Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У вересні 2018 року позивачі звернулись до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 квітня 2017 року між [PERSON], [PERSON], від імені якої діє її мама [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS]. За умовами п.п. 3.1.2 цього договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання разом з членами своєї сім'ї, - [PERSON] та [PERSON], знятися з реєстрації у вказаному будинку до 20 квітня 2017 року. Після оформлення договору купівлі-продажу відповідачі 19 квітня 2017 року зібрали всі свої речі і виїхали у невідомому напрямку, пообіцявши новим власникам житла в той же день знятися з реєстрації за цією адресою. Проте, своєї обіцянки вони не виконали до цього часу, а всі спроби їх відшукати виявились марними. На даний час у зазначеному будинку зареєстровані і нові і старі його власники. Таким чином, відповідачі вже більше року у даному будинку не проживають, спільного господарства з позивачами не ведуть, за комунальні послуги не платять, їх особистих речей у будинку та на території садиби немає. Справжнє місце проживання відповідачів невідоме, будь-які засоби зв'язку з ними відсутні. Наявність реєстрації відповідачів заважає позивачам у повній мірі здійснювати своє право володіння та розпорядження майном. Позивачі просили визнати [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. У судове засідання позивачі та представник позивачів не з'явились, представник позивачів надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримував, просив проводити розгляд справи без участі позивачів та представника позивачів. Відповідачі у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи в силу ст. 128, 131 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачі [PERSON], [PERSON], від імені якої діє мати [PERSON], є власниками будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05 квітня 2017 року. Попередній власник будинку [PERSON] Відповідно до п. 3.1.2 Договору купівлі-продажу продавець зобов'язаний разом з членами своєї сім'ї знятись з реєстрації у вказаному будинку до 20 квітня 2017 року (а.с. 11-12). 1/2 частка будинку по [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (а.с.13). Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] встановлено, що у будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14-15). З акту обстеження житлового приміщення на предмет проживання у ньому громадян, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області Ярошкевичем А.В. у присутності громадян [PERSON] та [PERSON] від 23 серпня 2018 року, встановлено наступне. У будинку [ADDRESS] зареєстровані та проживають наступі громадяни: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім зазначених вище громадян у даному будинку зареєстровані але не проживають з квітня 2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] Особистих речей та предметів домашнього вжитку цих громадян у житловому будинку та на території даного домоволодіння немає, участі у веденні спільного господарства з моменту свого переїзду до іншого місця проживання вони не приймають, за комунальні послуги не платять (а.с. 17). Довідкою, виданою Ржищівською міською радою від 23 серпня 2018 року, підтверджується що вказані вище особи зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того, правові норми щодо володіння та розпорядження власника своїм майном закріплені Цивільним кодексом України (ст. 319, 321, 391 ЦК України). Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст.163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] більше одного року не проживають у будинку, що за адресою: [ADDRESS]. Після оформлення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку у квітні 2017 року, - продавець [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], покупці: [PERSON], [PERSON], від імені якої діяла мати [PERSON], колишній власник [PERSON] зобов'язувався разом з членами сім'ї знятись з реєстрації у вказаному будинку до 20 квітня 2017 року (а.с. 12). Однак, своїх зобов'язань не виконав та члени сім'ї [PERSON] не знялись з реєстрації у вказаному вище будинку. Отже, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] більше одного року не проживають у будинку [ADDRESS], тому втратили право користування цим житлом. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], слід задовольнити. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved