Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

01.07.2019 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим що, він, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори 21 червня 2019 року в реєстрі за № 262 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 32087091. Раніше вищезазначений будинок належав його прабабці - [PERSON] , яка померла [INFO] . 07 квітня 1971 року [PERSON] отримала позику в Дніпропетровській конторі Будбанку в сумі 200(двісті) рублів строком на 5(п`ять) років на ремонт будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі повідомлення б/н від 07 квітня 1971 року Дніпропетровської Контори Будбанку 07.04.1971 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори було накладено заборону на відчуження вказаного житлового будинку. 23.10.2006 року державним нотаріусом Першої синельниківської держав\-ної нотаріальної контори прийнято рішення про внесення відомостей про обтяження речових прав на вищезазначене нерухоме майно до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 3934221. За життя його прабабці виплатила Дніпропетровській конторі Будбанку грошові кошти взяті у позику, а саме 200 рублів, але докази виплати не збереглися, так як пройшло вже майже п`ятдесят років. На теперішній час навіть не існує Будбанк, який видав позику, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.06.2019 року. Кредитна установа Будбанку існувала за часів СРСР і на теперішній час такої установи не існує. У зв`язку з наявною забороною, він позбавлений можливості реалізувати своє право щодо розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд зняти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , накладену 23.10.2006 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 3934221, на підставі повідомлення від 07 квітня 1971 року Дніпропетровської контори Будбанку, здійснивши її перенесення до Державного реєстру речових прав та вилучити відповідний запис про заборону на відчуження зазначеного житлового будинку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач до початку підготовчого судового засідання надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області Денега Н.Л. до початку проведення підготовчого судового засідання надала суду заяву про визнання позову. Представник третьої особи - Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у підготовче судове засідання не з`явився. Відповідно до ч 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 262 - [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] ( а.с.4). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - індексний номер витягу 171228399 від 21.06.2019 року власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом Серія та номер: ННК № 342599, р. № 262, виданий 21.06.2019 року Першою синельниківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області ( а.с. 5). Судом встановлено із повідомлення про видачу позики від 07 квітня 1971 року, що за життя [PERSON] отримано від Дніпропетровської контори Будбанку в сумі 200 (двісті) рублів строком на 5 (п`ять) років на ремонт будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6). Надана суду копія Заборони від 07 квітня 1971 року свідчить про накладення на будівлю [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , заборони ( а.с. 6 зворотна сторінка). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що на підставі повідомлення б/н від 07.04.1971, Дніпропетровської контори Будбанку, 1 синельниківської ДНК, державним нотаріусом першої Синельниківської державної нотаріальної контори 23.10.2006 року було накладено заборону на відчуження житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ( а.с.7). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інте\-лектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що позивачу належить на праві власності нерухоме майно, отримане ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , на який за життя останньої було накладено заборону на його відчуження, в зв`язку із отриманням в 1971 році позики, відомості про погашення якої за терміном давності відсутні, наявність правонаступника-позичальника судом не встановлена, а також враховуючи, що позов визнано відповідачем, і таке визнання не суперечить закону, і не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає наявність підстав для задоволення позову [PERSON] з метою усунення обставин, які перешкоджають йому у реалізації належних прав власника, отриманих в порядку спадкування за законом. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного, ст. ст.16,317,319,321 ЦК України,

Outcome: approved