Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

01 серпня 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , в якому просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, а саме, будинком [ADDRESS] ( далі - Будинок -1). В обґрунтування позову зазначили, що після смерті [INFO] [PERSON] , позивачі 17 лютого 2010 року отримали спадщину у вигляді Будинку-1, а саме, відповідно [PERSON] , (дружина [PERSON] ) в розмірі 3/4 частини, [PERSON] (дочка [PERSON] ) в розмірі 1/4 частини. В даному Будинку -1 до 2001 року були зареєстровані позивачі та відповідач [PERSON] . Відповідач [PERSON] була дружиною [PERSON] , яка без реєстрації проживала в Будинку -1. В 2001 році у них народився син [PERSON] , який після народження був зареєстрований в даному будинку. Згодом в 2011 році у них народився ще один син - [PERSON] , якого також було зареєстровано за вищевказаною адресою. А згодом і дружину [PERSON] - [PERSON] також було зареєстровано в Будинку-1. В 2014 році [PERSON] фактично припинив шлюбні відносини з [PERSON] та виїхав на заробітки до Російської Федерації. [PERSON] разом з синами добровільно покинула Будинок -1 та виїхала проживати до іншого місця. В 2015 році рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідачі на протязі останніх п`яти років не проживають у Будинку-1, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, але залишаються зареєстрованими в ньому. Реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачам у реалізації їх права власності. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування вищезазначеним житлом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожна окремо позов підтримали, пославшись на обставини вказані у позовній заяві та додатково зазначили, що з 2013 року відповідачі не проживають у Будинку-1, де вони живуть та причини їх відсутності в будинку вони не знають. З 2015 року речей відповідачів у Будинку-1 не має. Чи є у відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] інше житло позивачі також не знають. [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] та братом позивача [PERSON] , виїхав на заробітки до Російської Федерації, більше не приїздив. З відповідачами не спілкуються. В подальшому зазначені обставини стали перешкодою в отриманні субсидії, а оскільки [PERSON] отримує пенсію у мінімальному розмірі, то реєстрація за вищевказаною адресою відповідачів створює труднощі в утриманні Будинку-1 та отриманні субсидії. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений. Заяв та клопотань до суду не надав. (а.с. 70) Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що позов відносно себе не визнає, так як знята з реєстрації в Будинку-1 з 2017 року. Позовні вимоги щодо свого молодшого сина [PERSON] також визнає, не заперечує проти зняття його з реєстрації із Будинку-1. [PERSON] проживає з нею в селі Чапліївка Шосткинського району Сумської області, ходить там в школу. У Будинку-1 не проживає більше п`яти років. Має житло у селі Чапліївка Шосткинського району Сумської області, у цьому ж селі має зареєстроване місце проживання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зніматися з реєстрації в Будинку-1 не хоче, оскільки йому нема де зареєструватися. З 2015 року і до теперішнього часу проживає у прабаби [PERSON] , яку доглядає, за адресою: [ADDRESS] . Його речей в Будинку-1 не залишилося. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Шосткинської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений, до суду надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, у вирішенні позову покладається на розсуд суду.(а.с.74) Заслухавши позивачів, відповідачів, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивачі є власниками будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25352157 від 18.02.2010, згідно якого [PERSON] є власником 1/4 частки будинку, [PERSON] є власником 3/4 частки будинку. (а.с.8) З Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . (а.с.13,14) Аналогічна інформація міститься в довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданої квартальним комітетом №23 Шосткинської міської ради 30 липня 2019 року.(а.с.15) З Акту від 30 липня 2019 року затвердженого головою квартального комітету №23, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійсно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають з 08 червня 2014 року.(а.с.16) В той же час, із довідки, виданої Сектором реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб 20 вересня 2019 року за №3163, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації 08.09.2017 на адресу: [ADDRESS] . (а.с. 38) Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…». Згідно ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці». Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною четвертою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Враховуючи вищезазначене, а також те, що [PERSON] , [INFO] , тобто має вік 8 років, проживає з матір`ю [PERSON] у селі Чапліївка Шосткинського району Сумської області, де [PERSON] зареєстрована і має житло, то суд вважає за можливе задовольнити позов в частині, щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування Будинком-1. Щодо [PERSON] , то враховуючи, що він з 2015 року має інше житло для проживання, у якому проживає разом із прабабою [PERSON] , за якою доглядає, суд також вважає за можливе задовольнити позов в частині щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування Будинком-1. Крім того, відповідно до статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач [PERSON] заяв та клопотань до суду не надав, не проживає у Будинку-1 понад один рік без поважних причин, позовні вимоги в частині, що втрати ним права користування Будинком-1 підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивачам слід відмовити, оскільки з довідки наданої з Сектору з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткинської міської ради №3163 від 20.09.2019 [PERSON] знята з реєстрації 08 вересня 2017 року на іншу адресу. Крім того в судовому засіданні даний факт відповідач також не заперечувала. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №20 виданої 22 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 2305 гривень 20 копійок. (а.с.22). Із врахуванням вищезазначеного, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як законного представника [PERSON] , відповідно до задоволеної частини позовних вимог, на користь позивача [PERSON] в дольовому порядку, слід стягнути судовий збір у розмірі 2305 гривень 20 копійок, тобто з кожного по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: partial