Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональній філії «Львівська залізниця» звернулося до суду із вищевказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час проведення інвентаризації земель приватним підприємством «Ріга», яке знаходяться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах [PERSON] сільської ради було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,0072 га смуги відведення залізниці на 273км+597м до 273 км + 612 м перебуває у власності [PERSON]. Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради про надання у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером 7321087900:01:003:0754. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий [PERSON] та скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером 7321087900:01:003:0754 та стягнути з відповідачів на їхню користь судові витрати. Поземельною книгою від 15.06.2016 року було встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 7321087900:01:003:0754, яка розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області являється приватною власністю [PERSON]. Ухвалою Глибоцького районного суду від 27 січня 2017 року [PERSON] залучено до участі у справі у якості співвідповідача. 16.03.2017 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмету позову, а саме просив визнати недійсним та скасувати договір купівлі-продажу № 393 від 22.03.2007р. серії ВЕК № 487430, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 076595 від 05.06.2007р., виданий [PERSON] та скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером 7321087900:01:003:0754, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача ДТГО «Львівська залізниця» в судове засідання не зявилася, однак подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлвся про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча неодноразово належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак їх представник подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №753916, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 10 березня 2006 року ВСР № 359581, зареєстровано в реєстрі за № 1049, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер 7321087900:01:003:0754, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки № 393 від 22.03.2007р. серії ВЕК № 487430, [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1000 га кадастровий номер 7321087900:01:003:0754, яка знаходиться в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області та цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного договору [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 076595. При проведенні робіт ПП «Ріга» з інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця», в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області було виявлено, що частина земельної ділянки площею 0,0072 га смуги відведення залізниці на 273км+597м до 273 км+612 м перебуває у власності [PERSON] кадастровий номер 7321087900:01:003:0754, яка передана їй у власність на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки. Згідно «Плана полосы отвода линии Адынката-Берхомет Львовской железной дороги», 1959 року, ширина смуги відведення на ділянці з 9км+309м до 12км+235м перегону становить 15м від осі колії. Таким чином, площа перетину земельної ділянки відповідача [PERSON] в смузі відведення залізниці становить 0,0072 га. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт»,до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Позивач мав право на частину земельної ділянки в межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, яка перебуває у власності [PERSON], до реєстрації останньою права власності, та не було жодним чином припинене. Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. [PERSON] СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. [PERSON] Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»([PERSON] ЦИК СССР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах,вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Перебування у залізниці земельної ділянки також підтверджується довідкою Відділу Держземагенста у Глибоцькому районі станом на 01.01.2012р., відповідно до якої під обєктами залізничного транспорту в межах [PERSON] сільської ради Глибоцького району знаходитись площа 21,6 га. Крім того, залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за дану земельну ділянку, що підтверджується довідкою державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» Чернівецька дистанція колії №28/891 від 12 серпня 2015 року, а саме у 2014 році сплачено земельного податку в сумі 25709,37 грн., у 2015 році 19473,20 гривень за земельну ділянку в межах смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця», загальною площею 21,02 га з них: в межах населеного пункту 19,22 га., за межами населеного пункту 1,8 га., на території [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. Відповідно до п.б ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями. Згідно п.5 [PERSON] Верховної [PERSON] України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 [PERSON] Верховної [PERSON] Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі. Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів. Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім цього, Відповідно до п.п. 60 - 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Пунктом 115-2 зазначеного Порядку встановлено, що у разі коли до 01 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність, або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою згідно з п.п. 107 - 111 і 113 цього Порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав,скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 частини шостої\~ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав\~вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру можливе після ухвалення рішення про скасування записів про проведену державну реєстрацію прав. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що спірна земельна ділянка відповідача, частково накладається на землі позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного, ст. ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст.. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55\~\~Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року,

Outcome: partial