Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться у [ADDRESS] та інше майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] Фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, позивачі звернулися до державного нотаріуса Менської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини, нотаріусом було роз'яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину вони не можуть із - за відсутності правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивачі просять визнати за ними право власності по 1/2 частці за кожним житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в [ADDRESS]. Позивачі у судове засідання не з'явилися, просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своє неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі сторін за наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість. Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003р. будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. З довідки виконавчого комітету Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області №43 від 05 березня 2014 року вбачається, що згідно витягу з погосподарської книги, господарство, яке знаходиться в [ADDRESS] мало статус колгоспного двору, за вказаною адресою були зареєстровані і проживали станом на 15 квітня 1991 року: [PERSON] - голова двору, проживав до [INFO], виписаний у зв'язку зі смертю; [PERSON] - дружина, проживає по теперішній час; [PERSON] - син, проживає по теперішній час; [PERSON] - дочка, вибула 13 квітня 2007 року на постійне місце проживання до м. Мена. За житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,70 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 112). Суд враховує, що відповідно до роз'яснень, викладених в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України « Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. З наведеного вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року право на частку бувшого колгоспного двору мали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] 13 квітня 2007 року вибула з колгоспного двору та не скористалася правом про виділення частки бувшого колгоспного двору, а тому втратила право на дану частку. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, спірна садиба належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках, а саме по 1/3 частці кожному. З повідомлення Менської виробничої дільниці комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» №5 від 14 січня 2014 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] право власності не зареєстровано, житловий будинок має 100 % готовності (а.с. 9). Із звіту про оцінку житлового будинку, здійсненого КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради» вбачається, що оціночна вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] становить 23385,00 грн. (а.с. 18-53). Дослідженням технічного паспорту на будинок [ADDRESS] встановлено, що станом на 14 січня 2014 року зазначений будинок має такі характеристики: будинок А-1, прибудова А1-1, веранда а -1, тамбур а1-1, тамбур а2-1, сарай Б-1, погріб В-1, гараж Г-1, навіс Г1 -1, літня кухня Д-1, ворота з хвірткою №1-1 (а.с. 13-17). [INFO] в селі Феськівка Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про одруження та про народження (а.с. 8). Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до Менської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 70-71), відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №221/02-31 від 30 січня 2014 року, винесеної державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Богдановською О.М. (а.с. 55) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено у зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. У матеріалах спадкової справи відсутні заяви інших спадкоємців про прийняття спадщина після смерті [PERSON] За таких обставин, суд, вважає можливим визнати право власності за позивачами по 1/2 частці спірного будинку, оскільки кожний з них має право на 1/6 частку спірного житлового будинку, як спадкове майно за законом, після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер [INFO]; на 1/3 частку спірного житлового будинку, як частку в колгоспному дворі. На підставі викладеного,

Outcome: approved