Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу, якого 29.09.2016 р. було госпіталізовано до відділення №16 ТМО "Психіатрія" з підстав: погіршення психічного стану, неадекватною поведінкою, порушенням сну. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заяву. Пояснила, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано лише рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання (порушився сон, став агресивним до сестри та оточуючих, висловлює маячні ідеї відносин, реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї та оточуючих) 29.09.2016 року за направленням Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва було госпіталізовано [PERSON] до відділення №16 ТМО «Психіатрія». Опікун особи, яка визнана судом недієздатною надала згоду на добровільне лікування [PERSON] для покращення його психічного стану. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала. [PERSON] в судовому засіданні надав згоду на проведення лікуванням для покращення психічного стану здоров'я. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2007 р. визнано [PERSON], недієздатним (а.с. 34). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.01.2011 р. призначено [PERSON] опікуном над недієздатним (а.с. 35). Як встановлено в судовому засіданні, 29.09.2016 року [PERSON], було госпіталізовано за направленням лікаря Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва до відділення №16 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного стану, неадекватною поведінкою, порушенням сну (а.с. 26). Згідно медичної карти стаціонарного хворого №6216 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що з 29.09.2016 р. [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект (F -20.00) (а.с. 27-33). 29.09.2016 р. здійснено комісійний огляд ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: заступника директора ТМО «Психіатрія» у м. Києві [PERSON], завідуючого відділенням №16 [PERSON], лікуючого лікаря [PERSON] З висновку комісії-психіатрів вбачається, що [PERSON] під наглядом психіатра перебуває з 1987 року. Страждає на шизофренію, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, параноїдний синдром, виражений апатико-дисоціативний дефект. Неодноразово лікувався в ТМО «Психіатрія» у м. Києві. За останні роки наріс агато-дисоціативний дефект. Визнаний інвалідом ІІ групи довічно. Поточна госпіталізація пов'язана із загостренням психічного стану: не спить, став агресивним до сестри, висловлює маячні ідеї стосунку. Захворювання має несприятливий перебіг. Під час огляду в психічному статусі: свідомість не порушена, орієнтований правильно всебічно. Мислення різнопланове з асоціативними розривами, резонерське, емоційно неадекватний, висловлює маячні ідеї стосунку, переслідування. (а.с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved