Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON], відповідно до якогопросивстягнути з відповідача на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 40 062,15 грн., плату за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 15 692,87 грн., 3% річних у розмірі 2 640,12 грн., збитки у розмірі 55 627,93 грн. та інфляційні втрати у розмірі 31 713,22 грн., а загалом 145736,29 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.01.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON]. укладено Договір про фінансовий лізинг № 00004232, разом із Загальними комерційними умовами внутрішнього фінансового лізингу та Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, предметом якого є транспортний засіб. На виконання умов договору позивачем було придбано транспортний засіб AudiA6 2,8 FSI (150 kWt), 2011 року виписку, № шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Позивач за Договором лізингу свої зобов'язання виконав в повному обсязі. [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Суд вважає, що у матеріалах справи є достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а тому можливо розглянути справу по суті у відсутність відповідачів та їх представників. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 19.01.2012 року між позивачем (лізингодавцем) та відповідачем [PERSON] (лізингоодержувачем) укладено Договір про фінансовий лізинг № 00004232, частиною якого є Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Відповідно до п. 1 Загальних умов визначено, що Загальні умови, а також Графік платежів як додаток до контракту, що є невід'ємною його частиною, та інші додатки, що є невід'ємними його частинами, являють собою угоду між сторонами, щодо придбання ТОВ «Порше Лізинг Україна», а також передачі Об'єкту лізингу відповідачу згідно з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг», а також іншими чинними положеннями українського законодавства. Своїм підписом на цьому документі відповідач засвідчив ту обставину, що ознайомився та зрозумів усі умови цього договору про фінансовий лізинг, Загальних умов, рахунків для лізингових платежів/Графіку платежів, а також погоджується, що всі вище зазначені документи є невід'ємними частинами Договору про фінансовий лізинг та мають обов'язкову силу по відношенню до відповідача. Під час підписання вказаного Договору, досягнуто згоди та визначено усі істотні умови Договору, зокрема: об'єкт лізингу - транспортний засіб Audi A6 2,8 FSI (150 kWt), 2011 року виписку, № шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER], на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 48 152,74 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 16 050,92 доларів США. Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквівалентів в доларах США. Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов сторони погодили, що предметом лізингу за цим контрактом є транспортний засіб, зазначений у контракті та обраний у відповідності до специфікацій відповідачем та в повній мірі відповідає його вимогам. Позивач придбаває об'єкт лізингу та передає відповідачу на умовах фінансового лізингу згідно з положеннями чинного законодавства та Контракту. Згідно з п. 6.3. Загальних умов, сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим Контрактом на користь Порше Лізинг Україна, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання Порше Лізинг Україна очікуваної станом на дату виконання Контракту суми на основі діючого курсу обміну долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ КредіАгріколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ КредіАгріколь» або іншого банку)з купівлі та продажу долару США до української гривні, як буде обрано за рішенням Порше Лізинг Україна, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в доларах США на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку. Умовами п. 6.5. Загальних умов встановлено, що Лізингові платежі перераховуються відповідачем на рахунок зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Позивач у відповідності до умов Контракту, має право в односторонньому порядку розірвати цей Контракт/відмовитись від Контракту та право на повернення Об'єкту лізингу, зокрема, у випадку якщо відповідач не сплатив 1 наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів (пп. 12.6.1. п. 12.6 Загальних умов). Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною 1 статті 2 вказаного Закону визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг» та укладеним між сторонами Договором фінансового лізингу. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Судом також встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно до Акту прийому-передачі від 27.01.2012 р., передав, а відповідач прийняв транспортний засіб Audi A6 2,8 FSI (150 kWt), 2011 року виписку, № шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER]. Відповідно до Плану відшкодування лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати лізингові платежі до 15 числа кожного місяця, останній платіж - 15.01.2017 року. Проте відповідач, в порушення норм чинного законодавства та положень укладеного Контракту, належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за Договором фінансового лізингу. Відповідач не здійснила оплату щомісячних платежів за період з грудня 2013 р. по березень 2014 р. на загальну суму 40 062,15 грн., що підтверджується відповідними рахунками-фактурами та Зведеною обліковою випискою від 16.03.2017 р., що наявні в матеріалах справи. Доказів здійснення таких платежів відповідачем не надано. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за лізинговими платежами за період з грудня 2013 р. по березень 2014 р.у розмірі 40 062,15 грн.є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Пунктом 8.3.1. Умов лізингу передбачено, якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, лізингодавець має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, лізингодавець надсилає в такий же спосіб другу вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку, якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, лізингодавець має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку за пунктом 12.6.1. договору. Сторони погодились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги означає, що лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за договором. Відповідно до пункту 8.3.2. Умов лізингу, якщо лізингоодержувач повністю або частково здійснить оплату (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів (у відповідності до Закону України "Про фінансовий лізинг") лізингодавець має право розірвати контракт/відмовитися від контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса. Право лізингодавця розірвати контракт/відмовитися від контракту в односторонньому порядку та право на повернення об'єкту лізингу, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів передбачено також в пункті 12.6.1. договору лізингу. При цьому, договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (пункт 12.13. Умов лізингу). Пунктом 13.1. Умов лізингу передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний у строки, встановлені лізингодавцем, повернути об'єкт лізингу лізингодавцю у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на об'єкт лізингу відповідно до умов контракту. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором позивач надіслав відповідачу вимогу від 04.03.2014 р. про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору лізингу. Відповідач не виконав Вимогу від 04.03.2014 р., об'єкт лізингу в зазначений строк не повернув, заборгованість не сплатив. Пунктом 13.7. Умов лізингу передбачено, що якщо лізингодавець не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у пункті 13 Договору, він матиме право на вилучення Об'єкта лізингу у відповідача в примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса. 11.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис про повернення об'єкта лізингу, зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 609. 11.04.2014 року державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №42959913 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового повернення об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса. 24.04.2014 р. об'єкт лізингу вилучено у відповідача та передано позивачу, що підтверджується матеріалами справи. Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України, встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. В пункті 12.9. Розділу 12 "Строк та закінчення лізингу/розірвання контракту" Умов лізингу сторони погодили, що у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, Лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власний рахунок у відповідному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг будь-яку різницю між вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишились несплаченими відповідно лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту. В абзаці 2 пункту 6.17. договору визначено, що сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до пункту 12 контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Укладений між сторонами договір про фінансовий лізинг було розірвано позивачем достроково в односторонньому порядку, проте, об'єкт лізингу повернуто відповідачем позивачу в примусовому порядку лише 24.04.2014 р. З огляду на положення статті 653 Цивільного кодексу України, в якій встановлені правові наслідки розірвання договору, та статей 785, 795 Цивільного кодексу України, у разі якщо умови укладеного між сторонами у справі договору про фінансовий лізинг передбачають можливість нарахування лізингодавцем плати за користування об'єктом лізингу після закінчення або дострокового розірвання договору лізингу, то нарахування плати за фактичне користування об'єктом лізингу припиняється з моменту повернення лізингоодержувачем об'єкта лізингу лізингодавцю, та, відповідно, нарахування плати за фактичне користування об'єктом лізингу за відповідний період є правомірним. Таким чином, укладений між сторонами у справі договір про фінансовий лізинг хоча і був дострокового розірваний позивачем в односторонньому порядку, однак в частині умов, які передбачали право позивача нарахувати та обов'язок відповідача сплатити плату за користування об'єктом лізингу після розірвання договору, залишався чинним до моменту повернення лізингоодержувачем об'єкта лізингу лізингодавцю та припинився саме 24.04.2014 р. - з моменту повернення лізингоодержувачем об'єкта лізингу лізингодавцю. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 911/3483/16 від 26.04.2018 року. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача плати за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 15 692,87 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про фінансовий лізинг № 00004232 від 19.01.2012 р. позивачем нараховано 2 640,12 гривень 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 31 713,22 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 2 640,12гривень, встановив, що він є обґрунтованим, арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та положенням договору, а тому вимога щодо стягнення 2 640,12 гривень 3% річних підлягає задоволенню в повному обсязі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 911/3483/16 від 26.04.2018 року та у справі №760/8192/15-ц від 16.04.2018 р. При цьому, норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Відповідно до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Відповідно, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня. Оскільки в договорі про фінансовий лізинг зобов'язання лізингоодержувача були визначені в еквіваленті до іноземної валюти - долара США, а відтак відсутні підстави для стягнення інфляційної складової за прострочення сплати лізингових платежів в розмірі 31 713,22 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача 55 627,93 грн. як суми збитку понесених позивачем через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором суд виходить з того, що згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 611 ЦК визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Поняття збитків визначено ст. 22 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з порушенням. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем до позову не було надано доказів укладення між ним та адвокатом договорів про надання юридичних послуг, щодо надання позивачу правничої допомоги адвокатом. Позивач обґрунтовує розмірі збитків тим, що він був змушений звернутись до спеціалізованої організації - ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для надання юридичних послуг. Проте сам по собі факт звернення позивача до цих організацій не свідчить про необхідність таких витрат для захисту прав позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх стягнення з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодування позивачу сплаченого судового збору у розмірі 875,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial