Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] та земельної ділянки площею 600 кв. м., розташованої за вказаною адресою, а також визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки в порядку спадкування, визнати з позивачем [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку та земельної ділянки в порядку спадкування, визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що між [PERSON], з однієї сторони, та відповідачем [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за зазначеною адресою. Договір купівлі-продажу було посвідчено Павлоградською товарною біржею. [INFO] року помер [PERSON], який позивачам [PERSON] та [PERSON] доводився батьком. Померлий [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповідав 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожній. Позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Проте, їм було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, оскільки договір купівлі-продажу будинку не посвідчено нотаріально. У зв'язку з тим, що сторонами повністю виконано договір, проте його нотаріальне посвідчення є неможливим у зв'язку зі смертю однієї із сторін договору, позивачі просять задовольнити їх позовні вимоги. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві визнає та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 24 лютого 1998 року, Павлоградською товарною біржею за реєстраційним номером 2/27-НД було зареєстровано договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], та земельної ділянки площею 600 кв. м., розташованої за вказаною адресою, укладений між [PERSON], який діяв від себе та як законний представник [PERSON], [INFO], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони /а.с.8-9/. Зазначений договір було зареєстровано 12.06.1998р. Павлоградським БТІ, про що свідчить відповідний штамп на договорі. Згідно довідки КП "Павлоградське міжміське БТІ" від 03.12.2013 р., право власності на будинок [ADDRESS] у м.Павлограді Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.02.1998 року Павлоградською товарною біржею /а.с.46/. Як вбачається з заяви відповідача [PERSON], продавець передав покупцю нерухоме майно, а покупець [PERSON] прийняв та сплатив вартість майна. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.10/. Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Сторонами не посвідчено нотаріально договір, у зв'язку з тим, що на час укладення договору купівлі-продажу, діяв Закон України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, статтею 15 якого передбачено, що договір, який зареєстрований на товарній біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.47 ЦК України 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Правилами ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, у судовому засіданні підтверджено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, договір підлягав нотаріальному посвідченню, проте таке посвідчення неможливе у зв'язку зі смертю покупця, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного майна. Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON], на випадок своєї смерті він здійснив розпорядження, відповідно до якого заповідав 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожній. Позивачі у строк, встановлений для прийняття спадщини, звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний будинок та земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно /а.с.73/. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом і викає з моменту його державної реєстрації. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п.10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], який набув права власності на житловий будинок та земельну ділянку, суд вважає за можливе визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки, за кожною, в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved