Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

01.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування транспортного засобу, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі заяви інваліда 1 групи [PERSON] , 1922 р.н., поданої ним 30.06.2004 р., відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації №61 від 23.06.2005 р. [PERSON] , було видано як гуманітарну допомогу автомобіль марки «KIA MOTOR (ROK)» ідентифікаційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, з передачею права керування даним автомобілем онуку відповідачу [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, а відповідачу було роз`яснено порядок повернення або перереєстрації даного транспортного засобу. Фактичний термін використання автомобіля становив на день смерті [PERSON] 5 років 3 місяців. Відповідно до п.41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями від 19.07.2006 р.\~ вбачається, що після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім`ї інваліда рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, про що відповідачу було неодноразово роз`яснено відповідними листами. Однак до цього часу [PERSON] не надав підтверджуючих документів про сплату ним податків та зборів, в добровільному порядку автомобіль не повернув, тому позивач і звернувся з даним позовом, яким просить суд витребувати у відповідача автомобіль марки «KIA MOTOR (ROK)» ідентифікаційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, у повній комплектності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, а справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Судом встановлено, що згідно протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України №26/ГД-2619/К від 16 червня 2005 р. автомобіль «KIA MOTOR (ROK)» ідентифікаційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску було визнано гуманітарною допомогою для передачі Головному управлінню праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації з подальшою передачею в користування [PERSON] (а.с.9-10). Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 23 червня 2005 № 61 [PERSON] , інваліду війни І групи, видано автомобіль як гуманітарна допомога з правом передачі онуку відповідачу по справі [PERSON] (а.с.12). [PERSON] 29.06.2005 р. дав зобов`язання та був попереджений про те, що автомобіль «KIA MOTOR (ROK)» ідентифікаційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, він отримав як гуманітарну допомогу без права продажу, дарування або передачі іншій особі та з правом керування онуком [PERSON] (а.с.13). Відповідно до п.2 мотивувальної частини\~рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99\~(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з якими дію нормативно-правового акту в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони стали або мали місце. [PERSON] 16.08.2010 р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про гуманітарну допомогу та бухгалтерський облік гуманітарної допомоги та відповідна звітність здійснюються отримувачами гуманітарної допомоги та набувачами гуманітарної допомоги (юридичними особами) у порядку, встановленому Міністерством фінансів України. У разі відсутності обліку щодо отримання та цільового використання гуманітарної допомоги вона вважається використаною не за цільовим призначенням. Тобто, передача або продаж гуманітарної допомоги іншій особі тягне за собою втручання в умови благодійності, використання гуманітарної допомоги здійснюється не за цільовим призначенням, а тому автомобіль не може бути переданий у володіння іншій особі чи проданий (в тому числі в успадкування іншій особі). Транспортний засіб, раніше визнаний гуманітарною допомогою, може бути відчужений або переданий у володіння, користування, розпорядження зі сплатою передбачених законодавством податків та зборів, за умови прийняття Комісією з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України відповідного рішення. Департамент соціального захисту населення Сумської ОДА відповідно до розпорядження Сумської ОДА від 20.08.2012 року №333-ОД є правонаступником Головного управлення праці та соціального захисту населення Сумської ОДА (а.с.6-7) та є отримувачем гуманітарної допомоги. Спірний автомобіль перебуває на його бухгалтерському обліку і щоквартально подається звітність про використання та розподіл гуманітарної допомоги, смерті інвалідів, які отримали автомобілі як гуманітарну допомогу та відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України Про гуманітарну допомогу має ті самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги. Як вбачається з матеріалів справи на час смерті [PERSON] , якому автомобіль був наданий, як гуманітарна допомога, тобто на момент виникнення спірних правовідносин і заявлених вимог про повернення спірного автомобіля діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від\~ 19 липня 2006 року №999, що набрав чинності 09 серпня 2006 року. Пунктом 41 вказаного Порядку автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, після смерті інваліда повертається (вилучається) Головному управлінню праці та соціального захисту населення і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Відповідач [PERSON] на даний час є користувачем спірного автомобіля, в добровільному порядку його не повернув позивачу. Статтею 11-1 Закону України Про гуманітарну допомогу передбачено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім`ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. У разі несплати членом сім`ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов`язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідачем [PERSON] податки та збори (обов`язкові платежі) за спірний автомобіль не сплачені, рішення Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України про передачу спірного автомобіля відповідачу відсутнє, а отже спірний автомобіль підлягає поверненню позивачу, як отримувачу гуманітарної допомоги. Згідно ч. 1\~ст. 61 ЦК України\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст. 60 ЦПК України\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.\~27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.\~212 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Згiдно ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Враховуючи дослідженні докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, Закону України «Про гуманітарну допомогу», рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99,

Outcome: approved