Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У січні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому вказали, що [INFO] помер [PERSON] , який був [PERSON] [PERSON] [PERSON] та проживав разом з нею в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] є спадкоємцем за законом, у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у квартирі, оскільки втрачено оригінал свідоцтва про приватизацію квартири на трьох осіб: позивача [PERSON] , позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] . Тому позивачі просили визначити, що спадкодавцеві [PERSON] Даценку належала 1/3 частина вказаної квартири, позивачеві Н.П.Даценко 2/3, у т.ч. успадкована 1/3 після [PERSON] , а позивачеві [PERSON] її приватизована 1/3 частина. Позивачі у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог.. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позову не має, позов визнає. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 N 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. 10.02.1995 квартира [ADDRESS] була приватизована та належала на праві сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане органам приватизації Семенівської селищної ради (а.с.\~10). Свідоцтво зареєстроване 10.02.1995 Лубенським МБТІ (а.с. 16). Загальна площа квартири 35,3 кв.м., житлова площа 18,1 кв.м. (а.с. 19). У справі встановлено та сторонами не оспорюється, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.8), який був чоловіком позивача [PERSON] та проживав разом з нею в [ADDRESS] (а.с.9,10). [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом [PERSON] , яка прийняла його спадщину, у т.ч. спірну частку у приватизованій [PERSON] Даценком квартири [ADDRESS] . [PERSON] не проживав та не подав у встановлений строк заяву про прийняття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом проживання з ним за однією адресою, спадкова справ на майно померлого [PERSON] . [PERSON] на відкривалась. У [PERSON] Даценко звернулась до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, але відповідно до Постанови від 28.11.2019 їй було відмовлено в оформленні спадкових прав на спадщину на квартиру [ADDRESS] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 18). Оригінал свідоцтва про право власності на житло втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісник Семенівщини, яке розміщено 27.09.2019 (а.с.11). На даний час отримати оригінал свідоцтва про право власності на житло не є можливим, виділити та зареєструвати частину квартири за померлим також не можливо, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив,та батьки ( ст. 1261 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК). [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України віднесена до спадкоємців першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті чоловіка. У справі встановлено, що перешкодою для видачі позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.\~370\~ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства\~юстиції України\~від 03.03.2004р.\~№ 20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні. Згідно ст.\~372\~ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Тому, з огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] по 1/3 частині кожному з її співвласників. При цьому, суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст.\~357\~ЦК вбачається,\~що під\~терміном "визначення\~часток"\~законодавець розуміє\~визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення окрім позовної вимоги про визначення частки у спільній сумісні власності спадкодавця, оскільки це є однією із обставин, яка врахована судом під час прийняття рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed