Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

01 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.03.2012 року в загальному розмірі 29050,57 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 28.03.2012 року. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6000 грн. Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 11.03.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 29050,57 грн. з яких: 10164,04 грн. заборгованість за тілом кредита, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 10164,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 3808,31 грн., - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 13218,67 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1359,55 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, та змушує його звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони належним чином повідомлялись про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, суд прийняв рішення розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 28.03.2012 року відповідачка [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та виявила бажання оформити платіжну картку Кредитка «Універсальна» із бажаним кредитним лімітом 1000 грн. /а.с.20-21/ Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку з невиконанням, на думку позивача, відповідачем кредитних зобов`язань [PERSON] станом на 11.03.2020 року має заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.03.2012 року в сумі 29050,57 грн. з яких: 10164,04 грн. заборгованість за тілом кредита, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита, 10164,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 3808,31 грн., - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 13218,67 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1359,55 грн. штраф (процентна складова). На підтвердження існування заборгованості, позивач додав до позовної заяви розрахунки заборгованості станом на 31.08.2015 року, станом на 11.03.2020 року, виписку за договором №б/н станом на 18.03.2020 року, довідку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування та кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), витяг з умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256. Надані довідки та виписка за договором не можуть бути взяті судом до уваги як належні докази, оскільки не містять дати укладення договору, інформація про який міститься в цих документах. У зв`язку із чим виникає сумнів, що дані докази відносяться до спірних правовідносин. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Досліджена судом анкета-заява, підписана сторонами не містить строку повернення кредиту (користування ним). /а.с.20-22/ Але, з боку позичальника не спростовано факт відсутності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1000 грн., про які зазначено у дослідженій заяві. Враховуючи те, що матеріали справи не містять довідки про умови кредитування та встановлення кредитного ліміту по кредитному договору, а довідка про зміну умов кредитування не приймається судом як належний доказ, оскільки не має дати укладення договору, за яким ця довідка складена та не містить відомостей про встановлення кредитного ліміту відповідачці саме з моменту укладення кредитного договору тобто 28.03.2012 року, а також те, що відповідачка не спростувала того факту, що вона повернула кошти в добровільному порядку банку в повному обсязі, а також вимоги ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 1000 грн. У зв`язку із цим не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, оскільки вони нараховані на всю суму заборгованості. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та штрафами, то необхідно зазначити наступне. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається банк у позовній заяві, не містять підпису позичальника та не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач. Таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості за пенею та штрафами за несвоєчасну сплату кредиту є безпідставними. Це не суперечить позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19 листопада 2019 року у справі №190/367/18. Відповідно до\~ст. 133,141 ЦПК України\~із відповідача на користь банку необхідно стягнути судові витрати\~\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 3% від задоволених позовних вимог і дорівнює сумі 63,06 грн. Також суд вважає за не обхідне зазначити, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції, а не чекати, коли їм буде відмовлено в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, та потім вишукувати нові й долучати їх до апеляційної скарги. Апеляційний суд не має права приймати нові докази, оскільки позивачу нічого не заважало подати їх до суду першої інстанції, що узгоджується з позицією Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial