Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 38905,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.04.2015року еквівалентно 877010грн.63коп. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ПАТ «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ «Украсоцбанк». 26.01.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № 2006/669/19-1, відповідно до якого банк надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в еквіваленті грошового зобовязання в сумі 28358 доларів США з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 25.01.2016 року, зі сплатою 12,35% річних. Відповідно до п.2.6 Договору кредиту, відповідач зобовязався погашати кредит щомісячно та відповідно до п.1.1.1. договору кредиту, сплачувати проценти та комісії в строки, встановлені договором. Однак, в порушення вимог вказаних пунктів договору, [PERSON] повернення кредиту та сплати відсотків за кредит здійснювалися із простроченням. Відповідач, всупереч умовам договору та діючому законодавству, взяті на себе зобовязання по сплаті відсотків та внесення чергових кредитних коштів припинив виконувати належним чином, чим порушив умови кредитного договору. Свої зобовязання банком були виконанні належним чином в повному обсязі, а саме [PERSON] було відкрито позичковий рахунок та сплачено суму кредиту. Згідно до п.4.2 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених вищезазначеним договором, а також прострочення строків повернення кредиту, боржник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період невиконання зобовязань. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору у разі порушення відповідачем вимог п.п.3.3.2-3.3.18 вказаного договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі трьох процентів від суми кредиту, за кожний випадок. Таким чином, за відповідачем по укладеному з публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" договору №2006/669/19-1 від 26.01.2006 року рахується заборгованість на загальну суму 877010 грн. 63 коп. в еквіваленті грошового зобовязання 38905,29 доларів США за курсом НБУ на 23.04.2015 року, яка складається із: суми заборгованості за кредитом 21224,17 доларів США, що еквівалентно - 478439,34 грн.; суми заборгованості за відсотками 17 681,12 доларів США, що еквівалентно 398 571,29 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Поштою направив до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника банка, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення рішення при заочному розгляді справи в разі неявки в судове засідання відповідача(а.с.60, 67). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Відповідно до довідки Татарбунарського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 07.08.2015 року № 490 (а.с.6), [PERSON], [INFO], зареєстрований з 15.12.2012 року в м. Татарбунари по вул. Південна, 5 Одеської області. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, однак поверталися до суду з поміткою:"за вказаною адресою не проживає" (а.с.59). В порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України, було поміщено оголошення в засоби масової інформації про виклик відповідача до суду в судові засідання, які призначались судом на 04.03.2016 року на 11.00 годину та повторно на 21.03.2016 року на 10.00 годину, однак останній в судові засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. З урахуванням положення ч.ч.5,9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає належним повідомлення відповідача про розгляд справи. Відповідач [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.01.2006 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (після внесення змін до статуту банку правонаступником є ПАТ «Укрсоцбанк»), та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2006/669/19-1, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 28358 (двадцяти восьми тисяч трьохсот пятдесяти восьми) доларів США зі сплатою 12,35% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 25 січня 2016 року (а.с.80-85). З наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23.04.2015 року, [PERSON] у звязку із припиненням погашення кредиту допущено заборгованість за договором в загальному розмірі 38905,29 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 877010грн.63коп., з яких: 21224,17 доларів США, що еквівалентно 478 439,34 грн. - заборгованість за кредитом, 17 681,12 доларів США, що еквівалентно 398 571,29 грн. заборгованість за відсотками (а.с.92-94). Відповідно до п.2.5 цього Договору у разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів за його використання, погашення заборгованості відповідача за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість на кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; інші штрафні санкції. З матеріалів справи також вбачається, що банком в порядку позасудового врегулювання спору 20 квітня 2015 року за вих. номером №08.506-297/96-5764 надсилалось на адресу відповідача [PERSON] вимоги про добровільного погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.89-91), які проігноровані останнім. Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобовязальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустив виникнення заборгованості, та, відповідно, порушив зобовязання за договором, що підтверджується дослідженими судом належними та допустимими доказами, які є достатніми та узгоджуються між собою, за відсутності заперечень відповідача, суд вважає, що у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право вимоги до відповідача про повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, на думку суду, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654 грн., згідно платіжного доручення за №0000279899 від 23.07.2015 року (а.с.15). За таких обставин, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 3654 грн., інших доказів понесених витрат, позивачем суду не надано. З огляду на викладене,

Outcome: approved