Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

01 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.02.2013\~року, що утворилася станом на 31.12.2016\~року, в загальній сумі 31843,63\~грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту, заборгованості за процентами і штрафу за порушення строків платежів за грошовими зобов'язаннями, передбаченими договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який вважається повідомленим належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився; про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів ухвалити заочне рішення у справі, відповідно до положень статей\~224, 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] 21.02.2013 року уклав з ПАТ КБ\~«ПриватБанк» договір про отримання кредиту в розмірі 1500\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника [PERSON], Умов і правил надання банківських послуг, які містять також Правила користування платіжною картою, що відповідає положенням ч.\~1 ст.\~634 ЦК України про договір приєднання. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін договору не повідомить іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання за кредитним договором та у встановлені строки добровільно їх не виконав, кошти кредитодавцю не повернув. Станом на 31.12.2016\~рокупозичальник [PERSON] має заборгованість за кредитом у загальній сумі 31843,63\~грн. Згідно з розрахунком заборгованість за кредитним договором складається із: заборгованості за кредитом в сумі 1391,71 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 24559,37\~грн., заборгованість за пенею та комісією 3900 грн., штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 1492,55 грн. (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі встановлених обставин, наведених вище, суд дійшов до висновку, що між сторонами існують грошові зобов'язання, що виникли на підставі кредитного договору без номеру від 21.02.2013\~року. Відповідач є позичальником, який не виконав належним чином свої зобов'язання за цим договором щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми кредиту, нарахованих процентів, комісії за користування кредитом та сплати штрафу, передбаченого кредитним договором. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1600,00\~грн., що підтверджується платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 536, 610-612, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved