Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

01.08.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та затвердження порядку користування приміщеннями, який під час розгляду справи неодноразово уточнювала та згідно з останньою реакцією позову просить суд усунути перешкоди користування власністю, шляхом: демонтування та звільнення з коридору двох пральних машинок, які встановлені у місці загального користування коридорі квартири [ADDRESS]; затвердження порядку користування кухнею, коридором для розташування меблі, згідно з частками на право власності між власниками квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона [PERSON] та її доньки [PERSON], [PERSON] є власниками 61/100 часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 04.04.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №2048 та зареєстрованого у Одеському міському бюро технічної інвентаризації стор. 111 кн. 431. Позивач та її дочка [PERSON] проживають разом у вищезазначеної квартирі. [PERSON] зараз проживає окремо. Позивач зазначила, що вона сплачує за квартиру, у тому числі місцями загального користування за 61/100 частин квартири, згідно з правовстановлюючим документом, про що є рахунок-повідомлення № 2820 від 04.06.2016 р. з вказаною площею - 37,20 кв.м., її сусід [PERSON], який є власником 39/100 частин квартири, згідно з рахунком повідомленням № 2817 від 04.04.2016 р. сплачує за 24, 61 кв.м., що відповідає часткам співвласників, що знаходяться у їх власності. Позивач зазначила, що [PERSON] проживає у квартирі разом з [PERSON], яка в свою чергу не дозволяє користуватися позивачеві кухнею, згідно з належною їй часткою, оскільки загальна площа кухні 5 кв.м., тобто 2,25 кв.м. х 2,20 кв.м., але [PERSON] бажає користуватися більшою часткою, ніж та що належить її чоловікові. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд у їх задоволенні відмовити, оскільки вважає їх необґрунтованими і безпідставними, а запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування приміщеннями загального користуванні порушить його та [PERSON] права на користування цими приміщеннями. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві власності 61/100 часток, в рівних частках кожній, квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 04 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2048. Відповідач [PERSON], є власником 39/100 частин квартири [ADDRESS]. Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], виготовленим 13.09.2016 року, інвентаризаційна справа №0227, вказана квартира загальною площею 65,40 кв.м., площа жилих приміщень складає 43,60 кв.м., загальна площа підсобних приміщень складає 17,50 кв.м., корисна площа 61,10 кв.м., коридор площею 8,70 кв.м., кухня площею 5,60 кв.м. У вказані квартирі мешкає [PERSON] разом з дочкою [PERSON] яка має ІІ групу інвалідності. [PERSON] у вказаній квартирі не мешкає. Позивач [PERSON] та [PERSON] займають та користуються приміщеннями №2, 3, площею 13,6 кв.м. і 12,9 кв.м., та балконом площею 3,5 кв.м. Відповідач [PERSON] у квартирі мешкає разом з дружиною [PERSON] та займають приміщення площею 17,1 кв.м., та балкон площею 0,8 кв.м. Вказані обставини сторонами були визнані у судовому засіданні, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають. Позивач посилається на те, що відповідачами у місці загального користування коридорі квартири [ADDRESS], було встановлено дві пральні машинки, що порушує її права як власника більшої частки квартири, завдає незручностей користуватись коридором, у звязку з чим позивач була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно\~зі ст. 1 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні відповідачами було повідомлено суд, що ними було демонтовано та звільнено з коридору квартири [ADDRESS] дві пральні машинки. Позивачем в судовому засіданні вказаний факт було визнано та підтверджено, що дійсно відповідачі демонтували пральні машинки з місця загального користування коридору квартири [ADDRESS]. Таким чином, на момент розгляду даної цивільної справи в суді між сторонами спір стосовно заявленої позивачем вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом демонтування та убрання з коридору двох пральних машинок, які встановлені у місці загального користування коридорі квартири [ADDRESS], відсутній. За таких обставин, враховуючи, що позивач від вказаної позовної вимоги не відмовилась, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову в частині усуненні перешкод позивачеві у користуванні власністю шляхом демонтування та убрання з коридору двох пральних машинок, які встановлені у місці загального користування коридорі квартири [ADDRESS], слід відмовити, оскільки спір між сторонами вирішено у позасудовому порядку, і на момент розгляду справи в суді предмет спору між сторонами відсутній. Щодо вимоги позивача про затвердження порядку користування кухнею, коридором для розташування меблі, згідно з частками на право власності між власниками квартири [ADDRESS], суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ч.1\~ст.383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2\~ст.358 ЦК України\~співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3\~ст.358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частина 3 той жде статті регламентує, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в п.14\~постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності»\~роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма\~ст. 358 ЦК України\~регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.\~ Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Позивачем та її представником в обґрунтування позовних вимог та можливого встановлення порядку користування кухнею, коридором для розташування меблі, згідно з частками на право власності між власниками квартири [ADDRESS], було надано до суду висновок про технічну можливість розподілу обєкту житлової нерухомості - квартири [ADDRESS], виготовленого експертом [PERSON], без зазначення дати. У вказаному виковку зазначено, що дослідження проводилось у листопаді 2016 року, та встановлено, що результати обстеження надають можливість здійснити висновок про відсутність принципової технічної можливості розподілу в натурі квартири [ADDRESS] у відповідності до розміру частки кожного зі співвласників. З метою комфортного спільного проживання сторін запропоновано встановити порядок користування приміщеннями загального користування: коридором і кухнею, у відповідності до частки кожного співвласника та з урахуванням зон проходу, входу в приміщення, а також радіуса відкриття дверей, відповідно до варіанту вказаному в п. 2.4 цього висновку. Позивачем [PERSON] під час розгляду справи також було надано до суду план-схему можливого встановлення порядку користування приміщеннями загального користування: кухнею і коридором, згідно з частками на право власності між власниками квартири [ADDRESS]. З вказаних планів, запропонованого експертом та позивачем [PERSON], вбачається, що позивачеві у користування перейде площа приміщення загального користування - кухні, на якій розташована газова плита, умивальник, тобто частина приміщення на якій розташовані усі мережі (газова труба, трубопроводи холодної та гарячої води, тощо), які дозволяють користуватись цим приміщенням за його цільовим призначенням. Суд зазначає, що кухня та коридор у вищевказаній квартирі є приміщеннями саме загального користування, площею 5,6 кв.м. З жодного наданого до суду варіанту встановлення порядку користування приміщеннями загального користування не встановлено та не досліджено експертом, питання щодо можливого проведення будівельних, сантехнічних робіт зі здійснення проведення газової мережі, трубопроводу з холодного та гарячого водопостачання, встановлення та можливого розташування на цієї площі другої плити, умивальнику, розміщення кухонного обладнання, тощо, наслідки проведення цих будівельних робіт. Також не встановлено, вартість цих будівельних робіт, розподіл їх між сторонами, з урахуванням того, що позивачем повідомлено про не згоду на сплату компенсації відповідачеві за проведення цих робіт. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що запропоновані позивачем до суду варіанти можливого встановлення порядку користування приміщеннями загального користування: кухнею і коридором, у спірній квартирі, суттєво порушать права та інтереси відповідачів по справі, у звязку з чим, суд вважає вимоги [PERSON] в цій частині необґрунтованими. Крім вищевикладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що позовна заява подана особисто [PERSON], якою заявлені вимоги щодо встановлення порядку користуванням приміщеннями загального користування: площею і коридором у квартирі [ADDRESS], у відповідності до часток на право власності між власниками цієї квартири. Позивач просить суд встановити вказаний порядок користування з розрахунку належності їй на праві власності 61/100 частки квартири. Однак, з такими доводами позивача не можливо погодитись, оскільки як вже зазначалось відповідно до договору дарування від 04 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2048, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві власності належить 61/100 часток вказаної квартири, в рівних частках кожній. Тобто позивачеві [PERSON] належить 61/300 частка вказаної квартири. Матеріали справи не містять відомостей, що позивач наділена правом на представлення інтересів [PERSON] та [PERSON] На підставі вищевикладеного, суд також вважає, позовні вимоги позивача [PERSON] про затвердження порядку користування приміщеннями безпідставними, у звязку з чим у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та затвердження порядку користування приміщеннями слід відмовити. При вищевикладених обставинах та

Outcome: dismissed