Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У жовтні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому вказав, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], було укладено Кредитний договір № 010/02-2/21 від 19.01.2007р. З урахуванням додаткових угод до Кредитного договору заборгованість по кредиту була декілька разів реструктуризована та врешті була рефінансована з підписанням до Кредитного договору додаткової угоди № 8 від 12.10.2011р. (фактично було видано новий кредит) шляхом надання Позичальнику грошових коштів в сумі 2 413 830,55 гривень на погашення валютної заборгованості за Кредитним договором в сумі 300 227,68 доларів. В якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору, з майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки № 010/02-2/21/2 посвідчений 20.01.2007р., [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 352, згідно якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності, а саме: Будівля магазину літ. Б, загальною площею 97,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти, перерахувавши їх на поточний рахунок Позичальника відповідно до пп. 1.7.1 частини № 2 кредитного договору. Відповідно до п. 1.5.1. частини № 2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту згідно додатків № 1 до договору - Графіків повернення кредиту та сплати процентів, а також сплатити комісії та штрафні санкції в разі їх виникнення, на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальником зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконуються, виплати в сумах та в терміни передбачені Графіком не здійснюються, а відтак, станом на 17.09.2014р. прострочена заборгованість за Кредитним договором складає: 999 278,80 грн. заборгованість за несплаченими траншами згідно графіку (тіло кредиту) та 836 216,01 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за період з 14.10.2011 по 16.09.2014 (користування кредитом). Останні погашення були здійснені Позичальником, ще 20.12.2011 року в сумі 598,64 грн. по тілу кредиту, а 12.06.2012 в сумі 23674,68 грн. відсотки за користування кредитом. Посилаючись на норми ст. ст.11, 12, 33, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 14, 16, 526, 572, 575, 625, 1049, 1054 ЦК України, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/02-2/21/2 від 20.01.2007р., посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 352, а саме: Будівля магазину літ. Б, загальною площею 97,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/21 від 19.01.2007р. року в сумі 3 296 695,84 грн. шляхом проведення торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з [PERSON]на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 3 654,00 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Святюк М.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов на підставах викладених у позовній заяві. Проти заочного рішення не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Третя особа у судове засідання не з'явилася, повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено та матеріалами справи доведено, що 19 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], було укладено Кредитний договір № 010/02-2/21 від 19.01.2007р. (а.с.5-11) З урахуванням додаткових угод до Кредитного договору заборгованість по кредиту була декілька разів реструктуризована та врешті була рефінансована з підписанням до Кредитного договору додаткової угоди № 8 від 12.10.2011р. (фактично було видано новий кредит) шляхом надання Позичальнику грошових коштів в сумі 2 413 830,55 гривень на погашення валютної заборгованості за Кредитним договором в сумі 300 227,68 доларів, що підтверджується меморіальним ордером №2 від 14.10.2011р.(а.с.12-17) В якості забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору, з майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки № 010/02-2/21/2 посвідчений 20.01.2007р., [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 352, згідно якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності, а саме: Будівля магазину літ. Б, загальною площею 97,3 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].(а.с.18-21). Згідно з п. 1.1. Договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Позичальником всіх його боргових зобов'язань, що витікають з Кредитного договору. Відповідно до п.п. 1.1., 2.1.2., 3.1.4., 6.1.-6.5. вищезазначеного Договору іпотеки Іпотекодержатель має право отримати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання Боржником або Іпотекодавцем зобов'язань, встановлених кредитним договором, за рахунок заставленого майна задовольнити вимоги Іпотекодержателя в повному обсязі, включаючи суму заборгованості за кредитом та відсотками, нарахованими штрафними санкціями та витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за борговим зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 1.4. Договору іпотеки, заставна вартість Предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 1 603 901,00 гривень. Згідно пункту 1.7. Договору іпотеки, заставна не оформлювалась. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти, перерахувавши їх на поточний рахунок Позичальника відповідно до пп. 1.7.1 частини № 2 кредитного договору. Відповідно до п. 1.5.1. частини № 2 Кредитного договору Позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту згідно додатків № 1 до договору - Графіків повернення кредиту та сплати процентів, а також сплатити комісії та штрафні санкції в разі їх виникнення, на умовах, передбачених кредитним договором. Позичальником зобов'язання по Кредитному договору належним чином не виконуються, виплати в сумах та в терміни передбачені Графіком не здійснюються, у зв'язку із чим, станом на 17.09.2014р. прострочена заборгованість за Кредитним договором складає: 999 278,80 грн. заборгованість за несплаченими траншами згідно графіку (тіло кредиту) та 836 216,01 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за період з 14.10.2011 по 16.09.2014 (користування кредитом). За даним кредитом останні погашення були здійснені Позичальником, 20.12.2011 в сумі 598,64 грн. по тілу кредиту, а 12.06.2012 в сумі 23674,68 грн. відсотки за користування кредитом. Пунктом 1.9.1 частини № 2 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання його умов Банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно з п. 4.1.1 частини № 2 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Станом на 17.09.2014р. заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/21 від 19.01.2007р. заборгованість по тілу кредиту складає : 2 406 925,31 грн. в т.ч. заборгованість за несплаченими траншами згідно графіку - 999 278,80 грн. Заборгованість за несплаченими відсотками за період з 14.10.2011 по 16.09.2014 - 836 216,01 грн. Нарахована пеня на заборгованість за відсотками за період з 29.09.2013 по 16.09.2014- 23 951,51 грн. Нарахована пеня на заборгованість за графіками за період з 29.09.2013 по 16.09.2014- 29 603,01 грн. Всього заборгованість по кредиту, відсоткам, пені складає 3 296 695,84 грн. З метою досудового врегулювання спору Банк надіслав на адреси Позичальника та Іпотекодавця рекомендованим листом з описом вкладення (п. 6.4. Кредитного договору) Вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (вих. № С08-120-1/18-23 від 20.06.2012р.(а.с.26-28) 11.01.2014 Банком на адреси Позичальника та Іпотекодавця рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення направлено Вимоги про погашення боргу за кредитними договорами (вих. № 140-9-2-00/19-19 від 30.12.2013). (а.с. 29-30) 13.03.2014 Банком на адреси Позичальника та Іпотекодавця рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення повторно направлено Вимоги про погашення боргу за кредитними договорами (вих. № 140-9-2-00/19-3 та № 140-9-2-00/19-4 від 07.03.2014). (а.с.31) Вимоги Банку не отримані Позичальником та Іпотекодавцем повернулись до Банку. Враховуючи ті обставини, що Позичальник та Поручитель належним чином не виконують свої зобов'язання за Кредитним договором та Договором Іпотеки, Банк має право на захист порушених прав у судовому порядку. Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України прямо передбачено, право кожної особи на звернення до суду за захистом майнового прав та інтересу. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі та на умовах встановлених договором (графіками повернення кредиту та сплати відсотків). Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). У відповідності до пункту 1.1. Договору Іпотеки, він забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з ГКУ та Кредитного договору укладеного в її рамках. За його умовами Боржник зобов'язується перед Іпотекодержателем повернути кредит, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати іпотеко держателю всі можливі збитки, понесені ним в наслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору. У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. Згідно пункту 6.2. Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою, незалежно від строку виконання Боргового зобов'язання, який зазначено у Кредитному договорі у наступних випадках: - якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановленні Кредитним договором строки суми процентів, комісійної винагороди, суми неустойки (пені, штрафних санкцій). Відповідно до частині 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 6.3. Договору іпотеки, передбачено право Іподекодержателя дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не була задоволена, звернути на Предмет іпотеки. Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Згідно частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За статтею 39 Закону України «Про іпотеку», передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд встановлює спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у Постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у п. 9 Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.» Крім того, відповідно до п. 42. Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).» Приймаючи до уваги, що на дату подання зазначеного позову заборгованість за Кредитним договором не погашена, Банк прийняв рішення задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Частина 1 статті 3 ЦПК, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваннях прав, свобод чи інтересів. Предмет іпотеки за Договором іпотеки не обтяжений іншими кредиторами, не знаходиться в наступній іпотеці, тобто відсутній пріоритет та розмір вимог інших кредиторів крім Банку. Позивач вважає найбільш сприятливим способом реалізації предмета іпотеки шляхом проведення торгів, а відтак суд визнає заявлені вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3654 грн.(а.с.43)

Outcome: approved