Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Прокурор Приморського району в інтересах Приморської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить: зобов'язати [PERSON] повернути територіальній громаді м. Приморська в особі Приморської міської ради (72100, вул. Леніна, 7, м. Приморськ, Запорізька обл., код ЄДРПОУ 20485360) земельну ділянку площею 1,2 га вартістю 551400 грн., що розташована на центральному пляжі по [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] відновити попередній стан земельної ділянки, який існував до надання зазначеної земельної ділянки йому у користування. Вимоги обґрунтовує тим, що договір користування земельною ділянкою № 01/2014, укладений між [PERSON] та Приморською міською радою 08 січня 2014 р., не відповідає вимогам чинного законодавства України. Зокрема, в порушеннях вимог Земельного кодексу України Приморською міською радою рішення щодо надання спірної земельної ділянки у користування [PERSON] не приймалось, проект земельної ділянки не розроблявся, земельну ділянку не було сформовано. Також прокурор зазначає, що договір користування земельною ділянкою не був зареєстрований, як того вимагає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказане, на думку прокурора, свідчить про користування [PERSON] спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги з наведених підстав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Державної інспекції сільського господарства у Запорізькій області до суду не з'явився надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, між Приморською міською радою в особі міського голови [PERSON] та [PERSON] укладено договір користування № 01/2014 від 08.01.2014 р., відповідно до п. п. 1.1., 5.1. якого Приморська міська рада дозволяє [PERSON] використовувати земельну ділянку площею 1,2 га за адресою: [ADDRESS], центральний пляж для розміщення, благоустрою та використання пляжної зони (а.с.6). Згідно ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Крім того, згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А за п. 2 ч. 1. ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном. Перевіркою, проведеною Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області та зафіксованою в Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.07.2014 р., встановлено, що державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 1,2 га не зареєстровано за [PERSON] Також Приморською міською радою не приймалось рішення про надання у користування земельної ділянки [PERSON], земельна ділянка не сформована з розробленням відповідного проекту землеустрою (а.с.7-8). За приписами ст. ст. 210, 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відтак, суд дійшов висновку та вважає обґрунтованою позицію прокурора, що відповідач не має законних підстав для користування вищезазначеною земельною ділянкою, та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 15, 16, 23, 210, 640, 1212 ЦК України, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 116, 122, 123, 125 ЗК України,

Outcome: approved