Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Прокурор Ставищенського району звернувся до суду з цивільним позовом в інтересах держави до [PERSON], [PERSON] управління Держземагенства у Київській області, треті особи: відділ Держземагенства у Ставищенському районі та Реєстраційна служба Ставищенського районного управління юстиції про визнання недійсними наказів [PERSON] управління Держземагенства у Київській області та скасування наказів і договорів оренди земельних ділянок, мотивуючи його тим, що прокуратурою встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області. Позивачем встановлено, що наказами [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області та прийнято рішення про надання в оренду строком на 21 рік останньому наступних земельних ділянок: площею 6,1841 га, кадастровий номер 3224286400:04:001:0046, відповідно наказу №10-10199/15-14-сг; площею 4,2674 га, кадастровий номер 3224286400:04:002:0026, відповідно наказу №10-1-2-1/15-14-сг; площею 19,3819 га, кадастровий номер 3224286400:02:003:0028, відповідно наказу №10-10202/15-14-сг; площею 17,9380 га, кадастровий номер 3224286400:03:006:0061 відповідно до наказу №10-10203/15-14-сг. На підставі вказаних наказів, між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області в особі начальника відділу Держземагенства у Ставищенському районі [PERSON], як уповноваженої особи із фізичною особою [PERSON] 23.12.2014 року укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок. Всі договори оренди землі зареєстровані у Реєстраційній службі Ставищенського районного управління юстиції Київської області 30.12.2014 року. Позивач вважає, що оскаржувані накази прийняті з порушенням вимог закону. Позивач зазначає, що [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Станіславчицької сільської ради не звертався, що підтверджується листами Ставищенської РДА та Станіславчицької сільської ради. Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] упродовж 2013-2015 років не проводилась. У поданому [PERSON] клопотанні для затвердження документації із землеустрою не обґрунтовано розмір вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, до клопотання не додано документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві. Крім того, позивач вважає, що [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так, як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом державного інспектора відділу Державної інспекції сільського господарства в Київській області. Також надано земельні ділянки різної площі, які не становлять єдиного масиву, крім цього останній отримав іще 25 земельних ділянок на території інших сільських рад Ставищенського району із таким же цільовим призначенням. Враховуючи викладене, зазначені накази [PERSON] управління Держземагенства у Київській області прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Договори оренди землі, які зареєстровані Реєстраційною службою Ставищенського районного управління юстиції Київської області, укладені всупереч законодавчо встановленої процедури набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства. Позивач просить суд визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 24.10.2014 року №10-8309/15-14-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 17,900 га.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року №10-7846/15-14-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 19,3800 га.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року №10-7845/15-14-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 6,0000 га.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 24.10.2014 року №10-8314/15-14-сг про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 6,000 га.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10203/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 17,9380 га., кадастровий номер 3224286400:03:006:0061, вартість якої складає 382 626 грн. 15 коп.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10199/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 6,1841 га., кадастровий номер 3224286400:04:001:0046, вартість якої складає 131 909 грн. 82 коп.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10202/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 19,3819 га., кадастровий номер 3224286400:02:003:0028, вартість якої складає 413 425 грн. 23 коп.; визнати недійсним та скасувати наказ [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10201/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 4,2674 га., кадастровий номер 3224286400:04:002:0026, вартість якої складає 91 025 грн. 69 коп.; визнати недійсним договір оренди землі укладений 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки, площею 17,9380 га, кадастровий номер 3224286400:03:006:0061, вартість якої складає 382 626 грн. 15 коп., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18506773 від 31.12.2014 року; визнати недійсним договір оренди землі укладений 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки, площею 6,1841 га, кадастровий номер 3224286400:04:001:0046, вартість якої складає 131 909 грн. 82 коп., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18506123 від 31.12.2014 року; визнати недійсним договір оренди землі укладений 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки, площею 19,3819 га, кадастровий номер 3224286400:02:003:0028, вартість якої складає 413 425 грн. 23 коп., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18506907 від 31.12.2014 року; визнати недійсним договір оренди землі укладений 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] про надання в оренду земельної ділянки, площею 4,2674 га, кадастровий номер 3224286400:04:002:0026, вартість якої складає 91 025 грн. 69 коп., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18497306 від 30.12.2014 року; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 30.12.2014 року про державну реєстрацію інших речових прав право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3224286400:04:002:0026, 3224286400:02:003:0028, 3224286400:04:001:0046, 3224286400:03:006:0061 з індексними номерами №18497306 від 30.12.2014 року та №18506907, 18506123, 18506773, 18506773 від 31.12.2014 року. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. Відповідно до наказу Генерального прокурора України № 82ш від 23.09.2015 року, у звязку із утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур, створено Білоцерківську місцеву прокуратуру Київської області, територіальна юрисдикція якої поширюється на м.Біла Церква, Білоцерківський район, Володарський район, Ставищенський район, Сквирський район, Тетївський район. Прокуратуру Ставищенського району виключено із штатного розпису прокуратури Київської області. Враховуючи наведене, ухвалою суду від 24.12.2015 року до участі в справі залучено Білоцерківську місцеву прокуратуру, як правонаступника прокуратури Ставищенського району Київської області. 13.11.2015 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача, та замінено неналежного відповідача [PERSON] управління Держземагенства у Київській області на належного відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Київській області. Крім того, в судовому засіданні 15.01.2016 року представником позивача подано клопотання про доповнення підстав позову, в якому позивач вказує на те, що при укладені договорів оренди земельних ділянок з [PERSON] не дотримано істотних умов договору, відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі», та вказує на відсутність затвердженої нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства. В судове засідання представник позивача не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, представник позивача надав через канцелярію суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Представником відповідача подано до суду заперечення на позов, в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову як необґрунтованого. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не зявився, про місце час та дату розгляду справи управління повідомлено належним чином, з заявами чи клопотаннями до суду не звертались. Третя особа - Держземагенство у Ставищенському районі свого представника до суду не направили, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду письмове клопотання, в якому заперечували проти задоволення позову. Третя особа - Реєстраційна служба Ставищенського районного управління юстиції Київської області про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, свого представника до суду не направили, надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання матеріальної шкоди; інші юридичні акти. Цивільні права, згідно ст.13 ЦК України, здійснюються особою у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації Київської області № 1162 від 20.11.2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Ставищенського району Київської області, загальною площею 3274,4319 га в кількості 225 земельних ділянок, розроблену Державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі договору про закупівлю послуг з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності від 20.09.2013 № 3487. Цим же рішенням передано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Ставищенського району Київської області до місцевого фонду документації із землеустрою. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» № 1808-ІV від 17.06.2004 року, обовязковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань. Таким чином, проаналізувавши викладене, слід дійти висновку, що зазначена норма застосовується виключно для створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань. Землевпорядна документація на землю була затверджена розпорядженням Ставищенської РДА 20.11.2013 року № 1162, чим відповідно спростовується посилання прокурора на недотримання вимог ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Крім того, судом встановлено, що наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 24.10.2014 року №10-8309/15-14-сг надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 17,900 га., що підтверджується його копією. Наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року №10-7846/15-14-сг надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 19,3800 га., підтвердженням чого слугує копія відповідно наказу. Наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 20.10.2014 року №10-7845/15-14-сг надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 6,0000 га., що підтверджується його копією. Наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 24.10.2014 року №10-8314/15-14-сг надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району орієнтовною площею 6,0000 га., що підтверджується його копією. Відповідно до наказу [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10203/15-14-сг затверджено документацію із землеустрою про передачу в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 17,9380 га., кадастровий номер 3224286400:03:006:0061, вартість якої складає 382 626 грн. 15 коп. Копія названого наказу міститься в матеріалах справи. Наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10199/15-14-сг затверджено документацію із землеустрою про передачу в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 6,1841 га., кадастровий номер 3224286400:04:001:0046, вартість якої складає 131 909 грн. 82 коп., що підтверджується його копією. Наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10202/15-14-сг затверджено документацію із землеустрою про передачу в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 19,3819 га., кадастровий номер 3224286400:02:003:0028, вартість якої складає 413 425 грн. 23 коп., що підтверджується його копією. Наказом [PERSON] управління Держземагенства у Київській області від 25.11.2014 року №10-10201/15-14-сг затверджено документацію із землеустрою про передачу в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства [PERSON] на території Станіславчицької сільської ради Ставищенського району, площею 4,2674 га., кадастровий номер 3224286400:04:002:0026, вартість якої складає 91 025 грн. 69 коп. Як наслідок, 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, площею 17,9380 га, кадастровий номер 3224286400:03:006:0061, вартість якої складає 382 626 грн. 15 коп., та зареєстровано його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18506773 від 31.12.2014 року. 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, площею 6,1841 га, кадастровий номер 3224286400:04:001:0046, вартість якої складає 131 909 грн. 82 коп., та зареєстровано його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18506123 від 31.12.2014 року. 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] укладено інший договір оренди земельної ділянки, площею 19,3819 га, кадастровий номер 3224286400:02:003:0028, вартість якої складає 413 425 грн. 23 коп., який теж зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18506907 від 31.12.2014 року. Крім того, 23.12.2014 року між [PERSON] управлінням Держземагенства у Київській області та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, площею 4,2674 га, кадастровий номер 3224286400:04:002:0026, вартість якої складає 91 025 грн. 69 коп., і зареєстровано його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексним номером №18497306 від 30.12.2014 року. Судом встановлено той факт, що державним реєстратором реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області 30.12.2014 року здійснено державну реєстрацію речових прав прав оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3224286400:04:002:0026, 3224286400:02:003:0028, 3224286400:04:001:0046, 3224286400:03:006:0061 з індексними номерами №18497306 від 30.12.2014 року та №№18506907, 18506123, 18506773 від 31.12.2014 року. Оскаржуючи названі накази, договори та їхню державну реєстрацію позивач посилається зокрема на те, що [PERSON] із заявами про отримання (придбання) у власність або оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства до Ставищенської районної державної адміністрації та Станіславчицької сільської ради не звертався, що підтверджується листами Ставищенської РДА та Станіславчицької сільської ради. Державним реєстратором юридичних та фізичних осіб-підприємців Ставищенського районного управління юстиції реєстрація селянських фермерських господарств, засновником яких є [PERSON] упродовж 2013-2015 років не проводилась. У поданому [PERSON] клопотанні для затвердження документації із землеустрою не обґрунтовано розмір вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ земельних ділянок, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства, до клопотання не додано документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві. Крім того, позивач вважає, що [PERSON] не має можливості займатися фермерським господарством, так, як в останнього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель, що підтверджується листом державного інспектора відділу Державної інспекції сільського господарства в Київській області, копія якого міститься в матеріалах справи. Також, надано земельні ділянки різної площі, які не становлять єдиного масиву, крім цього останній отримав іще 25 земельних ділянок на території інших сільських рад Ставищенського району із таким же цільовим призначенням. З такими висновками позивача суд погодитись не може з огляду на наступне. Як передбачено приписами ч.2 ст.123 Земельного Кодексу України, в редакції яка була чинною на день виникнення спірних правовідносин, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до п.1 Положення про державне агентство земельних ресурсів України, Держземагенство України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, тому суд вважає безпредметним висновок позивача про неправомірність звернення [PERSON] з питанням щодо виділення йому землі в оренду до [PERSON] Управління Держземагенства у Київській області. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до [PERSON] управління Держземагенства у Київській області, з клопотаннями про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. Вказані клопотання містяться в матеріалах справи, за формою та змістом вони відповідають вимогам ст.123 Земельного кодексу України. Відповідач [PERSON] додавав до зазначених клопотань необхідні документи, зокрема: копію паспорта, ідентифікаційного номера, копію диплому, копію трудової книжки та графічні матеріали розташування бажаної земельної ділянки. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, оцінивши надані сторонами докази та співставивши їх з наведеними вимогами закону, суд дійшов обґрунтованого висновку, що звертаючись до [PERSON] управління Держземагенства у Київській області з метою оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства [PERSON] подав усі необхідні документи, передбачені ст.123 Земельного кодексу України. За таких обставин, суд вважає безпредметним посилання позивача на те, що у поданих [PERSON] клопотаннях для затвердження документації із землеустрою не обґрунтовано розмір вищевказаних земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідність отримання таких площ земельних ділянок. Наведені вимоги законодавцем не передбачені, і вимагання від особи будь-яких відомостей крім тих, які передбачені законом, було б прямим порушенням ст.19 Конституції України, що є неприпустимим. Крім того, позивач вказує на те, що при подачі згаданих клопотань, [PERSON] не додано документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві. Така думка прокурора Ставищанського району Київської області на увагу не заслуговує, оскільки в ч.1 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» чітко зазначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Отже, у наведеній статті, законодавцем передбачено альтернативу у наданні необхідних документів, а тому додавання до клопотання [PERSON] копії диплому про освіту, здобуту в аграрному навчальному закладі не є порушенням а є правом останнього(копія диплому про освіту міститься в матеріалах справи). Крім того, суд не може погодитись з думкою позивача, що земельні ділянки які передано в оренду [PERSON] для ведення фермерського господарства не становлять єдиного масиву, що є порушенням. В даному випадку, позивач хибно тлумачить поняття «єдиний масив». Відповідно до ч.7 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. Таким чином, законодавець вказує на те, що під поняттям «єдиний масив» слід розуміти знаходження на земельній ділянці, яку планується надати в оренду для ведення фермерського господарства, шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури. В такому випадку вони надаються в оренду разом з відповідною земельною ділянкою на якій вони знаходяться, що і становить єдиний масив. Законом не встановлено обмежень щодо кількості земельних ділянок, які можуть бути надані громадянину в оренду для ведення фермерського господарства. Крім того, судом встановлено, що вказані земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту, на території одної і тієї ж сільської ради та відносяться до земель сільськогосподарського призначення державної власності. Суд вважає безпредметним твердженням позивача, що [PERSON] не має належної сільськогосподарської техніки для ведення фермерського господарства. З даного приводу суд вказує на те, що наявність або відсутність у [PERSON] сільськогосподарської техніки не має правового значення для розгляду заявлених позовних вимог, оскільки законом не покладено, на орендаря земельної ділянки, обовязку володіти сільськогосподарською технікою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про фермерське господарство», після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, строк державної реєстрації юридичної особи не повинен перевищувати три робочих дні з дати надходження документів для проведення державної реєстрації юридичної особи. Варто наголосити, що законом не встановлено часовий проміжок протягом якого орендар земельної ділянки повинен здійснити реєстрацію фермерського господарства. Відповідно до приписів ст.116 Земельного кодексу України, в редакції яка діяла на час прийняття оскаржуваних наказів, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно розяснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ », при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34,36 та 121 Земельного кодексу України. Суд не може погодитись з твердженням позивача, що оскаржуваними договорами не належно визначений розмір орендної плати. Зокрема прокурор посилається на відсутність нормативно-грошової оцінки земельних ділянок. Так, у п.5 оскаржуваних Договорів, вказується на те, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря у тримісячний строк з моменту державної реєстрації права користування земельною ділянкою із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування. У названому пункті сторонами погоджено, що до моменту набрання чинності рішення відповідного органу місцевого самоврядування, яким вперше затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначення суми орендної плати, що вноситься орендарем згідно цього договору, здійснюється за даними про середній розмір нормативно-грошової оцінки одиниці площі ріллі по області. Як правильно посилається прокурор, мотивуючи позовні вимоги, згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах ВСУ №3-297гс15 від 01.07.2015 року встановлено, що відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Враховуючи, що сторонами в договорі погоджено розмір орендної плати, то немає підстав вважати, що сторонами не дотримано вимог ст.15 Закону України «Про оренду землі». Більше того, нормами Податкового кодексу України в ст.271 законодавцем передбачено, що базою оподаткування, в тому числі для визначення розміру орендної плати є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого Розділом ХІІ Податкового кодексу України. Відповідно до ст.18 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Таким чином, законодавцем не встановлено такої обовязкової умови для підписання договору оренди земельної ділянки, як саме затвердження нормативної грошової оцінки органом місцевого самоврядування. Відповідно до приписів ч.2 ст.45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту. Як встановлено судом, за орендовані [PERSON] земельні ділянки сплачується орендна плата в розмірі, який розраховується відповідно до середньої вартості 1 га ріллі по Київській області. Жодних спорів між орендарем та орендодавцем щодо розміру орендної плати не виникало, отже не зрозуміло в чому саме полягають порушення інтересів держави. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги прокурор обмежився формальним посиланням на законодавчо закріплені норми, однак належними та допустимими доказами не обґрунтував в чому полягає необхідність захисту інтересів держави, як і не довів сам факт порушення таких інтересів, та не довів, що в результаті оренди [PERSON] земельних ділянок, Держава отримала збитки. Отже, враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, надання [PERSON] земельних ділянок для ведення фермерського господарства за оскаржуваними наказами, проведено без порушення процедури та порядку передбаченого Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Як передбачено ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Позивач заявлені позовні вимоги належними доказами не довів, викладені в позовній заяві обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, отже оскаржувані накази, укладені на їх основі договори оренди та їхня державна реєстрація скасуванню не підлягають. Суд розподіляє судові витрати у відповідності до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, і тому звільняє сторони від сплати судового збору. На підставі вищекладеного,

Outcome: dismissed