Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

01.10.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про виділення в користування ізольованої кімнати, площею 15,1 кв. м., зобов'язання третіх осіб укласти окремий договір найму користування кімнатою, змінити договір найму житлового приміщення квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 1997 року [PERSON] разом з відповідачем отримали квартиру [ADDRESS]. Договір найму укладено з відповідачем. На даний час у квартирі проживає позивач, відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивача та повнолітні діти - [PERSON], [PERSON] Після розірвання шлюбу з відповідачем, між сторонами почали виникати конфлікти з приводу користування житловою площею. Позивачі займають кімнату, площею 15,1 кв. м., відповідач - кімнату, площею 15,0 кв. м. Розмір, розміщення жилих кімнат та підсобних приміщень, а також їх відповідність санітарно-технічним вимогам свідчать, що квартира може використовуватись для проживання двох сімей і можливості укладення окремих договорів найму. В судовому засіданні 25.02.2014 року позивачі уточнили вимоги, просили виділити їм у користування ізольовану кімнату площею 15 кв. м., зобов'язати третіх осіб укласти окремий договір найму користування кімнатою, змінити договір найму житлового приміщення квартири. В судовому засіданні позивачі та їх представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, причин неявки не повідомив. На першому судовому засіданні 19.11.2013 року відповідач заперечував проти задоволення позову. Треті особи КП «РЕО-10» та КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва» в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що 24.04.1997 року Ленінградська районна в м. Києві державна адміністрація видала [PERSON] з сім'єю з 4 осіб: [PERSON], [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, право зайняття жилого приміщення, жилою площею 30,0 кв. м., яке складається з 2-х кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS]. Наведена обставина підтверджується ордером на жиле приміщення №002209 серії Б, виданого на підставі розпорядження Ленінградської РДА від 03.04.1997 року №470 (а. с. 5). Згідно довідки форми №3, виданої ЄРРЦ Філії №814 від 10.07.2013 року, власником особового рахунку житлової площі ([ADDRESS]) є [PERSON] У квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] - власник особового рахунку, [PERSON] - колишня дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а. с. 6 - копія довідки). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб, між [PERSON] і [PERSON] розірвано03.10.2002 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №963 (а. с. 12 - копія свідоцтва). Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат, площею 15,1 кв. м. та 15,0 кв. м. Загальна площа квартири становить 46,54 кв. м., жила площа - 30,1 кв. м., що підтверджується технічним паспортом (а. с. 7 - 8). [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають у кімнаті, площею 15 кв. м., [PERSON] - у кімнаті, площею 15,1 кв. м. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи документами. В судовому засіданні 20.03.2014 року позивачі надали інший технічний паспорт на квартиру, відповідно до якого квартира складається з двох ізольованих кімнат, площею 15 кв. м. та 11,2 кв. м. Загальна площа квартири становить 46,2 кв. м., жила площа - 26,2 кв. м. Відмінності у технічних паспортах позивачі пояснили тим, що відповідач проживає у кімнаті, яка за першим технічним паспортом складала 15,1 кв. м., але було поставлено стіну, внаслідок чого його кімната стала 11,2 кв. м. Суд не приймає дані технічного паспорту, який позивачі надали в судовому засіданні 20.03.2014 року, оскільки він суперечить даним ордеру на жиле приміщення №002209 серії Б, його дані не відповідають житловій площі, що надавалася сторонам, та штучно її зменшує. Спір виник у зв'язку із тим, що позивачі бажають виділення їм в користування кімнати, площею 15 кв. м. квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 статті 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Частиною 1 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством (ст. 103 ЖК України). В силу ч. 1 ст. 104 Житлового кодексу України, член сім'ї наймача вправі вимагати . за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (постанова Пленуму ВСУ № 2) роз'яснено: при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення, розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Загальна жила площа квартири [ADDRESS], відповідно з викопіювання поверхового плану, складає 30,1 кв. м., тобто на кожного члена сім'ї припадає 30,1 : 4 = 7,52 кв. м. жилої площі, загальна площа - 46,54 кв. м.., тобто на кожного члена сім'ї припадає 11,63 кв. м. Відповідно до п. 2 постанови виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 року N 582 «Про порядок застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (Постанова № 582): встановити, тими, хто потребує поліпшення житлових умов, визнаються громадяни, які мають житлову площу до 7,5 кв. м включно на кожного члена родини.. Позивачі просять виділити їм в користування ізольовану кімнату площею 15 кв. м., внаслідок чого кожен із позивачів матиме житлову площу 3 кв. м. і в силу зазначеної Постанови № 582 вони підлягатимуть визнанню тими, хто потребує поліпшення житлових умов. Також, у випадку виділення позивачам окремої кімнати, відповідачу залишається кімната, яка зв'язана з кімнатою позивачів спільним входом (тобто, прохідна кімната), що відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України не може бути самостійним предметом договору найму. Пунктом 35 листа Верховного Суду України від 26.05.2001 року роз'яснено, що правила ч. 2 ст. 50 ЖК про те, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими дев'яти років, крім подружжя, та відповідні положення підпункту 7 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень можуть бути підставою для відмови у позові члена сім'ї наймача про укладення з ним окремого договору найму (ст. 104 ЖК) в тому разі, коли поділ жилого приміщення за цим позовом призвів би до спільного проживання зазначених осіб різної статі. У випадку виділення позивачам кімнати площею 15 кв. м., такий поділ жилого приміщення призведе до спільного проживання осіб різної статі, старших дев'яти років, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 50 ЖК України. Підсумовуючи наведене, суд звертає увагу на наступне: позивачі просять виділити їм кімнату, внаслідок чого вони підлягатимуть визнанню тими, хто потребує поліпшення житлових умов, в силу п. 2 Постанова № 582, такий поділ жилого приміщення призведе до спільного проживання осіб різної статі, старших дев'яти років, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 50 ЖК України, а відповідач отримує кімнату, що відповідно до ч. 2 ст. 63 ЖК України не може бути самостійним предметом договору найму, оскільки є прохідною. На підставі наведеного, в силу ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 63 ЖК України, враховуючи роз'яснення, що містяться в п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 2 та п. 35 листа ВСУ від 26.05.2001 року, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed