Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

02.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] про визнання право оренди земельної ділянки, визначеної умовами Договору оренди землі від 17.03.010 року, зареєстрованого у Миколаївській міській ради, запис у книзі реєстрації договорів оренди №7536 від 26.04.2010 року та укладеною Додаткову угоду до договору оренди землі від 17.03.010 року, зареєстрованого у Миколаївській міській ради, запис у книзі реєстрації договорів оренди №7536 від 26.04.2010 року про заміну сторони в зобовязанні, укладену між фізичною особою-підприємцем [PERSON] з однією сторони, Миколаївською міською радою з другої сторони та [PERSON] з третьої сторони. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що 17.03.2010 року між Миколаївською міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2416 кв.м. кадастровий номер 4810136300:05:001:0013 для обслуговування нежитлових приміщень, що належать ФОП [PERSON], за адресою: м. Миколаїв, Варваровський спуск, ј, строком на 25 років з дня його державної реєстрації, про що зроблено запис у книзі реєстрації договорів оренди №7536 від 26.04.2010 року. 02.11.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі складу за адресою: м. Миколаїв, Варваровський спуск, ј та в той же день [PERSON] нотаріально відмовилась від подальшої оренди земельної ділянки на користь [PERSON] 21.11.2017 року позивач звернувся до Миколаївської міської ради щодо переоформлення земельної ділянки та внесення змін до Договору оренди від 17.-3.2010 року, шляхом укладення Додаткової угоди №1 до договору оренди. Проте, до теперішнього часу заява позивача не розглянута, відповідне рішення не прийнято, що порушує його права як власника нерухомого майна та законного права користування земельною ділянкою. Ухвалою від 07.02.2018 року відкрите провадження у справі. 13.03.2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позов, згідно якого не заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки до позивача відповідно до вимог чинного законодавства дійсно перейшло право оренди на земельну ділянку. 25.04.2018 року представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. 25.04.2018 року представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. 25.04.2018 року третя особа [PERSON] надала до суду письмові пояснення, в яких просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, підтвердила факт укладення між позивачем та нею 02.11.2017 року договору купівлі-продажу нежитлової будівлі складу за адресою: м. Миколаїв Варваровський спуск, ј та нотаріальної відмови від подальшої оренди спірної земельної ділянки на користь [PERSON] Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 17.02.2010 року між [PERSON] та Миколаївською міською радою, на підставі рішення від 04.09.2009 року за №36/56, укладено договір оренди земельної ділянки №7536, за яким [PERSON] передано в оренду земельну ділянку площею 2416 кв.м. кадастровий номер 4810136300:05:001:0013 для обслуговування нежитлових приміщень, що належать ФОП [PERSON], за адресою: м. Миколаїв Варваровський спуск, ј, строком на 25 років з дня його державної реєстрації, про що зроблено запис у книзі реєстрації договорів оренди №7536 від 26.04.2010 року. Вказане підтверджується Актом приймання передачі земельної ділянки від 26.04.2010 року 02.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, складу, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв Варваровський спуск, ј , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2156, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.11.2017 року за №102467220. Крім того, 02.11.2017 року [PERSON] нотаріально відмовилась від подальшої оренди земельної ділянки площею 0,2416 га, яка знаходиться за адресою: м. Миколаїв Варваровський спуск, ј на користь [PERSON] 21.11.2017 року позивач звернувся до Миколаївської міської ради щодо переоформлення земельної ділянки та внесення змін до Договору оренди землі №7536 від 17.03.2010 року, шляхом укладення Додаткової угоди №1 до вище вказаного договору оренди землі про заміну сторони в зобовязанні. Проте, до теперішнього часу відповідачем не прийнято будь-якого рішення щодо внесення змін до договору оренди на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування зобовязані діяти виключно в межах повноважень і в спосіб, встановлені Конституцією та законами України. Згідно ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, надані у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до п. е ст.141 ЗК України, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Отже, з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності або право користування земельною ділянкою на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда. Крім того, згідно до ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Таким чином, суд приходить до висновку про існування у [PERSON] права оренди земельної ділянки, зазначеної договором оренди землі №7536 від 17.03.2010 року. Крім того, ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до пп. к п.9.4 Договору оренди землі від 17.03.2010 року, у разі відчужені усіх будівель та споруд, розміщених на орендованій земельній ділянці, наданій в оренду, орендар може звернутися до міської ради з клопотанням дострокового розірвання Договору, при цьому він зобовязаний повідомити нового власника про необхідність переоформлення на себе правових документів на земелю. Договір оренди землі буде достроково розірваний з ініціативи орендаря з дати укладення договору оренди землі між міською радою та новим власником споруд. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Таким чином, враховуючи викладене, факт виконання [PERSON] належним чином та повною мірою вимог законодавства щодо укладення договору оренди земельної ділянки з Миколаївською міською радою, набуття права власності останнім на нерухоме майно розташоване на спірній ділянці, відмову [PERSON] від подальшої оренди, визнання відповідачем позовних вимог, суд, враховуючи положення ст.5 ЦПК України, приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409, 60 грн., у звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі стягнути з відповідача.

Outcome: approved