Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У травні 2020 року представник Маріупольської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 червня 2019 року, яка набрала законної сили 25 червня 2019 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Так, у постанові суду зазначено, що [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства та Інструкцію про порядок обчислення та внесення платежів за спеціальне використання водних живих ресурсів при здійсненні любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, заподіявши виловом риби цінних порід збитків навколишньому середовищу на загальну суму 26520 гривень. У зв`язку із тим, що питання щодо відшкодування [PERSON] шкоди, завданої рибному господарству України, вирішено не було, просив стягнути з відповідача на користь держави шкоду в розмірі 26520 гривень. Представник позивача Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім відомим місцем проживання. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2019 року о 01 год. 30 хв. [PERSON] , знаходячись на узбережжі ріки Кальміус у Лівобережному районі міста Маріуполя, ловив рибу, використовуючи заборонене знаряддя лову, виготовлене із сіткоснастевого матеріалу - "павук". Улов риби на момент виявлення порушення склав: піленгас - 37 од. Він же 10 квітня 2019 року о 23 год. 40 хв., знаходячись на узбережжі ріки Кальміус у Лівобережному районі міста Маріуполя, ловив рибу, використовуючи заборонене знаряддя лову, виготовлене із сіткоснастевого матеріалу - "павук". Улов риби на момент виявлення порушення склав: піленгас - 2 од. Згідно такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, вартість 1 шт. піленгасу становить 680 гривень. Отже, вартість 37 піленгасів (улов риби згідно протоколу № 017215 від 05 квітня 2019 року) становить 25160 гривень; вартість 2 піленгасів (улов риби згідно протоколу № 017315 від 10 квітня 2019 року) становить 1360 гривень, всього 26520 гривень. Таким чином, [PERSON] виловив риби цінних порід на загальну суму 26520 гривень, чим заподіяв істотну шкоду. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 червня 2019 року, яка набрала законної сили 25 червня 2019 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Відповідно до положень ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених\~ наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосування вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та порушення правил рибальства доведений постановою суду від 13 червня 2019 року, яка набрала законної сили 25 червня 2019 року. Отже, завдання [PERSON] шкоди рибному господарству України у розмірі 26520,00 гривень підтверджено постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, яким відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, судове рішення набрало законної сили. За таких обставин з відповідача, враховуючи «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1209 від 21 листопада 2011 року, підлягає стягненню шкода в розмірі 26520,00 гривень, заподіяна незаконним добуванням (збиранням) цінних видів водних біоресурсів. Оскільки позовні вимоги Маріупольської міської ради задоволені, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., то у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved