Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» ) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу згідно кредитного договору в розмірі 26052,14 грн. та стягнення судових витрат по справі.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, взяті на себе зобов"язання за кредитним договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 31 жовтня 2013 року становила 26052,14 грн. Оскільки позичальник заборгованість не сплатив, то позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту, а також судові витрати по справі. Під час розгляду справи в суді представник позивача Нестерук Ю.В. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.07.2006 року, в розмірі 26052,14 грн. та судові витрати по справі. Відповідач позов не визнав, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 06 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. /а.с.8-12/. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, який є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, даний договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна і з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на той же строк. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що після закінчення строку дії кредитної картки, яка була видана відповідачу 06 липня 2006 року, останній отримував іншу кредитну картку із новим строком дії. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Як вбачається із змісту п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. При цьому Банк має право призупинити здійснення розрахунків по кредитній картці та або визнати цю картку недійсною до моменту усунення порушень. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж по картці відповідачем було здійснено 26.03.2008 року і даний платіж Приватбанком було зараховано на погашення процентів. Отже саме з цього періоду розпочався перебіг позовної давності. ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду із своїм позовом до [PERSON] 05 лютого 2014 року . На розсуд суду, умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії, оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов'язки за цим кредитним договором. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ „ПриватБанк" пропустило строк позовної давності для звернення до суду із позовом до [PERSON] цей строк поновленню не підлягає, так як цей строк позивачем пропущено із причин, які не є поважними, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Враховуючи вище викладене, на підставі ст. 267 ЦК України,

Outcome: dismissed