Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

01 листопада 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання малоліньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем проживали у цивільному шлюбі. 04 травня 2016 року у них народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Також позивач вказував на те, що наразі відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, а саме в Казанківській виправній колонії №93. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач [PERSON] просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання 16.01.2018 року позивач [PERSON] не з'явилася. При цьому, 18.12.2017 року надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Одночасно, клопотала розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] надіслав заяву, в якій зазначив, що погоджується на стягнення з нього аліментів на користь позивача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у цивільному шлюбі. 04 травня 2016 року у них народився син [PERSON]. Відповідач [PERSON] і позивач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає разом із позивачем [PERSON] (а.с. 6). Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. У позовній заяві позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина у розмірі однієї чверті (1/4) частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Outcome: approved