Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

01.08.2016 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, якою просила суд встановити факт смерті її брата [PERSON] 1960 р.н. - [INFO] року у [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що в [ADDRESS] проживав її брат [PERSON] 1960 р.н.. [INFO] року, вона зайшовши до будинку, в якому мешкав брат, виявила його без ознак життя. Про даний факт було негайно повідомлено правоохоронні органи, які приїхавши на місце склали висновок, про відсутність ознак насильницької смерті. Поховання брата було здійснено без проведення медичного розтину трупа, в зв'язку з цим лікарське свідоцтво про смерть не видавалось. З метою офіційного підтвердження факту смерті брата та отримання відповідного свідоцтва, вона звернулась до Баранівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Житомирській області. Однак у його видачі було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутнє лікарське свідоцтво про смерть ( фельдшерська довідка про смерть), та було рекомендовано звернутись до суду. В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилась, проте надала суду заяву, в якій вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений, проте на електронну адресу суду надійшло клопотання за підписом начальника відділення [PERSON], з проханням розглянути справу у відсутність їхнього представника, заперечень проти заяви не мають. Суд дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] були між собою рідними братом та сестрою, що підтверджується даними свідоцтв про народження (а.с.5,6). З даних паспорту громадянина України [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS]( а.с.7-9). Як зазначено заявницею в заяві, [INFO] року, зайшовши до будинку, в якому мешкав брат, вона виявила його без ознак життя, в зв'язку з чим нею було викликано правоохоронні органи. Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку взаємодії між органами внутрішніх справ, закладами охорони здоров'я та прокуратури України при встановленні факту смерті людини, затвердженого Наказом МВС України, МОЗ України, Генеральної прокуратури України № 1095/955/119 від 28.11.2012 року (далі - Порядок), при надходженні повідомлень про факт смерті людини за місцем її проживання без ознак насильницької смерті або підозри на таку, відповідно до підпункту 4 пункту 3 цього Порядку, працівники органів внутрішніх справ негайно виїжджають на місце події разом з лікарем, який констатує факт смерті, проводить зовнішній огляд трупа, за результатами якого інформує орган внутрішніх справ і адміністрацію закладу охорони здоров'я про можливість встановлення причини смерті без патологоанатомічного розтину та видачі лікарського свідоцтва про смерть (фельдшерської довідки про смерть). Висновком за результатами повідомлення (заяви) складеного поліцейським Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 19.05.2016 року, встановлено, що 11.09.2016 року до Баранівського ВП Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] [INFO] р. н. про те, що [INFO] року в с. Кашперівка у будинку помер її брат .[PERSON] 1960 р. н. По прибуттю на місце події видимих тілесних ушкоджень на тілі померлого [PERSON] виявлено не було, ймовірна причина смерті обширний інсульт про, що було вказано у висновку про ненасильницьку смерть медпрацівником Кадшерівської амбулаторії [PERSON] та про що було написано мотивований рапорт, лікарське свідоцтво про смерть не видавалось в зв'язку і тим, що померлий не досяг 60- ти річного віку та родичі відмовились тіло [PERSON] надавати для проходження СМЕ, крім того була написана заява від сестри померлого [PERSON] про категоричну відмову везти тіло покійного брата [PERSON] на судово-медичну експертизу, тому що вважає, що її брат помер власною смертю та ні до кого претензій не має.( а.с.12, 32-36). З даних довідки виконкому Кашперівської сільської ради Баранівського району, Житомирської області № 735 від 12.05.2016 року слідує, що заявниця [PERSON] провела поховання свого брата [PERSON], який помер [INFO] року на Кашперівському кладовищі 12.05.2016 року (а.с.16). Судом встановлено, що заявниця зверталась до Баранівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Житомирській області з заявою про видачу свідоцтва про смерть брата [PERSON] Листом № 1283/2.1-11-69 від 19.05.2016 року, заявника було повідомлено, що у зв'язку з відсутністю документів, які є підставою для реєстрації смерті (лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерського довідки про смерть, лікарського свідоцтва про перитинальну смерть, рішення суду), реєстрація смерті [PERSON] [INFO] не проводилась (а.с.15). Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.) ; забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Відповідно до положень частини 2 статті 49 Цивільного кодексу України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з положеннями п.2 ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Беручи до уваги вищевикладене, оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті [PERSON] є неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий факт, задовольнивши вимоги заявника, які є доведеними та обґрунтованими. На підставі наведеного,

Outcome: approved