Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 23 лютого 2001 року між сторонами справи укладено шлюб. Від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народилися доньки [PERSON] і [PERSON] Позивач стверджувала, що на даний час діти мешкають з нею та перебувають на повному її утриманні, [PERSON] регулярної матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньок у твердій грошовій сумі у розмірі 2400,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він працює, має стабільний, щомісячний заробіток, а тому просив суд стягнути з нього аліменти у частці від його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2001 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №205 (а. с. 5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася доньки [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 7). На даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] постійно мешкають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Діти перебувають на утриманні матері, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньок та їх розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З аналізу наведеної законодавчої норми та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але таке визначення має відбутися тільки за умови, якщо вони доведуть наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, оскільки розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, що в подальшому дає право на державну допомогу відповідно до ст. 184 СК України. З довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Трак-Контроль", вбачається, що відповідач працює на посаді комерційного директора вказаного підприємства, його заробітна плата за період з грудня 2013 року до квітня 2014 року становила 7750,00 грн. (а. с. 22). Зважаючи на те, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільний щомісячний дохід в грошовій формі, суд не знаходить підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім доньок [PERSON], [PERSON], у нього немає. У судовому засіданні відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON] і [PERSON] має становити 1/2 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. З огляду на розмір доходів відповідача, та матері, на утриманні якої перебувають діти, суд вважає, що стягнення з [PERSON] аліментів у меншому розмірі не зможе у повній мірі забезпечити рівень життя малолітніх [PERSON] і [PERSON], необхідний для їхнього фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 24 березня 2014 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial