Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У жовтні 2020 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинського міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 929 грн. 50 коп. Щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подання позову та до повноліття дітей; накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що з 8 січня 2019 року діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у службі у справах дітей, як діти, що проживають у сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що батьки [PERSON] та [PERSON] не виконують свої батьківські обов`язки: не займаються вихованням дітей, не утримують їх, не цікавляться станом здоров`я, з дітьми не проживають, не створили належних умов для проживання дітей, не вжили заходів щодо їхнього повернення з державного закладу, зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Заочним рішенням суду від 17.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання дітей визначено з матір`ю [PERSON] . Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей, діти проживають з матір`ю по [ADDRESS] , у кімнатах брудно, усюди розкидані речі, присутній неприємний запах, на ліжках у дітей відсутня постільна білизна, запас продуктів харчування мінімальний, або взагалі відсутній, у дітей відсутній чистий одяг, іграшки, діти голодні, неохайні та недоглянуті. Матір [PERSON] неодноразово залишала дітей без нагляду дорослих. З 24.01.2019 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у КНП "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків". Матір [PERSON] відвідувала дітей у вказаному закладі 10 разів за період з 28.012019 року до 20.10.2019 року, зустрічі були короткопалими, станом здоров`я дітей, вихованням та розвитком не цікавиться. Батько [PERSON] дітей не відвідував, не цікавився їхнім станом здоров`я, вихованням та розвитком. Мітр дітей [PERSON] не має постійного місця проживання, офіційно не працює, не створила належних умов для дітей, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Батькам дітей спеціалістами служби у справах дітей неодноразово роз`яснювалось щодо недопустимості неналежного виконання батьківських обов`язків та попереджено про крайню міру впливу - позбавлення батьківських прав. Однак батьки дітей висновків не зробили, не змінили своєї поведінки, не працевлаштувалися, не створили належних умов для проживання дітей та не вжили заходів щодо їхнього повернення із державного закладу. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позов, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули повторно, про час і місце судового розгляду були повідомлені вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за їх відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні під час ухвалення судового рішення покладається на розсуд суду, просила повно, всебічно та об`єктивно встановити всі обставини справи та ухвалити законне і обґрунтоване рішення на підставі вимог чинного законодавства України. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 10.02.2021 року за заявою позивача позовну вимогу про стягнення аліментів з батька дітей [PERSON] - залишено без розгляду (а.с. 144). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] , з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 61, 63). Заочним рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 17.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] визначено з матір`ю (а.с. 13). Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 24.08.2018 року, 28.08.2018 року, 03.09.2018 року, 05.10.2018 року, 10.10.2018 року, 26.12.2018 року, 28.12.2018 року, 03.01.2019 року, 23.01.2019 року, 24.01.2019 року працівниками служби у справах дітей з`ясовано, що [PERSON] і [PERSON] проживають разом з матір`ю по [ADDRESS] , у кімнатах брудно, усюди розкидані речі, присутній неприємний запах, на ліжках у дітей відсутня постільна білизна, запас продуктів харчування мінімальний, або взагалі відсутній, у дітей відсутній чистий одяг, іграшки, діти голодні, неохайні та недоглянуті. Матір [PERSON] неодноразово залишала дітей без нагляду дорослих (а.с. 47-57). Відповідно до довідки Білокоровицької сільської ради від 18.09.2020 року та листа ціє ж сільської ради від 14.07.2020 року [PERSON] не працевлаштована, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя, часто змінює місце проживання, не намагається створити умови для проживання та виховання своїх неповнолітніх дітей. Сільська рада не вважає за доцільне повернення малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ю матері [PERSON] (а.с. 22). 23.01.2019 року працівником ювенальної превенції Новоград-Волинського ВП відносно [PERSON] складено адміністративний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 29). З 24.01.2019 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у КНП "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків", на повному державному утриманні та вихованні. Мати [PERSON] відвідувала дітей 28.01., 16.02., 22.03., 11.04., 27.04., 21.05., 06.06., 19.06., 23.08. та 20.10.2019 року, зустрічі не довготривалі, орієнтовно 15 хв., прямих питань про стану здоров`я, виховання та розвиток своїх дітей працівникам закладу не ставила. З 25.12.2019 року батьки жодного разу дітей не відвідували, їх життям та здоров`ям не цікавилися. (а.с. 42, 45, 59). Відповідно до листа Брониківської сільської ради від 29.09.2020 року [PERSON] зареєстрований на території Федорівського старостинського округу, однак фактично не проживає в даному населеному пункті, місце його проживання невідоме. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинського міської ради, затвердженого рішенням Новоград-Волинського міської ради № 1308 від 21.10.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 7.12.2004 року [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина квартира [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно положень статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно, ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001 року вбачається, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 цього Закону, батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом, зокрема, п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина та ін. За змістом статей 12, 13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі неналежним чином не виконують покладені на них обов`язки щодо виховання та утримання дітей, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей: не виявляють батьківської турботи та піклування, матеріальної допомоги на їх утримання не надають, не цікавляться їх життям, здоров`ям, навчанням, свої обов`язки щодо виховання і піклування про фізичний, духовний і моральний розвиток дітей не виконують. Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей необхідно задовольнити. Разом з тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України), який є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 17 цього Закону України суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягує з відповідача аліменти в розмірі, зазначеному в позові, а також

Outcome: approved