Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

02.02.2015 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини » вказавши про те, що вона з 26.06.2006 по 12.04.2012 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В 2011 році сторони припинили фактичні шлюбні відносини, мешкають окремо та сумісного господарства не ведуть. Дитина мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, її долею не цікавиться, участі в вихованні не приймає, тим самим не виконує покладені на нього законодавством обов'язки по вихованню та утриманню малолітньої доньки. Де знаходиться відповідач на теперішній час її невідомо. Вона, як мати малолітньої дитини, сумлінно виконує свої батьківські обов'язки у відношення доньки, забезпечує його матеріально, піклується що до його здоров'я, навчання та розвитку. Малолітня дитина до батька не має ніяких почуттів, оскільки ні разу його не бачила, а своїм батьком вважає її теперішнього чоловіка [PERSON], з яким вона з 26.04.2013 перебуває в зареєстрованому шлюбі. Через те, що відповідач не виконує покладені на нього законодавством обов'язки по вихованню та утриманню дитини, її долею не цікавиться, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої доньки та стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1000 гривень на місяць від дня звернення з зазначеним позовом до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала доводи викладені у позовні заяві та просив слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини не явки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за відсутності представника та при винесенні рішення врахувати інтереси дитини. При таких обставинах, суд враховуючи позицію позивача [PERSON], інших учасників судового засідання та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] та представника органу опіки та піклування, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що сторони з 26.06.2006 по 12.04.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями загальногромадянських паспортів сторін та копією свідоцтва про народження дитини, в якому батьками малолітньої дитини записані : мати - позивач [PERSON] та батько - відповідач [PERSON] ( актовий запис № 432 від 18.05.2010, складений ВРАЦС Київського РУЮ у м. Донецьку Донецької області. ). (а.с.а.с. 6, 8-9, 10-12 ). З копії заочного рішенням Київського райсуду м. Донецька від 12.04.2012 вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. ( а.с. 7 ). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 305 від 16.05.2018, наданого Департаментом служб у справах дітей ХМР вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON], так як він не виконує своїх батьківських обов'язків. ( а.с.а.с. 80-81 ). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини з 2011 року. На теперішній час позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( а.с. 49 ). Також з висновку органу опіки та піклування вбачається, що відповідач [PERSON], не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною, не піклується про здоров'я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Малолітня донька мешкає разом з матір'ю та новою родиною за : м. Харків, пр-т Перемоги 46-а/67 в житловому приміщенні належному на праві приватної власності позивачу. ( а.с. 13 ). Відповідно до довідки, наданої адміністрацією ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 150 ХМР, малолітня [PERSON] з 01.09.2016 навчається в зазначеному учбовому закладі. Вихованням доньки займається матір [PERSON] та її чоловік. Батько дитини [PERSON], не цікавився навчанням та розвитком доньки, учбовий заклад не відвідує. ( а.с. 86 ). Згідно довідки, наданої адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 14 », малолітня [PERSON] перебуває на обліку у вказаному лікарняному закладі, догляд за дитиною та рекомендації лікарів здійснює мати [PERSON] Батька дитини лікарняний заклад з донькою не відвідує. ( а.с. 88 ). Також з інформації наданої органом опіки та піклування - Департаментом служб у справах дітей ХМР вбачається, що відповідач [PERSON] з приводу встановлення порядку участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON], визначення місця мешкання дитини та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку матері [PERSON], до Департаменту служб у справах дітей не звертався та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов'язків не надав. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрований за адресою : [ADDRESS], тому орган опіки та піклування був позбавлений можливості викликами відповідача на співбесіду, оскільки на цій території органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. ( а.с. 53-54 ). Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов'язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.ст. 150, 151 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їхнє здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч. 1 ст. 164 СК України Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки, матеріально її не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне положення дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% пожиточного мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.п. 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати : стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов'язаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час між сторонами не досягнута домовленість з питання утримання неповнолітньої доньки, так як відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини. Також, в судовому засіданні з досліджених вищезазначених доказів, встановлено, що відповідач має мінливий, не регулярний дохід, так як перебуває на тимчасово окупованої території. Таким чином, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки необхідно проводити у твердій грошовій сумі, так як у відповідача на теперішній час відсутні відкриті та стабільні доходи. Як зазначено у ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, щомісяця аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.02.2018, тому що саме такий розмір аліментів на утримання дитини, є виваженим, розумним та справедливим з урахуванням всіх вищевикладених об'єктивних обставин даної справи. При зверненні до суду з зазначеним позовом, позивача [PERSON] на підставі Закону України « Про судовий збір » було звільнено від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав, позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 704,8 гривень. (а.с. 1). При таких обставинах, враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, щодо покладення судових витрат на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] : на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 704,8 гривень; на користь держави судовий збір в сумі 704,8 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 141, 150, 151, 154, 164, 180-183, 191 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 № 3, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006,

Outcome: approved