Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

01.06.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 29.01.2009 р. в розмірі 13871,72 грн. та сплаченого судового збору у сумі 1762,00 грн., мотивуючи тим, що з відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за договором у відповідача виникла заборгованість перед банком на загальну суму, що станом на 30.04.2018 року становить 13871,72 грн., яку відповідач в добровільному порядку погасити відмовляється. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надала, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.01.2009 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки передбачені договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, умов договору, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до умов договору,\~при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 30.04.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 13871,72 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 236,02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8472,90 грн., заборгованість за пенею та комісією 4264,15 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 648,65 грн. Вище викладене підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за спірним договором. Оскільки відповідач відмовляється від погашення заборгованості банк звернувся до суду з даним позовом. [PERSON], всупереч положенням ст.81 ЦПК України, не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов'язань. За такого, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Водночас, відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17). Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За такого, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення одночасно пені і штрафу, вимоги про стягнення з відповідача такого штрафу, нарахованого на підставі п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 648,65 грн. (процентна складова), не підлягають задоволенню. Враховуючи зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, а саме з відповідача належить стягнути 12973,07 грн., з них: заборгованість за кредитом 236,02 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8472,90 грн., заборгованість за пенею та комісією 4264,15 грн. Розподіляючи судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку, що з відповідача також необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог - у розмірі 1647,85 грн.

Outcome: partial