Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2017 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном; факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. До спадкового майна належить житловий будинок [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами. 13.05.2014 року [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] та [PERSON]. Заповіт посвідчено Климчук Л.П., приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за №344. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 02 лютого 2016 року позивач оформила спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], виданим [PERSON], державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №108. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є діти [PERSON], [PERSON] Право на спадковий будинок у [PERSON], [PERSON] виникло згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2017 року. Право власності на спадковий будинок зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №99223594 від 04.10.2017 року. Спадковий будинок підлягає перерозподілу між спадкоємцями. Розрахунок часток спадкоємців у спадковому будинку: [PERSON] має належати 1/2 частина; [PERSON] і [PERSON] - по 1/4 частині кожному. У нотаріальному порядку оформити відповідний договір позивач і відповідачі не можуть, оскільки згідно проведеної КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» виявлене самочинне будівництво гаража розміром 3,27х3,45 м, яке здійснив відповідач, проте позивач вважає, що даний гараж був побудований за життя [PERSON] в 2002 році. З урахуванням наведеного, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 64,90 кв.м, житловою площею 34,50 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: погребом під частиною будівлі з площею основи 7,80 кв.м, прибудови з площею основи 7,40 кв.м, сараю з площею основи 19,40 кв.м, сараю з площею основи 9,70 кв.м, убиральні з площею основи 1,40 кв.м, ганку, воріт з хвірткою, огорожі, колодязя питного, та частково скасувати державну реєстрацію прав власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], реєстраційний номер майна [NUMBER] від 12.05.2011 року. Позивач в попереднє судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує. Відповідачі, треті особи у попереднє судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять ухвалити рішення в їхній відсутності, позов визнають, заперечень не мають. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2017 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном; факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла спадщину протягом шести місяців після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. До спадкового майна належить житловий будинок [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами. 13.05.2014 року [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] та [PERSON]. Заповіт посвідчено Климчук Л.П., приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за №344. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 02 лютого 2016 року позивач оформила спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER], виданим [PERSON], державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №108. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є діти [PERSON], [PERSON] Право на спадковий будинок у [PERSON], [PERSON] виникло згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 13.03.2017 року. Право власності на спадковий будинок зареєстровано за [PERSON], що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №99223594 від 04.10.2017 року. Спадковий будинок підлягає перерозподілу між спадкоємцями. Розрахунок часток спадкоємців у спадковому будинку: [PERSON] має належати 1/2 частина; [PERSON] і [PERSON] - по 1/4 частині кожному. У нотаріальному порядку оформити відповідний договір позивач і відповідачі не можуть, оскільки згідно проведеної КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» виявлене самочинне будівництво гаража розміром 3,27х3,45 м, яке здійснив відповідач, проте позивач вважає, що даний гараж був побудований за життя [PERSON] в 2002 році. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Частиною першою статті 1280 ЦК України передбачено, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Outcome: approved