Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями до нього, який знаходиться в [ADDRESS] (далі - Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього та розбіжністю у документах, що підтверджують родинні стосунки. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - рідна матір позивача, після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги №4 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № 01-0155, належав померлій. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - позивача по справі, посвідчений 29.11.2012 року Токарівською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області. Після її смерті позивач спадщину прийняла, у встановлений законом шестимісячний термін, однак у вчиненні нотаріальної дії, постановою нотаріуса від 22.06.2017 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього та розбіжностей в документах, що підтверджують родинні стосунки. З довідки наданої приватним нотаріусом Лавренюк Т.Г. від 23.06.2016 року встановлено, що єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] є позивач по справі - [PERSON], інші спадкоємці у встановлений законом шестимісячний термін, з заявами про прийняття спадщини не звертались. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 09.08.2017 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та її матір'ю [PERSON] 23.09.2010 року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований у 1978році та має наступні господарські будівлі побудовані: сарай, гараж, погріб та убиральню. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1978 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті її матері [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved