Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

01 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про визнання незаконними дій про внесення до особового рахунку відомостей про заборгованість по оплаті комунальних послуг та зобов`язання виключити відомості про заборгованість по оплаті комунальних послуг з особового рахунку, та надання інформації по оплаті комунальних послуг. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 22 січня 2016 року вона придбала квартиру [ADDRESS] . Станом на 22 січня 2016 року колишній власник квартири [PERSON] мав заборгованість по оплаті комунальних послуг з опалення. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2016 року позов обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до позивачки про стягнення заборгованості по комунальним послугам з опалення був задоволений частково, в частині вимог про стягнення заборгованості за період до 22 січня 2016 року відмовлено, у зв`язку з тим, що користувачем послуг був первісний власник, отже [PERSON] за його борги відповідальності не несе. Це рішення набуло законної сили і підлягає виконанню відповідачем. Проте відповідач до теперішнього часу, достовірно знаючи, що позивачка з 22 січня 2016 року є користувачем наданих відповідачем послуг, самостійно вів облік по оплаті за надані послуги і заборгованості квартиронаймачів, облік пільг та надання населенню субсидій. До того ж не запропонував укласти договір про надання позивачці послуг з теплопостачання, до серпня 2017 року на адресу позивачки надсилав квитанції про оплату на ім`я « [PERSON] » із зазначенням того, що заборгованість по оплаті за надані по належній позивачці квартирі послуги складає станом на серпень 2017 року 31838 грн. 98 коп.. На неодноразові звернення до відповідача з проханням надати позивачці розрахунок оплати за надані послуги з 22 січня 2016 року по теперішній час ніяк не реагує, натомість, відповідач вислав квитанцію вже на ім`я позивачки, що станом на 01 травня 2019 року заборгованість за надані послуги (за який період не зазначає) складає 47\~814 грн. 84 коп.. Позивачка вважає, що такі дії відповідача порушують права позивачки, як власника квартири, яка позбавлена можливості виплатити фактичну вартість наданих послуг за період з 22 січня 2016 року по теперішній час, та відповідачем не надано позивачці такого розрахунку. Відповідач безпідставно вказує в особистому рахунку № [NUMBER] позивачки наявність у неї заборгованості в розмірі 47 814 грн. 84 коп. без вказівки на період, за який утворилася заборгованість. З огляду на викладене, позивачка просить визнати незаконними дії відповідача про внесення до особового рахунку № [NUMBER] відомостей про заборгованість по оплаті комунальних послуг в розмірі 47814 грн. 84 коп., зобов`язати виключити відомості про заборгованість по оплаті комунальних послуг з особового рахунку, і надати інформацію по оплаті комунальних послуг у виді помісячного розрахунку починаючи з 22 січня 2016 року по день звернення до суду із позовом. 05 серпня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду надійшов відзив на позовну заяву від ОКП «Донецьктеплокомуненерго»\~в особі\~ВО «Слов`янськтепломережа» в якому зазначено наступне, що позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі з наступних підстав: - позивач дійсно є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2016 року, посвідченому приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л. О. по реєстру № 151; - рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 02 серпня 2016 року позовні вимоги ОКП « Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО « Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення у сумі 26457 грн. 37 коп. за період з 2002 року по 1 травня 2016 року задоволені частково, а саме з [PERSON] стягнуто заборгованість за період з січня 2016 року по 15 квітня 2016 року, тобто з набуття права власності на квартиру, - у розмірі 1775 грн. 20 коп. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Інші питання, крім стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, судом при ухваленні рішення не розглядалися, тому твердження позивача, що ВО «Слов`янськтепломережа» всупереч рішенню Слов`янського міськрайонного суду продовжує в квитанціях вказувати всю суму заборгованості, не відповідає дійсності. Крім того, згідно п.12. Договору купівлі-продажу волевиявлення сторін договору є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, а у п.13 Договору зазначено: «Покупцю відомо, що є заборгованість з комунальних послуг.» Тобто, при укладенні договору купівлі продажу покупця цілком влаштовували умови цієї угоди. Відносно думки позивачки про те, що відповідач, зазначаючи у квитанціях за особовим рахунком [NUMBER] всю суму боргу за спожиті послуги з опалення, порушує її права як власника квартири - а які саме, не зазначає, вважаємо за необхідне зазначити наступне: Особові рахунки відкриті на кожного споживача є документами внутрішньогосподарського обліку господарських операцій з постачання теплової енергії. Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва від 23 жовтня 2013 року № 170 «Про затвердження порядку відкриття, закриття та ведення особових рахунків для ведення обліку абоненті-споживачів», особовий рахунок є номерним, що дозволяє його ідентифікувати відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Отже, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованістю, якщо вона є, на іншого квартиронаймача (власника). Вказаний особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього документу будь-яких сум станом на теперішній час діючим законодавством не передбачено. Також не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що зазначаючи в квитанції суму до сплати з врахуванням наявної на особовому рахунку заборгованості відповідач порушує її право та позбавляє можливості здійснити оплату за фактично отримані послуги тому що, відповідно до п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) .У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Згідно із ч. 3 ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, таку інформацію: 1) \~ \~ \~ \~найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги: 2) \~ \~ \~ \~адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який надає згоду індетифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг; 3) \~ \~ \~ \~період, за який здійснюються нарахування; 4) \~ \~ \~ \~загальна сума до сплати; 5) \~ \~ \~ \~поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку /приладів розподілювачів теплової енергії; 6) \~ \~ \~ \~обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний місяць, визначений згідно із вимогами ст.,9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку ( у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії-приладів-розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання; 7) \~ \~ \~ \~діючи ціни та тарифи на комунальні послуги; 8) \~ \~ \~ \~стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги ( у разі її наявності), пільги, субсидії. Тому у даному випадку саме позивачка порушує право відповідача на отримання своєчасної оплати за надані послуги, а обов`язок своєчасної оплати, щомісяця, не пізніше 20 числа, наступного за розрахунковим, покладений на споживача комунальних послуг. Позивачка не заперечує факт отримання послуг з централізованого опалення та здійснює оплату за отримані послуги, але не в повному обсязі. Згідно із особовим рахунком [NUMBER] за адресою : [ADDRESS] дійсно, станом на 01 липня 2019 року утворилась заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 47814 грн.84 коп. Розрахунковим періодом є місяць, тобто оплата повинна бути здійснена не пізніше 20-го числа місяця, наступною за розрахунковим. Щомісяця споживачі отримують квитанції від теплопостачальної організації, в яких міститься інформація щодо опалювальної площі споживача, яким чином проводяться нарахування, діючий тариф на певний час а також відомості щодо оплати за попередній місяць та нарахувань на поточний місяць. У разі виявлення розбіжностей споживач має право звернутися до теплопостачальної організації для проведення звірки. Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає безпідставними твердження позивача про незаконність та безпідставність наявності заборгованості на особовому рахунку позивачки, адже нарахування здійснюються за затвердженими тарифами та у встановлений Законом спосіб. Просить у задоволені позовних вимог про визнання дій Відповідача по внесенню в особовий рахунок відомостей про наявність заборгованості незаконними та виключення з особового рахунку Позивача відомостей про наявність заборгованості - відмовити у повному обсязі. 19 листопада 2019 року від ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» до Слов`янського міськрайонного суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву в якому зазначено наступне, що відповідач заперечує проти позовних вимог, вважають, що позивачкою не зазначено в чому полягає протиправність дій відповідача, а також порушення прав свобод, або законних інтересів особи, яка звернулася до суду з позовною заявою. Зазначає, що в зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Таким чином, не має законних підстав для виключення з особового рахунку позивачки № [NUMBER] суми заборгованості попереднього власника, що виникла до купівлі - продажу квартири, а саме до 22 січня 2016 року. За таких обставин, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, зокрема за теплопостачання, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам. В п. 6 Договору купівлі - продажу квартири від 22 січня 2016 року № 151 зазначено, що представник продавця свідчить, що не застережних недоліків, які значно знижують цінність квартири немає, від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення. Пунктом 13 Договору зазначено, що покупцю відомо про заборгованість з комунальних послуг. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників. Тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника у ОКП «Донецьктепломережа» в особі ВО «Слов`янськтепломсрежа» не має жодних правових підстав. Особовий рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] в комунальному підприємстві OKП «Донецьктепломережа» в особі ВО «Слов`янеьктепломережа» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Зобов`язання відповідача виключити з особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані до 22 січня 2016 року, не нараховувати позивачу заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за споживчу теплову енергію не встановлює для позивача будь-яких обов`язків. Також не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що зазначаючи в квитанції суму до сплати з врахуванням наявної на особовому рахунку заборгованості відповідач порушує її право та позбавляє можливості здійснити оплату за фактично отримані послуги. Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника [PERSON] .. Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордера, серія: АА №045419, від 29 червня 2019 року, в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача Шатілов В. В., який діє на підставі ордера, серія: ДН №048519, від 25 вересня 2019 року, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю виданого на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від 29 серпня 2018 року № 9, в судове засідання не з`явився. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 05 липня 2019 року прийняти до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрити загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22 січня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л. О. за реєстраційним №151 (а.с.5), тобто, до цього придбана [PERSON] квартира належала [PERSON] , договір з попереднім власником квартири положень про перехід до покупця обов`язку сплатити заборгованість, яка виникла у нього до відчуження квартири, не містить. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 51966357 від 22 січня 2016 року, на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , власником цієї квартири 1/1 частки є: [PERSON] . Відповідно до рішення Слов`янського міськрайонного суду від 02 серпня 2016 року позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення у сумі 26457 грн. 37 коп. за період з 2002 року по 1 травня 2016 року задоволені частково, а саме з [PERSON] стягнуто заборгованість за період з січня 2016 року по 15 квітня 2016 року, тобто з набуття права власності на квартиру, - у розмірі 1775 грн. 20 коп.. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Згідно із копією квитанції по оплаті житлово-комунальних послуг станом на серпень 2017 року за адресою [ADDRESS] рахується заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання у розмірі 31838 грн. 38 коп.. Згідно із копією квитанції по оплаті житлово-комунальних послуг станом на травень 2019 року за адресою: [ADDRESS] рахується заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання у розмірі 47814 грн. коп.. Відповідно до оборотних відомостей по особовому рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] , адреса: [ADDRESS] з 2003 по 2019 рік, зазначено відомості про площу опалення, нарахування та заборгованість по оплаті, зокрема: в оборотній відомості за 2003 рік зазначено, що борг за опалення за 2003 рік становить 417 грн. 63 коп., сальдо на початок січня 2003 року становить 504 грн. 95 коп.; в оборотній відомості за 2004 рік зазначено, що борг за опалення за 2004 рік становить 501 грн. 72 коп. сальдо на початок січня 2004 року становить 922 грн. 58 коп.; в оборотній відомості за 2005 рік зазначено, що борг за опалення за 2005 рік становить 522 грн. 92 коп., сальдо на початок січня 2005 року становить 1424 грн. 30 коп.; в оборотній відомості за 2006 рік зазначено, що борг за опалення за 2006 рік становить 838 грн. 28 коп., сальдо на початок січня 2006 року становить 1947 грн. 22 коп.; в оборотній відомості за 2007 рік зазначено, що борг за опалення за 2007 рік становить 1376 грн. 40 коп., сальдо на початок січня 2007 року становить 2785 грн. 50 коп.; в оборотній відомості за 2008 рік зазначено, що борг за опалення за 2008 рік становить 1580 грн. 81 коп., сальдо на початок січня 2008 року становить 4161 грн. 90 коп.; в оборотній відомості за 2009 рік зазначено, що борг за опалення за 2009 рік становить 2148 грн. 13 коп., сальдо на початок січня 2009 року становить 5742 грн. 71 коп.; в оборотній відомості за 2010 рік зазначено, що борг за опалення за 2010 рік становить 2300 грн. 32 коп., сальдо на початок січня 2010 року становить 7890 грн. 84 коп.; в оборотній відомості за 2011 рік зазначено, що борг за опалення за 2011 рік становить 2158 грн. 23 коп., сальдо на початок січня 2011 року становить 10191 грн. 16 коп.; в оборотній відомості за 2012 рік зазначено, що борг за опалення за 2012 рік становить 2386 грн. 71 коп., сальдо на початок січня 2012 року становить 12349 грн. 39 коп.; в оборотній відомості за 2013 рік зазначено, що борг за опалення за 2013 рік становить 2461 грн. 45 коп., сальдо на початок січня 2013 року становить 14730 грн. 10 коп.; в оборотній відомості за 2014 рік зазначено, що борг за опалення за 2014 рік становить 2757 грн. 98 коп., сальдо на початок січня 2014 року становить 17191 грн. 55 коп.; в оборотній відомості за 2015 рік зазначено, що борг за опалення за 2015 рік становить 4122 грн. 98 коп., сальдо на початок січня 2015 року становить 19948 грн. 53 коп.; в оборотній відомості за 2016 рік зазначено, що борг за опалення за 2016 рік становить 3629 грн. 69 коп., сальдо на початок січня 2016 року становить 24072 грн. 51 коп. Нараховано за січень 2016 року 899 грн. 98 коп., отже сальдо на початок лютого 2016 року становить 24972 грн. 49 коп.. У вересні 2016 року кошти за опалення в сумі 1775 грн. 60 коп. сплачені; в оборотній відомості за 2017 рік зазначено, що борг за опалення за 2017 рік становить 7058 грн. 51 коп., сальдо на початок січня 2017 року становить 27702 грн. 20 коп.; в оборотній відомості за 2018 рік зазначено, що борг за опалення за 2018 рік становить 8291 грн. 55 коп., сальдо на початок січня 2018 року становить 34760 грн. 71 коп.; в оборотній відомості за січень червень 2019 року зазначено, що борг за опалення за період 2019 року становить 4762 грн. 50 коп., сальдо на початок січня 2019 року становить 43052 грн. 26 коп., сальдо на кінець періода 47814 грн. 84 коп.. Суд встановив, що договори про надання послуг між [PERSON] та відповідачем не укладалися. Особовий рахунок на ім`я позивачки не відкритий, проте оборотні відомості по рахунку містять відомості про нового власника квартири. Такі дії породили між сторонами у справі правові відносини щодо фактичного надання житлово-комунальних послуг без укладення договору. Між сторонами по справі виникли майнові цивільні відносини щодо постачання та споживання послугами, які регулюються ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про захист прав споживачів», ЖК України, в редакції яка діяла на момент укладення договору купівлі продажу від 22 січня 2016 року. Матеріали справи містять рішення суду, яке набрало законної сили, та за яким відповідачу відмовлено у задоволенні вимог до позивача про стягнення заборгованості за комунальні послуги з опалення, яка утворилася за час користування ними попереднім власником. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визнається, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка, посилаючись на порушення відповідачем вимог статей 509, 901 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, зокрема, виключити із суми заборгованості за послуги теплопостачання належної їй квартири заборгованість попередніх власників, що виникла до 22 січня 2016 року. Суд приходить до висновку про те, що зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми заборгованості по оплаті комунальних послуг, яка утворилася за час користування ними попереднім власником, із загальної заборгованості узгоджується із абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124\~Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц, від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18, від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18. За таких обставин суд не може погодитися із доводами відповідача про те, що обліковування по особовому рахунку спірної квартири заборгованості попереднього власника не передбачає для позивача будь-яких обов`язків, і вважає їх необґрунтованими, оскільки незважаючи на рішення суду, яким відповідачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по опаленню за період часу до 22 січня 2016 року, відповідач продовжує направляти на адресу позивачки розрахункові листи із зазначенням вказаного боргу. Суд, також не може погодитися із доводами відповідача в тій їх частині, що позивачкою не зазначено, яке саме її право порушене вказівкою у особовому рахунку, який є по суті внутрішньообліковим документом підприємства, про заборгованість по опаленню у попереднього власника. Так, в позовній заяві позивачка зазначає, що вона, як власник квартири, не може виконати вимоги по оплаті комунальних послуг, оскільки їх розмір та період утворення чітко не визначений, що порушує її право як користувача послуг та власника квартири. На думку суду, наведені доводи позивачки є слушними, та відповідають нормам чинного ЦК України, за якими тягар утримання майна покладається на власника (ст. 322 ЦК). Відповідно до оборотної відомості за 2016 рік, борг за опалення за 2016 рік становить 3629 грн. 69 коп., сальдо на початок січня 2016 року становить 24072 грн. 51 коп. Нараховано за січень 2016 року 899 грн. 98 коп., отже сальдо на початок лютого 2016 року становить 24972 грн. 49 коп.. У вересні 2016 року кошти за опалення в сумі 1775 грн. 60 коп. сплачені. Як видно із представлених платіжних листків та оборотних відомостей, борг в сумі 24972 грн. 49 коп., який відповідно до рішення суду від 02 квітня 2016 року, утворений попереднім власником квартири та не підлягає стягненню з позивачки, відповідач продовжує нараховувати та фактично пропонувати позивачці його сплатити, включаючи цю суму до загальної заборгованості по оплаті комунальних послуг з опалення. З огляду на встановлені судом обставини та відповідні ним норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає що слід визнати неправомірними дії відповідача про нарахування позивачці заборгованості, яка виникла станом на 22 січня 2016 року та зобов`язати відповідача виключити з особового рахунку № [NUMBER] позивачки відомості про заборгованість по комунальним послугам, яка виникла станом на 22 січня 2016 року. Оскільки позивачка в своїх позовних вимогах ставить питання про виключення відомостей про заборгованість у конкретній сумі, яка відповідно до представлених суду оборотних відомостей включає в себе також заборгованість, яка утворилася за період з 22 січня 2016 року, суд в частині вимог про виключення відомостей за період з 22 січня 2016 року по день звернення до суду відмовляє у зв`язку з їх недоведеністю. Суд також вважає, що позов в частині зобов`язання відповідача надання інформації по оплаті комунальних послуг у виді помісячного розрахунку починаючи з 22 січня 2016 року по день звернення до суду із позовом підлягає задоволенню, зважаючи на вимоги ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання», за якою споживач має право на отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії, ЗУ «Про захист прав споживачів». Суд приходить до висновку, що межі позовних вимог в частині зобов`язання надати інформацію з вказівкою на кінцевий термін, за умови що вона стосується періодичних платежів, в сенсі норм цивільного процесуального законодавства, не обмежені кінцевим терміном, оскільки основним принципом надання такої інформації є її актуальність, за таких обставин, інформація на думку суду має бути станом на час ухвалення рішення суду. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. За приписами п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 36 Постанови ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Позивачка звернулася із вказаним позовом, як споживач послуг, тобто є особою, яка звільняється від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», однак позов був оплачений судовим збором в сумі 768 грн. 40 коп.. З огляду на викладене, зважаючи на те, що пред`явлений позов немайнового характеру задоволений судом частково, з відповідача на користь позивачки суд стягує 384 грн. 20 коп., та решта 384 грн. 20 коп. відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial