Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

01 березня 2016 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], про стягнення з Державного навчального закладу «Дніпрорудненський професійний ліцей» не донарахованої стипендії за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2015 року включно, в розмірі 15\~584 грн. Також просить покласти на відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 01 вересня 2014 року зарахований до складу учнів , прийнятих на навчання за державним замовленням за напрямком підготовки «Машиніст електровоза, електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування» за денною формою навчання. Батько неповнолітнього [PERSON] з 21 січня 1982 року по 19 березня 1993 року працював підземним електрослюсарем по ремонту обладнання з повним робочим днем на ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат», загальний стаж підземних робіт станом на 18 січня 2016 року становить 22 роки 02 міс. Посилаючись на положення ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», ст.50 Закону України «Про професійно-технічну освіту», рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.121 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор вказує на порушення відповідачем права неповнолітнього [PERSON] на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, оскільки стипендія нараховувалася та виплачувалася на загальних підставах, та була нижчою від встановленого Законом розміру, розмір не донарахованої та невиплаченої стипендії за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2015 року включно становить 15 584 грн. Вказану суму позивач просить стягнути на користь [PERSON] У судовому засіданні прокурор просила задовольнити позовні вимоги повністю, до обставин, вказаних у позовній заяві, послалася на Постанову Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-1044цс16. Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити в їх задоволенні. Заперечення мотивувала тим, що видатки на виплату стипендії, відповідно до положень ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», у вказаному прокурором в позовній заяві розмірі не були передбачені Законами України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та «Про державний бюджет України на 2015 рік». Також відповідно до положень Закону України «Про професійно-технічну освіту», Закону України «Про освіту», на те, що навчальному закладу не було надано документів про те, що батько [PERSON] є шахтарем з тривалим стажем роботи під землею, тому він не був зарахований на навчання на пільгових умовах, передбачених ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», що підтверджено описом документів з особової справи. При призначення стипендії навчальний заклад керувався положеннями ст.41 Закону України «Про професійно-технічну освіту», Положенням про призначення виплати стипендії учням ДНЗ, Постановами КМУ від 05 березня 2008 року №165 та від 12 липня 2004 року №882, листом Міністерства освіти і науки України від 24 червня 2010 року, ст.23 Бюджетного Кодексу України, Законом України «Про державний бюджет . Навчальний заклад не має підстав для нарахування та виплати стипендії [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму у звязку з тим, що не внесено змін в Закон України «Про професійно-технічну освіту», в Порядок призначення і виплати стипендії, затвердженого постанови КМУ від 12 липня 2004 року №882 та №165. Представники служби у справах дітей Василівської РДА Запорізької області, Запорізької ОДА та Запорізької обласної ради, [PERSON] у судове засідання не зявилися, суду надано заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Державний навчальний заклад «Дніпрорудненський професійний ліцей» діє на підставі Статуту (а.с.39-41), відповідно до якого порядок фінансування та матеріально-технічного забезпечення ліцею визначаються Бюджетним кодексом України, Законами України «Про освіту», «Про професійно-технічну освіту», «Про загальну середню освіту», іншими законодавчими актами України. Вказаний навчальний заклад є бюджетною та неприбутковою установою, підпорядковується Міністерству освіти і науки України. Відповідно до довідок департаменту фінансів Запорізької ОДА (а.с.42,43) фінансування навчального закладу здійснювалося у 2014, 2015 роках за рахунок коштів обласного бюджету, відповідно до рішень Запорізької обласної ради від 31 січня 2014 року №11 «Про обласний бюджет на 2014 рік» та від 16 січня 2015 року №12 «Про обласний бюджет на 2015 рік». Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] за письмовою згодою батька неповнолітнього [PERSON] (а.с.15-17), відповідно до положень ст.121 Конституції України, ст.45 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Наказом від 29 серпня 2014 року №1- «З-УДЗ» [PERSON] був зарахований з 01 вересня 2014 року до складу учнів, прийнятих на навчання за державним замовленням у групу №2 за професією «Машиніст електровоза, електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування» (а.с.18-19). Батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.14). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] (а.с.8-12) та довідки про особливий характер та умови праці, він має підземний пільговий стаж працівника, зайнятого на видобутку залізної руди на підземних роботах повний робочий день за списком №1 станом на 18 січня 2016 року 22 роки 02 міс. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно- технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1218 грн. Ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2015 року - 1218 грн., з 1 вересня 2015 року - 1378 грн. Однак з 01 вересня 2014 року та по теперішній час [PERSON] стипендія нараховувалася на загальних підставах. Відповідно до довідки про доходи (а.с.20) він з вересня 2014 по вересень 2015 року отримував стипендію в розмірі 275 грн., а до грудня 2015 - 311 грн. Таким чином, на час вступу до ДНЗ «Дніпрорудненський професійний ліцей» батько [PERSON] мав стаж підземної роботи більше 15 років, тому [PERSON] має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, як передбачено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Ч.1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, зокрема ст.55, якою закріплено обовязок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом. Ч. 4 ст. 50 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що держава забезпечує своєчасність відповідних виплат і надання пільг учням, слухачам і педагогічним працівникам державних професійно- технічних навчальних закладів. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ( рішення від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»), реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 6-1044 цс16, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 355 ЦПК, що в силу ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, право на звернення до суду гарантується Конституцією України та законами України, в тому числі ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.1,3,15 ЦПК України і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законом порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, зокрема й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення. [PERSON] отримував стипендію в не повному обсязі, в цілому за період з 01 вересня 2014 року по грудень 2015 року включно недоотримав грошові кошти в сумі 15 584 грн. У даному випадку навчальний заклад не визнаючи, порушив право [PERSON] на отримання стипендії у розмірі, передбаченому ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, тому вимоги позивача слід задовольнити. Доводи представника відповідача та надані на їх підтвердження заперечення і матеріали щодо не врегулювання питань виплати стипендії у розмірах, встановлених ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», щодо відсутності в особовій справі учня відомостей щодо його пільг, стажу роботи його батька, суд до уваги не приймає, оскільки ці обставини не впливають на зміст порушеного права неповнолітнього учня та захист порушеного права судом, а відсутність в його особовій справі відомостей про стаж роботи його батька є недоліком в роботі приймальної комісії та адміністрації учбового закладу. Судові витрати, понесені прокурором та підтверджені квитанцією, суд покладає на відповідача, відповідно до положень ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved