Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №0612/009КW від 14.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000 дол.США на термін до 13.12.2011 року. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №0612/009КW від 14.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. В зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 21.07.2016 року відповідачі мають заборгованість 161954,01 дол. США, яка складається з 37602,56 дол. США заборгованості за кредитом, 47143,84 дол. США -заборгованість по відсоткам за користування кредитом,77207,61 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань. Від цієї суми віднімається сума, яка була стягнута за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.11.2011 року з відповідачів було стягнуто 74723.00 дол. США заборгованості за кредитом, з ких: 37695,06дол.США-заборгованість за кредитом, 24007,39 дол.США-заборгваність по відсоткам,13020,55 дол. США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення всієї суми заборгованості, просить стягнути з відповідачів відсотки за користування кредитом в сумі 23136,45 дол. США, що за курcом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2016 року складає 574015,32 грн. та судові витрати по справі. 27.12.2018 року позивач подав заяву про зміну підстав позову. В обґрунтування змінених вимог зазначає, що Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року задоволено позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь банку забргованості за кредитним договором станом на 30.09.2011 року у розмірі 69438.75 дол.США, з якої 37695.06 дол.США-заборгованість за кредитом, -24007.39 заборгованість за процентами, - 7736.30 пеня. Вказане рішення неодноразово переглядалось в частині розміру стягнення пені і 14.11.2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було прийнято рішення про стягнення пені в розмірі 12645.28 дол. США. В зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість в розмірі 23136.45 дол.США, що за курсом 24.81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2016 року складає 574015.32 грн. за кредитним договором №0612,009КW від 14.12.2006 року, яка складається з наступного:-23136.45 дол.США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати по справі. Сума заборгованості по відсоткам складається за період з 30.09.2011року по 29.11.2013року в сумі 1026,14 дол. США ( за 35 днів ) і 22110,31 дол. США ( за 756 днів), а всього разом 23136,45 дол. США. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити в повному об`ємі, оскільки взяте відповідачем зобов`язання по поверненню кредиту не виконано. Представники відповідачів заявлені вимоги не визнали, подавши письмові заперечення, просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно ст.627 ЦК України, а також статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] 14.12.2006 року уклав кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» та отримав кредит у розмірі 50 000 дол.США. В забезпечення виконання даного договору було укладено договір поруки з [PERSON] . Оскільки відповідачі неналежно виконували взяті зобов`язання рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21.11.2011 року з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 74723,00 дол.США заборгованості за вище вказаним договором. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року задоволено позовні вимоги про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь банку забргованості за кредитним договором станом на 30.09.2011 року у розмірі 69438.75 дол.США, з якої 37695.06 дол.США-заборгованість за кредитом, -24007.39 заборгованість за процентами, - 7736.30 пеня. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №6582/17-26 від 27.09.2018 за даними виписки по рахунку № [NUMBER] і № [NUMBER] по операціях за кредитом по рахунку, зміст яких зазначений як «погашення заборгованості по кредитному договору №0612/009 КW від 14.12.2006р.», «погашення відсотків згідно кредитного договору №0612/009 від 14.12.2006р. загальна сума сплачених [PERSON] коштів на погашення кредиту підтверджується в розмірі 66266,62 долари США. При дослідженні розрахунку заборгованості за договором № 0612/009КW, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] станом на 21.07.2016 року [PERSON] було сплачено грошових коштів для погашення заборгованості по кредитному договору № 0612/009КW від 14.12.2008 року на суму 75208,96 долара США. Відповідно до ст. 625 ЦК України строк нарахування процентів з 30.09.2011 року по 29.11.2013 року не заслуговують на увагу оскільки таке стягнення по ст. 625 ЦК України можливе лише в межах загальної позовної давності, оскільки кредитні зобов`язанні припинили свою дію, в тому числі відносно поручителя [PERSON] ( ВПВС справа № 202/4494/16-ц провадження 14-318цс18), Не заслуговують на увагу стягнення відсотків за період не з дати ухвалення рішення апеляційним судом Дніпропетровської області 21.01.2014 року,а за період, що передував до ухвалення рішення з 30.09.2011 року по 29.11.2013 року, що є предметом розгляду в суді, оскільки умови договору кредиту припинили свою дію, однак позивач рахує, що кредитний договір діє, та на свій розсуд застосовує нарахування відсотків в подвійному розмірі по умовах кредитного договору застосувавши ст. 625 ЦК України. Умови договору припинили дію, оскільки на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі, враховуючи і постанови Великої палати Верховного Суду № 310/11534/13-ц,, № 444/9519/12 провадження №14-10цс18, ще 01.10.2009 року, коли позивач звернувся до Красилівського районного суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави,у якій зажадав достроково погасити всю заборгованість станом на 01.10.2009 року в сумі 44923,32доларів США, в тому числі і суму заборгованості за кредитом - 37695,06 долара США.,що є предметом розгляду, тобто про дану суму заборгованості позивач був обізнаний станом на 01.10.2009 року, а не з судового рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року. Повторно з позовними вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська застосувавши ст. 1050 ЦК України про стягнення всієї заборгованості, що виникла за кредитним договором № 0612/009 КW від 14.12.2006 року, станом на 30.09.2011 року в сумі 74723,00 доларів США, яка складається з наступного: 37695,06 долара США - заборгованість за кредитом;24007,39 долара США - заборгованість по процентам за користування кредитом;13020,55 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 04.липня 2018 року справа № 310/11534/13-ц,провадження 14-154 цс18 після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок,умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається , що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді процентів та неустойки. Таким чином в судовому засіданні досліджено, що банк змінив строк виконання основного зобов`язання з 01.10.2009 року шляхом пред`явлення позову в Красилівський районний суд про звернення стягнення заборгованості,що виникла станом на 01.10.2009 року. Оскільки кредитором змінено строк виконання основного зобов`язання відповідно строк позовної давності розпочинається саме із дати 01.10.2009 року, оскільки кредитор зажадав стягнення всієї заборгованості за кредитним договором,включаючи суму заборгованості за кредитом - 37695,06 доларів США. Однак банк намагається стягнути заборгованість відповідно до заяви про зміну підстав позову від 13.12.2018 року за період з 30.09.2011 року по 29.11.2013 року, вважаючи, що оскільки умовами договору п.3.4. нарахування відсотків проводиться до повного погашення за кредитним договором, стверджуючи при цьому що кредитний договір не припинив дію. Позивач вважає, що позовна давність не пропущена оскільки він сам визначає період стягнення процентів на свій розсуд. З 01.10.2009 року пройшло більше 3 років (та 5 років), як на тому наголошує позивач, а з позовом про зміну підстав позову позивач звернувся до суду 13.12.2018 року, тобто поза терміном позовної давності, про що заявлено відповідачами у справі, що є підставою відмови в позові. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, а відповідачами понесені витрати по справі за проведення судово-економічної експертизи, тому відповідно з позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 11904(одинадцять тисяч дев`ятсот чотири) гривні за проведення судово-економічної експертизи № 6582/17-26 від 27.09.2018. На підставі викладеного,

Outcome: approved