Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

01 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати заборгованість перед Комунальним підприємством управляюча муніципальна компанія «Проскурівська» в розмірі 837,70 грн. такою, яка підлягає скасуванню та зобовязати Комунальне підприємство управляюча муніципальна компанія «Проскурівська» списати з особового рахунку позивача заборгованість в розмірі 837,70 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Вказує, що 16.08.2017 року їй було відмовлено управлінням праці та соціального населення Хмельницької міської ради у призначенні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Підставою для відмови є наявність заборгованості станом на 01.05.2017 року перед комунальним підприємством управляючою муніципальною компанією «Проскурівська» за отримані послуги. Однак викладена інформація не відповідає дійсності так, як борг про який йде мова виник ще у 2013 році, а тому посилаючись на ст. 257 ЦК України, а саме строки позовної давності, позов просить задовольнити. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, вказавши, що такі підстави відсутні, і що ст. 257 ЦК України не застосовується, оскільки вони з позовом не зверталися. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. В зазначеному будинку відповідач надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, що передбачено додатком 8 до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27.01.2011 р №85 тариф у 2011 році в буд. №12 по вул. Прибузькій складав - 1,18 грн., за 1 м2; у червні 2013 року рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11.04.2013 року №269 тариф в буд. №12 по вул. Прибузькій встановлений в розмірі - 1,24 грн. за 1м2; у березні 2017 року було відкореговано тариф 2013 року рішенням Хмельницької міської ради від 09.02.2017 року №90, а саме в сумі - 2,02 грн. за 1м2. [PERSON] з 2011 р. була призна чена субсидія на соціальну норму - 52,50 кв.м., з 2014 р. на 48,87 кв.м., а не на загальну площу , яка становить 87,4м2 відповідно до технічного паспорта на квартиру. У звязку із неповною оплатою за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території у [PERSON] у творилася заборгованість на суму 837, 70 грн., що не заперечується сторонами та вбачається із розрахунку заборгованості. В силу\~ст. 13 ч. 1 п. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV\~послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) є різновидом житлово-комунальних послуг. Статтями 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів/ та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, а утримання будинків і прибудинкових територій - є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреб фізичної та юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил передбачених законодавствам. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20 травня 2009 року N 529 (із змінами та доповненнями) встановлено зміст типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, судом встановлено що [PERSON] частково оплачувала послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак у неї виникла заборгованість в сумі 837, 70 грн., яку вона просить визнати такою, що підлягає скасуванню та зобовязати списати з особового рахунку, посилаючись на ст. 257 ЦК України. Так, згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тобто, застосування строку позовної давності можливе у тому випадку, якщо відповідну заяву подано особою, до якої пред'явлені вимоги, строк позовної давності за якими сплив, а саме відповідачем у справі. У даному випадку КП управляюча муніципальна компанія «Проскурівська» із вимогами про стягнення заборгованості за спірний період у судовому порядку не зверталися. А тому, посилання позивача на те, що заборгованість за утримання будинків і прибудинкової території має бути скасована відповідно до положень ст.ст.\~256,\~257,\~267 ЦК України\~не відповідає вимогам закону та є безпідставною. А тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed