Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

01.09.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором кредитної лінії № 669 СГ у розмірі 13031,97 грн., а також понесений ними судовий збір у розмірі 245,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2008 року між сторонами укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу надано кредит 3000 грн. до 14.07.2009 року Відповідач зобовязався щомісячно сплачувати відсотки (44%) та частину кредиту, однак такі зобовязання не виконав. Станом на 01.09.2015 року заборгованість становить 13031,97 грн. і складається із тіла кредиту 2320,37 грн., заборгованості по відсотках - 7020,87 грн., 3% річних 477,58 грн. та донарахування суми з урахуванням індексу інфляції 3213,15 грн. Таку заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву в якій зазначає, що підтримує позов у повному обсязі і просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судовому засіданні визнає, що має заборгованість перед позивачем і зазначає, що буде сплачувати таку заборгованість поступово, по мірі своїх матеріальних можливостей. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №669 СГ. Згідно умов договору, КС «Турбота» зобовязалось надати позичальнику кредит у розмірі 3000 грн., зі сплатою за користування кредитом 44% річних, строком на 12 місяців до 14.07.2009 року. Пунктом 4.2.2 договору, позичальник зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до п. 5.3 договору, прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування відсотків. (а.с. 4) В матеріалах справи міститься таблиця розрахунку кредиту, з якої також вбачається, що повернення кредиту і сплата відсотків мали здійснюватись щомісячними платежами. (а.с. 5) Долучені позивачем пояснення до розрахунків та карточка платежів по гривневому кредиту свідчать про неналежне виконання умов договору позичальником, щодо сплати кредиту та відсотків відповідно до умов договору. (а.с. 11-12, 40) 01.10.2013 року відповідачу направлялось попередження з проханням погасити існуючу на той час заборгованість. (а.с. 10) Оскільки заборгованість не була погашена кредитна спілка звернулася до суду, при цьому просить стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Виходячи з вищезазначеного, позивач має право стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунків позивача заборгованість по відсотках за користування кредитом станом на 01.09.2015 року становить 7020,87 грн., непогашений залишок по тілу кредиту 2320,37 грн., 3% річних від простроченої суми 477,58 грн., сума інфляційних втрат 3213,15 грн. (а.с. 11) Заборгованість нарахована в межах визначених сторонами умов договору та Закону, тому може бути стягнута з відповідача на користь позивача. Таким чином, позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. З відповідача має бути стягнуто борг на загальну суму 13031,97 грн. У звязку із задоволенням позову у повному обсязі, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача сплачений ними судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved