Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

У січні позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання виконаними договір кредиту та іпотеки, визнання припиненим договору іпотеки та зняття заборони на відчуження предмету іпотеки. Свої вимоги мотивувала тим, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено споживчий кредитний договір №384/97/06-П, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 4000,00 євро на строк до 22.08.2011 року. В забезпечення зобов`язання між сторонами було укладено договір Іпотеки № 04/І-398 від 22.08.2006 року, відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,109 га. На відчуження вищевказаного майна внесено заборону. 21.08.2006 року укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту про зміну процентної ставки. 07.07.2009 року укладено додаткову угоду до кредитного договору. Згідно договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання позичальницею умов договору. У зв`язку із невиконням зобов`язань позивачем, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.02.2015 року вимоги задоволено, стягнуто з позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 61 941 грн. 70 коп. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. 10.09.2019 року АТ Урсоцбанк реорганізувався шляхом приєднання до АТ Альфабанк. Позивачем на користь АТ Альфабанк сплачено суму 61 941 грн. 70 коп., що свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі. Позивач зверталась до банку та приватного нотаріуса із листом про скасування заборони відчуження предмета іпотеки про те, станом на день звернення до суду відповіді не отримала. Позивач вважає, що дії відповідача по незаконному утриманню в іпотеці нерухомого майна є посяганням на права та законні інтереси позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй на праві власності майном. Ухвалою судді від 25.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» 23.08.2006 року укладено споживчий кредитний договір № 384/97/06-П, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 4000,00 Євро на строк до 22.08.2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних та таким порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяця згідно з графіком. 22.08.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір Іпотеки №04/І-398 в забезпечення виконання зобов`язання по вищевказаному кредитному договору, відповідно до умов якого позивач передав, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,109 га що знаходиться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 0, 109 га цільове призначення для будівництва, обслуговування житла, будівельних та господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіює державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №027713. 21.08.2006 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 384/97/06-П. Сторони домовились, що з 01.11.2008 року процентна ставка за користування кредитом нарівні 13,5 річних. 07.07.2009 року між сторонами укладена додаткова угода про внесення змін до договору кредиту №384/97/06-П, відповідно до якої: кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 4048,68 Євро зі сплатою 13,5% річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 21.08.2016 року, погашення кредиту здійснюється в порядку до 10+-числа кожного місяця згідно з графіком. У зв`язку із невиконанням позивачем зобов`язань за договором, Банк звернувся до суду із позовом. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.02.2015 року з позивача стягнуто на користь відповідача заборгованість за кредитним договором 384/97/06-П у розмірі 61 941 грн. 70 коп. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ Альфабанк та єдиним акціонером АТ Укрсоцбанк затверджено рішення про реорганізацію АТ Укрсоцбанк шляхом приєднання до АТ Альфабанк. Як вбачається з копії квитанції № 30253402 від 04.01.2021 року, [PERSON] перераховано на рахунок АТ Альфа-Банк 61 941 грн. 70 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, ст. 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що згідно вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст.17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст.593 ЦК України. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 5 ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачено ст.17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Однак, суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами не доведено перед судом, що на даний час припинене основне зобов`язання за кредитним договором №384/9706-П від 23.08.2006, для забезпечення якого і укладався між сторонами договір іпотеки. Одночасно, посилання позивача на сплату боргу за рішенням Обухівського районного суду від 11.12.2017 не може бути судом взято до уваги, як доказ припинення основного зобов`язання за кредитним договором, оскільки не свідчить в повній мірі про відсутність зобов`язання за цим договором. Оскільки інших доказів, які б підтверджували факт повного виконання чи припинення основного зобов`язання за договором кредиту №384/9706-П від 23.08.2006 року суду не представлено, таке зобов`язання в судовому порядку не визнавалося припиненим чи відсутнім, а тому у суду немає підстави вважати, що зобов`язання за іпотечним договором №04/І-398 укладеним між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] на даний час припинилося із заявлених позивачем підстав, чи з будь яких інших підстав, визначених у ст.17 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи вищевикладене в задоволенні позовних вимог про визнання виконанми зобов`язань, визнання припиненим кредитного договору та договору іпотеки та похідних вимог про скасування арешту та заборони відчуження нерухомого майна слід відмовити. Відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed