Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

02.04.2019 року до суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 07.12.2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] , яка станом на 26.02.2019 року становить 43925,38 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 07.12.2010 року договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 11000,00 гривень, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушила умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 4, 39). Відповідач просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала частково та просила не стягувати з неї пеню та штрафні санкції (а.с. 58). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 07.12.2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно з рішенням від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип та найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і [PERSON] , шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 11000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку; зі сплатою штрафів в розмірі 500 гривень+5% від суми позову в разі порушення строків погашення кредиту. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов і Правил). Своїм підписом [PERSON] підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і банком кредитний договір (а.с. 12-28). Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26.02.2019 року становить 43925,38 гривень, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 20133,73 гривень; заборгованості за простроченим тілом кредиту 4434,67 гривень; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 гривень; нарахованої пені за прострочене зобов`язання 16789,10 гривень; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн. 0,00 гривень; а також відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафів: 500 гривень (фіксована частина) і 2067,88 гривень (процентна складова). Викладене підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов Договору він діє протягом 12 місяців з моменту його підписання та автоматично пролонгується на такий самий строк, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення його дії (п. 1.1.7.11. Умов та правил надання банківських послуг). Виходячи з цього, відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором. Що стосується вимог в частині стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи те, що відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання боржником грошових зобов`язань за кредитним договором суперечить положенням, закріпленим у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, суд приходить висновку, що вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] штрафу, а саме: 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 2067,88 гривень - штраф (процентна складова), що зазначені у розрахунку, як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Частиною третьою\~ст. 551 ЦК України\~передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень\~Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов`язань» від 22 листопада 1996 року\~прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509, ч. ч. 1, 2 ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 цього Кодексу\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. При цьому положеннями\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ч. 2\~ст. 616 ЦК України\~суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до ч. 3\~ст.\~21\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Отже, установивши, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобов`язання та враховуючи бездіяльність банку, що сприяла її збільшенню, а також, що внаслідок стягнення кредитної заборгованості, в тому числі і пені, будуть порушені права відповідача, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~та зменшити розмір пені з 16789,10грн. до 5500,00грн., оскільки відповідач отримала кредит у розмірі 11000,00грн., яку стягнути з відповідача на користь банку. Таким чином, суд приходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача: oзаборгованість за тілом кредиту в сумі 20133,73 гривень, що виникла станом на 26.02.2019р., oзаборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 4434,67 гривень, oпеню за прострочене зобов`язання у сумі 5500,00 гривень. Отже, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 30068,40 гривень. Внаслідок часткового задоволення позову витрати зі сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial