Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

01.03.2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. 20.04.2021 року позивач звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій доповнила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 04.03.2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 78. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких в свідоцтві про народження записаний відповідач. Позивач зазначає, що вона з відповідачем проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних стосунків. Малолітні діти залишилися проживати разом з нею за адресою: [ADDRESS] та повністю перебувають на її утриманні. Починаючи з лютого 2021 року відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей між ними не досягнуто. Відповідач має офіційне працевлаштування та стабільний дохід, який цілком достатній для надання матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також 1/6 частину заробітку щомісячно на її утримання до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трирічного віку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову, відповідачем зазначено, що він має офіційне працевлаштування та працює на посаді директора ТОВ «ОЛКО», а позивач на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, однак має офіційне працевлаштування в готелі « Мир » на посаді адміністратора. Весь час він фінансово забезпечував та на теперішній час забезпечує свою родину. Відповідач зазначає, що обставини, які зазначені позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності. Відповідач також посилається на те, що у позивача відсутні підстави на стягнення аліментів оскільки, місце проживання неповнолітніх дітей жодним чином не визначено та не досягнуто домовленості про місце їх проживання. Викладені позивачем обставини, які викладені в позові не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Зокрема не відповідають дійсності твердження позивача про те, що він як батько в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Також відповідач заперечує проти стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, оскільки позивач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, та має офіційне працевлаштування. Протягом встановленого строку після подання відзиву на позовну заяву, позивачем відповідь на відзив не подавалась. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Приображенський А.А. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.04.2021 року, з підстав викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Каткова А.Г., в судовому засіданні проти задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дітей та заяви про збільшення позовних вимог від 20.04.2021 року в частині стягнення аліментів на утримання дружини заперечувала у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог у вказаному розмірі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши пояснення сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач з 04.03.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 78. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких в свідоцтві про народження записаний відповідач - [PERSON] , а матір`ю - позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Сторони проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних стосунків. Малолітні діти залишилася проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні спільних дітей, а також аліментів на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трьох років, між сторонами не досягнуто. Щодо посилання, які зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву, щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей та сім`ї в добровільному порядку, як підставу для відмови в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Сторонами під час судового розгляду не спростовувалось те, що малолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Разом з тим, надання дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батьків та не звільняє від обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільних дітей покладений на обох батьків в рівних частинах. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров`я дітей, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 01.03.2021 року та до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 6 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи наведені вище обставини, та приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі уточненої позовної заяви, тобто з 20.04.2021 рокута до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягненню дитиною трьох років, підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Днем подання позовної заяви вважається 01.03.2021 року, оскільки позовна заява подана безпосередньо до канцелярії суду, у зв`язку з чим, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з вказаної дати. Стягнення аліментів на утримання дружини підлягають стягненню з дня подання заяви про збільшення позовних вимог, а саме починаючи з 20.04.2021 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі вказаного закону, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 908,00 грн., та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 908,00 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: partial