Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 20 вересня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2018 року,\~оскільки вони\~мають протилежні\~світогляди та\~життєві принципи,\~зникло взаєморозуміння\~і взаємоповага. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою від 06 березня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.17). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2019 року зупинено провадження по справі у зв`язку із наданням сторонам строку для примирення тривалістю в один місяць (а.с.22). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року у зв`язку із закінченням строку для примирення відновлено провадження у справі (а.с.26). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду (а.с.30). У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з листопада 2018 року, сторони проживають окремо. Не зважаючи на надання судом строку для примирення і намагання відповідача примиритися, позивач бажає розірвати шлюб, оскільки не бачить майбутнього з відповідачем, а тому на задоволені позову наполягала. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позовної заяви не заперечував. Вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вищевказані спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №841 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з листопада 2018 року, спільне господарство вони не ведуть. Судом приймалися заходи щодо примирення подружжя, шляхом надання строку для примирення, але безрезультатно. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved