Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 13 127,18 гривень матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 серпня 2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ataman» під керуванням [PERSON] та, застрахованого у позивача, транспортного засобу «Mitsubichi» під керуванням [PERSON] , який в результаті ДТП було пошкоджено. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року відповідача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла та надала всі необхідні документи, на підставі яких ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 13 127,18 гривень. Після виплати даного відшкодування у страховика виникло право вимоги до винної особи про відшкодування завданої шкоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Київський страховий дім». У зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до даної страхової компанії про виплату страхового відшкодування, але рішенням Господарського суду м Києва йому було відмовлено. 03 вересня 2018 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою відшкодування шкоди, але добровільної виплати відповідачем не було здійснено. Ухвалою суду від 29.07.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заявлені вимоги не визнав, пояснивши, що позивач пропустив строк для здійснення страхового відшкодування, який, відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних видів транспортних засобів» становить один рік для подання заяви про таке відшкодування. Позивач не скористався своїм правом на подання такої заяви, ні до ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім», у якій відповідач забезпечив свою цивільно-правову відповідальність, ні безпосередньо до [PERSON] , у встановлений законодавством строк. Крім того просить врахувати складне матеріальне становище його та його сім`ї, адже він є єдиним утримувачем родини, має заробітню плату 4263 гривні на місяці, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судове засідання відповідач не з`явився, як вбачається з отриманого судом 24 вересня 2019 року клопотання, відповідач не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Представником позивача було подано відповідь на відзив, у якому він заперечує доводи відповідача, а саме пропуск встановленого законом річного строку для звернення про страхове відшкодування, оскільки право на відмову у такому відшкодуванні у разі пропущення строку надано лише у випадку звернення до страховика, а для звернення до відповідача застосовується загальні вимоги для позовної давності. У даному випадку ставиться питання повернення коштів у порядку регресу, даний строк починається з моменту виплати страхового відшкодування. Оскільки у ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» не виник обов`язок виплати страхового відшкодування позивачу, у зв`язку з відмовою Господарського суду м. Києва у задоволенні позовних вимог по причині пропуску строку звернення, даний обов`язок покладається на відповідача. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у відзиві та відповіді на відзив, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступних висновків. 22 серпня 2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Ataman» н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Mitsubichi» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , останній в результаті ДТП було пошкоджено. Факт даної події підтверджується довідкою про ДТП, наданою Управлінням патрульної поліції у м. Києві(а.с.14-15). Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП(а.с.16). За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubichi» н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності №RZ 007629 від 26.05.2016 року (а.с.6-7). Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Внаслідок настання страхового випадку було оглянуто транспортний засіб, складено звіти про результати огляду ДТП, про оцінку вартості(розміру) збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу та страховий акт (а.с.17-34). На підставі вищезазначених документів ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій в розмірі 13 127, 18 гривень, що підтверджується, розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням від 01 листопада 2016 року № 47381 (а.с.35-36). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до відомостей про поліс АЕ № 7793747 автомобіль «Ataman» н.з. [NUMBER] застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім»(а.с.41). 20 серпня 2018 року рішенням Господарського суду м. Києва позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» про стягнення 13 127, 18 гривень з причин пропуску річного строку на звернення(а.с.37-40). 03.09.2018 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу до [PERSON] (а.с.42-43). Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; Як вбачається з пункту 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37). Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення з вимогою про виплату страхового відшкодування не узгоджується з висновками, зазначеними у пункті 24 постанови № 4 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в якому зазначено, що на вимоги, що випливають із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поширюється загальний строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи, що вина відповідача в скоєні адміністративного правопорушення доведена та не підлягає доказуванню, а встановлені в судовому засіданні факти, вказують на те, що позивач після проведення страхового відшкодування на користь третьої особи, набув право зворотної вимоги до відповідача, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved