Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

01.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі їй належної на праві власності Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями № [ADDRESS]: 2-1 коридор площею 23,2 кв.; 2-2 вбиральню площею 0,9 кв.м; 2-3 ванну площею 4,8 кв.м; 2-4 їдальню площею 13,4 кв.м; 2-5 кухню площею 10,3 кв.м; 2-6 кімнату площею 14,8 кв.м; 2-7 кімната площею 29,7 кв.м; 2-V веранду площею 8,0 кв.м; 2-VІ лоджію площею 3,0 кв.; ганок площею 2, 6 кв.м, позначений літерою а-3, 2-І гараж площею 51,6 кв.м; 2-ІІ підвал площею 18,5 кв.м; 2-ІІІ підвал площею 24,5 кв.м; 2-IV підвал площею 9,8 кв.м, а також надбудову А2, розміром 85 кв.м, до складу якої входить 2-8 коридор площею 8,7; 2-9 кладова площею 7,3 кв.м; 2-10 кімната площею 26,1 кв.м; 2-11 санвузол площею 3,9 кв.м; 2-12 кімната площею 19,0 кв.м; 2-13 кімната площею 17,2 кв.м; 2-VІІ лоджія площею 2,8 кв.м. позовні вимоги обґрунтовувала тим, що співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], їм належить по 1/2 частці. Отож позивач, відповідно до ч. 1 та 3 ст. 364 ЦК України та ст.. 367 ЦК України, має право на виділ в натурі частки житлового будинку. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, так як позивач не зазначає всі фактичні обставини, які стосуються справи і умисно приховує докази, які стосуються справи. Пред'явлення позову є фактичною спробою позивача обійти встановлений законом (статтями 364, 367 Цивільного кодексу України, на які посилається Позивач в позові) позасудовий порядок вирішення питання виділу, або поділу об'єктів нерухомості. В позові не вказано коли, ким, у який спосіб і яким чином порушено права позивача як співвласника права спільної часткової власності на будинок. Позивач просить не враховувати надбудову А-2 загальною площею 85,0 кв.м, яка входила до складу подарованої частини будинку, забудовником якої була її матір [PERSON] (дарувальник за договором дарування), однак відповідач вважає, що це твердження не заслуговує на увагу, оскільки [PERSON], як зазначено вище, придбавала незакінчену будівництвом частину будинку яка відповідала 68% готовності, а не Ѕ частину у праві власності на нерухоме майно, крім того, тільки в 2007 році [PERSON] добудувала квартиру 2 і здала її в експлуатацію і продовжувала добудовувати її в 2008 році. В судовому засіданні представник позивача просила виділити частину будинку по першому варіанту додаткової експертизи, однак без стягнення компенсації в сумі 16790 грн, пов'язану з відступом від ідеальної частки вартості будинку, у зв'язку із тим, що фактично виділяється у власність позивачу та частка, яку вона будувала. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, повідомили про свою згоду на виділ частини будинку позивачу по варіанту № 1 додаткової експертизи, однак зі стягненням компенсації в сумі 16790 грн, пов'язаної з відступом від ідеальної частки вартості будинку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності укладеного 16 листопада 1993 року, посвідченого [PERSON], старшим державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-7801, виконком Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова надав [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку для будівництва жилого цегляного двухквартирного будинку [ADDRESS] На підставі рішення виконавчого комітету Деснянської районної ради народних депутатів міста Чернігова № 238 від 14 жовтня 1996 року «Про індивідуальне будівництво» в зв'язку зі збігом номерів [PERSON] отримала нову поштову адресу: [ADDRESS] (а.с. 229). Квартира [ADDRESS] загальною площею 282,3 кв.м, житловою площею 115,8 кв.м була побудована забудовником [PERSON] в період з 1993 по 1997 рік і прийнята в експлуатацію на підставі Акту прийому будинку на праві приватної власності затвердженого рішенням Деснянського райвиконкому № 86 від «14» квітня 1997 року (а. с. 237-238). 07 травня 1997 року на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Фефеловою Ю.К., за реєстровим № 22638, [PERSON] прийняв в дар від [PERSON] 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. На земельній ділянці розміром 1000 кв.м, знаходиться житловий будинок А-1 (1/2 частина) жилою площею 115,8 кв. м. (а.с. 239). Згідно із копією довідки - характеристики № 2717 від 5 травня 1997 року виданої Чернігівським МБТІ, отриманої [PERSON] перед укладанням договору дарування, право власності [PERSON] було зареєстроване, а право власності [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до довідки № 118 від 22 грудня 2004 року виданої Чернігівським МБТІ [PERSON], готовність Ѕ частини недобудованого житлового будинку літ. «А-1» в м. Чернігові складала 68% відсотків готовності і вартість якої складала 36 407 грн. (а.с. 240). Також в цій довідці зазначено, що на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] розташована 1/2 частина добудованого будинку, літера А-1 вартістю 66421 грн. [PERSON] на підставі Акту прийому житлового будинку на праві приватної власності, затвердженого рішенням Деснянського райвиконкому від 25 червня 2007 року № 158 ввела в експлуатацію квартиру № [ADDRESS], загальною площею 212,5 кв.м, жилою площею 57,9 кв.м (а.с. 241), на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2007 року та оригінал якого знаходиться в інвентарній справі № 18003, оригінал інвентарної справи досліджувався судом Як вбачається із акту прийму в експлуатацію прибудов на праві власності, в подальшому [PERSON] було здійснено надбудову квартири [ADDRESS], загальна площа квартири склала 297,5, а житлова площа - 120,2 кв.м, їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.06.2008 року на Ѕ частину будинку [ADDRESS]. [PERSON] стала власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 01 липня 2008 року, житлові приміщення, які входили до складу цієї частки будинку в договорі не вказані, а отже позивач стала власником не окремих житлових приміщень в будинку, а саме: 1/2 частини житлового будинку (а.с. 7-8) Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 364 ЦК України,співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту наведених норм слід дійти висновку, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року). Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства , що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації, частка якого зменшилась. Договору укладеного між сторонами щодо поділу чи виділу часток будинку суду не надано, що надає суду можливість, для вирішення спору між сторонами, обрати перший варіант поділу будинку відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 01.02.2018 року. За яким виділити в натурі позивачу належить у власність 51/100 частину в будинку [ADDRESS] в натурі, до складу якої входить: 2-І гараж площею 51,6 кв.м вартістю 113993 грн; 2-ІІ підвал площею 18,5 кв.м вартістю 40870 грн; 2-ІІІ підвал площею 24,5 кв.м вартістю 54125 грн; 2-IV підвал площею 9,8 кв.м вартістю 21650грн; 2-1 коридор площею 23,2 кв.м вартістю 51253 грн; 2-2 вбиральня площею 0,9 кв.м вартістю 1988 грн; 2-3 ванна площею 4,8 кв.м вартістю 10604 грн; 2-4 їдальня площею 13,4 кв.м вартістю 29603 грн; 2-5 кухня площею 10,3 кв.м вартістю 22754 грн; 2-6 кімната площею 14,8 кв.м вартістю 32696 грн; 2-7 кімната площею 29,7 кв.м вартістю 65612 грн; 2-V веранда площею 8,0 кв.м вартістю 17673 грн; 2-VІ лоджія площею 3,0 кв.м вартістю 6628 грн; 2-8 коридор площею 8,7 кв.м вартістю 19220 грн; 2-9 кладова площею 7,3 кв.м вартістю 16127 грн; 2-10 кімната площею 26,1 кв.м вартістю 57659 грн; 2-11 санвузол площею 3,9 кв.м вартістю 8616 грн; 2-12 кімната площею 19,0 кв.м вартістю 41974 грн; 2-13 кімната площею 17,2 кв.м вартістю 37998 грн; 2-VІІ лоджія площею 2,8 кв.м вартістю 6186 грн; всього 297,5 кв.м вартістю 657229 грн. Також з позивача на користь відповідача належить стягнути компенсацію в сумі 16790 грн, пов'язану з відступом від ідеальної частки вартості будинку, відповідно до запропонованого варіанту № 1 експертом, що відповідає положенням ст.. 41 Конституції України.

Outcome: partial