Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

01.04.2014 року ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» звернувся до суду з позовом на обґрунтування якого зазначив, що діяльністю підприємства є доставка поштових відправлень від імені замовників за укладеними договорами. Позивач на підставі договорів узявся у якості виконавця бути перевізником вантажів, перевезення зобов'язаний виконувати у певні терміни та вчасно перераховувати кошти прийняті від одержувачів поштових відправлень. На виконання зобов'язання позивач поклав на працівника підприємства з 18.11.2010 року, [PERSON] обов'язок доставки відправлень та підзвітну здачу у касу отриманих від замовників коштів. [PERSON] працював на посаді водія та експедитора з повною матеріальною відповідальністю. 05.12.2013 року матеріально відповідальній особі [PERSON] на підставі накладних №ЗП0005824 від 05.12.2013 року, ЗП 0005861 від 06.12.2013 року, №ЗП0005878 від 07.12.2013 року надані для адресної доставки товарні цінності з переліком номерів поштових відправлень - 003-0608983, 1203-0038, 71062448, SOF004810 на загальну суму 12009,08 грн. Товарні цінності були отримані відповідачем під звіт, доставлені адресатам ними оплачені, проте кошти у сумі 12009,08 грн. [PERSON] у касу підприємства не здав. Посилаючись на обов'язок особи, яка має повну матеріальну відповідальність відшкодування шкоди, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заподіяну ним шкоду та судові витрати, понесені позивачем при подачі позову. Представник позивача у судовому засіданні просить суд задовольнити заявлений позов. Представник відповідача позов не визнав, заперечуючи у судовому засіданні 12.06.2014 року посилався на те, що ввірені йому гроші [PERSON] дійсно отримав від замовників, виконавши роботу, але не присвоїв, вони були у нього викрадені невідомими особами. Крім того він має хронічні хвороби. У судове засідання відповідач належним чином повідомлений не з'явився, представник належним чином повідомлений не з'явився, і тому суд ухвалив розглядати справу на відсутність відповідача та його представника, з огляду на необхідність дотримання строків розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що наказом №512/ОС від 18.11.2010 року по Запорізькому відділенню ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» [PERSON] було прийнято на роботу на посаду водія автотранспортного засобу з виконанням обов'язків експедитора у порядку суміщення посад (а.с.7). В день прийняття на роботу [PERSON] підписав договір про повну матеріальну відповідальність, був ознайомлений із посадовими обов'язками (а.с.8-12). 05.12.2013 року матеріально відповідальній особі [PERSON] на підставі накладних №ЗП0005824 від 05.12.2013 року, ЗП 0005861 від 06.12.2013 року, №ЗП0005878 від 07.12.2013 року надані для адресної доставки товарні цінності з переліком номерів поштових відправлень - 003-0608983, 1203-0038, 71062448, SOF004810 на загальну суму 12009,08 грн. (а.с.15-21). Згідно Положення про Запорізьке операційне відділення ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», відділення здійснює свою діяльність у м.Запоріжжі, вул. Виробнича, 11, що у Шевченківському районі м.Запоріжжя, за цією адресою здійснюються касові операції, і тому зазначена адреса є місцем заподіянні шкоди (а.с.22-30). Наказом №35/ОС від 09.01.2014 року [PERSON] було звільнено з займаних ним посад за власним бажанням. 13.01.2014 року [PERSON] звернувся до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України із заявою про злочин та йому було рекомендовано звернутися із заявою у райвідділ міліції за місцем скоєння злочину. Вирішуючи спір суд виходить з правил п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, яким встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству , установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей. Відповідно до роз'яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками», у відповідності до ст. 130 КЗпП України відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством з яким перебуває у трудових відносинах. Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, організацією, установою, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому на зберігання або інших цілей (п.1, ч.1, ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір, та чи був він укладений. Суд перевірив, що у відповідності до правил ст. 135-1 КЗпП України, між [PERSON] та ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність, що не суперечить посадовим обов'язками водія - експедитора, посада якого входить до переліку (№447/24 від 28.12.1978 року, чинний на цей час) посад з повною матеріальною відповідальністю, крім того, вивірення матеріальних цінностей, отримання за них грошових коштів складає правову конструкцію повної матеріальної відповідальності. Не звільняє відповідача від відповідальності сукупність обставин, які склалися у його родині у зв'язку із втратою сина, який помер 14.01.2014 року, хвороба, якою він страждав у 2010 році, викрадення у нього грошей. [PERSON] отримав 07.12.2013 року поштові відправлення вартістю 12009,08 грн. і у той же час доставив їх замовникам, що не оспорюється сторонами і тому на підставі вищевикладеного повинен відшкодувати позивачеві. Разом із стягненням суми шкоди, у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved