Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до кредитного договору № HMXRRC14820151 від 07.07.2008 р. відповідач отримала кредит у розмірі 2970,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Рострочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти банку не повернув, договір не розірваним чи припиненим, а тому відсутні правові підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту як плати за весь час фактичного користування кредитними коштами. Станом на 03.02.2016 р. відповідач має заборгованість в сумі 12390,37 грн., яка складається з наступного: 1351,52 грн. - заборгованість за кредитом, 65,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 237,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 9669,73 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 566,21 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідачки заборгованість за договором № HMXRRC14820151 від 07.07.2008 р. в сумі 12390,37 грн. та судові витрати по справі в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялася судовими повістками, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.07.2008 р. між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено договір № HMXRRC14820151, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит у сумі 2970,00 грн. на строк 18 місяців з 07.07.2008 р. по 07.01.2010 р. включно на придбання товару, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 48,66 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 270,00 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 47,52 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»)(Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» по «15» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти(щомісячний платіж) у сумі 228,87 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»(Стандарт), тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Умовами зазначеного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено у п.5.1 Умов за кожен день прострочки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтведжується розрахунком заборгованості за договором(а.с.6). Станом на 03.02.2016 р. відповідач має заборгованість в сумі 12390,37 грн., яка складається з наступного: 1351,52 грн. - заборгованість за кредитом, 65,31 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 237,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 9669,73 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 566,21 грн. штраф (процентна складова). Востаннє кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитом нею було сплачено 17.07.2009 р. в сумі 500,00 грн. Оскільки розмір заборгованості по кредиту в сумі 1351,52 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 65,31 грн., по комісії за користування кредитом в сумі 237,60 грн. підтверджується належними та допустимими доказами, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України у справі за N 6-1120цс15 від 04.11.2015 р. неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що заявлений банком до стягнення розмір пені в сумі 9669,73 грн. значно перебільшує розмір збитків банку в сумі 1653,83 грн. який складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1351,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 65,31 грн., по комісії за користування кредитом в сумі 237,60 грн., а тому суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, ст.3 ЦК України враховуючи засади справедливості та розумності зменшити розмір пені яка підлягає до стягнення з відповідачки як позичальниці по кредитному договору на користь позивача до 1000 грн. В зв'язку з викладеним вимоги позивача стягнути з відповідачки 9669,73 грн. підлягають частковому задоволенню. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р. (щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Умовами спірного договору яка зазначена в заяві передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено у п.5.1 Умов за кожен день прострочки. П.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»(Стандарт) встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань передбаченого заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. П.3.2.2 Умов передбачено, що позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Відповідно до п.3.2.3 Умов позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. П.4.1 Умов встановлено, що за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві.П.4.2 Умов передбачено, що згідно ст..212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбаченого заявою та п.п.3.2.2, 3.3.3 даних Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі вказаному в заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані відсотки відповідно до цього пункту сплачуються позичальником окремо понад зазначену в заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього платежу. П.5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»(Стандарт) встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. На думку суду, оскільки умовами договору передбачено нарахування штрафу та пені за одне й те саме правопорушення, а саме за порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, що заборонено ст..61 Конституції України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 1066,21 грн. є неправомірними та задоволенню не підлягають. З врахуванням наведеного вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved