Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 17857,73 доларів США, що еквівалентно 469644,01 грн. по курсу НБУ станос на 04 липня 2018 року, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8574,00 долари США, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 5509,43 долари США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 3774,30 доларів США. А також просив стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7044,66 грн. Мотивуючи вимоги тим, що 09 лютого 2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є АТ «Правек-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №15136-005/05Р. Згідно умов якого, кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 доларів США, строком до 09 лютого 2025 року зі сплатою 12 % річних. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору. Згідно п. 9.1 кредитного договору, за пропущення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Пунктом 6.1.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, проценти та пеню в валюті кредиту. У забезпечення виконання [PERSON] кредитного договору, 09 лютого 2005 року між сторонами укладено договір іпотеки від 09.02.2005 року предметом якого квартира [ADDRESS]. Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому договором розмірі, натомість відповідач здійснює свої зобов'язання не належним чином, в результаті чого утворилась вказана заборгованість, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. 09 серпня 2018 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Правекс-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудності (а.с. 21). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року підсудність цивільної справи за позовом Акціонерного товариства "Правекс-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, визнано за Дніпровським районним судом м. Києва (а.с. 28). 26 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до свого провадження означену цивільну справу. Розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження. (а.с.33). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду (а.с.38). У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до положень ч.11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 лютого 2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15136-005/05Р. Згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит у іноземній валюті у розмірі 15000,00 доларів США для побутових цілей, зі сплатою 12 % річних строком до 09 лютого 2025 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись відповідно до умов договору (а.с.6- 9). Пунктами 4.1, 4.2 передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 63 долари США щомісячно, до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно в термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту. Згідно з п. 4.3.1 кредитного договору у разі внесення платежів у розмірі, який перевищує суму, зазначену в п.п. 4.1, 4.2, сума перевищення направляється на погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору у разі не виконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань, розмір відсоткової ставки збільшується на 1 % річних, починаючи з розміру який встановлений у договорі. У разі наступного невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, які були раніше. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється з дня наступного за днем, в якому позичальник повинен був виконати свої зобов'язання, але не виконав їх або виконав неналежним чином. Позичальник сплачує комісію за надання кредиту у розмірі 1,9% від суми кредиту, п 2.2.1 кредитного договору. 09 лютого 2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] в забезпечення виконання останнім кредитного договору № 15136-005/05Р від 09 лютого 2005 рокубув укладений іпотечний договір, відповідно до п. 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартиру загального заселення [ADDRESS]; та квартиру загального заселення [ADDRESS] (а.с.10-12). Видача кредиту банком здійснена шляхом видачі готівкою грошових коштів із каси Банку (п. 2.1 договору). Отже, свої зобов'язання позивач виконав повністю, надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі, натомість [PERSON] в супереч умов кредитного договору здійснював свої зобов'язання не належним чином. Як убачається із розрахунку заборгованості за договором кредиту № 15136-005/05Р від 09 лютого 2005 року у [PERSON] станом на 12 червня 2018 року утворилась поточна заборгованість яка становить 17 857,73 долари США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8574,00 долари США, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 5509,43 долари США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 2110,69 долари США, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 1663,61 долари США(а.с. 14-17). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно п. 9.1 кредитного договору, за пропущення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками та пенею в валюті кредиту, п. 6.1.2 кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). За вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували виконання ним зобов'язань за договором належним чином. Згідно із ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17857,73 долари США, що еквівалентно 469 644,01 грн, за курсом НБУ на 04 липня 2018 року (1 долар - 26,2992 грн.). За положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача щодо наявності заборгованості за договором кредиту № 15136-005/05Р від 09 лютого 2005 року, то позовні вимоги підлягають задоволенню і з [PERSON]на користь позивача необхідно стягнути прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 17857,73 долари США, що по курсу НБУ станом на 04 липня 2018 року становить 469 644,01 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 8574,00 долари США, заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 5509,43 долари США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 2110,69 долари США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків1663,61 долари США. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 7044,66 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved