Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,099 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,099 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємицею першої черги за законом є вона, як дружина, та їх діти, [PERSON] та [PERSON], які від спадщини відмовилися на її користь. В січні 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коляда О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки нею не були подані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, зокрема, у позивача був відсутній оригінал Державного акту на спірну земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської міської ради надав заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коляда О.П. також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,099 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням XVI сесії XXI скликання Жовтневої районної Ради народних депутатів Миколаївської області від 20.11.1992 року "Про надання земель під індивідуальне житлове будівництво працівникам підприємств, установ та організацій району" [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,099 гектарів під індивідуальне житлове будівництво за адресою: [ADDRESS]. 20.03.1993 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 441. Із копії спадкової справи № 1/2018, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коляда О.П. до майна померлого [PERSON], вбачається, що спадщину після смерті останнього в установленому законом порядку прийняла його дружина [PERSON] Діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], від спадщини відмовилися на користь позивача. В січні 2018 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коляда О.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки нею не були подані документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, зокрема, у позивача був відсутній оригінал Державного акту на спірну земельну ділянку. Судом встановлено, що оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved