overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

01 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В своїй заяві зазначила, що 15 липня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зареєстровано їх з відповідачем шлюб. В шлюбі, 02 грудня 2011 року народився їх син Андрій. Проте шлюбні стосунки між ними не склалися та були припинені з листопада 2016 року, і вони мешкають окремо один від одного. Вважає, що збереження їх шлюбних відносин неможливе, а тому звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони припинили будь-які стосунки через різні погляди на життя, через те, що чоловік не приділяв їй належної уваги, та вважає, що збереження їх шлюбу неможливе. У разі задоволення позову, просила залишити їй прізвище «Чеботарь». Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно стосунки між ними припинено та позивачка не бажає збереження їх шлюбних відносин. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2011 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за № 257. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Воробйова» на «Чеботарь» (а.с.4). Проте шлюб між ними не склався, сторони не підтримують шлюбних стосунків, мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна чи місця проживання їх сина на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

01 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. З відповідачем проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивач просить примусово стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити ( а.с. 15). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.17 ). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засбу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.11.2010 року (а.с. 4 ). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.04.2017 ( а.с.7). Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Старобілоуської сільської ради Чернігівського району та області №704 від 21.06.2017 (а.с. 16 ). Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів яких він зобов'язаний утримувати. Виходячи з вищевикладеного, суд погоджується з визначеною позивачем часткою аліментів на утримання неповнолітьої дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

01 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 10 листопада 2012 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 803, між нею та [PERSON]. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, втратили довіру й повагу один до одного. Відповідач залишив сімю та перестав займатися вихованням дитини, внаслідок чого між подружжям з 2015 року не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Сторони мають кожен свій бюджет, не ведуть спільного господарства, не проживають разом, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам подружжя та спільної дитини. Спір про поділ майна, місце проживання та участі у вихованні дитини між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати із матірю. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати за його відсутністю. Справа розглядається у відсутність позивача, відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 10 листопада 2012 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 803, зареєстровано шлюб між [PERSON] Сергієвною та [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 196935, яке долучено до матеріалів справи. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 276156. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами тривалий час, як припинені, спільне господарство не ведуть, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

01 червня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 17 серпня 2016 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб, про що Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області був здійснений відповідний актовий запис № 345. Разом з тим їх сімейне життя із відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, мешкають разом, але спільного господарства та бюджету не ведуть. Неповнолітніх дітей не мають. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що звернулася до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 12), у зв'язку з чим та за згодою позивачки, суд допустив заочний розгляд справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП № 129638, виданого Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2016 року, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №345. Під час державної реєстрації шлюбу позивачці було залишено дошлюбне прізвище - Шегай (а.с.4). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають разом, але спільного господарства та бюджету не ведуть. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

01 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2016 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 3, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з травня 2017 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.13). Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 жовтня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З травня 2017 року сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

01 червня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 16 листопада 1984 року, від якого мають повнолітнього сина, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засіданні не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Додатково зазначив, що з відповідачем не проживають з 2005 року. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З позовом згодна. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1984 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 листопада 1984 року. Сторони неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини з 2005 року через те, що вони мають різні погляди на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння, наміру на збереження шлюбних стосунків не мають, тривалий час шлюбні стосунки не підтримують. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

01 червня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що з 01.08.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] року народилась донька [PERSON]. На теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

01 червня 2017 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 10\~вересня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, між позивачкою та відповідачем зникло взаєморозуміння, шлюбних відносин не підтримають, проживають окремо. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить розірвати шлюб (а.с. а.с. 2 3). Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2005 року, який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №\~421, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №\~024626 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №\~051794 від 22\~лютого 2006 року, актовий запис №\~86 (а.с. 4). Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалось, сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

01 червня 2017 року позивачка звернулась до Краматорського міського суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 28 травня 1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду 04.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем. Відповідач працює приватним підприємцем, має стабільний дохід. Просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила позов задовольнити. Проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі\~ з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження І-НО № 359341 [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON] [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» [PERSON], [INFO] проживає разом із сином [PERSON], [INFO], за адресою: м. Краматорськ Донецької області, вул. Машинобудівників, 51/51 (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України,\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню.\~ Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.. \~

Outcome: approved