовано гр. [PERSON] вирішувати вказаний спір цивільно-правового характеру у судовому порядку (а.с. 20-21, 39-41, 45-50, 52-55, 58-63, 65, 68- 81). Згідно листа Начальника [PERSON] ГУМВС України у Київській області [PERSON] № 2092 від 14.04.2015 року [PERSON] неодноразово розглядалися звернення гр. [PERSON] з приводу порушення роботи бару «ВК». При проведенні перевірок роботи вказаного бару порушень виявлено не було. Скарг або заяв на роботу бару «ВК» від інших мешканців не надходило (а.с. 19). 27.12.2012 року, 23.02.2013 року, 08.11.2013 року, 05.02.2015 року [PERSON] звертався з телефонними повідомлення на Урядову гарячу лінію (0-800-507-309) з скаргами на підвищення рівня шуму від роботи кафе бару «ВК». Зазначав, що з даного приводу звертався до [PERSON] міліції Київської області, питання вирішено не було. Просив провести перевірку правомірності функціонування кафе-бару «ВК» за адресою: м. Фастів, вул. Радянська, 21 (а.с. 48,51, 64). Відповідно до листа керівника [PERSON] відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області від 27.01.2016 року згідно якого протягом 2014-2015 року після 22 год.00хв. до [PERSON] по спеціальній телефонній лінії 102 надійшло 9 звернень [PERSON] про порушення тиші відвідачами кафе-бару «ВК» (а.с.96). Проте, висновків, протоколів чи постанов про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення тиші суду не надано. Вказані дії відповідача, на думку суду свідчить про систематичні та безпідставні звернення [PERSON] до правоохоронних органів щодо порушення роботи бару «ВК». Як вбачається з відповідей Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22.01.2013 року, 25.04.2013 року, 14.05.2013 року, 26.11.2013 року, 24.01.2014 року, 19.03.2014 року, 17.10.2014 року [PERSON] звертався до [PERSON] міжрайонної прокуратури Київської області, голови Київської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету [PERSON] міської ради, на урядову гарячу лінію, [PERSON] міського голови з питань перевищення шуму в приміщенні кафе «ВК» в м. Фасові по вул. Радянській, 21. Відповідно до розподілу повноважень звернення передано на розгляд до інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області для здійснення перевірки та прийняття мір адміністративного впливу (а.с.99-107). Згідно листів інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області від 15.08.2013 року, 09.09.2013 року, 26.11.2013 року, 16.01.2014 року, 31.01.2014 року, 21.02.2014 року, 05.08.2016 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області за дорученням держаних органів розглянуло звернення [PERSON] щодо порушення вимог містобудівного законодавства під час експлуатації кафе-бару «ВК» на вул. Радянській, 21 у м. Фастові, Київської області (а.с.108-120). За результатами перевірки Інспекцією на замовника будівництва ПП «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]» складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1-Л-З-0608/388 та надано приписи про усунення порушень вимог містобудівного законодавства та зупинення експлуатації обєкту (а.с. 114). Постановою Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Київській області № 3-2108/3-7/10-12/1208/08/02 від 21.08.2014 року визнано ПП «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3,п.6, ч.2,ст. Закону України «Про відповідальність у сфері містобудівної діяльності» (а.с. 157). Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області складено припис №С-0608/1 від 06.08.2014 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с. 158). Проте, постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2014 року визнано протиправними та скасовано припис №С-0608/1 від 06.08.2014 року інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та постанову № 3-2108/3-7/10-12/1208/08/02 від 21.08.2014 року (а.с. 164-168). Тому суд вважає, посилання відповідача на порушення ПП «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності такими, що не відповідають дійсності, оскільки не підтвердженні належними доказами. Згідно листа Державного закладу «Фастівська районна санітарно-епідеміологічна станція» № 1256 від 15.08.2012 року на звернення гр. [PERSON] щодо проведення замірів рівнів шуму у його квартирі виявлено перевищення гранично-допустимого рівня еквівалентного рівня шуму для денного часу в житловій квартирі №1 на 3 дБА, житловій квартирі №2 на 2 дБА. З метою забезпечення дотримання нормативних рівнів шуму у житловій квартирі керівнику закладу «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]» направлено припис з вимогою вжити заходів щодо зменшення рівнів шуму (а.с. 120-123). Однак, суд зазначає, що заміри рівня шуму здійснювалися у денний час і без представника закладу. Відповідно до довідки про вартість будівельних робіт та витрати за лютий 2014 року згідно якої здійснено реконструкцію магазину під кафе-бар за адресою: м. Фастів, вул. Радянська, 21 (160). 21 листопада 2013 року Віце-президент ПП СКК [PERSON], [PERSON] звернувся із заявою до Начальника [PERSON] МРВ ГУ МВС України в Київській області з заявою щодо неправомірної поведінки гр. [PERSON], зазначив, що відповідач скаржиться до державних органів на діяльність кафе, постійно погрожує і відриває працівників від роботи, вимагає моральну компенсацію (а.с.66). Згідно протоколу про адміністративне правопорушення КХ №0031835 від 01.12.2013 року гр. [PERSON] 24.01.2013 року в кафе-барі «ВК» безпідставно чіплявся до робочого персоналу, своїми діями порушував громадський порядок, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 173 КУпАП (а.с.67). Суд вважає, посилання позивача на неправомірну поведінку відповідача та додані заяви і протокол не належними доказами, оскільки постанови суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173 КУпАП України представником позивача не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON], суду повідомив, що він є віце-президентом ПП «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]». Підприємству належить заклад громадського харчування «ВК». На даний час заклад не працює, приміщення здається в оренду. Кафе-бар «ВК » працювало до 23.00 год., є усі дозвільні документи. Причиною закриття закладу «ВК» стала систематична поведінка відповідача, яки постійно безпідставно скаржився на роботу кафе-бару. При святкуванні різних заходів відповідач часто викликав працівників поліції і скаржився на шум. Також свідок зазначає, що клієнти відмовлялися від послуг закладу з причин частих скарг відповідача, в результаті яких приїжджали працівники поліції. Свідок [PERSON] суду повідомив, що часто відпочивав у кафе-барі «ВК». Одного разу був свідком, коли при святкуванні дня народження біля 19.00 год. приїхали працівники поліції, після чого багато знайомих відмовилися святкувати заходи у цьому кафе-барі. Як вбачається з показів свідків, внаслідок постійних скарг на діяльність кафе з боку відповідача та частих приїздів працівників поліції за його скаргами, клієнти відмовляються від послуг кафе-бару «ВК». Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. (рішення ЄСПЛ у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» від 07.12.1976 року). Враховуючи, що особа має право звертатися з заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення, право на звернення є непорушним, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Однак, статтею 55 Конституції України\~закріплено право захисту своїх праві свобод від порушень та протиправних посягань. У статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року та пунктом 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, встановлено, що ніхто не повинен зазнавати незаконних і безпідставних посягань на його честь і репутацію. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року, визначено, що праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу\~недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію. Відповідно до ч.1\~ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. У\~статті 94 ЦК України\~визначені особисті немайнові права юридичної особи - юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин (п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року). Згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009р. недостовірною вважається інформація,\~\~яка\~\~не\~\~відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості\~\~про\~\~них\~\~не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, і, яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового розгляду, свідків, суді дійшов висновку, що [PERSON] в період з 2012 року по 2015 рік неодноразово, систематично, звертався з скаргами, заявами щодо неправомірної діяльності кафе-бару «ВК» до правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування, посадових осіб держаних органів, держаних підприємств. Вказані дії свідчать на зловживання особою права на звернення. Жодних належних та допустимих доказів щодо порушення прав відповідача чи неправомірної діяльності ПП «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]» суду не надано. Тому заяви та скарги [PERSON] щодо такої діяльності кафе-бару «ВК» є такими, що не відповідають дійсності і шкодять діловій репутації Приватного підприємства «Спортивно-комерційний клуб [PERSON]». За таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: partial