Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

У липні 2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, яку 21 листопада 2019 року уточнила, та остаточно просила встановити факт перебування [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] , та до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , на утриманні [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та проживав за адресою: [ADDRESS] з 01.09.1987 року по 29 травня 1998 року. В обґрунтування заяви вказала, що вона є спадкоємицею за заповітом [PERSON] , 1932 року, яка померла [INFO] і яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності в рівних частках із цивільним чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Зі слів [PERSON] вона познайомилась з [PERSON] 1923 року народження, коли вони разом працювали в Тресті № 17, вона була мотористом, а він арматурником. На той час, ні [PERSON] , ні [PERSON] в шлюбі не перебували. З 1970 року вони почали мешкати разом однією сім`єю. [PERSON] займала квартиру [ADDRESS] , в яку за її заявою було зареєстровано [PERSON] , в якій вони мешкали до 1974 року, вели спільне господарство та спільно витрачали кошти. У 1974 році [PERSON] отримав ордер № 6542 від 10.12.1974 року в який була вписана як член сім`ї [PERSON] і вказана дружиною, на однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З 1975 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у зазначеній квартирі, мешкали там однією родиною та вели спільне господарство. У 1987 році [PERSON] пішла на пенсію і вже більше ніде не працювала до дня смерті. У зв`язку з тяжкою фізичною працею протягом життя стан здоров`я [PERSON] погіршувався з кожним днем і вона вже не мала можливості працювати чи хоча б підробляти, у зв`язку з чим, вона постійно знаходилась удома та займалася хатньою роботою, готувала їжу та прибирала. [PERSON] досяг пенсійного віку у 1983 році, однак продовжував працювати неофіційно і таким чином отримував пенсію та додатковий заробіток і мав в сукупності значно більший дохід ніж [PERSON] . Вказане підтверджується ощадной книжкою [PERSON] на якій є значні заощадження, які він отримував з доходів за підробітки без офіційного працевлаштування. Таким чином, [PERSON] з моменту входу на пенсію 1987 року знаходилась на утриманні [PERSON] , який їй постійно надавав кошти на ведення господарства, сплату комунальних платежів та інших як її власник так і сімейних потреб, тобто фактично утримував її до дня своєї смерті [INFO] . 10.02.1998 року [PERSON] та [PERSON] приватизували квартиру на двох, що підтверджується свідоцтвом про прав власності на житло від 10.02.1998 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.06.1998. Після йог смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: Ѕ частину квартири [ADDRESS] . До нотаріальної контори щодо прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, але у вищезазначеній квартирі продовжувала бути зареєстрованою та фактично мешкала [PERSON] , яка перебувала у [PERSON] на утриманні і фактично прийняла спадщину, що не було нею оформлено юридично. [INFO] померла [PERSON] , яка юридично є їй сторонньою особою, але яку вона доглядала до дня її смерті, оскільки в неї не було жодних родичів, а вони товаришували. Після смерті [PERSON] вона протягом шестимісячного строку прийняла спадщину, звернулась з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори. По завершенню шестимісячного строку з дня смерті спадкодавиці, у грудні 2014 року державним нотаріусом Третьої дніпровської нотаріальної контори Крупською Л.В. їй було надано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на Ѕ частину кв. [ADDRESS] що знаходиться [ADDRESS] . Іншу Ѕ частину вказаної квартири, яку вона вважала. Що [PERSON] успадкувала після смерті цивільного чоловіка [PERSON] вона вирішила оформлювати трохи пізніше через скрутне матеріальне становище та певні сімейні обставини. У червні 2019 року вона вирішила довести справу до кінця та переоформити право власності на іншу Ѕ частину квартири на себе, у зв`язку з чим і звернулася до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину кв. [ADDRESS] , яку успадкувала [PERSON] після смерті [PERSON] як утриманка, яке не оформила своїх прав юридично. 15 липня 2019 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Третьої ДДНК Крупською Л.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті , що належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Згідно з змісту постанови нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що у неї відсутнє на руках рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної особи [PERSON] на утримання [PERSON] . Оскільки [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] вступивши в управління та володіння спадковим майном у вигляді Ѕ частини вищевказаної квартири, відповідно до п. 5 Прикінцевим та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, до спірних правовідносин мають застосовуватись норми ЦК УРСР 1963 року. Встановлення факту перебування [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] на утриманні [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] з 1987 року по [INFO] їй необхідно для оформлення спадщини на Ѕ частину однокімнатної квартири та одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Таким чином, через неможливість вирішення цього питання іншим шляхом, вона вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник Дніпровської міської ради у судовому засіданні не з`явилася, була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Але була присутня у іншому судовому засіданні, де заперечувала проти задоволення вимог. Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України,\~визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. З роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що 10 грудня 1974 року [PERSON] , [INFO] , отримав ордер № 6542, на право зайняття 1 кімнатної квартири [ADDRESS] , виданий Будівельним трестом № 17. У вказаному ордері, як дружину було вписано [PERSON] . 10 лютого 1998 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] , тобто приватизували вказану квартиру. [INFO] травня 1998 року [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 3 червня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 782. У судовому засіданні було встановлено, що на момент смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею була його цивільна дружина [PERSON] , [INFO] , з якою він проживав у квартирі [ADDRESS] . Однак, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщина вона не зверталася, спадкова справа не заводилась, так як [PERSON] продовжувала бути зареєстрованою та проживати в належному майні, та фактично прийняла спадщину, як особа яка перебувала на утриманні [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий № 2897. 16 липня 2013 року [PERSON] звернулася до третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , а саме: частини квартири [ADDRESS] . 3 грудня 2013 року [PERSON] , [INFO] , отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , посвідчене державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В., реєстровий № 4-2024. 13 березня 2019 року представник заявниці [PERSON] , звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупської Л.В. від 15 липня 2019 року, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємицею якого була непрацездатна утриманка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ, відмовлено, у зв`язку з тим, що [PERSON] була спадкоємицею, що прийняла спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , як непрацездатна утриманка, проте заявницею не надано рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту перебування непрацездатної особи на утриманні. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1974 року разом проживали у квартирі [ADDRESS] , як подружжя, однак не перебували у зареєстрованому шлюбі. 1 вересня 1987 року [PERSON] була звільнена з Тресту № 17 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується її трудовою книжкою. Після виходу на пенсію вона більше ніде не працювала, оскільки мала поганий стан здоров`ю, а її цивільний чоловік [PERSON] працював неофіційно, фактично утримував свою не працездатну дружину та повністю її забезпечував. Факт утримання [PERSON] її цивільним чоловіком [PERSON] підтверджується також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які пояснили у судовому засідання, що [PERSON] та [PERSON] знали давно, вони проживали разом як подружжя, дітей не мали. У них були хороші стосунки, однак в зареєстрованому шлюбі не перебували. Євдокія дуже хворіла, тому чоловік після виходу на пенсію продовжував працювати, оскільки утримував її, доглядав. Першим помер [PERSON] , а потім [PERSON] . Пухальська допомагала їм, оскільки в них не було дітей. Відповідно до п. 4, 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після\~набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги\~шостої Цивільного кодексу України\~застосовуються також до спадщини,\~яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У заяві заявниця ставить питання про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON] його цивільної дружини [PERSON] з метою реалізації своїх прав на спадкування майна [PERSON] . Відповідно до\~ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини, встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. При вирішенні заяви про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що станом на день смерті [PERSON] його цивільна дружина перебувала на його утриманні не менше одного року, відтак набула права на спадкування в розумінні положень\~ст. 531 ЦК УРСР. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки\~від\~цього\~залежить виникнення,\~зміна її майнових прав. Іншого порядку встановлення\~таких прав\~не передбачено\~чинним законодавством.\~Встановлення цього\~факту не\~пов`язується\~з наступним вирішенням спору про право заявника. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved