Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Сторони із 03 липня 2005 року по 18 березня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина, який перебуває на утриманні позивача. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільного сина, позивач заявив до суду вимогу про стягнення з [PERSON] на його користь на утримання сина аліментів в розмірі ? частини її заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення сином повноліття. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу змінив, заявивши про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в мінімальному розмірі, визначеному законодавством. Суду позивач пояснив: 18 березня 2014 року він припинив шлюб з відповідачем, а на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 07 серпня 2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно їх спільного сина [PERSON]. Відповідач не виконує свій обов'язок та обіцянку по утриманню сина, а тому він звернувся до суду з цим позовом. Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовна вимога, яку позивач сформулював у судовому засіданні (у твердій грошовій сумі в мінімальному розмірі, визначеному законодавством), підлягає до задоволення. Поясненнями сторін у судовому засіданні та рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 05 березня 2014 (а.с. 5) стверджується, що із 03 липня 2005 року по 18 березня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвом про народження (а.с. 6) доводиться, що сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 07 серпня 2014 року (а.с. 18-19) відповідача було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Довідкою Лучинецької сільської ради № 106 від 25 лютого 2015 року (а.с. 8) стверджується заява позивача про те, що син проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Такий факт також не спростовується відповідачем. Відповідач у судовому засіданні ствердила, що вона є працездатною особою, інших утриманців, крім спільного з позивачем сина, не має. Відповідно до статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням викладених вище обставин, положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, обставини, що відповідач на даний час не працює, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дитини, буде визначення розміру аліментів на підставі ч. 1 ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі в мінімальному розмірі, визначеному законом. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, для дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів складає 385 гривень 80 копійок на дитину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернувся до суду з цим позовом 02 березня 2015 року. На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 05 березня 2014 року (а.с. 5) відповідач змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] (а.с. 17).

Outcome: approved