Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

ТзОВ «Санаторій «Акватермал» звернулось (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до ТзОВ «Агрофірма «Прикордонник», Виноградівської районної державної адміністрації, [PERSON] про скасування рішення загальних зборів членів сільськогосподарського підприємства про затвердження схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) в окремій частині, визнання незаконними та скасування актів органу державної виконавчої влади, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, третя особи без самостійних вимог: Територіальне управління Держгірпром нагляду у Закарпатській області, Державна екологічна інспекція у Закарпатській області, Управління Держкомзему у Виноградівському районі. Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач відповідно до статутних завдань здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. 24.11.2009 року позивач за результатами торгів, що відбулися відповідно до «Порядку проведення у 2009 році аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2009 р. №609, уклав з Міністерством охорони навколишнього природного середовища України договір №34/9-09 купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами Великопаладської ділянки термальних мінеральних підземних вод (свердловина №23-Т) з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно- промисловою розробкою. 24.11.2009 року позивач за договором купівлі-продажу права на користування геологічною інформацією від 24.11.2009 р. №25/10-02-328 придбав у Державної геологічної служби України відповідні геологічні матеріали. 29.12.2009 р. товариство отримало спеціальний дозвіл на користування надрами №3712 на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку Великопаладської ділянки термальних мінеральних підземних вод, 30.12.2009 р. ТзОВ «Санаторій «Акватермал» уклало з Міністерством охорони навколишнього природнього середовища України угоду про умови користування надрами. Відповідно до вимог спеціального дозволу та угоди надрокористувач зобов'язаний затвердити запаси підземних вод ДКЗ України, розробити, винести в натуру зони санітарної охорони та суворо дотримуватись їх режиму, забезпечити повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання, охорону надр та довкілля в межах ділянки надр. Зважаючи на певні фінансові проблеми проведення основного комплексу робіт товариство розпочало наприкінці 2012 року. У ході формування відповідних дослідних матеріалів було встановлено факт перебування ділянки надр у приватній власності. Експлуатаційна частина родовища перебуває в межах земельної ділянки площею 8,6409 га, яка на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №032516, виданого Виноградівським районним відділом земельних ресурсів 13.12.2006 р., належить громадянину [PERSON]. Вказаний правовстановлюючий документ видано на підставі розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 24.1 1.2006 р. №424. Завдання на пошук термальних вод відображено в листі Міністерства геології Української PCP від 21.07.1987 р. №03/3-196. Згідно паспорту свердловини №23-Т, сформованого Закарпатською ГРЕ ДП «Західукргеологія», вона пробурена та споруджена цією організацією у період 11.10.1989 р. - 30.08.1990 р. Відповідно до протоколу №2269 засідання НТР ДП «Західукргеологія» від 31.03.1993 р. роботи з пошуку термальних вод на ділянці Вел.Паладь проводилися на виконання завдання і заявки Закарпатського облвиконкому. Листом Закарпатського геолого- гідрогеологічного центру Львівської ГРЕ від 03.10.2013 р. №1/176 підтверджується, що по завершенні пошукових робіт був складений звіт УДК 550.812:663.64 (477.87) за державним реєстраційним номером №39-88-12/10, щодо геологічної інформації про свердловину №23-Т з відповідними картографічними геологічними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України (в редакції станом на 22.06.1993 p., 22.06.1993 - 06.04.1999), ст.4 Водного кодексу України (в редакції станом на 20.07.1995 p., 20.07.1995 - 25.10.2000) землі, зайняті гідротехнічними та іншими водогосподарськими спорудами, належать до земель водного фонду. Згідно ч.3 ст.78, ч.1 ст.79 Земельного кодексу України (в редакції станом на 22.06.1993 p., 22.06.1993 - 06.04.1999) навколо водних джерел і гідротехнічних споруд встановлюються зони охорони, на землях водного фонду забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню. Згідно ч.І ст.87 Водного кодексу України (в редакції станом на 20.07.1995 p., 20.07.1995 - 25.10.2000) для створення сприятливого режиму водних об'єктів, попередження їх забруднення, засмічення і вичерпання встановлюються водоохоронні зони. Крім того, ч.4 ст.4 Земельного кодексу України (в редакції станом на 22.06.1993 p., 22.06.1993 - 06.04.1999), встановлено заборону на передачу у колективну та приватну власність земель водного фонду. Частиною 6 ст.5 Земельного кодексу України (в редакції станом на 22.06.1993 p., 22.06.1993 - 06.04.1999) також регламентовано, що землі водного фонду залишаються у державній власності (не передаються у колективну власність). Отже, за відсутності встановлених водоохоронних зон свердловини №23-Т, включення відповідачем-1 05.03.1998 р. земель водного фонду до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) було вчинено з порушенням вимог чинного на той час законодавства. ТзОВ «Агрофірма «Прикордонник» створене на базі та є правонаступником агрофірми-колгоспу «Прикордонник», орган управління якої приймав рішення про затвердження схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримав позовні вимоги просив задовольнити. З приводу строку позовної давності, на застосуванні якої наполягали представник відповідача - [PERSON], ТзОВ «Агрофірма «Прикордонник», пояснив, що позивачу стало відомо про те, що земельна ділянка на якій знаходиться свердловина належить відповідачу [PERSON] тільки у 2012 році. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити з підстав наведених у запереченні та застосувати до заявлених вимог строк позовної давності. Подані заперечення обґрунтовує тим, що змельна ділянка пл. 1.08 га в контурі № 626, яка розташована за межами населеного пункту Великопаладської сільської ради знаходилась у колективній власності агрофірми-колгоспу «Прикордонник». При розпаюванні земель передана [PERSON] Цільове призначення даної земельної ділянки - це земельна ділянка сільськогосподарського призначення, а саме - рілля, яка була надана для виробництва сільськогосподарської продукції відповідно до ст. 22 Земельного Кодексу України /в редакції 2001 року/. В частині 1 статті 81 Земельного Кодексу України /в редакції 2001 року з наступними змінами і доповненнями/ закріплено, підстави за яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки. [PERSON] набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення на підставі виділення йому земельної ділянки /паю/ в натурі. Твердження позивача, що земельна ділянка пл. 1.08 га відноситься до водного фонду так як на ній розташовані гідротехнічні та інші водогосподарські споруди є надуманим і не відповідає дійсності. Законсервована свердловина не відноситься до гідротехнічної і водогосподарської споруди. Відповідно до визначення, даного в Гірничому Законі України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 50, ст.433 ) свердловина - циліндрична гірнича виробка, створена бурами або іншими буровими інструментами. Гідротехнічна споруда - це є інженерна споруда, що допомагає здійснювати певні водогосподарські заходи як щодо використання водних ресурсів, так і для захисту від шкідливої дії води. До гідротехнічних споруд відносяться греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд. Законсервована свердловина не відноситься до земель водного фонду. При тому, що на період розпаювання земель в 1993 році та станом на 27 червня 2003 року, коли був виданий вперше державний акт на земельну ділянку 1У-ЗК №002992 пл. 1.08 га на [PERSON] для ведення товарного сільсько господарського виробництва взагалі був відсутній паспорт на свердловину. В 1989-1990 роках були проведені лише пошуки термомінеральних вод, які планувалось використовувати в інтересах колгоспу «Прикордонник». Був складений звіт «Пошуки термальних вод в колгоспі «Прикордонник» , який оцінено на відмінно і на цьому все завершилось. Паспорт на законсервовану свердловину був виготовлений за замовленням позивача в 2008 році, коли він звернувся за погодженням на користування надрами до Великопаладської сільської ради, Виноградівської районної ради, Закарпатської обласної ради та до Міністерства охорони навколишнього середовища України для виготовлення спеціального дозволу на користування надрами: геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку. Головним гідрогеологом ЗГРЕ Сащенко І.Ц. складено гідрогеологічний звіт за яким, враховуючи складність і недостатньо вивченість гідрогеологічних умов району на те, що свердловина тривалий час знаходилась у законсервованому стані її експлуатація можлива тільки на умовах геологічного ризику тобто без гарантії на позитивний ефект. Певний прогноз придатності свердловини для промислової експлуатації можливий тільки після виконання тривалої /1.5-2 роки/ дослідної відкачки води. При видачі державних актів про право власності на земельні ділянки в 2003 та 2006 роках на [PERSON] відповідно до діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (втому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі були проведені роботи згідно п. 2.1 Інструкції, а саме: -підготовчі роботи; - роботи по встановленню (відновленню) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; -роботи по складанню кадастрового плану земельної ділянки; -заповненню бланків державного акта. 2.2 Підготовчі роботи включали: - підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки; - аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки або іншого правоустановного документа, що посвідчує перехід права власності на землю; - аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки; - підготовка виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки; - аналіз висновку державного органу земельних оесурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); - аналіз висновку органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; - підбір планово- картографічних матеріалів та збирання інформації про опорну геодезичну мережу; - проведення рекогносцирування по зовнішній межі земельної ділянки. Як в 2003 році так і в 2006 років ніяких обмежень на видачу державних актів не було. Це стверджувалось і висновком державної експертизи землевпорядної документації від 03 листопада 2006 року, яким встановлено відсутність будь-яких обмежень для зміни цільового призначення використання та складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] Підтвердженням того, що розпорядження Виноградівської РДА від 27.06.2003 року № 330 про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки пл. 1.08 га в контурі 626, розпорядження Виноградівської РДА від 24.11 2006 року № 424 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку пл. 1.08 га га державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗК № 032516, виданий Виноградівським районним відділом земельних ресурсів 13.12.2006 року гр. [PERSON] на земельну ділянку пл. 8.6409 га в контурі 626 є законними, відповідають вимогам чинного законодавства, що підтверджується відповіддю на скаргу позивача Закарпатського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері від 20.12.2013 року. Крім того, проводилась перевірка правомірності приватизації земельної ділянки [PERSON] Державною інспекцією сільського господарства у Закарпатській області. При перевірці порушень законодавства не виявлено. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій Акватермал» не підлягає до задоволення і по тій причині, що позивачем пропущено 3-х річний строк на звернення до суду для захисту своїх інтересів. При тому, що позивач не є належним позивачем по даній справі. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У статті 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 29 грудня 2009 року товариство отримало спеціальний дозвіл на користування надрами і йому було відомо, що власником земельної ділянки в контурі №626, де знаходиться законсервована свердловина є [PERSON] Позивач звернувся до суду з позовом лише в січні 2014 року, що свідчить про пропуск без поважних причин строків позовної давності. Представник відповідача - Виноградівської районної державної адміністрації в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Також подав письмове заперечення проти позову, в якому у задоволенні позову просив відмовити, оскільки розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 27.06.03 № 330 прийнято відповідно до Указу Президента України від 38.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», постанови Кабінету Міністрів України від 12 лютого 1996 року N 187 "Про стан реформування земельних відносин" та Методичних рекомендації щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 20 лютого 1996 р. N 11 за погодженням з Міністерством сільського господарства і продовольства України та Української академії аграрних наук від 9 січня 1996 р. Розпорядження голови райдержадміністрації від 24.11.06 №424 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» також прийнято в межах чинного законодавства. Даним розпорядженням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового використання земельних ділянок в контурі №626 за межами населених пунктів Великопаладської сільської ради площами 1,08 га та 14,0419 га для ведення особистого селянського подарства. Земельні ділянки на момент прийняття окаржуваного розпорядження вже перебували у власності громадянина [PERSON] в результаті виділення йому в натурі на місцевості, як власнику земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та укладення договорів міни земельних ділянок з власниками земельних часток паїв, згідно держаних актів на право власності на земельну ділянку ІУ-ЗК №002992 від 27.06.2003 та ЗК №0016669 від 02.03.2006. Представник ТзОВ «Агрофірми «Прикордонник» також в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення проти позову. За запереченням у задоволенні позову просив відмовити, оскільки позивачем пропущений термін позовної давності для звернення до суду, ТзОВ АФ «Прикороднник» ніколи не мало на своєму балансі в якості основного засобу свердловину № 23-Т, на яку претендує позивач і мати не могло, оскільки ця свердловина на той час згідно ВК України і Кодексу України про надра не буда ні водним об'єктом, ні надрами. Паспорт на свердловину був виданий аж у 2009 році, і відповідно доти жоден з відповідачів і третіх осіб про існування свердловини як надр і як водного об'єкту знати не міг. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 05.03.1998 року збори уповноважених представників членів Агрофірми-колгоспу «Прикордонник» затверджено схему поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Агрофірми-колгосп «Прикордонник» (виписка з протоколу №1 від 05.03.1998 р.), розмір земельної частки (паю) в межах відповідного контуру №626 встановлюється у розмірі 1,08 га (а.с.16). Громадянину [PERSON] на підставі розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 27.06.2003 р. №330 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІУ-ЗК №002992 від 27.06.2003 р., який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №738. Площа земельної ділянки складає 1,08 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17,49). 27.12.2003 р. гр.[PERSON] з представниками 13 власників інших земельних ділянок у контурі №626 уклав договори міни земельних ділянок на сільськогосподарську продукцію. На підставі цивільно-правових угод отримав Державний акт на право власності на землю серії ЗК №001669 від 02.03.2006 р., який зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за №2121281200- 0106070300001. Загальна площа земельної ділянки складає 14,0419 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (аркуш 76 н/п по зверненню директора ТОВ «Санаторій Акватермал»). Розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 06.07.2006 р. №248 гр.[PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,08 га для ведення особистого селянського господарства, розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 02.10.2006 р. №349 гр.[PERSON] надано аналогічний дозвіл щодо земельної ділянки площею 14,0419 га (а. н/п 69, 69 зв.). Розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації від 24.11.2006 р. №424 затверджена технічна документація із землеустрою щодо зміни цільового використання земельних ділянок в контурі №626 площею 1,08 га та площею 14,0419 га та складення державних актів на право власності на зазначені земельні ділянки (а.с.18.). На підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації від 24.11.2006 р. №424 Виноградівський районний відділ земельних ресурсів видав гр.[PERSON] державні акти на право власності на землю на земельну ділянку, а саме: - серії ЗК №032516 від 13.12.2006 р. на земельну ділянку розміром 8,6409 га, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за №2121286200-0106070500019 (а.с.19). Розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 27.06.03 № 330 прийнято відповідно до Указу Президента України від 38.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» постанови Кабінету Міністрів України від 12 лютого 1996 року N 187 "Про стан реформування земельних відносин" та Методичних рекомендації щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським ідприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету країни по земельних ресурсах від 20 лютого 1996 р. N 11 за погодженням з іністерством сільського господарства і продовольства України та Української кадемії аграрних наук від 9 січня 1996 р. Відповідно до вищезазначених нормативно - правових актів паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ілянок в натурі (на місцевості). Розміри земельної частки (паю) обчислювались комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, вариствах з числа їх працівників. Склад комісій затверджувався загальними рами (зборами уповноважених) членів підприємства. Організацію робіт щодо розпаювання земель, переданих у колективну власність, забезпечував районний відділ земельних ресурсів. Підготовчі роботи щодо паювання земель виконували землевпорядні та інші організації за участю районних (міських) відділів земельних ресурсів. В даному випадку документація була підготовлена Виноградівською філією державного підприємства «Мукачівський районний центр Державного Земельного Кадастру у відповідності до розроблених схем поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Розпорядження голови райдержадміністрації від 24.11.06 №424 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» також прийнято в межах чинного законодавства. Даним розпорядженням затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового використання земельних тянок в контурі №626 за межами населених пунктів Великопаладської сільської ради площами 1,08га та 14,0419 га для ведення особистого селянського господарства. Дані земельні ділянки на момент прийняття оскаржуваного розпорядження вже перебували у власності громадянина [PERSON] в результаті виділення йому в натурі на місцевості, як власнику земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та укладення договорів міни земельних ділянок з власниками земельних часток/паїв), згідно держаних актів на право власності на земельну ділянку ІУ-ЗК 02992 від 27.06.2003 та ЗК №0016669 від 02.03.2006. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у рі(на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими мельними ділянками. Відповідно до статті 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам мельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні жавні адміністрації - за межами населених пунктів. Отже земельна ділянка площею 8,6409 га, в межах якої перебуває експлуатаційна частина родовища, до моменту виділення [PERSON] в натурі на місцевості як власнику земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебувала в колективній власності рофірми «Прикордонник» згідно державного акта на право колективної асності на землю від 25.05.1994 року серії ЗК №00300002, зареєстрованого в книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на млю і віднесена до земель сільськогосподарського використання. Відповідно до пункту 3 статті 20 Земельного кодексу України (в редакції від 08.02.2006 року) «зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, іцо встановлюється Кабінетом Міністрів України». Власник земельної ділянки [PERSON] зміну цільового призначення земельної ділянки не ініціював і відповідні розпорядчі документи щодо зміни цільового призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення в землі водного фонду органами влади не приймались. Відповідно на час прийняття оскаржуваного розпорядження земельна ділянка відносилася до земель сільськогосподарського призначення. Слід констатувати, що на картографічних матеріалах свердловина 23 Т не відображена (а.с.51-52). Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. За цих обставин докази та підставі, які б слугували для скасування рішення зборів уповноважених представників членів Агрофірми-колгоспу «Прикордонник» від 05.03.1998 року в частині включення до «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Агрофірми-колгосп «Прикордонник» земельної ділянки, а також для визнання незаконними та скасування оспорюваних розпоряджень, державного акту відсутні. Не може слугувати і підставою для задоволення позову отримання позивачем спеціального дозволу на користування надрами № 3712, геологічною інформацією, та знаходження на земельній ділянці, яка перебуває у власності [PERSON], свердловини №23-Т, з наступних обґрунтувань. Зокрема, з урахуванням встановленого, в судовому засіданні не знайшло свого підвердження обставина наведена позивачем про те, що земельна ділянка пл. 1.08 га відноситься до водного фонду так як на ній розташовані гідротехнічні та інші водогосподарські споруди. Законсервована свердловина не відноситься до гідротехнічної і водогосподарської споруди в розумінні Гірничого Закону України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, N 50, ст.433). Крім цього, на період розпаювання земель в 1993 році та станом на 27 червня 2003 року, коли був виданий вперше державний акт на земельну ділянку 1У-ЗК №002992 пл. 1.08 га на [PERSON] для ведення товарного сільсько господарського виробництва взагалі був відсутній паспорт на свердловину, паспорт на неї виготовлено у 2008 році (а.с.11). Головним гідрогеологом ЗГРЕ Сащенко І.Ц. складено гідрогеологічний звіт, що враховуючи складність і недостатньо вивченість гідрогеологічних умов району на те, що свердловина тривалий час знаходилась у законсервованому стані її експлуатація можлива тільки на умовах геологічного ризику тобто без гарантії на позитивний ефект. Певний прогноз придатності свердловини для промислової експлуатації можливий тільки після виконання тривалої /1.5-2 роки/ дослідної відкачки води (а.с.12 зв.). При видачі державних актів про право власності на земельні ділянки в 2003 та 2006 роках на [PERSON] відповідно до діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (втому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі були проведені роботи згідно п. 2.1 Інструкції, а саме: -підготовчі роботи; - роботи по встановленню (відновленню) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; -роботи по складанню кадастрового плану земельної ділянки; -заповненню бланків державного акта. 2.2 Підготовчі роботи включали: - підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки; - аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки а(ю іншого і іравоустановного документа, що посвідчує перехід права власності на землю; - аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки; - підготовка виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки; - аналіз висновку державного органу земельних оесурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); - аналіз висновку органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки; - підбір планово-картографічних матеріалів та збирання інформації про опорну геодезичну мережу; - проведення рекогносцирування по зовнішній межі земельної ділянки. Як в 2003 році так і в 2006 років ніяких обмежень на видачу державних актів не було. Це стверджувалось і висновком державної експертизи землевпорядної документації від 03 листопада 2006 року, яким встановлено відсутність будь-яких обмежень для зміни цільового призначення використання та складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] (а.с.77). Таким чином, отримання позивачем права на користування геологічною інформацією, дозволу на користування надрами на геологічне вивчення, технічного паспорту на свердловину, на переконання суду не є тими обставинами, які б слугували для задоволення позову, та скасування рішення (протокол №1 від 05.03.1998 р.) зборів уповноважених представників членів Агрофірми-колгоспу «Прикордонник» в частині включення до «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Агрофірми-колгосп «Прикордонник» спірної земельної ділянки, визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Виноградівської районної державної адміністрації від 27.06.2003 р. №330 в частині передачі гр.[PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 1,08 га (контур №626) за межами населених пунктів Великопаладської сільської ради Виноградівського району та від 24.11.2006 р. №424 в частині затвердження технічної документації із землеустрою та видачі гр.[PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,08 га (контур №626) за межами населених пунктів Великопаладської сільської ради Виноградівського району, визнання недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №032516, виданого Виноградівським районним відділом земельних ресурсів 13.12.2006 р. на гр.[PERSON] на земельну ділянку площею 8,6409 га, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючі правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На переконання суду, обраний позивачем спосіб захисту, шляхом позбавлення права власності на земельну ділянки особи, яка відповідно до чинного законодавства отримала її у власність, не відповідає способам захисту, які застосовуються судом. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивачем відповідно до ст.10,11 ЦПК України жодними належними доказами не доведені, а тому до задоволення не підлягають. Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності, який в даному випадку підлягає до застосування, становить 3 роки. А сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). Суд вважає, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, який слід обраховувати з часу отримання позивачем спеціального дозволу на користування надрами - 29.12.2009 року, а позов позивачем поданий 04.02.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Однак, враховуючи встановлені обставини, позов не підлягає до задоволення з підстави недоведеністю заявлених вимог.

Outcome: dismissed