Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією №003-22017-250513 в загальному розмірі 74\~728, 48 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 74\~728, 48 грн., в тому числі прострочене тіло кредиту 48\~920, 18 грн. та заборгованість за відсотками 25\~808, 30 грн., яку в добровільному порядку сплатити відмовляється. З огляду на це, позивач просить стягнути на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати.\~\~ Представник позивача в судове засідання 28.02.2018 року не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник у судових засіданнях щодо задоволення позову в повному обсязі заперечували, визнавши його частково в розмірі 5370, 00 грн. Крім того відповідач просила застосувати до позовних вимог в частині заборгованості за відсотками строки позовної давності. Пояснила про неможливість здійснення розрахунків з позивачем в силу проведення процедур неплатоспроможності останнього. На думку відповідача, вона не могла виконати свої зобов'язання за договором у зв'язку з неможливістю перерахувати кошти на рахунок кредитора, який не вжив заходів необхідних для здійснення зарахування коштів для погашення боржником зобов'язання. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Ухвалюючи судове рішення по суті заявлених вимог враховано наступне. Як встановлено судом, 25.05.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-22017-250513 (по тексту - Договір). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 вищевказаного Договору, позивач (по тексту - Банк) відкриває відповідачеві (клієнту) картковий рахунок № 26255908656312 в національній валюті України - гривні (по тексту Рахунок). Разом з тим, згідно п. 2.3 частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт Кредитної лінії у розмірі: 45000,00 грн. Згідно п. 1 частини 3 Договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною Договору. Згідно п. 2.1. частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 Договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Як встановлено у ході розгляду, згідно до п. 2.5. Частини 3 Договору, відповідач до підписання пропозиції була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Суд зясував, що в звязку з відкликанням банківської ліцензії у AT «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного Банку України №664 від 02.10.2015 р., після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. частини 3 Договору, був встановлений ліміт кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Тим самим, не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Така обставина не була спростована відповідачем. Суд зазначає, що відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок №26255908656312 в національній валюті України гривні, встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 45\~000, 00 грн. Таким чином, станом на 17.05.2017 року за відповідачем по укладеному з позивачем договором №003-22017-250513 від 25.05.2013 року рахується заборгованість 74\~728, 48 грн., в тому числі прострочене тіло кредиту 48\~920, 18 грн. та заборгованість за відсотками 25\~808, 30 грн. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. На думку суду покликання відповідача щодо неможливості здійснення розрахунків з позивачем в силу проведення процедур неплатоспроможності останнього не заслуговують уваги. Відсилання відповідача на закриття рахунків банку - позивача внаслідок проведення процедур неплатоспроможності та відсутності її вини у виникненні заборгованості не було підтверджено будь-якими доказами. Згідно пояснень, відповідач не могла виконати свої зобов'язання за договором у зв'язку неможливістю перерахувати кошти на рахунок кредитора, який не вжив заходів необхідних для здійснення зарахування коштів для погашення боржником зобов'язання, однак остання не довела, що саме вона вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Слід звернути увагу, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. З урахуванням досліджених в ході розгляду письмових доказів, в тому числі анкети позичальника по картковому рахунку №26255908656312, заяви № 003-22017-250513 від 25.05.2013 року, копії тарифів на обслуговування платіжної карти, наданого розрахунку заборгованості за договором №003-22017-250513 від 25.05.2013 року, виписки по рахунку відповідача у банку позивача №26255908656312 за період з 27.05.2013 року по 17.05.2017 року, суд з врахуванням проведення останнього платежу [PERSON] 26.12.2014 року, не вбачає підстав для застосування позовної давності щодо заборгованості за відсотками по договору №003-22017-250513 від 25.05.2013 року. Суд враховує і те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених Законом, уповноважена особа Фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів. Вказана позиція викладена у постанові Верховного суду України в справі 3-399гс16 від 08.06.2016 року. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). У відповідності до приписів ст.\~13 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порядку ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що свої договірні зобовязання за укладеним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, а відповідач свої договірні обовязки не виконала, маючи поточну заборгованість в сумі 74\~728, 48 грн., суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом та договором, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1600, 00 гривень.

Outcome: approved