Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі - Орган опіки та піклування), у якому, враховуючи неодноразову зміну позовних вимог, просив зобов'язати [PERSON] усунути йому перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON], [INFO], та визначити такі способи його участі у спілкуванні і вихованні дитини: систематичні побачення із сином у вихідні дні (субота і неділя) 1-го та 3-го тижня кожного місяця, вільний доступ в день народження сина, а також весь термін зимових канікул і половину літніх канікул (а. с. 2-4, 106, 127-128, 139-140). В обґрунтування позову зазначав, що 08 червня 2007 року було розірвано шлюб між ним, [PERSON], і відповідачем [PERSON], від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю. Одразу після розірвання шлюбу у нього виникли труднощі у вихованні та побаченні із сином. Відповідач на його дзвінки не відповідала, змінювала номери телефону, іноді переносила дату побачень із сином, що для нього викликало незручності, оскільки на той час він проживав в іншому населеному пункті. Завдяки матері відповідача [PERSON] йому інколи вдавалося зустрічатися із сином. Так тривало до 2011 року до переїзду відповідача на теперішнє місце проживання у село Красилівка Броварського району Київської області. Випадково дізнавшись, де проживає його син, він став відвідувати його в школі. Іноді син разом із бабусею у період канікул навідувалися до нього додому. У 2015 році він був змушений звернутися до Органу опіки та піклування для визначення способів його участі у вихованні сина [PERSON] та у спілкуванні з ним. Розпорядженням Органу опіки та піклування від 09 вересня 2015 року № 480 йому надано дозвіл на побачення із сином у 1-шу і 3-тю суботу кожного місяця та під час осінніх канікул. 03 жовтня 2015 року (перша субота місяця) він у супроводі секретаря Красилівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] під'їхав за місцем проживання його сина, однак двері будинку йому ніхто не відчинив. Підписати акт щодо перешкод у побаченні із сином секретар сільської ради з невідомих йому причин відмовилася. Розуміючи свій батьківський обов'язок, він має бажання приймати участь у вихованні свого сина. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить синові шкоду, не існує. На даний час він проживає у будинку разом із дружиною та двома малолітніми дітьми. Поряд проживають його батьки і сестра, що надасть сину можливість спілкуватися зі всією їхньою родиною. Створення відповідачем перешкод у його спілкуванні із сином порушує не тільки його права як батька дитини, а й суперечить інтересам сина. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнала та пояснила, що [PERSON] не має жодного уявлення про те, як вести себе із сином, який хворіє на неврологічне захворювання - синдром Туретта. За весь період їхнього (сторін) спільного проживання коштів на лікування сина позивач не надавав, з часу розірвання шлюбу встановити контакт із сином [PERSON] та нею не намагався. Вважає, що позивач [PERSON], маючи двох дітей від другого шлюбу та бажаючи, щоб син [PERSON] проживав у його сім'ї, хоче скористатися пільгами для багатодітної сім'ї, зокрема, уникнути призову до армії в період мобілізації. Стан здоров'я [PERSON] потребує постійного, особливого догляду за ним. Вважає, що спілкування із біологічним батьком, який протягом тривалого часу із сином не спілкувався, може лише погіршити стан здоров'я дитини та ускладнити перебіг хвороби, тому вона категорично проти спілкування позивача із сином, більш того, вона заперечує проти виїзду дитини до місця проживання позивача та знаходження сина без її нагляду. На даний час рішенням ЛКК від 25 серпня 2016 року сину [PERSON] рекомендовано оформлення документів по дитячій інвалідності. Останній бажання спілкуватися із біологічним батьком не виявляє. В уяві сина існує сім'я, з якою він постійно проживає: мати, батько [PERSON] (її другий чоловік) та троє його молодших братів. Враховуючи обставини справи, інтереси та стан здоров'я сина, насамперед бажання дитини, просила суд у задоволенні позову відмовити. Представники третьої особи: Органу опіки та піклування Сліпчук І.О. та Онищенко В.І. у суді позов підтримали, надали до суду висновок від 14 листопада 2016 року за № 1346/01-12 щодо вирішення цього спору, вважають можливим визначити позивачу дні та години побачень із малолітнім сином [PERSON], [INFO], оскільки між батьками дитини (сторонами у справі) існує міжособистісний конфлікт, дійти згоди щодо участі батька у вихованні сина [PERSON] вони самостійно не можуть. Вважають можливим визначення позивачу порядку спілкування із малолітнім сином: кожної першої і третьої суботи місяця, половину канікулярних днів, вільний доступ у день народження дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що з 2003 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. [INFO] у них народися син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 08 травня 2004 року Львівським обласним управлінням юстиції. 08 червня 2007 року зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане Франківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 08 червня 2007 року. Після розірвання шлюбу між сторонами їхній малолітній син [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Починаючи з червня 2011 року вони проживають у [ADDRESS]. Із 25 квітня 2009 року відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Згідно із довідкою про склад сім'ї № 1214 від 09 вересня 2015 року, виданою виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, відповідач [PERSON] проживає зі своїм чоловіком [PERSON] та чотирма дітьми за вказаною вище адресою, діти знаходяться на їхньому утриманні. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 квітня 2015 року. Із 18 травня 2013 року позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO]. Проживають вони у [ADDRESS]. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], з вересня 2011 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря невропатолога Броварської районної дитячої лікарні з приводу синдрому Туретта, розповсюджених і локальних тиків. У зв'язку із значним навантаженням шкільної програми навчання, у дитини виникають загострення, тому [PERSON] навчається за індивідуальною програмою. Догляд за ним здійснюють його мати [PERSON] та вітчим [PERSON], які організували дитині індивідуальний вид навчання у школі. Синдром Туретта - спадковий нейропсихічний розлад, який розпочинається в дитинстві й характеризується численними фізичними (моторними) тиками м'язів плечового поясу, шиї та обличчя, вокальним (голосовим) тиком, вони характерно посилюються та спадають. Факту хвороби сина на синдром Туретта позивач [PERSON] у суді спочатку взагалі не визнавав, пояснюючи, що про хворобу сина йому нічого не відомо. У подальшому в ході розгляду справи позивач пояснив, що поспілкувавшись із лікарями дитини він визнає той факт, що його син [PERSON] дійсно хворіє на синдром Туретта. Свідок [PERSON] у суді показала, що її чоловік [PERSON] бажає спілкуватися із сином [PERSON], якого до місця їхнього проживання інколи привозила бабуся. Їй відомо, що дитина хворіє на синдром Туретта. Однак вважає, що біологічний батько дитини має право на спілкування із сином, якого насильно до цього ніхто примушувати не буде. Розпорядженням Органу опіки та піклування від 09 вересня 2015 року за № 480 визначено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], та надано позивачу дозвіл зустрічатися із сином кожної першої і третьої суботи місяця зранку до вечора; у день народження хлопчика; під час осінніх канікул у школі за згодою малолітнього [PERSON]. 03 жовтня 2015 року (перша субота місяця) позивач [PERSON] у визначений вказаним розпорядженням час у супроводі секретаря Красилівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] приїздив за місцем проживання його сина [PERSON], проте двері будинку йому ніхто не відчинив. Після чого у жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. З часу звернення до суду за місцем проживання сина [PERSON] позивач [PERSON] більше не приїжджав, у школі під час навчання сина не відвідував. Відповідно до висновку від 01 червня 2016 року Орган опіки та піклування, враховуючи захворювання [PERSON], вважав доцільним у задоволенні позову відмовити. Згідно із висновком від 14 листопада 2016 року Орган опіки та піклування вважає можливим призначити такий порядок участі окремо проживаючого батька [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та встановити наступний порядок його зустрічей з дитиною: кожної першої і третьої суботи місяця, половину канікулярних днів та вільний доступ у день народження дитини. У ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст. 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ч. 1 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. За змістом ч. 2 ст. 159 СК України с уд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із ч. 6 ст. 19 СК України с уд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом положень ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із листа співбесіди від 06 жовтня 2016 року методиста науково-методичного центру управління освіти та науки Броварської міської ради [PERSON] із малолітнім [PERSON], [INFO], вбачається, що у світогляді дитини на даний час існують авторитетні фігури: мати і вітчим, якого він називає татом. Хлопчик має з ними стійкий емоційний зв'язок, почуває себе поряд з ними у безпеці, має до них беззаперечну довіру. [PERSON] ознайомлений зі своєю сімейною історією, розуміє, що у нього є біологічний батько, якого він називає "тато [PERSON]". Під час обговорення сімейної ситуації, відповідаючи на питання про біологічного батька, [PERSON] не проявляв включених емоційних реакцій. Із бесіди з дитиною видно, що [PERSON] не відчуває до біологічного батька ні позитивних, ні негативних емоцій. У світогляді дитини зараз існує ідеальна модель сім'ї ([PERSON], мама [PERSON], тато [PERSON], брати [PERSON], [PERSON] і [PERSON]). До всіх членів своєї сім'ї [PERSON] має глибоку прив'язаність, позитивні емоції та почуття. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до Органу опіки та піклування і суду з питання визначення способу його участі в спілкуванні із сином [PERSON] та у вихованні дитини звернувся лише відповідно у вересні та жовтні 2015 року. До цього часу позивача влаштовувала кількість зустрічей та побачень із сином, 2-3 рази на рік протягом незначного часу. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, стан здоров'я малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], відсутність тривалих, систематичних побачень позивача із сином, виходячи з інтересів дитини, права батька на спілкування із сином та його участь у вихованні дитини, міжособистісного конфлікту сторін, суд вважає необхідним визначити такий порядок участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO], встановивши наступні дні і години побачень з дитиною: перша і третя субота кожного місяця з 10.00 год. до 17.00 год. та у день народження дитини з 10.00 год. до 14.00 год. Виходячи з наведених вище обставин, суд не погоджується із висновком органу Опіки та піклування щодо надання можливості [PERSON] спілкуватися із сином [PERSON] протягом половини канікулярних днів, а також із заявленими позивачем вимогами щодо можливості перебування дитини за місцем його (позивача) проживання за відсутності матері. Враховуючи стан здоров'я малолітнього [PERSON], його хворобу на синдром Туретта, перебіг хвороби, суд дійшов висновку, що зазначені побачення мають проводитися у громадських місцях та за місцем проживання дитини у присутності матері [PERSON] із урахуванням стану здоров'я та бажання дитини. Встановлення такого способу участі батька, який проживає окремо, у вихованні сина на даному етапі відповідатиме інтересам дитини та сприятиме встановленню контакту між біологічним батьком і сином [PERSON]. У подальшому в разі зміни обставин, пов'язаних із віком та станом здоров'я дитини, за наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості звернутися відповідно до ст. 158 СК України до Органу опіки та піклування або згідно із ст. 159 СК України - до суду для встановлення іншого способу його участі у вихованні сина, зокрема щодо збільшення часу і днів побачень, зміни місця зустрічей та спільного відпочинку з дитиною тощо. З метою захисту прав позивача, суд вважає також необхідним зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: partial