overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

01.07.2015 року ОСББ «Мир» м. Новогродівка звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків, вказуючи на те, що відповідач мешкає за адресою м. Новогродівка вул. Мічуріна,30/30, але плату за користування житлом та витрати на його утримання, за період з 01.07.2014 року по 01.06.2015 року не здійснює, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 718грн.22коп., яку відповідач добровільно не відшкодує. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача, згідно наданої заяви, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу заочно у разі відсутності відповідача, просить розглянути справу без участі представника ОСББ. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про дату слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Суд ухвалив слухати справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСББ «Мир» м. Новогродівка обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як відповідач дійсно проживає в жилому приміщенні по вул. Мічуріна,30/30, в м.Новогродівка, та зобов'язана сплачувати витрати на утримання квартири та комунальні послуги, однак відповідач цей обов'язок не виконує, в зв'язку з чим за період з 01.07.2014 року по 01.06.2015 року, згідно представлених документів, утворилась заборгованість по квартплаті в розмірі 718грн.22коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Наданий розрахунок заборгованості перевірений судом. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату за комунальні послуги. Квартирна плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця. Згідно ст.13 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови власника приміщення сплачувати обов'язкові платежі на утримання та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

01.07.2015 року ПАТ «АКЦЕНТ БАНК» звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2013 року у сумі 43175,30 грн. та судовий збір в сумі 431,75 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 04 квітня 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 20 травня 2015 року заборгованість складає 43175,30 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим про день і час слухання справи. Суд про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі, на підстав доказів , що містяться в справі. Судом встановлено, що 04 квітня 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобовязань не виконує, а тому станом на 20 травня 2015 року заборгованість складає 43175,30 грн., а саме: -24166,27 грн. заборгованість за кредитом -15726,87 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом -750 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом -500 ,00 грн. штраф (фіксована частина) -2032,16 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог заокну. У порушення зазначених норм закону та мов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

01.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва, якою просив: розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою у справі - [PERSON] Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, однак представником позивача та відповідачкою до суду були подані заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача - підтримав позов, а відповідачка не заперечувала проти позову. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.01.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис №90) (а.с.4). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON] ([INFO]) (а.с. 5). Із змісту позовної заяви вбачається, що спору про місце проживання дитини у сторін не має, що підтверджується договором укладеним між позивачем та відповідачем про визначення місця проживання дитини і порядок участі у її вихованні від 26.06.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буржинською Д.В. (а.с. 6-7). Як зазначено в позові, шлюб між сторонами укладався з почуттям взаємної згоди, але з початку січня 2015 року шлюбні відносини між подружжям припинено та не ведеться спільне господарство, не мають спільного бюджету, вільний час проводять окремо один від одного, відпочивають окремо. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

01.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 20.04.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось донька [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися через втрату взаєморозуміння, між ними часто виникають сварки, кожен з них живе своїм життям, спільного побуту не ведуть, тривалий час проживають окремо. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Федорова, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує\~\~ (а.с. \~18,19 \~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~20.04.2007 року, про що Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу зроблено актовий запис № 168 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюбу). В період спільного проживання у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини і його слід розірвати. Відповідно до ст. ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила відновити її дошлюбне прізвище Федорова, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити їй прізвище Федорова. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

01.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 23.04.2013 року померла її рідна тітка [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Озера по вул. 50-річчя СРСР, 28, Кобеляцького району, Полтавської області, що належав померлому 03.07.2003 року [PERSON], спадщину прийняла його дружина [PERSON], але не оформила в звязку з тим, що померла 23.04.2013 року, домоволодіння 1961 року побудови, державна реєстрація права власності не здійснювалася. Спадкоємцем за правом представлення на вказане майно за законом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації та правовстановлюючих документів на дане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Озера по вул. 50-річчя СРСР, 28, Кобеляцького району, Полтавської області, що належав на праві власності [PERSON], який помер 03.07.2003 року, після якого спадщину прийняла його дружина [PERSON], але не оформила в звязку з тим, що померла 23.04.2013 року. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, у якій підтримала свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача, Озерянської сільської ради Кобеляцького району подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 23.04.2013 року померла [PERSON] (а.с.12), яка прийняла спадщину після [PERSON], який помер 03.07.2003 року (а.с.4,13), однак не встигла оформити права власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Озера по вул. 50-річчя СРСР, 28, Кобеляцького району, Полтавської області, що належав [PERSON] (а.с. 5-7,9). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення, так як її мати, Янів (після шлюбу Цегенько) [PERSON], яка померла 23.08.1988 року була рідною сестрою Янів (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] ( а.с.14,15,18,22) Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на дане спадкове майно, нотаріусом відмовлено позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на це майно (а.с.23). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності первинної реєстрації права власності на спадкове майно та відсутності правовстановлюючого документа відносно нього, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], яка померла 23.04.2013 року підтверджується відповідними документами, відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

01.07.2015 року позивач в інтересах неповнолітньої дитини звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], і свої доводи обґрунтовує тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO].н. В порушення вимог до чинного законодавства батько дитини, не виконує свої батьківські обов'язки з утримання, виховання, лікування та навчання дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає. Позивач до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Третя особа, представник орган опіки та піклування при Волноваській міській раді до судового засідання не з'явився, але надав листа слухати справу без присутності представника, прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 164, 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Батько та мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком є відповідач по справі -[PERSON]. Відповідач не займається вихованням, утриманням дитини, не цікавиться долею сина, станом його здоров'я, матеріально не допомагає. Згідно акту обстеження комісії органу опіки та піклування при Волноваській міській рад від 25.06.2015року вбачається, що батько дитини [PERSON] більше двох років живе окремо в м. Макіївка, з сином не спілкується, не телефонує, протягом останнього року аліменти не сплачує. Згідно довідки з дитячого садочка «Дюймовочка» батько дитини [PERSON] жодного разу у дитячий садок не заходив, дитина в розмовах ніколи не згадує про батька. Згідно довідки з Волноваського ліцею [PERSON] є учнем 1 - Б класу, його батько [PERSON] не відвідує школу та не приймає участь у вихованні сина. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивача законні та підлягають повному задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 243,60грн. судового збору, оскільки заявлені вимоги задоволено. На підставі викладеного суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про встановлення безстрокового та безоплатного земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0010 га, в домоволодінні №23 по вулиці Русової (колишня назва вулиця 9-го січня) в місті Чернігів, власником якої є відповідач з метою здійснення позивачем проходу для проведення ремонту та утримання належної їй частини у спільному майні. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що вона не чинила та не чинить перешкод позивачу в обслуговуванні чи ремонті її частину будинку, з використанням належної відповідачу земельної ділянки. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/2 частини будинку №23 по вулиці Русової (колишня назва вулиця 9-го січня) в місті Чернігів, який знаходиться на орендованій нею земельній ділянці площею 0,01170 га, а відповідач, згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №375475, який виданий 24.09.2008 року Чернігівською міською радою, є власником суміжної земельної ділянки площею 0,0416 га (а.с.5-12). Відповідно до положень ст.ст.213 ч.1, 10, 60 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Згідно ст.401 ч.1 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. По справі відсутні належні та допустимі докази про те, що права позивача користуватися чужою земельною ділянкою для утримання власного житла порушені відповідачем, а тому за відсутності порушених таких прав, свобод чи інтересів позивача відсутні і правові підстави для задоволення позову та встановлення земельного сервітуту, з віднесенням на рахунок позивача понесених ним судових витрат по справі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], з позивачем, оскільки батьки дитини, які проживають окремо, не можуть дійти згоди з приводу цього питання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не прибув без поважних причин. Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.160 ч.1, ст.161 ч.1 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначаються за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом, з врахуванням прихильності дитини до батьків, віку дитини та її стану здоровя, інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 12.08.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Сторони з 22.05.2015 року мешкають окремо, їх дитина проживає разом з матірю і між батьками відсутня згода щодо місця проживання дитини (а.с. 10, 12, 14). Згідно п.3.1 рішення Виконавчого комітету Деснянської районної в місті Чернігова ради №149 від 25.08.2015 року, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, яким визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON]. Враховуючи істотні для вирішення спору обставини: належне виконання позивачем батьківських обовязків, наявність у дитини за місцем проживання матері задовільних побутових умов, вік дитини, яка на даний час переважно харчується материнським молоком суд вважає за необхідне при вирішенні спору батьків визначити місце проживання дитини з її матірю, так як це буде сприяти розвитку і вихованню дитини. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, згідно боргової розписки, і свої доводи обґрунтовує тим, що 22.04.2015р. було укладено договір позики на суму 18.000 гривень, строком до 01.05.2015р., але до теперешнього часу борг не повернуто, тому він змушений звернутися до суду. Позивач до судового засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, наполягає на позовних вимогах. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Так, у судовому засіданні встановлено, що 22.04.2015року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір грошової позики. Згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] гроші у сумі 18.000гривень. Остаточною датою повернення позики є 01.05.2015р. До сьогодення борг не повернуто. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по виплаті позивачу суми боргу за договором позики, тому з нього підлягає стягненню 18.000 гривень боргу. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved