Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У липні 2021 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (далі - спірна квартира). Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] є власником спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу. У спірній квартирі зареєстровані позивач та його син - відповідач [PERSON] . Відповідач за згодою позивача проживав та був зареєстрований у спірній квартирі. Протягом тривалого часу (понад чотири роки) [PERSON] у спірній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує та не несе інших витрат по утриманню житла. Дана обставина підтверджується Довідкою № 2 від 13.02.2021, виданої обслуговуючою організацією, а саме Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Золоте Сузір`я", крім того, 11.02.2021 року мешканцями будинку [ADDRESS] складено акт про те, що у спірній квартирі фактично проживає одна особа (позивач- [PERSON] ). Наявність реєстрації відповідача перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, як власника та створює чимало труднощів, в тому числі пов`язаних з оплатою за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому закону порядку. Ухвалою від 12.08.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 10.11.2021. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, яка повернулася з відміткою «адресат відсутній». Окрім того відповідач викликалась в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже з огляду на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується на підставі наданих позивачем доказів. Заслухавши представника позивача, допитавши свідка, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М., зареєстрованого в реєстрі за № 3776, [PERSON] набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових правочинів № 1439340 від 06.09.2005 за вказаними параметрами запиту в реєстрі наявний правочин № 814438, а саме договір купівлі-продажу від 06.09.2005. На підтвердження обставин вказаних у позовній заяві позивачем було долучено довідку № 2 від 13.02.2021, виданої обслуговуючою організацією, а саме Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Золоте Сузір`я" про те, що тривалий час (понад чотири роки) [PERSON] не проживає в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до акту складеного 11.02.2021 року мешканцями будинку [ADDRESS] у спірній квартирі фактично проживає одна особа (позивач- [PERSON] ). Отже, зважаючи на те, що відповідач жодних заперечень проти позову, відзиву або клопотань по суті справи до суду не надав, в судове засідання без повідомлення причин неявки не з`явився, суд вбачає підстави для розгляду справи за його відсутності. Так, батько відповідача [PERSON] та його представник пояснили в суді, що відповідач за згодою позивача проживав та був зареєстрований у спірній квартирі, однак протягом тривалого часу він у спірній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує та не несе інших витрат по утриманню житла. Дана обставина перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, як власника та створює чимало труднощів, у зв`язку з чим, у позивача виникла потреба для вирішення вищевказаного питання в судовому порядку. Свідок Приходько І. В. показала, що квартиру було придбано приблизно у 2010 році, неодноразово бачила позивача, однак його сина не бачила жодного разу, впевнено стверджувала, що в даній квартирі проживає лише позивач. Зі слів знає, що син [PERSON] з 2010 року виїхав у Норвегію на навчання в аспірантурі, де й залишився. Перший час прижав навідувати батька, та протягом останніх років п`яти його ніхто не бачив. З огляду на те, що у відповідача у Норвегії є сім`я, свідок припускає, що він і не збирається повертатися до України взагалі. Жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавився чи цікавиться житловою площею, сплачує комунальні послуги та намагалася вселитися у спірну квартиру, суду не надано. Поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі судом не встановлено. Угода щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом між сторонами не укладалася. З огляду на вказане суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] , обравши собі інше місце проживання, добровільно залишив спірну квартиру, забравши з неї усі свої речі, і не проживає у ній понад рік без поважних причин. Та обставина, що [PERSON] , обравши собі інше місце проживання, залишився перебувати на реєстраційному обліку у спірній квартирі, значення для вирішення цього спору не має, оскільки наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням чи відмови в цьому. За нормою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім`ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). За обставинами справи установлено, що відповідач [PERSON] користувався спірною квартирою та був у ній зареєстрований за згодою його батька [PERSON] , проте понад рік не проживає у квартирі без поважних причин, у зв`язку з чим позивач заперечує проти збереження за відповідачем права користування житлом. Відповідно до положень статей 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього Кодексу визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право. За приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача у визначений законом спосіб - шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved