Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

02.04.2014 р. позивачі звернулися до Малиновського районного суду з зазначеною позовною заявою у якій просили визначити, що за Свідоцтвом про право власності на житло від 16.01.1996 р., реєстровий № 17-2169, виданий Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, в квартирі [ADDRESS], частки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] складали по 1/5 частиною за кожним, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/10 частину вказаної квартири за кожною в порядку спадкування за законом майна [PERSON], померлого [INFO] В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача - Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачів, третьої особи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення заяви в повному обсязі. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1996 р., виданого згідно з розпорядженням від 16.01.1996 р. № 66766, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 17-2169, виданого [PERSON] вбачається, що йому та членам його сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на правах спільної сумісної власності квартира [ADDRESS], загальною площею 58,4 кв.м. (а.с.10, 64, 68) Згідно з технічним паспортом на вказану квартиру, вона розташована на IV поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 37,3 кв.м., загальною площею 58,4 кв.м. (а.с. 11-13, 65-67) Відповідно до ст. 112 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Статтею 115 ЦК Української РСР (ред.1963 р.) встановлено, що кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Аналогічні положення встановлюються ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Суд виходить із рівності часток [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], тому що інше не встановлено домовленістю між ними або законом, в тому числі ЦК Української РСР і ЦК України або рішенням суду. Таким чином, частки кожного із названих співвласників становлять по 1/5 за кожним. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25.02.2002 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 1972. (а.с. 8) Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. (ст. 548 ЦК УРСР) Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 35969562 від 04.12.2013 р. видно, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась, а з інформаціної довідки № 35969624 вбачається, що заповіту після своєї смерті він не лишив. (а.с. 61-62) 06.12.2013 р. Сьомою одеською державною нотаріальною конторою [PERSON] та [PERSON] направлено лист, у якому вказано, що право власності на частку у спірній квартирі, яка належала [PERSON], померлому [INFO] не зареєстровано та роз'яснено, що за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно для вирішення питання спадкування існує можливість звернення до суду. (а.с. 9, 70) Відповідно до відмітки у паспортах позивачів про реєстрацію місця проживання та довідки № 939 від 01.08.2013 р. на день відкриття спадщини, тобто на [INFO] зі спадкодавцем проживали та були прописані [PERSON] та [PERSON], які відповідно до вимог ст.ст. 529, 548 і 549 ЦК УРСР прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (а.с. 15, 20, 55-56, 59). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Таким чином, це рішення суду визначає частку померлого [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в праві спільної сумісної власності на на квартиру [ADDRESS] - рівними, по 1/5 за кожним та визнає право власності в порядку спадкування за законом майна [PERSON], померлого [INFO], за [PERSON] на 1/10 частину і [PERSON] на 1/10 частину квартири. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved