Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

01 березня 2017 року позивачка звернулась до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про розірвання трудового договору, стягнення вихідної допомоги, заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що з травня 2015 року до 21 лютого 2017 року обіймала посаду начальника відділу зі звязків з громадськістю за ЗМІ та інформаційного забезпечення Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль». У звязку із порушенням відповідачем статей 15,24 Закону України «Про оплату праці», статті 115 КЗпП України, 21 лютого 2017 року подала відповідачу заяву про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України, через невиконання роботодавцем законодавства про працю, зазначена заява зареєстрована відповідачем 21.02.2017 року за вх..№235. Вказує, що в порушення ст.47 КЗпП України в день звільнення-21.02.2017 року їй не видано належно оформлену трудову книжку, не проведено розрахунок а також не виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення, відповідно до п.1.2 Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль», п.1.2 додатку №7 до Колективного договору. Також в порушення положень ст. 44 КЗпП України не виплачено вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку. Також вказує, що внаслідок невиплати відповідачем матеріальної допомоги, не проведення остаточного розрахунку при звільненні, не видачі трудової книжки у день звільнення, що перешкодило у пошуках кращої роботи та подальшого працевлаштування, їй спричинено моральну шкоду. В ході розгляду справи позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно просила суд визнати розірваним з 21.02.2017 року трудовий договір укладений між [PERSON] та державним підприємством «Криворізька теплоцентраль» за ч.3 ст.38 КЗпП України та зобовязати відповідача внести до трудової книжки [PERSON] запис наступного змісту: «звільнена на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням». Стягнути з відповідача матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 12638,60 гривень, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 37915,80 грн., а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення у розмірі 39179,66 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила суду, що через несвоєчасну виплату заробітної плати вона вирішила розірвати безстроковий трудовий договір за п. 3 ст. 38 КЗпП України. Адміністрація ДП «Криворізька теплоцентраль» безпідставно не розірвала трудовий договір за її заявою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що необхідність передачі матеріальних цінностей не може слугувати підставою відмови у розірванні трудового договору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила визнати розірваним трудовий договір, укладений між [PERSON] та відповідачем, з 21.02.2017 року, за власним бажанням, на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, у задоволенні решти позовних вимог просила відмовити посилаючись на письмові заперечення в яких зазначила, що 21 лютого 2017 року на адресу підприємства надійшла письмова заява [PERSON] про звільнення за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у звязку з порушенням власником законодавства про працю та умов колективного договору з 21 лютого 2017 року. Розглянувши підстави звільнення, які зазначені [PERSON] в заяві, підприємство вважає, що не має достатніх підстав для звільнення останньої за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, посилання позивачки на порушення ст..115 КЗпП України, ст..24 Закону України «Про оплату праці» є безпідставними оскільки на момент звернення порушення строків виплати заробітної плати на підприємстві не було. Зазначила, що на реалізацію особистого волевиявлення [PERSON] має право бути звільненою за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, або за угодою сторін на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України. Крім того зазначила, що борг за виплаченою заробітною платою авансом у січні 2017 року за позивачкою станом на 01.02.2017 року складає 12920,36 грн. Також зазначила, що [PERSON] є матеріально-відповідальною особою та при звільненні повинна була особисто здати товарно-матеріальні цінності відповідальній особі, що не було виконано останньою. Підприємство неодноразово зверталось до позивачки шляхом направлення листів, щодо необхідності прибуття на підприємство для проведення процедури звільнення, або надання особистого дозволу на проведення процедури звільнення третьою особою, завіреною нотаріально. Щодо стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення зазначила, що надання такої допомоги регулюється Колективним договором між роботодавцем та колективом працівників державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки, матеріальна допомога працівникам підприємства надається у повному обсязі у разі наявності клопотанням керівника підрозділу. Вказала, що надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік [PERSON] не є можливим оскільки відсутня заява останньою з клопотанням керівника підрозділу. Крім того зазначила, що [PERSON] не зверталась до комісії з трудових спорів щодо порушення її прав. Заперечувала проти позовних вимог про стягнення моральної шкоди зазначивши, що позивачкою не надано будь-яких доказів факту завдання моральної шкоди, не було визначено з яких саме міркувань позивачка виходить, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 10000,00 грн., чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням. Припис Головного управління Державної служби України з питань праці щодо порушень трудового законодавства відносно [PERSON] не було оскаржено підприємством та було взято до відома. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, у відповідності до п. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Положеннями Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ч. 2 ст. 4 передбачено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обовязкову працю. Згідно письмової заяви [PERSON] 17.02.2017 вона звернулась до в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» із заявою про звільнення за п.3 ст.38 КЗпП України, у звязку з порушенням власником законодавства про працю та умов колективного договору з 21.02.2017 року та виплати компенсації за невикористану соціальну відпустку. Зазначена заява зареєстрована в ДП «Криворізька теплоцентраль» 21.02.2017 року за вх. №235 (а.с.9,67). 13 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» [PERSON] із заявою, відповідно до якої у звязку із перебуванням з 23.01.2017 року на лікарняному просила повідомити про встановлений їй розмір премії за січень 2017 року та надати належним чином завірені копії підтверджуючих документів. (а.с.12). 21 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» із заявою про надання допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі листа непрацездатності серії АДБ №076984, оригінал якого надано до заяви. (а.с.14). Відповідно до акту складеному у присутності свідків [PERSON], [PERSON] від 22 лютого 2017 о 08 годині 01 хвилин, [PERSON] прибула до канцелярії ДП «Криворізька теплоцентраль» з заявою про прийняття лікарняного листка серії АДБ №076984 для здійснення оплати. Працівником канцелярії безпідставно відмовлено у реєстрації її заяви. ( а.с.16). 22 лютого 2017 року [PERSON] звернулась письмово із заявою до в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», у якій просила надати допомогу по тимчасовій непрацездатності. (а.с.15). Відповідно до акту складеному у присутності свідків [PERSON], [PERSON] та працівників відділу кадрів та працівників служби з екологічної безпеки та режиму, які відмовились підписувати відповідний акт, 22 лютого 2017 року о 08 годині 30 хвилин [PERSON] прибула до відділу кадрів ДП «Криворізька теплоцентраль» для отримання копії наказу про звільнення та отримання трудової книжки, але останній було безпідставно відмовлено. (а.с.17). 21 лютого 2017 року за вих. № 805/05 ДП «Криворізька теплоцентраль» на адресу [PERSON] направлено листа, про реалізацію наданого звернення та встановлення причин відсутності на роботі, відповідно до якого за результатами розгляду заяви [PERSON] від 17.02.2017 року щодо звільнення за п.3 ст.38 КЗпП України з 21.02.2017 року, [PERSON] повідомлено про наявність заборгованості перед підприємством станом на день отримання заяви за раніше отриманим авансом по заробітній платі в сумі 12525,10 грн., запропоновано внести в касу підприємства зайво отримані кошти, також повідомлено, що згідно договору про матеріальну відповідальність, укладеного між [PERSON] та керівником підприємства остання є матеріально відповідальною особою. На виконання умов зазначеного договору [PERSON] необхідно особисто прибути для передачі матеріальних цінностей. Зазначено, що відповідно вимог чинного законодавства працівник в день звільнення, який є останнім днем його роботи, повинен ознайомитись з наказом про звільнення шляхом його особистого підписання, підписати Особову картку ф.№П-2, поставити особистий підпис в Журналі реєстрації трудових книжок. Вказано, що оскільки останньою не надано документів, що підтверджують поважні причини відсутності на підприємстві для проведення процедури звільнення, не надано особистого дозволу на проведення процедури звільнення третьою особою, завіреного нотаріально-реалізувати направлену [PERSON] заяву не є можливим. Запропоновано з огляду на викладене особисто прибути для підтвердження згоди на припинення трудових стосунків з підприємством та проведення остаточного розрахунку, або, в разі наявності причин, що унеможливлюють особисте прибуття до підприємства надати дозвіл на проведення звільнення третьою особою, завірений нотаріально. (а.с.66). 24 лютого 2017 року за вих. №871/05 за підписом в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» [PERSON] на адресу [PERSON] направлено лист про встановлення причин відсутності на роботі, згідно якого, з метою виконання обовязків працедавця [PERSON] запропоновано повідомити причини її відсутності на роботі та/або надати документ, що підтверджує причини її відсутності з 13 лютого 2017 року. (а.с.69). 27 лютого 2017 року за вих. №896/09 на адресу [PERSON] направлено лист про опрацювання листка непрацездатності та надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, згідно якого [PERSON] видано листок непрацездатності у звязку з загальним захворюванням. Повідомлено, що цим же листком непрацездатності останній передбачено стати до роботи 22 лютого 2017 року. Зазначено, що станом на 27.02.2017 року Державному підприємству «Криворізька теплоцентраль» невідомо про підстави відсутності [PERSON] на робочому місці, що унеможливлює здійснення коректного табелювання робочого часу та може призвести до негативних наслідків у трудових взаємовідносинах між роботодавцем та працівником в подальшому. З огляду на зазначене, запропоновано письмово повідомити про підстави відсутності з 22 лютого 2017 року по теперішній час. Щодо надання допомоги по тимчасовій непрацездатності повідомлено, що перші пять днів оплачує роботодавець, оплата періоду тимчасової непрацездатності з шостого дня лікарняного за весь період до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності здійснюється за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. (а.с.70). 03 березня 2017 року за вих. № 983/05 та 09 березня 2017 року за вих. №1043/05 за підписом в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» [PERSON] на адресу [PERSON] направлено листи про встановлення причин відсутності на роботі, відповідно до яких, з метою виконання обовязків працедавця останній запропоновано повідомити причини відсутності на роботі та /або надати документ, що підтверджує причини відсутності з 22 лютого 2017 року. (а.с.73,76). 03 березня 2017 року за вих. №975/09, за підписом в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», в.о. голови комісії з припинення [PERSON] на адресу [PERSON] направлено лист щодо надання матеріальної допомоги, відповідно до якого останній повідомлено, що надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік є неможливим, оскільки відсутня заява [PERSON] на надання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017 рік, з клопотанням керівника підрозділу, згідно вимог «Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль» «Колективного договору між роботодавцем та колективом працівників державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки». (а.с.74). 03 березня 2017 року за вих. № 974/09 ДП «Криворізька теплоцентраль» на адресу [PERSON] направлено завірені копії документів, підтверджуючих розмір премії за січень 2017: довідка з відомості визначення розміру виробничої премії за січень 2017 року начальника структурного підрозділу «Відділ із звязків з громадськістю, засобами масової інформації та інформаційного забезпечення» [PERSON]; завірена копія відомості визначення розміру виробничої премії за січень 2017 начальника структурного підрозділу «Відділ із звязків з громадськістю, засобами масової інформації та інформаційного забезпечення» [PERSON] (а.с.75). 14 березня 2017 року за вих. №1091/05 за підписами в.о. генерального директора [PERSON], в.о. начальника юридичного відділу [PERSON], начальника відділу кадрів [PERSON] на адресу [PERSON] направлено лист про встановлення причин відсутності на роботі згідно якого, останній, у звязку із залишенням без реагування листів №805/05 від 21.02.2017, №896/09 від 27.02.2017, №893/05 від 03.03.2017, №1043/05 від 09.03.2017 повідомлено, що станом на 13.03.2017 року за нею рахується заборгованість перед підприємством за раніше отриманим авансом по заробітній платі, у звязку із чим запропоновано внести в касу підприємства заяво отримані кошти. Зазначено, що факт отримання авансу є підтвердженням дій працедавця, направлених на соціальну турботу та підтримку працівників та ставить під сумнів обєктивність твердження [PERSON] щодо порушення роботодавцем умов трудового законодавства. Зазначено, що [PERSON], згідно договору про матеріальну відповідальність є матеріально відповідальною особою. Вказано про необхідність, на виконання вимог ст.130,135-1 КЗпП України, умов зазначеного договору особисто прибути для передачі матеріальних цінностей. Вказано, що відповідно вимог чинного законодавства працівник в день звільнення, який є останнім днем його роботи, повинен ознайомитись з наказом про звільнення шляхом його особистого підписання, підписати Особову картку ф.№П-2, поставити особистий підпис в Журналі реєстрації трудових книжок. Вказано, що оскільки останньою не надано документів, що підтверджують поважні причини відсутності на підприємстві для проведення процедури звільнення, не надано особистого дозволу на проведення процедури звільнення третьою особою, завіреного нотаріально-реалізувати направлену [PERSON] заяву не є можливим. Запропоновано з огляду на викладене особисто прибути для підтвердження згоди на припинення трудових стосунків з підприємством та проведення остаточного розрахунку, або, в разі наявності причин, що унеможливлюють особисте прибуття до підприємства надати дозвіл на проведення звільнення третьою особою, завірений нотаріально. (а.с.77). Згідно листа Управління з питань праці Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області від 03.04.2017 року [PERSON] за вих. №2274-14/04 надано відповідь на звернення, відповідно до якого за зверненням [PERSON] у період 28-30.03.2017 року на ПАТ «Криворізька теплоцентраль» було проведено позапланову перевірку дотримання вимог чинного законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин та оплати праці, а саме не проведення процедури звільнення за заявою про звільнення згідно ч.3 ст.38 КЗпП України та остаточного розрахунку при звільненні з ПАТ «Криворізька теплоцентраль». Вказано, що в ході перевірки встановлено, що на підприємстві має місце факт порушення ч.5.4 Колективного договору підприємства, в частині строків виплати заробітної плати. Крім того в ході проведення перевірки встановлено, що 21.02.2017 року на адресу ДП «Криворізька теплоцентраль» надійшов лист [PERSON] від 17.02.2017 року з заявою про звільнення за п.3 ст.38 КЗпП України з 21.02.2017 року, на що адміністрація ПАТ «Криворізька теплоцентраль» не відреагувала належним чином, а саме- шляхом виконання наказу про звільнення в строки, передбачені законодавством. Згідно письмових пояснень [PERSON], [PERSON] заяву про звільнення не було задоволено на підставі того, що [PERSON]- матеріально відповідальна особа, згідно договору про матеріальну відповідальність і на виконання умов зазначеного договору їй необхідно особисто прибути для передачу матеріальних цінностей, чим порушено ч.3 ст.38 КЗпП України. (а.с.93-95). Згідно наказу Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» за №76 від 08 лютого 2017 року, з дати закінчення опалювального сезону 2016-2017 рр.( але не раніше 08 квітня 2017 р.) до початку опалювального сезону 2017-2018 рр. встановлено неповний робочий тиждень для всіх категорій працівників підприємства, за їх згодою- 4-х денний робочий тиждень з тривалістю 33 години. (а.с.137-138) Відповідно до наказу Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» за №132 від 07.03.2017 року про перенесення робочого дня, для працівників, які працюють при чотириденному робочому тижні, перенести робочий день з 08 травня 2017 року на 13 жовтня 2017 року. (а.с.142). Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» за №143/06 від 23.05.2017 року [PERSON] заробітна плата виплачувалась : за листопад 2016 року 7942,11-02.12.2016 р; лік. Лист за рахунок коштів ФССз ТВП в сумі 1399,96-28.11.2016; за грудень 2016 року-3000,00 грн.-16.12.2016 аванс, 300,00 грн.-19.12.2016 аванс,1000,00 грн.-21.12.2016 аванс, 5715,13 грн.-10.01.2017; за січень 2017 року -9000,00 грн.-12.01.2017 аванс, 9000,00-16.01.2017 аванс; за лютий 2017 року- лік.лист за рахунок коштів ФСС з ТВП в сумі 8983,00- 23.03.2017. (а.с.143). Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» за №148/06 від 25.05.2017 року, згідно балансу робочого часу на 2017 рік за період з 22.02.2017 р. по 25.05.2017 р. робочі дні [PERSON] складають за лютий 2017 р- 5 робочих днів, за березень 2017- 22 робочих дні, за квітень 2017- 19 робочих днів, за травень 2017-15 робочих днів, разом 61 робочий день. (а.с.144). Із наданої позивачем виписки за картковим рахунком за період з 09.06.2016 по 01.05.2017 вбачається, що позивачу була зарахована заробітна плата у вказаному періоді наступним чином: 12.07.2016 170,00 грн.; 13.07.2016 160,00 грн.; 14.07.2016 215,00 грн.; 15.07.2016 160,00 грн.; 18.07.2016 225,00 грн.; 17.08.2016 3688,09 грн.; 19.09.2016 4554,99 грн.; 20.10.2016 2000,00 грн.; 02.11.2016 5620,07 грн.; 16.11.2016 9300,91 грн.; 02.12.2016 7942,11 грн.; 16.12.2016 3000,00 грн.; 19.12.2016 300,00 грн.; 22.12.2016 1000,00 грн.; 10.01.2017 5715,13 грн.; 12.01.2017 9000,00 грн.; 16.01.2017 9000,00 грн. (а.с. 113-115). Наказом по підприємству ДП «Криворізька теплоцентраль» №613 від 15.12.2016 було визначено неробочим днем 16.04.2017 (а.с.128-131). Згідно довідки ПАТ «Криворізька теплоцентраль» від 23.05.2017 №143/06 вбачається, що [PERSON] заробітна плата виплачувалась наступним шляхом: за листопад 2016 року: 02.12.2016 7942,11 грн., лікарняний лист 1399,96 грн. -28.11.2016; за грудень 2016 року: 16.12.2016 аванс 3000,00 грн., 19.12.2016 аванс 3000,00 грн., 21.12.2016 аванс 1000,00 грн., 10.01.2017 5715,13 грн.; за січень 2017 року: 12.01.2017 аванс - 9000,00 грн., 16.01.2017 аванс 9000,00 грн. (а.с.143). Відповідно до розрахункових листів [PERSON] нараховано заробітну плату за листопад 2016 року в розмірі 11711,42 грн., борг за підприємством на початок місяця становить 14920,98 грн.; за грудень 2016 року 12597,65 грн., борг за підприємством на початок місяця становить 7942,11 грн.; за січень 2017 року 6389,48 грн., борг за підприємством на початок місяця становить 5715,13 грн.; за лютий 2017 року 12605,17 грн., борг за працівником на початок місяця становить 12920,36 грн. (а.с.145-147). Так, згідно до п. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. У відповідності до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Як вбачається із листа заступника начальника управління з питань праці, виписки за картковим рахунком за період з 09.06.2016 по 01.05.2017, довідки ПАТ «Криворізька теплоцентраль» від 23.05.2017 №143/06, розрахункових листів, заробітна плата [PERSON] у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року виплачувалась із порушенням трудового законодавства, тобто не встановлені строки два рази на місяць. За змістом статті 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на частину третю статті 38 КЗпП України. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 22 травня 2013 року № 6-34цс13. Таким чином, судом було встановлено, що має місце порушення з боку роботодавця законодавства про оплату праці по відношенню до позивача, а тому відповідачем безпідставно не було задоволено заяву [PERSON] про розірвання трудового договору за п. 3 ст. 38 КЗпП України у визначений нею строк. У звязку з наведеним суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання розірваним з 21 лютого 2017 року трудового договору підлягають задоволенню. Водночас щодо позовних вимог про зобовязання відповідача внести до трудової книжки [PERSON] запис про її звільнення на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України суд зазначає наступне. У відповідності до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до п. 4-5 ст. 48 КЗпП України до трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно до положень п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Зазначене свідчить про те, що обовязок із внесення відповідного запису до трудової книжки покладається на роботодавця, який повинен видати відповідний наказ, а тому позовні вимоги в частині зобовязання роботодавця внести відповідні записи до трудової книжки є передчасними. Так, згідно до положень ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Згідно положень п. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до довідки ПАТ «Криворізька теплоцентраль» від 22.03.2017 року за №69/06 середньомісячна заробітна плата [PERSON] за січень 2017 р., лютий 2017 р. складає 12638,60 грн. Середньоденна заробітна плата за січень 2017 р., лютий 2017 р. Складає 631,93 грн. (а.с.58). На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 37915,80 грн. із розрахунку 12638,60 грн. х 3 міс., а також середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 38547,73 грн. із розрахунку 631,93 грн. х 61 робочий день. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача у розмірі 10000 грн суд зазначає наступне. Згідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до роз'яснень викладених у п.9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, підлягають задоволенню частково, оскільки [PERSON] не було звільнено роботодавцем попри її законне право на звільнення і беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 2000 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 12638,60 грн. суд зазначає наступне. Згідно до п. 2, 3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. У відповідності до пп.2.1.2, 2.1.3 Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ДП «Криворізька теплоцентраль» що є додатком до колективного договору, укладеного між роботодавцем та колективом працівників ДП «Криворізька теплоцентраль» на 2016-2018 роки, матеріальна допомога надається у повному обсязі, у разі наявності клопотання керівника підрозділу; матеріальна допомога на оздоровлення надається штатним працівникам один раз на рік на протязі року, враховуючи фінансовий стан підприємства, згідно заяви працівника (а.с.118-120). 17 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до голови комісії з припинення ДП «Криворізька теплоцентраль» із заявою про виплату належної допомоги на оздоровлення, разом із заробітною платою за січень місяць. У звязку зі звільненням просила провести розрахунки 21.02.2017 року. (а.с.11). Наказом по підприємству ДП «Криворізька теплоцентраль» №115 від 28.02.2017 було визначено з урахуванням фінансового стану підприємства, та на підставі протоколу робочої наради керівництва підприємства та окремих керівників структурних підрозділів від 28.02.2017, нараховувати матеріальну допомогу на оздоровлення у лютому 2017 року за поданими заявами працівників підприємства виключно робочих професій (а.с.132-134). Згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року, справа №904/128/17 за заявою Дочірньої компанії «ГАЗ УКРАЇНИ» Національної акціонерної компанії «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» м.Київ порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль».(а.с.124-127). Так, судом встановлено, що на підприємстві відсутнє відповідне клопотання керівника підрозділу за лютий 2017 року щодо надання матеріальної допомоги [PERSON] Окрім цього з протоколу робочої наради керівництва підприємства та окремих керівників структурних підрозділів від 28.02.2017 вбачається, що ДП «Криворізька теплоцентраль» станом на лютий 2017 року має незадовільний фінансовий стан, що також підтверджується й порушенням справи про банкрутство відповідача. З урахуванням вищевикладеного суд вважає не доведеними вимоги позивача щодо обовязку роботодавця нарахувати їй матеріальну допомогу на оздоровлення у лютому 2017 року в розмірі 12638,60 грн. Також згідно до положень абз. 7 ст. 235 КЗпП України та ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку за 1 місяць. Окрім цього відповідності до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1280,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. ст. 21, 38, 44, 48, 97, 115, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України,

Outcome: partial