Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

01 грудня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом винесено рішення, яким позов [PERSON] до Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», третя особа реєстраційна служба Тернопільського районного управління юстиції, про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на криту стоянку для автомобіля №36 по вул.Корольова, 5 у с.Байківці Тернопільського району, загальною площею 44 кв.м. На виконання ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року суд ухвалює додаткове рішення. Учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися, а тому суд у відповідності до змісту ч.3 ст.220 ЦПК України ухвалює додаткове рішення за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01 грудня 2014 року позов [PERSON] до Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник», третя особа реєстраційна служба Тернопільського районного управління юстиції, про визнання права власності задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на криту стоянку для автомобіля №36 по вул.Корольова, 5 у с.Байківці Тернопільського району, загальною площею 44 кв.м. Стягнуто з Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду. Як вбачається із ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року, при ухваленні рішення судом питання про розподіл судових витрат в повному обсязі не вирішено (не стягнуто в користь держави недоплачену суму судового збору 1602,83 грн.) Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається зі позовної заяви, [PERSON] звернувся до суду із позовом, що має майновий характер. У позовній заяві зазначена ціна позову, яка становить 184\~783,0 грн. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції до 01 вересня 2015 року) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. На день винесення судом рішення, ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1% ціни позову, але не менше 243,60 грн. та не більше 3654 грн. Відповідно до матеріалів справи та позовної заяви ціна позову становить 184783 грн. Позивач при зверненні до суду повинен був сплатити 1847,83 грн., а сплатив лише 245 грн. судового збору. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сума недоплаченого судового збору, що підлягає до стягнення в користь держави, повинна складати 1602,83 грн. За вказаних обставин, враховуючи те, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 01 грудня 2014 року стягнуто судом з Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору, сплачені позивачем при звернення з позовом до суду, суд вважає за доцільне постановити додаткове рішення до рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року, яким додатково стягнути з Приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» держави 1602,83 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved