Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 09.07.2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій вказала, що вимоги підтримує і просить суд винести рішення про стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, стверджуючи, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітнього сина. Справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, 24.07.2020 року надав письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що має можливість сплачувати на утримання дитини щомісяця аліменти в розмірі 5000 грн. і просив справу розглядати без його участі. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували з 29.08.2003 року у зареєстрованому шлюбі - актовий запис про шлюб № 760, вчинений 29 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. 05.09.2019 року рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] - актовий запис про народження №234, вчинений 22 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Після розірвання шлюбу сторони спільно не проживають, неповнолітній син залишився проживати з матір`ю, більше року батько не приймає участі в утриманні і вихованні дитини. Позивач посилається на скрутне матеріальне становище і відсутність можливості самотужки забезпечити належне утримання сина, його всебічний фізичний і духовний розвиток, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 5000 щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття - [INFO] . Позивач у заяві зазначила: їй відомо, що відповідач не має постійної роботи, його доходи носять періодичний і мінливий характер, тому аліменти просить стягнути в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. Як стверджує [PERSON] , зазначена сума грошових коштів є необхідною для утримання дитини, а відповідач має матеріальну можливість сплачувати грошові кошти в такому розмірі. Дослідивши наведені сторонами доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що сторони не проживають разом, не мають спільного бюджету і після припинення сімейних відносин між батьками дитина проживає з матір`ю, батько не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Суд встановив і сторони визнали, що відповідач не має постійної роботи і відповідно не має постійного доходу . З огляду на викладене та у зв`язку з визнанням відповідачем позову у повному обсязі, суд стягує аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі -5000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення позивача до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітньої дитини, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України. Відповідно до положень ст..141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved