Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

01.02.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до Верхньодніпровського районного ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.02.2019 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 21 лютого 2019 року. Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зняти арешт з усього майна належного йому, який був накладений на підставі постанови Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби № 03-07/117 від 20.06.2008 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: під час вступу у спадщину та оформлення свідоцтва про право на спадщину у приватного нотаріусу Овчаренко Л.Л. Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області позивач дізнався про те, що на все його нерухоме майно накладений арешт. 21.01.2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області з проханням щодо надання інформації відносно перебування на виконання виконавчих проваджень про стягнення з нього на користь стягувачів, а також про зняття арешту з усього його майна. 24.01.2019 року ним була отримана відповідь, що згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що станом на 24.01.2019 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження стосовно стягнення з [PERSON], [INFO]. Також зазначено, що зняти арешт, накладений постановою від 20.06.2008 року не мають можливості. Дана обставина перешкоджає позивачу оформити свої спадкові права, що й стало підставою звернення до суду. Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що під час вступу у спадщину та оформлення свідоцтва про право на спадщину у приватного нотаріусу Овчаренко Л.Л. Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області позивач дізнався про те, що на все його нерухоме майно накладений арешт. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою для здійснення арешту на все нерухоме майно є постанова від 20.06.2008 року відділу державної виконавчої служби у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області, реєстраційний номер обтяження 7430384. 21.01.2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області з проханням щодо надання інформації відносно перебування на виконання виконавчих проваджень про стягнення з нього на користь стягувачів, а також про зняття арешту з усього його майна. 24.01.2019 року ним була отримана відповідь, що згідно відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлено, що станом на 24.01.2019 року на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження стосовно стягнення з [PERSON], [INFO]. Також зазначено, що зняти арешт, накладений постановою від 20.06.2008 року не мають можливості. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що позивач звертався до відділу державної виконавчої служби із запитом про наявність стосовно нього, відкритих виконавчих проваджень та вимогою про зняття арешту із належного йому нерухомого майно майна та отримав відповідь, що відкриті виконавчі провадження відносно нього відсутні. Іншої інформації відповідачем суду не надано. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та звільнити з під арешту майно, належне [PERSON], який був накладений за постановою відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції дніпропетровської області № 03-07/117 від 20.06.2008 року. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., покласти на позивача [PERSON]

Outcome: approved