Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

у листопаді 2014 року прокурор звернувся до суду із названим позовом в якому просив: визнати незаконним та скасувати розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 300 від 26.12.05 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 64 громадянам членам СВК ім. Шолуденка, які мають право на земельну частку (пай) на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області» в частині передачі земельних ділянок у власність [PERSON] загальною площею 2,86 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №650312 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 1,0100 га на території Хотянівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221888800:38:140:0490 та скасувати його державну реєстрацію; скасувати рішення приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1201970 від 28.03.2013 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровими номером 3221888800:38:140:0490 площею 1,0100 га для ведення особистого селянського господарства; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 650262 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5427 га на території Лебедівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221884000:34:005:0037 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 650264 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,5800 га на території Лебедівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221884000:37:050:0035 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД 758000 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 19,5257 га, з кадастровим номером 3221888800:37:052:0505 та скасувати його державну реєстрацію; витребувати на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,7325 га, розташовану на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 3221888800:37:052:0505; витребувати на користь держави в особі Головного управління Держземагентства у Київській області з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею1,0100 га, розташовану на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, з кадастровим номером 3221888800:38:140:0490; визнати за державою в особі Головного управління Держземагентства у Київській області право власності на земельну ділянку площею 0,7325 га, яка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 3221888800:37:052:0505 та право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3221884000:34:005:0037, 3221884000:37:050:0035, 3221888800:38:140:0490; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив про його задоволення із викладених у ньому підстав, заперечував щодо задоволення зустрічного позову. В свою чергу, [PERSON], будучи представником [PERSON], заперечував щодо задоволення первісного позову та звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,01 га для ведення особистого селянського господарства на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області (кадастровий номер 3221888800:38:140:0490), мотивуючи його тим, що право власності на неї набуто ним згідно вимог Закону, відповідно до договору міни від 28 березня 2013 року, укладеного із [PERSON] Посилався на статтю 392 ЦК України, як підставу для задоволення зустрічного позову. Крім того, подав заяву про застосування строків позовної давності при вирішенні спору. Така позиція у судовому засіданні знайшла підтримку представником [PERSON] Інші учасники процесу до суду не зявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 26 травня 2006 № 300 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 64 громадянам членам СВК ім. Шолуденка, які мають право на земельну частку (пай) на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області»: затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 64 громадянам членам СВК ім. Шолуденка, які мають право на земельну частку (пай) на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад за межами населених пунктів для ведення особистого селянського господарства та передано у власність земельні ділянки 64 громадянам членам СВК ім. Шолуденка, які мають право на земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад згідно з додатком (а.с. 6-8) Згідно додатку до вказаного, [PERSON] отримав у приватну власність 2,86 га земель на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 300 від 26.05.06 [PERSON] отримав: - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №650334 на земельну ділянку площею 0,7325 га на території Хотянівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221888800:37:052:0344; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №650312 на земельну ділянку площею 1,0100 га на території Хотянівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221888800:38:140:0490; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 650262 на земельну ділянку площею 0,5427 га на території Лебедівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221884000:34:005:0037; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 650264 на земельну ділянку площею 0,5800 га на території Лебедівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3221884000:37:050:0035 (а.с. 26-29). Відповідно державних актів на право колективної власності на землю серії КВ 21000057 на 710,1 га та серії КВ 2І000056 на 460,7 га, КСП ім. Шолуденка 19 лютого 1999 року отримало у колективну власність землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9-10, 15-16) Згідно додатків до зазначених державних актів сформовано список громадян членів КСП ім. Шолуденка, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] до них не були включені (а.с. 11-14, 17-19). [PERSON] померла 24 квітня 1997 року, тобто до прийняття Лебедівською сільською радою рішення № 59 від 27.11.98 та до прийняття Хотянівською сільською радою рішення № 3/99 від 28.01.99 на підставі яких КСП ім. Шолуденка видано державні акти на право колективної власності на землю. (а.с. 20-21). 25 квітня 2003 року рішенням Виконавчого комітету Хотянівської сільської ради № 33/04 включено померлу [PERSON] до списку на земельну частку (пай), СВК ім. Шолуденка внести зміни до списків власників земельних часток (паїв) та надати з резервного фонду сіножаті спадкоємцю [PERSON] - [PERSON] (а.с. 23). Хотянівським сільським головою [PERSON] та головою правління СВК ім. Шолуденка [PERSON] складено додаток до списку громадян, яким передано у приватну власність земельні ділянки (земельні паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва СВК ім. Шолуденка Вишгородського району Київської області де за № 109 зазначено прізвище [PERSON], як власника сертифіката на земельну частку (пай), а навпроти її прізвища, прізвище [PERSON], як нового власника сертифікату на земельну частку (пай) на підставі рішення виконкому сільської ради № 33/04 від 25.04.03, затверджене рішенням сільської ради № 63-10XXIV від 17.03.04 (а.с 22 -зворот). Однак, із рішення Хотянівської сільської ради № 63-10XXIV від 17 березня 2004 року «Про затвердження рішень виконавчого комітету сільської ради за 2003 рік», вбачається, що рішення виконавчого комітету Хотянівської сільської ради №\~33/04 від 25 квітня 2003 не затверджувалось (а.с. 23-зворот, 24). Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та вирішується на пленарних засіданнях ради. Питання, які приймаються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради не можуть бути делеговані іншим органам. Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності і т.д. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регулювання земельних відносин та вирішення питань землекористування не відноситься до делегованих повноважень. Таким чином, рішення виконавчого комітету Хотянівської сільської ради від 25 квітня 2003 № 33/04 прийняте в супереч вимог зазначених норм Закону та неуповноваженим на те органом Згідно листа управління Держкомзему у Вишгородському районі Київської області від 13 лютого 2013 року № 325, [PERSON] сертифікат на земельну частку (пай) не видавався (а.с. 25-зворот). Відповідно до копії трудової книжки померлої [PERSON] останнім місцем роботи зазначено різноробочим в совхозі «Ягідний» та звільнена вона з вказаної у звязку з виходом на пенсію. Тобто, [PERSON] в КСП ім. Шолуденка не працювала та не була пенсіонером з його колишніх працівників (а.с. 24-зворот-25). За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.95 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю та одержання КСП державних актів на право колективної власності на землю. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі права власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Відповідно до Указів Президента України від 10.11.94 № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" та від 08.08.95 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного товариства. Отже, у звязку з тим, що [PERSON] не працювала у КСП ім. Шолуденка на момент передачі землі колективу співвласників, то право на пай у неї не виникло і цей пай до складу спадщини не увійшов. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: · свідоцтво про право на спадщину; · посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); · рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Поряд з цим, на час прийняття Вишгородською районною державною адміністрацією розпорядження № 300 від 26 травня 2006 року, [PERSON] не мав документа, що посвідчує право на земельну частку (пай). Таким чином, позовні вимоги щодо скасування розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 300 від 26 травня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 64 громадянам членам СВК ім. Шолуденка, які мають право на земельну частку (пай) на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області», в частині передачі земельних ділянок у власність [PERSON] загальною площею 2,86 га., підлягають задоволенню так як зазначений огран державної влади діяв не в спосіб, що встановлений Законами України, як того вимагають положення статті 19 Конституції України. З урахуванням позиції суду щодо неправомірності дій співвідповідача при винесенні оспорюваного розпорядження, такими, що підлягають задоволенню судом є позовні вимоги про визнання недійсним державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих [PERSON] серії ЯД № 650312 на земельну ділянку площею 1,0100 га з кадастровим номером 3221888800:38:140:0490 на території Хотянівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства; серії ЯД № 650262 на земельну ділянку площею 0,5427 га з кадастровим номером 3221884000:34:005:0037 на території Лебедівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства та серії ЯД № 650264 на земельну ділянку площею 0,5800 га з кадастровим номером 3221884000:37:050:0035 на території Лебедівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства із скасування їх державної реєстрації, так як їх видача була здійснена на підставі того ж розпорядження Вишгородської райдержадміністрації від 26 травня 2012 року № 300. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору міни земельних ділянок від 28 березня 2013 року, який зареєстрований за № 588, поміняв належну йому на праві власності, ділянку площею 1,0100 га з кадастровим номером 3221888800:38:140:0490 для ведення особистого селянського господарства обміняв на земельну ділянку, що належала на праві власності [PERSON] - площею 0,5615 га з кадастровим номером 3221885600:31:067:0019, що знаходиться на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, надану для ведення особистого селянського господарства, в результаті чого, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221888800:38:140:0490, перейшло у власність [PERSON] (запис № 475434 про реєстрацію права власності до Державного реєстру прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1201970 від 28.03.2013). Також, встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2006, який зареєстрований за №1980, продав належну йому земельну ділянку площею 0,7325 га на території Хотянівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3221888800:37:052:0344 (державний акт серії ЯД № 650334), [PERSON] В результаті чого, останній отримав державний акт серії ЯЕ № 095365 на право власності на вказану земельну ділянку. Звернувшись до суду прокурор вважав за доцільне застосування правил віндикації, закріплених у статтях 387, 388 ЦК України щодо витребування земельних ділянок на користь держави в особі Головного управління Дерземагенства в Київській області. Однак, із такою позицією суд не погоджується виходячи із наступного. Так, у мотивувальній частині позову прокурора йдеться про потребу визнання недійсними вже згадуваних правочинів міни та купівлі-продажу спірних земельних ділянок з моменту їх укладання. Разом з тим, прохальна частина позову вимог про визнання недійсними як договору міни так і договору купівлі-продажу не містить. З цих мотивів суд приходить до висновку про потребу відмовити у задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 1201970 від 28 березня 2013 року, а саме права власності за [PERSON] на спірну земельну ділянку площею 1,0100 га., так як такого типу рішення приймалося нотаріусом у звязку із посвідченням правочину, який є чинним на час розгляду справи у суді. Крім того, у статті 387 ЦК України йдеться право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння. В той же час, згідно положень закону, закріплених у статті 388 ЦК України , якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Однак, будь-яких доказів, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, про можливість застосування судом пунктів 1-3 частини 1 статті 388 ЦК України не надано. З урахуванням виключного переліку підстав для витребування майна в порядку статті 388 ЦК України, тих обставин, що на час укладання правочинів міни та купівлі-продажу від 28 березня 2013 року та від 22 грудня 2006 року, відповідно, право власності за [PERSON] було зареєстровано у встановленому законом порядку, і він як власник майна мав повне право ним розпоряджатися, позовні вимоги в частині витребування земельних ділянок з володіння [PERSON], площею 0,7325 га та [PERSON], площею 1,0100 га. на користь держави в особі Головного управління Дерземагенства у Київській області, з підстав, сформульованих прокурором - задоволенню не підлягають. Крім того, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 13.05.07 № 453, прийнятим на підставі постанови Вишгородського районного суду від 23.05.07 у справі № ?-«А»-227/2007, затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового земельних ділянок [PERSON] з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області. Змінено цільове призначення земельних ділянок загальною площею 46,1918 га [PERSON]В з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва на території Хотянівської сільської ради. Ні підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 13.05.07 № 453 [PERSON] видано державний акт серії ЯД № 758000 на право власності на земельну ділянку площею 19,5257 га на території Хотянівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва з кадастровим номером 3221888800:37:052:0505. На переконання суду, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання недійсним державного акту серії ЯД № 758000 на право власності на земельну ділянку площею 19,5257 га на імя [PERSON], оскільки, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України суду не надано доказів про те, що земельна ділянка площею 0,7325 га входить до складу земельної ділянки площею близько 20 га. Крім того, судом вкотре наголошується, що правочин купівлі-продажу, на підставі якого [PERSON] став власником земельної ділянки площею 0,7325 га не оспорюється. З урахуванням викладеного, відсутні підстави для визнання за державою, в особі Головного управління Держземагенства у Київській області права власності на зазначену земельну ділянку площею. Що стосується земельних ділянок із кадастровими номерами 3221884000:34:005:0037, 3221884000:37:050:0035, 3221888800:38:140:0490, на які прокурор також просив визнати право власності за державою в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, то рішення суду про скасування розпорядження від 26 грудня 2005 року № 300 та державних актів на зазначені земельні ділянки, є достатнім для захисту порушеного права власності на землю держави. Отже, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для часткового задоволення позову. Стосовно заяв [PERSON] та [PERSON] про потребу застосування строків позовної давності при вирішенні спору, то на переконання суду застосування таких строків не є можливим. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, завдання про проведення Прокуратурою Вишгородського району перевірок додержання вимог земельного законодавства при реформуванні сільськогосподарських підприємств датоване 8 лютого 2014 року. Таким чином, підстав стверджувати про пропущення прокурором строку позовної давності при зверненні до суду із позовом, що розглядався судом немає. З приводу зустрічного позову [PERSON] до Прокурора Вишгородського району Київської області, Головного управління Держземагентства у Київській області, треті особи Вишгородська районна державна адміністрація Київської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, судом зазначається про наступне. Як вбачається із примірнику витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на час розгляду справи у суді, право власності на земельну ділянку площею 1,01 га для ведення особистого селянського господарства на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області (кадастровий номер 3221888800:38:140:0490) зареєстроване у встановленому законом порядку саме за позивачем за зустрічним позовом - [PERSON] на підставі договору міни від 28 березня 2013 року, який є чинним на час розгляду справи у суді(а.с. 90-91). Тому, на думку суду, диспозиція статті 392 ЦК України, у даному випадку, задоволенню не підлягає. Отже, відсутні визначені законом підстави для задоволення зустрічного позову.

Outcome: partial