Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

01 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунутування позовних вимог зазначив, що [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області померла його матір [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема: право власності на земельну ділянку загальною площею 6,65 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не склала. Спадщину він прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На виконання вимог чинного законодавства він звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського нотаріального округу Болгарчук О.Ф. та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадищну за законом на земельну ділянку нотаріусом йому було відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувала відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документа на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно, який був втрачений, у зв`язку з чим нотаріус видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендував звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Враховуючи те, що відновити втрачений правовстановлюючий документ на земельну ділянку чи отримати новий взамін втраченого на сьогоднішній день не має можливості, він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] заяву підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав та просили її задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, але до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти заяви не заперечують. Заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та представника позивача Чабанової А.О., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області померла матір позивача - [PERSON] , смерть якої було зареєстровано 12 лютого 2014 року Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області (а.с. 17). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема: право власності на земельну ділянку загальною площею 6,65 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому право на спадкування отримали спадкоємці за законом. Спадщину позивач прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На виконання вимог чинного законодавства позивач звернувся до приватного нотаріуса Веселинівського нотаріального округу Болгарчук О.Ф. та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадищну за законом на земельну ділянку нотаріусом йому було відмовлено, про що було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2018 року (а.с. 9). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувала відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документа на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно, який був втрачений, у зв`язку з чим нотаріус видав йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендував звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Державний акт на право приватної власності на землю було втрачено за життя спадкодавця за невідомих обставин. Разом з тим, втрата правовстановлюючого документу не є підставою припинення права власності, що прямо вбачається зі ст. 346 ЦК України та ст. 140 ЗК України. Матеріалами спадкової справи №91/2014 (а.с. 65-74) встановлено, що [PERSON] заповіту не склала; спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви приватному нотаріусу Болгарчук О.Ф. Спадщину позивач прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем підтверджується довідкою Ставківської сільської ради №1115/04-06 від 03.08.2018 р. (а.с. 20), відповідно до якої [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з обліку як померла. За цією ж адресою з померлою на момент її смерті проживав та був зареєстрований [PERSON] , син, з 17.03.1978 року по теперішній час. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved