Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

у січні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 03 липня 2008 року укладено кредитний договір № CL59773, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 16 699,91 доларів США з кінцевим терміном повернення 05 червня 2016 року.Згідно службової записки керівника Київського відділення №8 Дячук Л.М. оригінал кредитного договору по [PERSON] втрачено. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.01.2015року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено на підставі того, що відсутність кредитного договору та графіку погашення кредиту позбавляє можливості встановити істотні умови договору. Таким чином, у зв'язку з тим, що у Банка відсутній кредитний договір, а як наслідок і правові підстави для стягнення заборгованості за відповідним договором, відносин, що виникли між сторонами регулюються главою 83 Цивільного кодексу України, а тому кошти отримані відповідачем є такими, що набуті без достатньої правової підстави. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 8 918,25 доларів США тасудові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] подала до суду заперечення проти позову, в яких проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вказуючи на ту обставину, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано самого кредитного договору, графіку платежів до нього, а також підтвердження ознайомлення її з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Окрім того просила суд застосувати строки позовної давності, оскільки виконання нікчемного правочину почалося з моменту надання банком [PERSON] грошових коштів в сумі 16699,91 доларів СШАЮ тобто з 03.07.2008року.. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 03.07.2008 року [PERSON] в ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", було відкрито поточний рахунок [NUMBER]. Позивач зазначив, що 03.07.2008 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № CL59773, відповідно до умов якого Відповідачу було видано кредит у розмірі 16 699,91 доларів США. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року у справі № 756/11986/14-ц, провадження № 2/756/388/15 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено( а.с.5-7). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2015 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.08.2015 року рішення Оболонського районного суду м. києва від 23.01.2015р. залишено без змін (а.с.8-9). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно Постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування, відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Таким чином, в судовому засіданні з'ясовано, що між сторонами відсутні договірні зобов'язання, зокрема, втрачено кредитний договір, позивачем не надано жодного підтвердження про рух коштів по рахунку № [NUMBER], позовні вимоги не підлягають задоволенню шляхом стягнення з Відповідача грошових коштів в сумі 8 918,25 доларів США. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 1212 ЦК України з урахуванням Постанови Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, та

Outcome: dismissed