Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У серпні 2019 року представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.07.2019 №174694790 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 2839,1 кв.м. з 27.04.2018 зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2018 №600. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.07.2019 № НВ-0003480232019 земельна ділянка площею 0,5417 га з кадастровим номером 6310137200:02:033:0026 по [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності Харківської міської ради. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання - для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі. Датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки є 26.04.2018. На вказану земельну ділянку згідно Витягу з 12.07.2019 зареєстроване право оренди за [PERSON] . Враховуючи відсутність у період з 01.05.2018 по 30.06.2019 зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 0,5417 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137200:02:033:0026, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка знаходиться у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.07.2019 № НВ-0003480232019. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137200:02:033:0026) від 13.05.2019 № 819/0/45-19, виданий Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.05.2018 по 30.06.2019 не сплачував за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] кадастровий номер 6310137200:02:033:0026 плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати. Вказані обставини стали підставою звернення міською радою до суду із даним позовом про повернення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельних ділянок комунальної власності. Розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна позивачем розрахований за вказаний період в сумі 226998,24 грн. Вказану суму позивач просив стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Від представника відповідача 18.12.2019 року було подано відзив на позов, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Так, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, яка розташована на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137200:02:033:0026) було укладено 27.04.2018. У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до Харківської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації для оренди земельної ділянки. 17.04.2019 Пунктом 5 рішення 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 р. № 1574/19 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд було встановлено, що особам, яким земельні ділянки надані в оренду, не пізніше ніж у місячний термін з дня прийняття цього рішення необхідно звернутися до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення договорів оренди землі; у 4-х місячний термін з дня прийняття цього рішення оформити договори оренди землі. У встановлений строк [PERSON] звернувся до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення договору оренди земельної ділянки. 05 липня 2019 року між Харківською міською радою та [PERSON] на підставі рішення 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 р. № 1574/19 було укладено договір оренди землі строком до 01.05.2024. Тобто [PERSON] не ухилявся від обов`язку укласти договір оренди земельної ділянки, а навпаки, він вчинив усі необхідні дії для оформлення права користування земельною ділянкою, на якій було розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно. Таким чином, Харківська міська рада, звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, має намір стягнути грошові кошти з [PERSON] за той період часу, коли фактично самою Харківською міською радою готувалися усі необхідні документи, на підставі яких у майбутньому було укладено договір оренди. Крім того, зазначено, що вказане рішення було прийняте фактично, лише через 8 місяців після звернення [PERSON] до ХМР із заявою про укладання договору оренди. При чому строк підготовки документів за своєчасної подачі та узгодження всіх дій становить як мінімум 6 місяців, що вказує на те, що [PERSON] не мав можливості отримати рішення сесії раніше, оскільки укладенню договору передувало і виготовлення акту обстеження земельної ділянки з погодженням кількох служб, збір необхідних довідок та безліч інших дій, які давали з змогу вийти на другу сесію міської ради для затвердження проектної документації та дозволу на оренду земельної ділянки. Крім того, у позові Харківської міської ради не має посилання ні на один нормативно правовий акт, яким врегульовано строк в межах якого громадяни повинні звернутися до відповідних органів з метою укладання договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади, після придбання нерухомого майна розташованого на цій земельній ділянці. З урахуванням викладеного, у даному випадку не можуть бути застосовані норми ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України. Окрім цього, нараховуючи розмір збережених [PERSON] коштів від безпідставно набутого майна за період з 01.05.2018 по 30.06.2019 Харківська міська рада стверджує, що [PERSON] з 27.04.2018 по 12.07.2019 використовував земельну ділянку для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі по [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Однак, такі доводи суперечать дійсним обставинам справи. Так, згідно договору про постачання електроенергії №734/052204, який укладено між AT Харківобленерго та ТОВ Самородок в особі [PERSON] , вбачається, що договір про постачання електроенергії було укладено 13.11.2018. Дана обставина свідчить, про те що нежитлова будівля літ. А-1 загальною площею 2839,1 кв. м., яка розташована на земельній ділянці площею 0,5417 га за кадастровим номером 6310137200:02:033:0026 по [ADDRESS] у період з 01.05.2018 по 13.11.2018 не могла використовуватися та експлуатуватися як виробнича будівля, оскільки до укладання договору була відключена від електричної мережі. [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 46.49, оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний). 01.06.2019 між ТОВ Автосервіс -2227 та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди складського приміщення №70 площею 136 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , що є підтвердженням того, що нежитлова будівля за адресою [ADDRESS] після придбання [PERSON] не експлуатувалася та не експлуатується ні як виробнича будівля, ні як складське приміщення, а це свідчить про те, що земельна ділянка не використовувалася для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі у виробничих цілях. Окрім того, дана обставина підтверджується фотозйомками нежитлової будівлі, які надані разом із позовною заявою, з яких вбачається, що нежитлова будівля не використовується та не експлуатується [PERSON] , оскільки вона навіть не обнесена парканом та знаходиться у стані, який потребує ремонту. З З доданих до позову фото вбачається, що ніякої виробничої діяльності не ведеться. Крім того, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, надано акт обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137200:02:033:00260) від 23.07.2019, у якому зазначено, що земельна ділянка використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Даний Акт складений головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради; інженером-геодезистом; інженером-землевпорядником. В цьому акті позивач стверджує, що [PERSON] в період з 27.04.2018 по 12.07.2019 використовує земельну ділянку площею 0,5417 га по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137200:02:033:00260) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. На підставі цього акту позивач розрахував безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 226\~998,24 грн. Однак, акт та розрахунок завданих до стягнення збитків здійснено позивачем з порушенням вимог п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. № 284, а саме акт та розрахунок збитків складено позивачем, а не комісією в складі представників районної державної адміністрації, власника земельної ділянки, представників територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки - як то передбачено п. 2 Порядку. Враховуючи, що акт та розрахунок завданих до стягнення збитків здійснено позивачем з порушенням вимог п. 2 Порядку, вони не можуть з достовірністю свідчити про викладені в них обставини, особливо за умови, якщо відповідні обставини спростовуються іншими доказами. Самим позивачем у позовній заяві зазначено, що [PERSON] набувши право власності на об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформив речового права на вказану земельну ділянку. Однак, таке твердження позивача суперечить дійсним обставина справи, оскільки на момент звернення до суду з позовною заявою вже існував договір оренди земельної ділянки між Харківською міською радою та відповідачем, а обстеження земельної ділянки було також здійснено після укладання договору оренди. З вказаного вбачається, що Харківська міська рада має намір стягнути з [PERSON] грошові кошті у розмірі орендної плати саме за час фактичної підготовки документів для підписання договору оренди. Тобто, [PERSON] не повинен сплачувати орендну плату за минулий час, коли фактично земельна ділянка ще не була передана йому у користування на підставі договору, а період з червня 2018 року по червень 2019 року, в який готувалися документи для підписання договору оренди землі не можна вважати періодом, в який Харківська міська рада не отримувала грошові кошти у розмірі орендної плати, тобто, безпідставно збережені кошти. Оскільки [PERSON] майже відразу після укладання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі звернувся до ХМР з заявою про укладання договору оренди земельної ділянки, натомість строк підготовки землевпорядних документів займає щонайменше півроку, то стягнення за той період грошових коштів у розмірі орендної плати як майно, яке [PERSON] нібито зберіг за рахунок Харківської міської ради ,не регулюється та не відповідає жодному нормативно правовому акту. Податкові повідомлення-рішення від 09.08.2019 за №134606/1-5606-2030 про сплату суми податкового зобов`язання з земельного податку за податковий період 2018 року, у розмірі 33 050 грн.; податкове повідомлення-рішення від 09.08.2019 за №134606-5606-2030 про сплату суми податкового зобов`язання з земельного податку за податковий період 2019 р. у розмірі 36182 грн.; податкове повідомленнярішення від 24.07.2019 за №133322-5606-2030 за податковий період 2019 року про сплату орендної плати [PERSON] у розмір 95952,31 грн. є підтвердженням виконання ним покладеного на нього законодавством обов`язку зі сплати податків за користування земельною ділянкою. Таким чином позивачем не доведено, що відповідач у період з 27.04.2018 по 12.07.2019 використовував земельну ділянку площею 5,5417 га за кадастровим номером 6310137200:02:033:0026 для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі по [ADDRESS] , а також не доведений факт ухиляння відповідача від укладання договору оренди земельної ділянки, в результаті чого Харківська міська рада зазнала збитків у вигляді неотриманої грошової вигоди у розмірі орендної плати, в атому заявлені вимоги задоволенню не підлягають. 18 грудня 2019 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, розгляд справи постановлено розпочати зі стадії відкриття провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 08 квітня 2020 року дана цивільна справа за допомогою повторного автоматичного розподілу справ на підставі пп. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду надійшла в провадження судді Бородіної О.В. і прийнята нею до свого провадження ухвалою від 10 квітня 2020 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у письмовому відзиві, поданому до суду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником нежитлової будівлі літ. А-1 по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2018. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.07.2019 № НВ-0003480232019 земельна ділянка площею 0,5417 га з кадастровим номером 6310137200:02:033:0026 по [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності Харківської міської ради. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання - для експлуатації та обслуговування виробничої будівлі. Датою державної реєстрації вказаної земельної ділянки є 26.04.2018. На вказану земельну ділянку згідно Витягу з 12.07.2019 зареєстроване право оренди за [PERSON] . Враховуючи відсутність у період з 01.05.2018 по 30.06.2019 зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку площею 0,5417 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310137200:02:033:0026, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України вказана земельна ділянка знаходиться у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.07.2019 № НВ-0003480232019. Департаментом територіальної контролю Харківської міської ради 23.07.2019 здійснено обстеження земельної ділянки з урахуванням звіту з геодезичної зйомки земельної ділянки по [ADDRESS] , розробленого ТОВ «Геодезично-вишукувальний центр» та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.07.2019 № НВ-0003480232019. Згідно вказаного витягу площа земельної ділянки по [ADDRESS] (кадастровий номер 6310137200:02:033:0026) складає 0,5417 га. Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 0,5417 га (кадастровий номер 6310137200:02:033:0026) по [ADDRESS] розташована одна нежитлова будівля літ. «А-1», право власності на яку зареєстроване за [PERSON] . Вказана земельна ділянка використовується [PERSON] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1». За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 23.07.2019. Листом від 04.11.2019 за вих. №4290/9/0-40-56-06-23 Головне управління ДФС у Харківській області повідомили, що за період з 27.04.2018 по 31.12.2018 платником земельного податку за земельну ділянку площею 5417 кв.м, яка знаходиться з адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який перебуває на обліку у вказаній установі, сплачено земельного податку в розмірі 33050,00 грн., за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 сплачено земельного податку в розмірі 36182,00 грн., за період з 01.07.2019 по 31.12.2019 сплачено орендної плати в розмірі 95952,31 грн. За таких обставин матеріалами справи підтверджений факт використання відповідачем земельної ділянки у період з з 01.05.2018 по 12.07.2019 без достатньої правової підстави. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Водночас за змістом статті 125\~Земельного\~кодексу\~України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на\~\~нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє нежитловою будівлею літ. А-1, розташованою на земельній ділянці по [ADDRESS] . Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем у заявлений період не було зареєстровано. Відповідно до статті 206\~Земельного\~кодексу\~України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14\~Податкового\~кодексу\~України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог послався на положення статей 1212- 1214 Цивільного кодексу України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 226998,24 грн., зауважив, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у власності Харківської міської ради, без укладення договору оренди за період і з 01.05.2018 по 12.07.2019, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю. Стаття 1212\~Цивільного\~кодексу\~України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі"оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі"визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Згідно з ч. 2ст.\~1212\~Цивільного кодексу\~України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212\~Цивільного\~кодексу\~України положення глави 83\~Цивільного\~кодексу\~України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212\~Цивільного\~кодексу\~України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідно до ст.\~1214\~ЦК\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. У справі, що розглядається, судом встановлено, що [PERSON] , правомірно володіючи майном - нежитловою будівлею, користується спірною земельною ділянкою. Оскільки відповідач у період з 01.05.2018 по 30.06.2019 не був власником спірної земельної ділянки та, як вже було зазначено судом, не міг бути постійним землекористувачем, а тому, не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата. Частиною 14.1.136 ст.\~14\~Податкового\~кодексу\~України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. З часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до Харківської міської ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації для оренди земельної ділянки. 17.04.2019 Харківською міською радою було прийнято рішення 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 р. № 1574/19 Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд. Пунктом 5 цього рішення було встановлено, що особам, яким земельні ділянки надані в оренду, не пізніше ніж у місячний термін з дня прийняття цього рішення необхідно звернутися до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення договорів оренди землі; у 4-х місячний термін з дня прийняття цього рішення оформити договори оренди землі. У встановлений строк [PERSON] звернувся до Департаменту земельних відносин Харківської міської ради для оформлення договору оренди земельної ділянки. 05 липня 2019 року між Харківською міською радою та [PERSON] на підставі рішення 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 р. № 1574/19 було укладено договір оренди землі строком до 01.05.2024. Однак, відповідач протягом періоду з 01.05.2018 по 30.06.2019 цього обов`язку не виконував, а отже без законних підстав зберігав у себе майно - кошти за оренду землі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 3-1345гс16. Розмір доходу відповідача було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. При визначенні розміру доходів, отриманих відповідачем від безпідставно набутого майна, слід врахувати, що відповідач сплачував земельний податок за період з 27.04.2018 по 31.12.2018 в сумі 33050,00 грн. та з 01.01.2019 по 30.06.2019 в сумі 36182,00 грн., який сплачувався [PERSON] за земельну ділянку площею 5,5417 га. Тому, сума доходу відповідача необхідно зменшити на вказаний розмір внесених платежів за використання землі у вигляді земельного податку та орендної плати. Із розрахунку неотриманого доходу, долученого до матеріалів справи, вбачається, що даний розрахунок здійснено з урахуванням загальної площі земельної ділянки, що використовується відповідачем. Цей розмір розрахований позивачем відповідно до сформованої земельної ділянки. Також з розрахунку вбачається, що сума, яка заявлена до стягнення, розрахована як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачуються за регульованою ціною, встановленою для даної земельної ділянки, при цьому, дана сума визначена шляхом помноження вартості одного квадратного метру спірної земельної ділянки (відповідно до проведеної та затвердженої нормативно-грошової оцінки земель м. Харкова станом на рік розрахунку) на всю площу земельної ділянки, що використовується [PERSON] , а також на розмір ставки орендної плати за земельну ділянку. Вказаний розрахунок зроблений позивачем за період використання відповідачем земельної ділянки у період з 01.05.2018 по 30.06.2019 у сумі 226998,24 грн.. Перевіривши правильність визначення позивачем розміру доходу, суд зазначає, що при складанні розрахованих сум позивачем вірно розраховано загальну суму безпідставно набутого майна, однак з неї необхідно вирахувати суму сплаченого відповідачем земельного податку та орендної плати. Таким чином, сума безпідставно збережених [PERSON] коштів дорівнює 157766,24 грн. Одночасно слід зазначити, що перехід до особи права власності на нерухоме майно, надає останньому право на оформлення відносин землекористування, реалізація якого виражається в укладенні сторонами договору та виникненні у такої особи обов`язку внесення орендної плати власнику земельної ділянки. Статтею 116\~Земельного\~кодексу\~України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~17\~Закону\~України\~«Про виконання\~рішень\~та\~застосування практики\~Європейського\~суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів). Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт відсутності оформлення орендних правовідносин, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під вказане вище визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Суд зазначає, що відновлення порушених прав міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. У зв`язку з тим, що позивачем доведена, у відповідності до вимог ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, обґрунтованість свого звернення до суду, за наявності порушення інтересів держави, необхідністю їх захисту, визначені підстави для звернення до суду, позивач є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Харківської міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2366,45 гривень, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог.

Outcome: partial