Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Альфа» (надалі ПСП «Альфа») в якому просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.01.2014 року, за кадастровим номером 1423384500:05:000:3762, укладений між нею та ПСП «Альфа», зареєстрований 03.01.2014 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 492077 виданого розпорядженням Мар`їнської районної державної адміністрації № 433 від 10.09.2010 року є власником земельної ділянки за кадастровим номером 1423384500:05:000:3762, площею 2,0000 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до пунктів 1, 2 договору від 03.01.2014 року позивач надала відповідачу ПСП «Альфа» у платне користування строком на 15 років, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Луганської селищної ради, площею 2,0000 га, кадастровий номер 1423384500:05:000:3762. За пунктом 9 договору, орендна плата сплачується орендарем в грошовій формі, або в натуральній чи відробітковій формі, за погодженням сторін, в розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 1535,39 гривень на рік. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексу інфляції. Відповідно до п. 11 договору, орендна плата за землю здійснюється щорічно грошима до 30 листопада. Зазначила, що відповідно до умов підписаного договору, орендар брав на себе зобов`язання провести держану реєстрацію договору та передати один екземпляр позивачу, після чого приступити до використання земельної ділянки. У зв`язку із чим, орендар 29.04.2014 року провів державну реєстрацію укладеного договору оренди земельної ділянки. Проте, в порушення умов договору, копію договору оренди земельної ділянки позивачу не надав, до використання земельної ділянки не приступив, протягом 2014 - 2019 років орендну плату не сплачує. Отже, посилаючись на положення статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі», частини 2 ст. 651 ЦК України, позивач вважає, що орендар взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, систематично не сплачує їй орендну плату, у зв`язку із чим просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 03.01.2014 року між нею та відповідачем Приватним сільськогосподарським підприємством «Альфа», ЄДРПОУ 20347875 (а.с. 1-4). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 02.04.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків (а.с. 13). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 17.04.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 18). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.05.2020 року було витребувано від Державного реєстратора Мар`їнської районної державної адміністрації примірник договору оренди земельної ділянки ( а.с. 34). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 60). Ухвалами Мар`їнського районного суду Донецької області від 17.09.2020 року та від 13.10.2020 року визнано явку позивача [PERSON] в судове засідання обов`язковою (а.с. 69 ,78). Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, неодноразово повідомлялась про день, час та місце розгляду справи, в т.ч. за допомогою офіційного веб-порталу "Мар`їнського районного суду Донецької області", в порядку ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, надіслала до суду заяву, в якій слухання справи просила проводити за її відсутності, просила позов задовольнити. Заяв або клопотань про ухвалення заочного рішення не надіслала(а.с. 4, 22, 37, 45, 49, 56, 62, 65, 71, 80, 86, 87, 89, 90-91, 93). Представник позивача - адвокат Брага І.Д. . про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив. (а.с. 22, 23, 32, 36, 44, 50, 55, 61, 63, 70, 72, 79, 85, 92). При розгляді справи 17.09.2020 року представник позивача Брага І.Д. позов [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, пояснив, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, що розташована на території Луганської селищної ради. Зауважив, що йому не відомо про те чи зверталась позивач до відповідача із вимогами про сплату оренди. Зі слів позивача йому відомо про те, що земельна ділянка була замінована, відомостей про розмінування він не має. Зазначив, що позивачу невідомо місце знаходження відповідача у зв`язку із бойовими діями. Відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Альфа» до суду представника не направив, неодноразово повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в т.ч. за допомогою офіційного веб-порталу "Мар`їнського районного суду Донецької області", в порядку ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Лист із пошти повернуто із відміткою «непідконтрольна територія» (а.с. 21, 25, 38, 46, 47, 51, 52, 57, 64, 75, 81, 84). Таким чином, відсутність заяви позивача про ухвалення заочного рішення не звужує її процесуальних прав та на суть рішення не впливає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 492077 від 26.10.2010 року, довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивач [PERSON] є громадянином України, проживає в селищі Луганське Мар`їнського району Донецької області. Їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,000 га., за кадастровий № 1423384500:05:000:3762, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-8). Відповідно до пунктів 1, 2 договору оренди земельної ділянки, укладеного 03.01.2014 року між позивачем та відповідачем ПСП «Альфа», орендодавець [PERSON] надала відповідачу ПСП «Альфа» у платне користування строком на 15 років, земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Луганської селищної ради, площею 2,0000 га, кадастровий номер 1423384500:05:000:3762. За пунктом 9 договору, орендна плата сплачується орендарем в грошовій формі, або в натуральній чи відробітковій формі, за погодженням сторін, в розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 1535,39 гривень на рік. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексу інфляції. Відповідно до п.11 договору, орендна плата за землю здійснюється щорічно грошима до 30листопада. Передача в суборенду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю земельну ділянку (пункт 27 договору). За пунктом 38 договору оренди земельної ділянки дія договору припиняється за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Пунктом 42 договору оренди земельної ділянки визначено, що сторона, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (а.с. 41-42). Державна реєстрація договору проведена 29.04.2014 року Мар`їнським районним управлінням юстиції Донецької області, що встановлено довідкою з державного реєстру речових прав від 04.03.2020 року за № 202871117 (а.с. 7). З роздруківки сайту You control наданої представником позивача та дослідженої в ході судового розгляду вбачається, що відповідач ПСП «Альфа», ЄДРПОУ 20347875, зареєстровано за адресою: Донецька область, Мар`їнський район, село Славне, вулиця Космонавтів, буд. № 11, в процесі припинення не перебуває (а.с. 27-31). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.08.1998 року № 161-XIV (редакція на час правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договором оренди землі, орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» від 06.08.1998 року № 161-XIV (редакція на час правовідносин) визначено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом «д» ст. 141 ЗК України визначено таку підстав припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Положеннями ч. 1, 2, 6 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО/ООС триває. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р (в редакції станом на день звернення до суду, селище Луганське Мар`їнського району Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р ( в редакції станом на 18.02.2015 року) село Славне Мар`їнського району Донецької області відносилось до населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснювали свої повноваження. На час звернення до суд із зазначеним позовом, село Славне відноситься до населеного пункту, до населеного пункту, що розташований на лінії зіткнення, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 року № 79-р. Отже, наведені положення наведених норм дають підстави для висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки в разі систематичної несплати орендної плати, зокрема, із застосуванням положень ч. 2 ст. 651 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі № 6-1449цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №912/1385/17). При цьому, на переконання суду, у цій справі необхідно встановити розмір та період заборгованості по орендній платі за землю, причини такої неуплати і утворення у відповідача зазначеного боргу, особливості діяльності товаровиробника, обставини невиконання (неналежного виконання) зобов`язань за договором оренди землі. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного 03.01.2014 року, позивач та її представник посилаються на копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 492077 від 26.10.2010 року, довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером 1423384500:05:000:3762, договір оренди земельної ділянки від 03.01.2014 року, роздруківку із відомостями веб-сайту «You control» (а.с. 7-8, 27-31, 41-42). Проте, у роздруківці відомостей веб-сайту «You control» про причини несплати орендної не йдеться, а тому вона не може вважатися належним та допустимим доказом систематичного порушення договору оренди землі. Встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в селищі Луганське Мар`їнського району Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Поряд із цим, як встановлено в ході судового розгляду, ПСП «Альфа» зареєстровано в селі Славне Мар`їнського району Донецької області, яке спочатку не контролювалось органами державної влади України, а на час судового розгляду відноситься до населеного пункту, до населеного пункту, що розташований на лінії зіткнення. Таким чином, вказані обставини є загальновідомими та в силу вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. Так, згідно п. 9, 11 договору оренди земельної ділянки від 03.01.2014 року орендна плата сплачується орендарем ПСП «Альфа» в грошовій формі, або в натуральній чи відробітковій формі, за погодженням сторін, в розмірі 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі становить 1535,39 гривень на рік та щорічно до 30.11. відповідного року. Проте, згідно п. 42 договору сторона, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини (а.с. 41-42). Між тим, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог не надано доказів дійсного розміру та періоду утворення заборгованості у відповідача з орендної плати за спірний період, не надано доказів вини відповідача та його умисного ухилення від зобов`язань покладених на нього умовами договором оренди, як і не надано доказів можливої діяльності цього товаровиробника, користування ним спірною земельною ділянкою, для проведення підприємницької та інших видів діяльності, враховуючи факт знаходження земельної ділянки на території селища Луганське Мар`їнського району Донецької області, де органи державної влади не здійснюють своїх повноважень. Позивачем не заперечуються обставини того, що відповідач змінив своє місце знаходження, що слідує із матеріалів позову. Наведені обставини свідчать про недоведеність позивачем факту систематичного порушення орендарем обов`язку з внесення орендної плати, що за правилами статей 1, 13, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ст. 651 ЦК України є визначальним у розумінні істотних порушень та може бути підставою для розірвання договору оренди землі. Разом із цим, позивач та його представник не довели суду, що тривалим невикористанням земельної ділянки відповідачем, як орендарем порушені істотні умови договору. Само по собі невикористання за призначенням не може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. За вищенаведених обставин, вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного 03.01.2014 року між позивачем [PERSON] та ПСП «Альфа» у встановлений ЦПК України спосіб є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір не підлягає відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed