Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У зв'язку з тим, що між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ABROCC9H1X0012 від 31.08.2011 року, згідно якого відповідачці надано кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позивач виконав свої зобов'язання, однак відповідачка не виконує взяті на себе обов'язки по погашенню кредиту і утворилась заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в сумі 20243 гривні 65 копійок та судові витрати по справі. Представник позивача, ПАТ "Акцент-Банк" Попович С.М., з'явившись у перше судове засідання, позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в ньому. Пояснював, що пеня була нарахована відповідачці відповідно до п.5.1 кредитного договору. Останнє погашення заборгованості за кредитним договором відповідачка здійснила 08 квітня 2013 року в сумі 271 грн., а тому строк позовної давності для звернення до суду з позовом позивач не пропустив. Просив позов задоволити. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про дату місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від нього в судове засідання надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, оскільки зайнятий в іншому судовому засіданні в Острозькому районному суді, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в перше судове засідання не з'явилася. Будучи присутньою в наступному судовому засіданні, позовні вимоги визнала частково і пояснила, що неодноразово зверталася до банку з заявами про розстрочення суми заборгованості та вирахування з пенсії щомісячно коштів в рахунок сплати боргу. З її пенсії стягувалися певні суми, але куди вони зараховувалися їй не відомо, думала, що вони йдуть на погашення кредиту. Вона з серпня 2012 року доглядає за хворою, престарілою свекрухою, учасником війни, оскільки сини останньої померли. При цьому отримує соціальну допомогу по її догляду в сумі 14,56 грн. щомісячно. Інших доходів крім допомоги і пенсії свекрухи немає. У неї четверо дітей, які або навчаються або не працюють і власного доходу не мають. Вона мусить також помагати дітям, оскільки чоловік помер. Просить зменшити суму заборгованості і відмовити у стягненні пені. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і підтримав пояснення відповідачки. Зазначив, що розмір пені є необгрунтовано великим і обрахований з порушенням норм законодавства, оскільки в три рази перевищує суму основного боргу. Крім того, банк нарахував пеню за один рік і сім місяців при тому, що пеня може нараховуватися лише за шість місяців з моменту порушення виконання зобов'язання, а строк позовної давності по вимозі про стягнення пені становить один рік. Банк нарахував відповідачці одночасно і штраф і пеню за порушення виконання зобов'язання за кредитним договором, хоча ст.61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Не заперечив проти стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісіях та штрафах і просить відмовити позивачу у стягненні пені, зважаючи на важкий матеріальний стан відповідачки, а також на те, що сам розмір пені значно перевищує розмір основного зобов'язання і пеня нарахована і стягується з порушенням діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 31 серпня 2011 року було укладено кредитний договір № ABROCC9H1X0012, згідно якого позивач надав кредит в розмірі 5000 гривень [PERSON], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов'язання і вчасно не погашала кредит. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 20.03.2014 року становить 20243 гривні 65 копійок і складається з заборгованості за кредитом в сумі 3226 грн.37 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3 грн. 31 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1400 грн. 00 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором в сумі 14173 грн. 80 коп., штрафу фіксованої частини в сумі 500 грн. 00 коп. та штрафу процентної складової в сумі 940 грн. 17 коп. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (пенею, штрафом), яка є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Крім того, п.5.3 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. Із правової позиції, висловленої Верховним Судом України в ухвалі від 15 грудня 2010 року по справі № 6-9583св10 вбачається, що при визначенні в договорі відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді одночасної сплати як штрафу, так і пені, які є різновидами неустойки, за одне й те саме порушення зобов'язання виникає подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст.61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що обрахований позивачем розмір пені значно перевищує суму основного боргу. Згідно укладеного між сторонами кредитного договору, за порушення виконання зобов'язання позичальник зобов'язаний сплатити штраф, а нарахування пені за невиконання позичальником зобов'язання є правом, а не обов'язком банку. В разі одночасного стягнення і штрафу і пені виникне ситуація, за якої відповідачка двічі нестиме відповідальність за невиконання одного і того ж зобов'язання, а тому суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні вимоги про стягнення пені в повному обсязі і стягнути з [PERSON] лише штрафні санкції в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 940 грн. 17 коп. (процентна складова), проти стягнення яких не заперечували відповідачка і її представник в судовому засіданні. Крім того, судом приймається до уваги і матеріальний стан відповідачки, а також те, що розмір пені є неспіврозмірним сумі заборгованості за кредитним договором, а ст.551 ЦК України передбачає можливість зменшення розміру неустойки. Оскільки позивач просить стягнути два види неустойки (і штраф і пеню), то суд зменшує суму неустойки і стягує лише штраф, відмовивши у стягненні пені. В зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved