Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

01.07.2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа: [PERSON] , про розірвання шлюбу із засудженим до позбавлення волі. На обґрунтування своєї заяви заявник зазначила, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська Дніпропетровської област,, про що було складено відповідний актовий запис за № 646. Від цього шлюбу сторони мають шістьох дітей, п`ятеро з яких неповнолітні: сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , які мешкають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. [PERSON] [INFO] засуджений 10.12.2018 року Жовтневим райсудом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.. 15 ч 3, 186 ч 3, 71 ч 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 21.08.2018 року. Кінець строку 21.02.2023 року. Відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія № 89» з 25.02.2019 року. Остаточно шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] були розірвані з часу його останнього засудження. Збереження та подальше існування шлюбних відносин зі своїм чоловіком заявник вважає неможливим та недоцільним, оскільки це вже його сьома судимість. З двадцяти років шлюбного життя, 17 років її чоловік перебував в місцях позбавлення волі, через це подружжя фактично усе подружнє життя не підтримувало нормальних сімейних стосунків. Просить суд розірвати шлюб. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, про розгляд справи за її відсутності та підтримала заяву про розірвання шлюбу. Заінтересована особа: [PERSON] про день та час розгляду справи судом повідомлявся, копія заяви йому для ознайомлення направлялася судом за місцем відбування покарання. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про що було складено відповідний актовий запис за № 646, та що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають шістьох дітей, п`ятеро з яких неповнолітні: сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , доньку [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , які мешкають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 10-15 свідоцтва про народження дітей, а.с.16 довідка) [PERSON] [INFO] засуджений 10.12.2018 року Жовтневим райсудом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.. 15 ч 3, 186 ч 3, 71 ч 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 21.08.2018 року. Кінець строку 21.02.2023 року. Відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія № 89» з 25.02.2019 року. (а.с.9 довідка) З боку заінтересованої особи заперечень проти розірвання шлюбу до суду не надійшло. Все вищезазначене свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявниці, та дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК Україниу порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків. Задовольняючи заяву про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх дітей, оскільки їх повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Оскільки під час звернення до суду з заявою, заявник заявляла клопотання про звільнення її від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 382,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved