Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У зв'язку з тим, що 29 липня 2010 року близько 19 год. 00 хв. по [ADDRESS] між будинками [NUMBER] її сусідка [PERSON] почала умисно кидати в неї камінням, чим заподіяла їй тілесне ушкодження в правій гомілці, в цей час [PERSON] вибігла на вулицю з лопатою в руці, а потім стала наносити їй удари, в результаті вказаних дій їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді піднігтьової гематоми другого пальця лівої кисті, крововиливу на лівому стегні, саден та крововиливу на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та на лівому передпліччі, садна на правому передпліччі, саден та крововиливу на правій гомілці, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2013 року по справі № 570/371/13-к [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, внаслідок вказаних дій відповідачів вона була змушена звертатися за медичною допомогою і несла затрати на придбання медикаментів, переживала моральні страждання, позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідачів майнову шкоду, заподіяну злочином в сумі 1192 грн. 18 коп., моральну шкоду в сумі 15000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. В ході розгляду справи позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог і просить стягнути з відповідачів витрати на надання правової допомоги в сумі 4500 грн. та моральну шкоду в сумі 17000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснень не захотіла надати, оскільки не бажає себе зайвий раз травмувати, лише зазначила, що після отриманих травм перебувала на амбулаторному лікуванні в Рівненській обласній лікарні, їздила на перев'язки, приймала ліки. Лікарняний лист вона не брала, оскільки він їй був не потрібний, також вона не отримувала і довідки протягом якого часу вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Будь-яких медичних документів (висновки ЛКК, експертів і т.ін.), які б ствердили той факт, що її серцево-судинні захворювання, цукровий діабет, глухота мають причинний зв'язок з нанесенням їй тілесних ушкоджень у неї немає. Вважає, що вона має право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила що позивач раніше постійно виливала помиї під їх хвіртку. Її, відповідача, зять насипав в тому місці землю, щоб на подвір'я не текла вода і помиї. 29 липня 2010 року вона йшла з міста і побачила, що позивач взяла лопату і почала розкидати ту землю, а побачивши її, кинулась на неї з лопатою. В той момент вибігла її дочка [PERSON], яка і забрала в сусідки лопату. Вона запитала, що та робить, однак [PERSON] стала на них кричати, почала терти руки і ноги камінням, погрожувала фізичною розправою і викликала міліцію. В неї в руках нічого не було, позивача вона не била, а тому позов не визнає. З приводу експертизи і лікування позивача їй нічого невідомо. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в суді позов не визнала і повністю підтримала пояснення відповідача [PERSON] Крім того, зазначила, що раніше у них із сусідкою - позивачем по справі, конфліктів не було. В той день вони з матір'ю не наносили їй тілесних ушкоджень, тому ще при розгляді кримінальної справи свою вину не визнавали. Зазначила, що в результаті тієї тяганини з позивачем, вона сама отримала тілесні ушкодження через удар лопатою по руці, але ніде цього не фіксувала. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачів, адвокат Редзель М.М., позов не визнав і підтримав пояснення відповідачів. Свою позицію по справі він виклав у судових дебатах. На його думку вина відповідачів у вчиненні злочину не доведена, оскільки немає обвинувального вироку, а кримінальна справа провадженням закрита. Тому, подаючи цивільний позов, [PERSON], відповідно до норм ЦПК України, має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач же своїх вимог належними доказами не підтвердила. В підтвердження купівлі ліків надала чеки за 2013 рік, тоді як подія мала місце в 2010 році. Також жодним доказом не доведено спричинення моральної шкоди. Тому вважає позов недоведеним і просить відмовити у його задоволенні. В суді свідок [PERSON] дала покази, що в той день вона йшла до позивачки, щоб віддати їй борг. На вулиці нікого не було, вона здалеку побачила [PERSON], яка стояла зігнута, одна жінка тягнула її за волосся, а інша чимось била. Поки вона підійшла ближче, то ці особи втекли. Тоді вже починало сутеніти, тому стверджувати, що то були саме відповідачі вона не може. [PERSON] ж сказала, що її побили сусідки, з якими часто виникали конфлікти. В неї було розкуйовджене волосся, з пальця на нозі текла кров, на плечах і руках були синці, підпухле око. Дома у [PERSON] нікого не було, в її присутності швидку не викликали, [PERSON] викликала тільки міліцію, а хвилин через 15-20 вона звідти пішла. Свідок [PERSON] суду пояснила, що років 4-5 назад до неї прийшла [PERSON]. В неї була забинтована нога, палець на руці та підбите око. Розказала, що із сусідками виник конфлікт, [PERSON] з мамою ображали і били її. Причина конфлікту їй не відома. Через день чи два після того вона бачила як [PERSON] поверталася додому з лікарні. Свідок [PERSON] в суді дав покази, що у селі на зупинці він чув розмову, що [PERSON] побили сусіди, а хто саме йому невідомо. Це було давно, якого року він не пам'ятає. Валя всім допомагає, вона хороша людина, всюди в неї порядок. Через деякий час він особисто її бачив. У неї були синці. Казала, що її побили сусіди справа. Про те, які ліки приймала і скільки лікувалася йому не відомо. Свідок [PERSON] суду дала покази, що сама вона проживає у [ADDRESS], а її дочка - у [ADDRESS]. Років 5-6 назад 24 липня після 19.00 год. вона, будучи у дочки, вигулювала по вулиці пса і почула образливі слова стосовно [PERSON]. Її особисто вона тоді не знала, але за тих обставин вони познайомилися. Спочатку вона почула шум і крики. На [PERSON] нападали її дві сусідки, старша і молодша, яка була з лопатою. Це було давно, тому сказати чи є вони в судовому засіданні вона не може. Самої бійки вона не бачила і скільки часу тривав конфлікт їй не відомо. В [PERSON] були синці і подряпини, вирване волосся, підбите око. Вся вона була брудною. Швидку допомогу і міліцію свідок не викликала, оскільки вона не місцева, тоді була випадковим і мимовільним свідком конфлікту, змушена була відвести додому собаку і не бачила, хто саме відводив позивачку додому. Після бійки [PERSON] лікувалася амбулаторно, приймала заспокійливі препарати. Свідок [PERSON] суду показала, що влітку 2010 року, ідучи по вулиці, вона почула метушню і побачила як на дорозі [PERSON] били і тягали за волосся дві жінки - товстіша і худіша. Коли вона підійшла ближче, то всі вже розбіглися, а [PERSON] лежала на стежці брудна, обличчя подряпане, щось було під оком. В той час на вулиці нікого, окрім баби [PERSON] вона не бачила. Вона допомогла їй дійти до воріт і завела у двір. Свідок [PERSON] суду пояснила, що безпосереднім свідком події вона не була, а дізналася про все зі слів [PERSON], з якою часто розмовляє по телефону. Вона повідомила, що з сусідкою виник конфлікт, сусідка хотіла побити маму, але дісталося їй, [PERSON], самій. На наступний день вона разом із [PERSON] ходила на медичну експертизу, тоді ж бачила [PERSON], яка пройшла мимо них по вулиці і весело та голосно розмовляла по телефону. Якихось побоїв чи синців на обличчі в неї вона не побачила, а рука і нога не були перебинтовані. Свідок [PERSON] пояснила, що свідком конфлікту вона не була, а дізналася про все від [PERSON] по телефону. На наступний день вона зустріла [PERSON] на зупинці після того, як та поверталася з лікарні після медичної експертизи, оскільки в неї все плече і рука були сині. Там же вона вперше побачила і [PERSON], яка розмовляла по телефону. Тоді було тепло, на ній був легкий одяг і ніяких синців на тілі в неї не було. [PERSON] і раніше розказувала про конфлікти із сусідкою, яка часто ображала її маму і її. Судом встановлено, що 29 липня 2010 року близько 19 год. 00 хв. по [ADDRESS] між будинками № [NUMBER] на грунті особистих неприязних відносин виник конфлікт між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], в ході якого [PERSON] умисно жбурнула камінням у потерпілу [PERSON], спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у виді садна та крововиливу на правій гомілці, а [PERSON] умисно нанесла лопатою удари по тілу потерпілої [PERSON], спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у виді піднігтьової гематоми другого пальця лівої кисті, крововиливу на лівому стегні, саден та крововиливу на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та лівого передпліччя, садна на правому передпліччі. Згідно акту судово-медичного дослідження № Д-1258 від 03 серпня 2010 року, наявного в матеріалах кримінальної справи № 570/371/13-к за скаргою [PERSON], про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] та [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України, у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження у вигляді піднігтьової гематоми другого пальця лівої кисті, крововиливу на лівому стегні, саден та крововиливу на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та на лівому передпліччі, саден на правому передпліччі, саден та крововиливу на правій гомілці, що за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 квітня 2013 року, яка залишена без змін Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 02 липня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У своєму позові [PERSON] просить стягнути 1192 грн.18 коп. майнової шкоди завданої злочином, і як встановлено судом це витрати на її лікування. На підтвердження розміру матеріальних збитків, [PERSON] долучила до позовної заяви копії чеків на придбання ліків для лікування, однак із наданих позивачкою медичних карток не вбачається, що лікарями дійсно призначалися вказані медичні препарати для лікування завданих їй тілесних ушкоджень. Більшість чеків подані за 2013 рік, хоча тілесні ушкодження їй були спричинені у 2010 році. До ліків, які за ними придбавались відносяться серцеві та заспокійливі препарати, препарати від гіпертонічної хвороби. Однак, згідно вищевказаного акту судово-медичного дослідження встановлені потерпілій [PERSON] при її зверненні за медичною допомогою в поліклініку діагнози: ХЦВН (хронічна церебро-васкулярна недостатність) в стадії субкомпенсації атеросклеротичного типу, цукровий діабет, тип 2, вперше виявлений, легка форма, стан субкомпенсації, неврит слухових нервів, гострий кон'юнктивіт правого ока є захворюваннями, тому при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймаються. Позивач [PERSON] не надала суду доказів, які б підтвердили той факт, що вищевказані захворювання, які у неї виявлені, мають причинно-наслідковий зв'язок із спричиненням їй тілесних ушкоджень. Суд неодноразово пропонував позивачу надати лікарський висновок про те, що ці хвороби нею набуті після вказаного конфлікту і є наслідком спричинення їй легких тілесних ушкоджень, але [PERSON] заявила, що такого висновку у неї немає. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. А згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Виходячи з цього, саме на позивача [PERSON] покладено обов'язок доведення обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Однак, позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували розмір завданої матеріальної шкоди, зокрема витрат на лікування, позовні вимоги в цій частині є не доведеними, не підтвердженими належними доказами, а тому до задоволення не підлягають. Що стосується стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи вимоги цієї статті ЦК України, а також Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд вважає, що дійсно на грунті особистих неприязних відносин діями відповідачів позивачу спричинена моральна шкода, так як [PERSON] перенесла фізичні та душевні страждання, перебувала у нервовому напруженні, зверталася по медичну допомогу, вимушена була звертатися до суду за захистом своїх прав. Моральна шкода є оціночним поняття і, як правило, позивач намагається визначити моральну шкоду у значних сумах. Так, позивачка оцінює моральну шкоду в сумі 17000 гривень (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог). Однак суд вважає, що ця сума моральної шкоди нічим не підтверджена, її розрахунок не наведений, а тому є завищеною. На думку суду стягненню підлягає 2000 гривень моральної шкоди. Визначаючи таку суму моральної шкоди, суд виходить з того, що між сторонами тривалий час мали місце взаємні особисті неприязні відносини, які вилились у конфлікт. Сама позивачка не була позбавлена можливості уникнути конфлікту, не реагувати на дії відповідача [PERSON], залишити місце конфлікту, повернутися на своє подвір'я, не чекаючи поки [PERSON] почне допомагати своїй матері. Крім того, позивач не спростувала доводів відповідачів про те, що саме вона спровокувала конфлікт. Також приймається до уваги і похилий вік відповідача [PERSON], її стан здоров'я і матеріальний стан, єдиним джерелом її доходу є мінімальна пенсія. Суд не може прийняти до уваги посилань відповідачів і їх представника, адвоката Редзеля М.М., на те, що вина відповідачів у вчиненні злочину не доведена, оскільки немає обвинувального вироку, а провадження у справі закрите і відповідачі звільнені від кримінальної відповідальності, тому збитки стягуватися не повинні. Дійсно це так, але відповідачі звільнені від кримінальної відповідальності за сплином строків давності (ст.49 КК України), що не є реабілітуючою обставиною. А в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.12.2013 року зазначено, що "судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] умисно заподіяли легкі тілесні ушкодження потерпілій за обставин, викладених у постанові суду, тобто вчинили злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України". Такі висновки суду дають підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4500 гривень, то відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Під час розгляду даної цивільної справи адвокат чи інший фахівець у галузі права не приймав участі, не представляв інтереси позивача [PERSON], а її витрати на правову допомогу адвоката були пов'язані із розглядом іншої справи, зокрема кримінальної справи. Якщо це були судові витрати в кримінальній справі, то питання їх стягнення мало вирішуватися при закритті провадження у справі. Зважаючи на це, вказана позовна вимога є безпідставною і не підлягає до задоволення. За таких обставин суд приходить до висновку, що частина позовних вимог є такими, що можуть бути задоволені, тому позов підлягає до часткового задоволення. У зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач при подачі позову до суду. При подачі позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог, нею було сплачено 170 гривень судового збору. Однак ні у вказаній заяві, ні в своїх поясненнях, ні в судових дебатах [PERSON] не просить стягнути цю суму. Виходячи з того, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, а [PERSON] не заявляла вимоги про стягнення 170 гривень сплаченого судового збору, то ця сума не стягується.

Outcome: dismissed