Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору від 08.07.2008 р. надав [PERSON] кредит в сумі 7750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кредитну карту «МЕТРО». Відповідачка зобов'язалась повернути кредит протягом строку дії кредитної картки та сплачувати 30% річних за користування грошовими коштами. Своїх зобов'язань відповідачка не виконала, внаслідок чого станом на 03.11.2013 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 17992 грн. 01 коп., у тому числі: борг за кредитом 4341 грн. 66 коп., заборгованість за відсотками 12317 грн. 40 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 832 грн. 95 коп. З наведених підстав банк просив стягнути з відповідачки борг за кредитним договором 17992 грн. 01 коп. та судові витрати. Відповідачка просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 8 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «МЕТРО», за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7750 грн. на строк дії кредитної картки та зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 5-9) Пунктом 9.12. розділу 9 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено строк дії договору протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не повідомила другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на той же строк. (а.с. 8) Згідно п. 5.4. розділу 5 Умов і Правил надання банківських послуг погашення процентів про кредиту здійснюється щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останього дня місяця, зазначеного на платіжній картці ( в полі МОNТН). (а.с. 8 зв.) Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі (п.8.6.) відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у формі штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с. 7 зв.) З розрахунку банку, виписки з особового рахунку банку на ім'я відповідачки судом встановлено що [PERSON] не виконала належним чином взяті нею перед банком зобов'язання, з 25 травня 2010 року припинила погашення кредиту, внаслідок чого станом на 03.11.2013 р. її заборгованість за кредитом становить розмірі 17992 грн. 01 коп., у тому числі: борг за кредитом 4341 грн. 66 коп., заборгованість за відсотками 12317 грн. 40 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 832 грн. 95 коп. (а.с. 3-4, 48-51) Невиконання своїх зобов'язань за кредитним договором перед банком визнала і сама відповідачка. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Як зазначено вище сторони встановили як строк дії договору - протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не повідомила другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на той же строк. (а.с. 8) Також сторони встановили строк виконання договору: погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць і погашення кредиту - у повному обсязі не пізніше останього дня місяця, зазначеного в платіжній картці. (а.с. 8) Строк дії платіжної картки в договорі зазначено до травня 2010 року, тобто сторонами встановлено строк виконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором - до травня 2010 року. (а.с. 5 зв.) З розрахунку банку, виписки з особового рахунку банку на ім'я [PERSON] та її пояснень судом встановлено, що останній платіж на виконання умов кредитного договору щодо погашення боргу відповідачка здійснила банку 26.05.2010 р., після чого перестала виконувати зобов'язання за кредитом. (а.с. 3-4, 48-51) Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В даному позивачу позивачу про порушення відповідачкою зобов'язань за кредитним договором стало відомо у червні 2010 року, тобто право на позов у позивача щодо основної вимоги та стягнення штрафу виникло у червні 2010 року. З позовом до суду банк звернувся 19.11.2013 р., тобто після спливу, встановленого ст. 257 ЦК України, строку позовної давності. (а.с. 1) Доказів того, що за домовленістю з відповідачкою позовна давність у відповідності до положень ч. 1 ст. 259 ЦК України збільшена або пропущена з поважних причин, позивач суду не надав. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачка заявила про застосування позовної давності. (а.с. 45) У зв'язку з тим, що позовні вимоги заявлені поза межами позовної давності, законні підстави для їх задоволення відсутні.

Outcome: dismissed