Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У травні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача видати трудову книжку, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що з 23.07.2002р. він працював на посаді начальника локомотивного депо м.Рені ДП "Одеська залізниця"; 21.02.2011р. його звільнили з посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, але в порушення чинного законодавства йому не видали трудової книжки ні в день звільнення, ні в подальшому при неодноразових зверненнях. У судовому засіданні представники позивача, посилаючись на зазначені обставини, позов підтримали, просили зобов'язати відповідача видати замість втраченої підприємством трудової книжки позивача належним чином оформлений її дублікат; представник відповідача - проти позову заперечив, у його задоволені просив відмовити, стверджуючи, що через відсутність позивача на роботі, підприємство у день звільнення надіслало йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, але відповіді на це не було, і трудова книжка позивача зберігалася у відділі кадрів, а 05.10.2011р. була видана під розпис [PERSON] - дружині позивача на її прохання через неможливість чоловіка, інваліда 1 групи, самостійно прибути за трудовою книжкою. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.47 КЗпП України, п.4.1, п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом міністерств від 29.07.1993р. №58, на роботодавця покладено обов'язок видачі працівникові в день звільнення належно оформленої трудової книжки з внесеним до неї записом про звільнення, а при відсутності працівника на роботі в день звільнення - обов'язок надіслати у цей день поштове повідомлення працівнику із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 23.07.2002р. працював на посаді начальника локомотивного ДЕПО м.Рені ДП "Одеська залізниця". 21.02.2011р. його було звільнено з займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з виниклою невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров'я, що підтверджується копією наказу начальника Одеської залізниці від 21.02.2011р. У день звільнення трудова книжка позивачу не видавалася, оскільки він був відсутній на роботі, але йому було надіслано у цей день повідомлення про звільнення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, що слідує з копій листа, поштового чеку від 21.02.2011р. про відправлення на ім'я позивача рекомендованого листа з повідомленням та повідомлення про вручення 28.02.2011р. поштового відправлення. В подальшому трудова книжка позивача не була йому передана відповідно до встановлених правил, і фактично на даний час вона є втраченою, оскільки кожна з сторін заперечує її знаходження у себе. Також, фактично на даний час відповідач видав дублікат трудової книжки [PERSON], але його оформлення (об'єм і порядок внесених записів) не відповідають вимогам щодо дублікату трудової книжки, зазначеним у п.5 Інструкції… , затвердженої наказом міністерств від 29.07.1993р. №58. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач порушив норми чинного законодавства та не виконав покладеного на нього обов'язку щодо видачі працівникові дублікату трудової книжки при її втраті, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial