Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 25 липня 2013 року між нею та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений договір добровільного страхування автомобіля Mazda6, державний номерний знак [NUMBER]. Протягом дії договору виник страховий випадок - 20 вересня 2016 року. Вказав, що свої обов'язки за договором відповідач не виконав по страховому випадку та представник ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з конструктивною загибеллю транспортного засобу. Так, страховиком проведено було оцінку вартості матеріальних збитків та визначено, що вартість матеріального збитку становить 346 454,56 грн., що становить більше 75% від дійсної вартості транспортного засобу на час укладення договору. При визначенні розміру страхового відшкодування відповідачем визначено вартість залишків без його попереднього погодження за допомогою аукціону в розмірі 421 600 грн. Вважає, що відповідач фактично запропонував йому продати даний автомобіль за дану суму. У добровільному порядку вирішити даний спір вони не можуть. Ним було замовлено експертне автотоварознавче дослідження, за яким визначено ринкова вартість автомобіля на лату проведення в розмірі 204 751,90 грн. Тому страхова компанія має відшкодувати йому заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 167 248,10 грн., а автомобіль має залишитись в нього. Просили суд стягнути з ТДВ «СК «Віді-Страхування» на його користь страхове відшкодування в розмірі 167 248,10 грн.; зобов'язати ТДВ «СК «Віді-Страхування» направити до третьої особи запит щодо з'ясування порядку та способу сплати страхового відшкодування. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року позовну вимогу про зобов'язання ТДВ «СК «Віді-Страхування» направити до третьої особи запит щодо з'ясування порядку та способу сплати страхового відшкодування - залишено без розгляду. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Подав суду письмові заперечення. Вказав, що між ними був укладений договір страхування автомобіля Mazda6, державний номерний знак [NUMBER]. 20 вересня 2016 року відбулось пошкодження застрахованого автомобіля, а дана подія була визнана страховим випадком. На виконання умов укладеного договору та вирішення питання щодо розміру страхового відшкодування ними за допомогою інтернет аукціону було визначено вартість залишків застрахованого автомобіля. Спосіб визначення залишків був погоджений позивачем. Зважаючи на що, ними було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування (розмір страхової суми становить 400 000 грн., франшиза -28 000 грн., вартість залишків - 421 600 грн.), але сума має від'ємний результат, що свідчить про відсутність підстав для виплати. Подане дослідження, складеного на замовлення позивача, вважають неналежним доказом, так як експерт не був ними погоджений, а питання не стосується вирішення питання про виплату страхового відшкодування. Також вказали, що за умовами укладеного договору був визначений вигодонабувач - ПАТ «Укрсоцбанк», тому всі страхові виплати мають здійснюватися на його рахунку. Натомість позивач просить стягнути страхове відшкодування на свою користь, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ПАТ «Укрсоцбанк» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позовні вимог підтримали у повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування за ст. 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. За ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. При розгляді справи судом встановлено, що 25 липня 2013 року між ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту [NUMBER]. За умовами договору страхування передбачено, що за даним договором страхується автомобіль Mazda6, державний номерний знак [NUMBER]. Вигодонабувачем є ПАТ «Укрсоцбанк». Даний договір складається з спеціальної частини, загальної частини договору, додаткові умови та додатки до договору є невід'ємними частинами цього договору страхування та розглядаються страховиком та страхувальником як умови цього договору страхування в цілому. Договором страхування передбачена франшиза по страховим випадкам: пошкодження за ризиками ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні лиха, ВП - 0% від страхової суми; за ризиком викрадення та у разі конструктивної повної загибелі транспортного засобу - 7% від страхової суми. Встановлено, що 20 вересня 2016 року сталась дорожня-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля Mazda6, державний номерний знак [NUMBER], який отримав механічні пошкодження, що підтверджено довідкою Управління патрульної поліції в м.Києві про ДТП №3016265485743906 від 18 жовтня 2016 року. 20 вересня 2016 року [PERSON] звернувся із заявою до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» про настання страхового випадку. П. 7.4 договору страхування встановлено, що страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Порядок і умови виплати страхового відшкодування регламентований п.9 договору. П. 9.1 встановлено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого дійсного збитку та зазначеної у договорі страхової суми для кожного предмету договору страхування. За п.1.4 договору конструктивна загибель транспортного засобу - транспортному засобу нанесена такого ступеню шкода внаслідок настання страхових випадків (в тому числі ДТП), при якому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу дорівнює або складає більше 75% від дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору. За п.9.6.4 у разі конструктивної повної загибелі транспортного засобу страхове відшкодування визначається в межах страхової суми виходячи із дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування, зменшеної на величину безумовної франшизи, раніше виплачених страхових відшкодувань за цим договором та вартість залишків пошкодженого транспортного засобу. При цьому транспортний засіб залишається у страховика. Вартість залишків пошкодженого транспортного засобу встановлюється одним із нижчезазначених способів за погодженням між страхувальником та страховиком: шляхом визначення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн-аукціон з продажу автомобілів на базі платформи ТОВ «Україно-Польське підприємство «Автоонлайн-Україна»); шляхом авто товарознавчої експертизи (дослідження, оцінки) експертом/суб'єктом, який має право на її проведення. П. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Встановлено, що дорожньо-транспортну пригоду від 20 вересня 2016 року за участі застрахованого автомобіля Mazda6, державний номерний знак [NUMBER], було визнано страховим випадком. Для визначення вартості залишків ТДВ «ВіДі-Страхування» було застосовано програмну платформу Автоонлайн. Відповідно до попиту та пропозиції на ринку, вартість залишків Mazda6, державний номерний знак [NUMBER], становить 421 600 грн., що підтверджується зобов'язуючою пропозицією залишковою вартості пошкодженого транспортного засобу. Для визначення вартості залишків [PERSON] замовив висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринково вартості колісного транспортного засобу №137/17 від 28 лютого 2017 року. Відповідно до даного висновку ринкова вартість автомобіля Mazda6, державний номерний знак [NUMBER], станом на момент проведення дослідження становить 204 751,90 грн. Також за клопотанням позивача, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2017 року призначено по справі експертизу. 24 травня 2018 року до суду надійшов висновок експертів КНДІСЕ за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №1170/18-54. Відповідно до даного висновку ринкова (залишкова) вартість автомобіля Mazda6, державний номерний знак [NUMBER], після ДТП станом на 01 березня 2018 року, складала 155 118,86 грн. При визначенні вартості залишків, суд бере до уваги висновки судової експертизи, оскільки експертиза проведена за наявними у справі доказів, експерти попереджувались про кримінальну відповідальність. При цьому суд також враховує, що умовами договору не виключена можливість визначення вартості залишків або одним способом, або іншим, заборони використовувати спочатку один метод, а потім інший договір не містить. Твердження представника відповідача, що експерт дає відповідь на інше питання, а не визначає вартість залишків, суд до уваги не бере, оскільки і зобов'язуюча пропозиція (а.с. 50) містить пропозиції щодо залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, що і висновок експертів містить висновок про ринкову (залишкову) вартість пошкодженого транспортного засобу. Доказів на спростування висновків експерта, відповідач суду не надав. Також суд не бере до уваги покази допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], оскільки вона є працівником відповідача та повідомила суду обставини власного сприйняття обставин щодо погодження (суб'єктивні дані), але не повідомили суду конкретні об'єктивні дані, які могли б підтвердити надання згоди позивачем саме на такий спосіб визначення залишків, враховуючи, що позивач заперечував проти даних тверджень. Враховуючи, межі заявлених позовних вимог та те, що за п.9.6.4 у разі конструктивної повної загибелі транспортного засобу страхове відшкодування визначається в межах страхової суми виходячи із дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування (400 000 грн.), зменшеної на величину безумовної франшизи (28 000 грн.) та вартість залишків пошкодженого транспортного засобу (155 118,86 грн.), до стягнення з ТДВ «СК «Віді-Страхування» на користь позивача підлягає страхове відшкодування в розмірі 167 248,10 грн.. За ст 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Так, умовами укладеного договору добровільного страхування визначений вигодонабувач - ПАТ «Укрсоцбанк». За ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. У постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року визначено, що за договором страхування визначений вигодонабувач, він повинен бути залучений до участі у справі (стаття 985 ЦК, стаття 3 Закону України "Про страхування"). Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України "Про страхування", і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Посилання представника відповідача щодо відсутності права вимоги у позивача на виплату страхового відшкодування, суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах справи наявний лист представника ПАТ «Укрсоцбанк» щодо підтримання позовних вимог [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Про час та місце розгляду справи представник повідомлявся, що підтверджено зворотніми повідомленнями, будь-яких заперечень щодо отримання позивачем страхового відшкодування до суду не надали. Тому позовні вимоги суд задовольняє.

Outcome: approved