Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

у липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначив, що є власником квартири, яка розташована у багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить позивачеві на праві приватної власності. У спірній квартирі крім позивача зареєстровані дружина [PERSON] , 1975 року народження, та їх син [PERSON] , 1994 року народження, який з 2014 року у вищезазначеному житловому приміщенні не проживає, точне місцезнаходження останнього позивачу невідомо. Відповідно і витрати на утримання спірної квартири, а також виплати по оплаті житлово-комунальних послуг відповідач також вже більше 5 років не здійснює. У зв`язку з чим позивач змушений сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що негативно впливає на його матеріальне становище. Крім того, оскільки у квартирі зареєстровано відповідача, позивач позбавлений права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у його відсутність, проте за участі його представника адвоката Госа В.В. Представник позивача [PERSON] адвокат Гос В.В. у відкрите судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , записані батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого м/відділом ЗАГСу м. Добропілля 24 березня 1994 року, актовий запис № 88. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. за № 670 від 16.03.1999 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру номер [ADDRESS] . Вказане житлове приміщення належить позивачу на праві приватної власності, що також підтверджується долученими до матеріалів справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копією технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, та копією домової книги. Відповідно до рішення Добропільської міської ради № 3/23-4 від 26.09.2001 року вулицю Енгельса було перейменовано в проспект Шевченко , а відповідно до рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради № 374 від 17.07.2002 року про присвоювання поштових адрес по [ADDRESS] ) було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . За вищезазначеною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , яка є дружиною позивача, та [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача, що підтверджується довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради № 16-01-08/382 від 17.07.2019 року, копією акту голови ОСББ "Барвінок 18" від 17.07.2019 року та копією витягу з домової книги. Згідно довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 16-19/772 від 29.07.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07 травня 2010 року. Із долученого до матеріалів справи акту голови ОСББ "Барвінок 18" від 17.07.2019 року, вбачається, що [PERSON] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак з червня 2014 року за вищезазначеною адресою не проживає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зміст статті 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ' ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, враховуючи, що позивач є єдиним власником житлового приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та недоведеність поважності причин відсутності за місцем реєстрації відповідача понад рік, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved