Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у травні 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 2 194 661,52 грн. та судових витрат у розмірі 3 219 грн.. Свої вимоги позивач ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовує тим, що 13.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (надалі - ТОВ «Укрпромбанк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 490/ФКВІП-07 (надалі - кредитний договір), відповідно до якого позивач надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 220 000 доларів США, строком користування з 13.11.2007 року по 12.11.2022 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 12,30 % річних за весь час фактичного користування кредитом. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Націанальним Банком України (надалі НБУ) було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк», відповідно до п. 4.1 якого, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях та до нього переходить також право вимагати від боржників та вказаними договорами. Відповідно до вказаного договору АТ «Дельта Банк» набув права вимоги також за кредитним договором № 490/ФКВІП-07. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON], про що 13.11.2007 року між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 490/ZФПОР-07 (надалі - договір поруки). Позичальником [PERSON] у встановлені кредитним договором строки повернення наданого йому кредиту (основної суми) та строки сплати відсотків за користування кредитом не дотримуються, про що він неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення вимоги про виконання умов договору рекомендованою кореспонденцією. У зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору, у відповідача [PERSON] перед Позивачем, станом на 07.05.2012 року, утворилася заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої становить 2 194 661,52 грн.. В судове засідання 16.01.2014 року з'явився представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - Матвєєв В.Ю. (діє на підставі довіреності від 20.03.13), який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити зазначивши, що ПАТ «Дельта Банк» є належним та законним правонаступником ТОВ «Укрпромбанк» і на момент передачі цих прав у відповідача [PERSON] існував борг. В судове засідання не з'явилися відповідачі [PERSON], [PERSON], та їх представник [PERSON] (діє на підставі довіреностей від 18.09.2012 р. та 12.04.2013р.), хоча про час, дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином у встановленому порядку (згідно ст.74 ч.5 ЦПК України), поважних причин неявки суду не представили. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. При цьому, представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] приймала участь в раніше призначених судових засіданнях, в яких вона просила відмовити позивачу в позовних вимогах та зазначила, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, відповідач [PERSON] до липня 2009 року повністю сплачував всі платежі за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» не є стороною кредитного договору та не може вимагати від відповідачів погашення заборгованості. В судове засідання не з'явився представник третьої особи ПАТ «Український промисловий банк», хоча про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст.74 ч.5 ЦПК України), поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Заяви про розгляд справи без участі представника третьої особи суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою представника відповідачів [PERSON], представника третьої особи ПАТ «Український промисловий банк» та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу за їх відсутності, згідно ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення та думки представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» (надалі - ТОВ «Укрпромбанк», Позивач, Кредитор) та [PERSON] (надалі Відповідач-1, Позичальник) був укладений Кредитний договір № 490/ФКВІП-07 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Позивач надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 220 000 доларів США, строком користування з 13.11.2007 року по 12.11.2022 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 12,30 % річних за весь час фактичного користування кредитом (а.с.6-12). Позивач умови Кредитного договору виконав та надав відповідачу [PERSON] кошти, які зазначені в Кредитному договорі, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції на видачу готівки № 13434 від 20.11.2007 року, на суму 220 000 долларів США, еквівалент у гривнях 1 111 000 гривень. У зазначеній квитанції отримувачем коштів зазначений [PERSON], який підписав зазначену квитанцію (а.с.20). В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, між ТОВ «Укрпромбанк»з одного боку та [PERSON] (надалі Відповідач-2, Поручитель) з іншого боку, 13.11.2007 року було укладено Договір поруки № 490/ZФПОР-07 (надалі Договір поруки), відповідно до якого [PERSON] виступила поручителем та поручилася відповідати за виконання [PERSON] умов вказаного кредитного договору. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідачка [PERSON] була ознайомлена та згодна, про що свідчить її підпис на договорі поруки (а.с.13). Згідно п. 3.1. Кредитного договору наданий Відповідачу-1 кредит забезпечується іпотекою квартири [ADDRESS], яка належить у рівних долях Відповідачу-1 та Відповідачу-2 на правах приватної власності (а.с.8). 30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Націанальним Банком України (надалі НБУ) було укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку (а.с.113-118). Вказаний договір 30.06.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2258. Відповідно до п. 4.1. вказаного вище договору, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банку» права вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання Кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого «Дельта Банк» замінює «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до положень ст. 516 ЦК України, відступлення «Укрпромбанком» Прав вимоги за Кредитними та Забезпечувальними договорами до «Дельта Банку» не вимагає отримання згоди Боржників. Права вимоги оцінено за справедливою вартістю на підставі Договору № 20/04, укладеного між «Укрпромбанком» та ТОВ «Експертно-оціночна компанія» 20.04.2010 року, та Договору на проведення рецензування, укладеного між «Укрпромбанком» та ТОВ «Будфінанс-Консалт» 12.05.2010 року (оборот а.с.27). Згідно п. 4.2. договору внаслідок передачі «Укрпромбанком» «Дельта Банку» Прав Вимоги до Боржників, «Дельта Банку» переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від Боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за Кредитними та Забезпечувальними договорами. Згідно п. 4.3. договору «Дельта Банку» у власність переходять (відступаються) Права Вимоги за зобов'язаннями, визначеними в п.п. 1.7., 4.1. цього Договору, в обсязі та на умовах, що існували на момент передачі договорів. Пунктом 1.7. договору визначено значення «Кредитні та Забезпечувальні Договори» та встановлено, що Кредитні та Забезпечувальні Договори (договори застави (іпотеки), поруки), укладені Укрпромбанком з Боржниками, права вимоги за якими передані в заставу Національному банку і забезпечують виконання Укрпромбанком Кредитних зобов'язань перед Національним банком, та підлягають передачі на підставі цього Договору. Перелік Кредитних та забезпечувальних договорів наведений в Додатку № 2 до цього Договору. В матеріалах справи наявний оригінал нотаріально засвідченої виписки з Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку» від 30.06.2010 року та з Додатку № 2 до Договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта Банку» № б/н від 30.06.10 року «Перелік Кредитних та Забезпечувальних Договорів» з якої вбачається, що до Позивача перейшли також права вимоги за Кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, Забезпечувальним договором № 490/ZФПОР-07 від 13.11.2007 року та Іпотечним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року (а.с.158). Вказане, також підтверджується Актом приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ, який був підписаний відповідальним а ліквідацію Одеської філії ТОВ «Укрпромбанк» та уповноваженою особою АТ «Дельта Банк». З зазначеного акту вбачається, що Кредитний договір № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, Забезпечувальний договір № 490/ZФПОР-07 від 13.11.2007 року та Іпотечний договір № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року передані Укрпромбанком Дельта Банку (а.с.112). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус засвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 77 ЗУ «Про нотаріат», вірність виписки може бути засвідчена лише у тому разі, коли її роблено з документа, в якому містяться рішення кількох не зв'язаних між собою питань. Виписка повинна відтворювати повний текст частини документа з певного питання. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які свідчать права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наведеного вище суд вважає, що Позивач на законних підставах набув права вимоги за Кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, Позичальником за яким є Відповідач-1, та його Забезпечувальними договорами. Надану суму кредиту Відповідач-1 повинен був повернути у встановлені п.1.11. Кредитного договору яким встановлено, що Позичальник з обов'язаний сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором та Графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, процентів за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються Позичальнику у зв'язку з укладанням цього Договору, а також інших фінансових зобов'язань Позичальника, які виникають у зв'язку з укладанням цього Договору (надалі - «Графік платежів за договором»), який є невід'ємною частиною цього Договору (Додаток № 1). Згідно п.2.4. Кредитного договору повернення Кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш, як 1 222,22 дол. США по 20 число (Включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення Кредиту. У випадку внесення Позичальником коштів на повернення заборгованості за Кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по Кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п. 2.9. та п. 4.2.2. цього Договору, зараховується в рахунок повернення Кредиту. Згідно п. 4.2.1. Кредитного договору Позичальник зобов'язується здійснювати повернення Кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим Договором у передбачені Договором строки. Згідно п. 5.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору в порядку передбаченому чинним законодавством України. Згідно п. 5.2. договору у випадку порушення строків повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування ним, комісій та інших платежів за цим Договором, Банк має право вимагати, а Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості. Згідно п. 5.2. договору у випадку порушення Позичальником своїх обов'язків, передбачених цим Договором (крім тих, що зазначені в п. 5.2. цього Договору), Банк має право вимагати від Позичальника, а Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 0,5 % від суми Кредиту за кожен випадок такого порушення. Згідно п. 6.2. договору банк має право вимагати дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим Договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його Поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього Договору та/або Договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, а Позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги від Банку (а у випадку передбаченому п. 4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані Банку, у разі настання порушення Позичальником строків платежів за Договором, невиконання обов'язків по сплаті чергових платежів та інші порушення. Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручитель, тобто [PERSON] поручається перед Кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно з пунктом 1. Договору поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором № 490/ФКВІП-07 від 13.11.2007 року, за яким останній до 12.11.2022 року повернути кредит у розмірі 220 000 дол. США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором, та за Кредитним договором № 490/ФК-07/СК від 13.11.2007 року, за яким останній зобов'язаний по 12.11.2022 року повернути кредит у розмірі 5 508,54 грн., сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. Згідно з пунктом 2. Договору поруки відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язань за Кредитним договором. Згідно з пунктом 3. Договору поруки Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Згідно з пунктом 4. Договору поруки у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Кредитор повідомляє про це Поручителя, шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які Поручитель зобов'язаний сплатити заборгованість. Згідно з пунктом 5. Договору поруки Поручитель зобов'язаний сплатити зазначену у вимозі Кредитора суму за вказаними у претензії реквізитами не пізніше 5 днів з моменту її отримання. Згідно з пунктом 7. Договору поруки Поручитель ознайомлений з усіма умовами Кредитного договору. Згідно з пунктом 8. Договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором, винна сторона відшкодовує всі понесені в зв'язку з цим збитки. Згідно з пунктом 9. Договору поруки у випадку порушення терміну, передбаченого п. 5 цього договору, Поручитель сплачує на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарний боржник, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем-1 встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого йому кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за його користування не дотримуються, тобто порушені умови договору. Вивчивши умови Кредитного договору суд вважає, що Відповідачу-1 відомо про можливість застосування процедури примусового дострокового повернення кредиту, оскільки зазначені положення вказані в договорі, який підписаний ним особисто. На підставі невиконання Відповідачем-1 зобов'язань за Кредитним договором, Позивачем рекомендованою кореспонденцією було направлено Відповідачу-1 лист-попередження за № 4374 від 15.04.2011 року, щодо наявної простроченої суми заборгованості за Кредитним договором у розмірі 66 953,23 дол. США та 20 911,07 грн. (а.с.22). У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за Кредитним договором у Відповідача-1 перед Позивачем, станом на 07.05.2012 року виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором, загальна сума якої становить становить 2 194 661 (два мільйони сто дев'яносто чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 52 копійки, які складаються з: - суми заборгованості за кредитом - 1 572 223,68 грн.; - суми заборгованості за відсотками - 561 271,86 грн.; - суми комісій передбачених кредитним договором - 61 165,98 грн.. Розрахунок заборгованості міститься в позові та доданий до матеріалів справи окремо (а.с.3, 215). Також, Позивачем наданий розрахунок заборгованості за Кредитним договором, який був розрахований станом на 14.10.2013 року з якого вбачається, що заборгованість за Кредитним договором на вказану дату становить 2 246 221,84 грн.. Отже, з розрахунку вбачається, що заборгованість за Кредитним договором збільшується, що свідчить про факт невиконання Відповідачами своїх зобов'язань, які виникли у них за Кредитним договором. Жодних належних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, Відповідачі суду не надали. Крім того, суд з урахуванням наданих в судових засіданнях пояснень представника Відповідачів, а саме про належне виконання Відповідачем-1 своїх зобов'язань за Кредитним договором до 2009 року, розрахунку заборгованості, прийшов до висновку, який також підтверджується матеріалами та предметом справи про те, що Відповідачем-1 після 2009 року зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконуються. З пояснень представників сторін суд встановив, що Відповідач-1, тобто Боржник, не висував до а ні до ТОВ «Укрпромбанк», а ні до АТ «Дельта Банк» свої заперечення проти вимоги щодо погашення боргу. Згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Однак, закон не пов'язує це право з невиконанням боргових зобов'язань взагалі, в тому числі і попередньому кредиторові. Отже, допустивши прострочення кредиту, Відповідачі порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. За таких обставин, суд вважає вимоги Позивача про стягнення з Відповідачів на його користь всієї суми заборгованості за Кредитним договором обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 554 Цивільного кодексу України, уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. На момент розгляду справи доказів погашення Відповідачами кредиту та сплати відсотків, пені, тощо у суду не має. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". При цьому згідно із ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання Відповідачами [PERSON] та [PERSON] умов Кредитного договору № 490/ФК-07/СК від 13.11.2007 року, Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору на суму 3 219 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 20083638 від 11.05.2012 року (а.с.5). При цьому, суд вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах Позивача щодо стягнення з Відповідачів судових витрат у солідарному порядку на підставі наступного. Цивільно-процесуальним законом - ст.ст.. 79, 88, 81 ЦПК України - не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку. Солідарний обов'язок - це матеріально-правова категорія (ст. 541 ЦК України), а не процесуальна. За правилами ст. 88 ЦПК України розподіл судових витрат, у тому числі судового збору (ст. 81 ЦПК України), здійснюється у дольовому порядку. Отже, стягненню з Відповідачів на користь Позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 609,50 грн. з кожного окремо. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial