Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DN81AR18120042 від 08.02.2008 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.02.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір № DN81AR18120042, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 162 118,60 грн. з кінцевим терміном повернення 06.02.2015 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісячно в період сплати [PERSON] повинен надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши кредит у розмірі 162 118,60 грн.. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14.05.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 429 487,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом 36 917,96 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 4,74 грн.; заборгованість за пенею 371 874,83 грн., а також штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 20439,88 грн.. Просить стягнути з відповідача 429 487,41 грн. заборгованості за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви (а.с.37) просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Так, 08.02.2008 року між сторонами укладено кредитно-заставний договір № DN81AR18120042, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 162 118,60 грн. з кінцевим терміном повернення 06.02.2015 року (а.с.9-16). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.05.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 429 487,41 грн., яка складається з: 36 917,96 грн. - заборгованість за кредитом; 4,74 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 371 874,83 грн. - пеня; 250,00 грн. - штраф (фіксована складова); 20 439,88 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.4-7). Враховуючи, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 429 487,41 грн. заборгованості по кредитному договору підлягає задоволенню. Оскільки згідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача, відповідач у судове засідання не з'явився та заяви про зменшення розміру пені не подав, а тому підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України відсутні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved