Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.1-3 т.1). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 07.10.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.22 т.1). На виконання ухвали суду від 13.10.2016р. про забезпечення доказів у справі (а.с.29-30 т.1) П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 660/2016 щодо майна померлого [INFO]. [PERSON] (а.с.95-138 т.1). Київська міська рада надіслала на адресу суду пояснення по справі (а.с.146-147 т.1), в яких зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що крім позивача, є ще спадкоємці за законом 1-ї черги (які прийняли спадщину), тобто Київська міська рада не є належним відповідачем по даній справі, оскільки існує спір між спадкоємцями. Враховуючи вищевикладене, просила суд у разі не заміни неналежного відповідача на належного відмовити [PERSON] у задоволенні позову. В судовому засіданні 07.12.2016р. за клопотанням представника Позивача - [PERSON] до участі у справі залучено [PERSON] як співвідповідача (а.с.161 т.1), в зв'язку з чим Позивачем надано уточнену позовну заяву (а.с.154-156 т.1). Свої позовні вимоги з урахуванням додаткових письмових пояснень (а.с.195-197 т.1, 12-14 т.2) Позивач обгрунтовує тим, що [INFO]. помер рідний брат Позивача - [PERSON]. Позивач, [INFO], через свій похилий вік, хворобливий стан здоров'я, систематичне проходження лікування та постійне проживання за кордоном був позбавлений можливості вчасно прийняти спадщину померлого брата. Стан здоров'я та похилий вік також впливають на необізнаність Позивача у особливостях оформлення (прийняття) спадщини, необхідність подання документів до відповідних органів. У Німеччині Позивач проживає постійно з 2005 року та перебуває на консульському обліку. Як зазначив Позивач, у покійного [PERSON] залишились 2 квартири у Шевченківському районі м. Києва ( по [ADDRESS] та по [ADDRESS]) та частка (1\\4) у будинку по [ADDRESS]. Встановивши нотаріальну контору, у якій відкрито спадкову справу, до неї було надіслано, а в подальшому подано наручно (27.09.2016р.) заяву про прийняття спадщини із пред'явленням документів про родинний зв'язок із померлим. 29.09.2016р. представнику Позивача у П'ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі було надано письмову відмову у прийнятті спадщини (вих. № 3856/02-14 від 29.09.2016р.), з якої вбачалось, що свідоцтво про право на спадщину було вже прийнято «спадкоємцями першої черги». Із матеріалів спадкової справи № 660/2016 вбачається, що заяву про прийняття спадщини подав і усю спадщину прийняв - [PERSON]. При цьому матеріали спадкової справи містять копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], з якої вбачається, що його батьком при народженні вказано начеб-то [PERSON] Проте, ніколи дітей у [PERSON] не було, що було відомо його родичам, зокрема Позивачу. Водночас, з відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на адвокатський запит визначено, що згідно актових записів цивільного стану у [PERSON] дітей не виявлено, з чого вбачається, що копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] принаймні у частині зазначення батька [PERSON] - [PERSON] є фальшивою. Окрім того, дійсні обставини смерті (зокрема, причини, час смерті), місце поховання були фактично приховані від родичів покійного [PERSON], зокрема, і від позивача. Так, похованням займалась колишня дружина [PERSON] - [PERSON], також вона забирала тіло покійного із лікарні, проте нічого з даного приводу вона не повідомляла родичам покійного. Також адвокатом позивача встановлено, що покійний [PERSON] помер не природньою смертю, і відносно цього здійснювалось кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України. Також, у матеріалах спадкової справи наявне свідоцтво про смерть [PERSON], яке також є фальшивим. Дану обставину було виявлено під час розгляду іншої цивільної справи № 761/843119/16-ц за позовом [PERSON] до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа [PERSON], про визнання права власності у зв'язку із втратою документа, а саме [PERSON] пред'явила оригінал свідоцтва про смерть, так, свідоцтво про смерть, наявне в матеріалах спадкової справи суперечить оригіналу в частині написання дати смерті, дати про складання актового запису у Книзі реєстру актових записів, різні органи державної реєстрації актів цивільного стану, що видали свідоцтва, відмінності у написанні дати видачі свідоцтва, свідоцтва про смерть засвідчені різними печатками, різне місце проставлення печатки на свідоцтвах (кут нахилу), різні серії свідоцтв. Отже, [PERSON] незаконно прийняв спадщину, оскільки взагалі не являється спадкоємцем померлого [PERSON], що також додатково вказує на необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] - оскільки його фактично позбавлено права на спадкування у незаконний спосіб - особою, яка шахрайським шляхом оформила на себе спадкове майно (як на сина покійного) і тим самим усунула від спадкування дійсних родичів покійного, зокрема його рідного брата спадкоємця другої черги. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїх письмових поясненнях просила слухати справу за відсутності їх представника. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не направив. Заслухавши представника Позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] у віці 66 років помер [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO]., є рідним братом [PERSON], [INFO]. На наявність родинних відносин між Позивачем та покійним [PERSON] вказує інформація, яка міститься у Свідоцтві про народження Позивача - [PERSON] № [NUMBER] (а.с.6 т.1), Свідоцтві про народження [PERSON] [NUMBER] «Повторне» видане 18.11.1948р., якими підтверджується, що батьком Позивача є: [PERSON], Свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER], виданим 15.11.1949р., згідно якого батьком померлого [PERSON] є [PERSON] (а.с.8 т.1). Матері позивача та покійного різні, а батьком вказана одна й таж особа. Згідно листа Інституту української мови № 307/401 від 18.09.2016р. розбіжність у написанні прізвищ «[PERSON]», «[PERSON]» та «[PERSON]» сталася внаслідок неправильного відтворення російською мовою прізвища [PERSON] як [PERSON]. Варіант рос. [PERSON] було передано українською мовою як [PERSON], а варіант рос. [PERSON] - як [PERSON]. Відповідно, форми «[PERSON]», «[PERSON]» та «[PERSON]» - варіанти одного і того ж прізвища (а.с.92 т .2). Як зазначив Позивач від нього були фактично приховані дійсні обставини смерті (зокрема, причини, час смерті) та місце поховання [PERSON] Так, Листом Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 08.11.2016р. № 2160 визначено, що поховання [PERSON], який помер [INFO]. згідно Договору-замовлення № 8.4584П на організацію та поховання від 23.11.2015р. (а.с.219 т.1) здійснено 24.11.2015р. [PERSON] (а.с.214 т.1), яка є колишньою дружиною [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], видане відділом РАЦС Радянського райвиконкому м. Києва 21.02.1987р., Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва 06.06.1995р. (а.с.67 т.2), рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2011р. у справі № 2-552/2011, яке набрало законної сили 03.11.2011р. (а.с.62-64 т.2). Так, згідно листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 08.12.2016р. № 01/2056 встановлено, що по результатам проведеної судово-медичної експертизи [PERSON] встановлено, що причиною його смерті стала закрита черепно-мозкова травма, про що був складений «Висновок експерта» № 2713/2 від 16.11.2015р. 20.11.2016р. лікарське свідоцтво про смерть на [PERSON] отримала колишня дружина [PERSON]. В подальшому на підставі дозволу прокурора Шевченківського району громадянка [PERSON] отримала тіло покійного 24.11.2015р. для поховання (а.с.242 т.1). Водночас, Позивач вказав, що він не мав змоги вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого брата - [PERSON] в зв'язку з тим, що тривалий час постійно проживає у Німеччині та знаходиться на консульському обліку з 08.05.2005р., що підтверджується копією закордонного паспорту Позивача (а.с.13-16 т.1), окрім того Позивач систематично проходить лікування через похилий вік та хворобливий стан здоров'я, на підтвердження чого надав відповідні медичні документи (а.с.40-73 т.1). У вересні 2016 року Позивач звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з рукописною заявою від 09.09.2016р. про прийняття спадщини після померлого брата - [PERSON] (вх. № 1755 від 16.09.2016р.) (а.с.126т.1). 27.09.2016 року до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] від 26.09.2016р., посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. та зареєстрована в реєстрі за № 1823, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO]. брата - [PERSON] (а.с.9 т.1). Листом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори вих. № 3856/02-14 від 29.09.2016р. Позивача повідомлено, що встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, а для відкриття спадкової справи після померлого [PERSON] були надані спадкоємцями першої черги всі документи, на підставі яких було видано Свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим рекомендовано для вирішення спадкових питань звернутись до суду (а.с.10 т.1). З матеріалів спадкової справи № 660/2016 до майна померлого [INFO]. [PERSON] встановлено, що 10 травня 2016 року до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON], [INFO]., посвідчена 04.05.2016р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрована в реєстрі за № 804, про прийняття спадщини після померлого батька - [PERSON] (а.с.97 т.1) разом копією Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON], померлого [INFO]. у віці 66 років, про що в Книзі реєстрації смертей 21.11.2015р. зроблено відповідний актовий запис за № 17436, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.11.2015р. (а.с.97-1 т.1); копією паспорту та картки фізичної особи - платника податків [PERSON] - [NUMBER](а.с.98-98-1 т.1). На підставі вказаної заяви [PERSON] державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 660/2016 (номер у Спадковому реєстрі 58942222) до майна [PERSON] (а.с.111 т.1). Окрім того, в матеріалах спадкової справи на підтвердження родинних зв'язків між [PERSON] та [PERSON] міститься Свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], видане Залізничною сільською радою Дніпропетровської області 05.05.1978р., згідно якого батьками [PERSON] визначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.105 т.1). Згідно Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації КВ-2016 № 18846 від 18.05.2016р. (а.с.112- т.1) встановлено, що згідно з даними Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 1 від 16.11.2005р. № 18-9654 (а.с.113 т.1), яка станом на час розгляду справи на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого за № 7985, належить на праві власності [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою № 77453914 від 29.12.2016р. (а.с.41-42 т.2). Окрім того, померлому [PERSON] станом на час відкриття спадщини належало 1\\4 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 74,2 кв.м. (а.с.120,125т.1) на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2015р. у справі № 761/38517/14-ц за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: [PERSON], про визнання права на спадщину за законом, яке набрало законної сили 26.05.2015р. (а.с.51-54 т.2), що також підтверджується Інформаційною довідкою № 77454865 від 29.12.2016р. (а.с.43-44 т.2). 03 червня 2016 року [PERSON] звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] (а.с.122 т.1), на підставі якої державним нотаріусом Седлецькою Т.А. 03 червня 2016 року видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру № [ADDRESS], зареєстроване в реєстрі за № 10-306 (а.с.123 т.1). Водночас, згідно листа Відділу реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.12.2016р. № 5612/03.1-38 встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про народження дітей, батьком яких є [PERSON], [INFO], по районних, районних у містах, міських, міськрайонних відділах державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не виявлено (а.с.209 т.1). Листом Відділу реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.01.2017р. № 5901/03.1-38 повідомлено, що відповідно до книги обліку бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану свідоцтво серії [NUMBER] від 05.05.1978р. по Залізничній селищній раді Дніпропетровської області не значиться (а.с. 7 т.2). Відповідно до запису акта про народження № 52 від 05.05.1978р. батьками [PERSON], [INFO], визначено: батько - [PERSON], [INFO]., мати - [PERSON], [INFO]. (а.с.8 т.2), що дає підстави стверджувати, що Свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], видане Залізничною сільською радою Дніпропетровської області 05.05.1978р. (а.с.105 т.1), в частині зазначення батька [PERSON] - [PERSON] є підробленим. Окрім того, в матеріалах даної цивільної справи є Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] [PERSON], який помер [INFO]. у віці 66 років, про що 21.11.2015р. складено відповідний актовий запис № 17436, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 21.11.2015р. (а.с.39 т.2), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00017574386 від 24.01.2017р. (а.с. 40 т.2), в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що копія Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON], померлого [INFO]. у віці 66 років, про що в Книзі реєстрації смертей 21.11.2015р. зроблено відповідний актовий запис за № 17436, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.11.2015р. (а.с.97-1 т.1) є ймовірно підробленим. 01 грудня 2016 року Позивач направив на адресу [PERSON] заяву, в якій просив надати відповідь з питання згоди на подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини [PERSON], померлого [INFO]. (а.с.198-199 т.1), яке повернулось на адресу відправника за закінченням терміну зберігання (а.с. 94 т.2). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи позивач від прийняття спадщини не відмовлявся та є єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] за законом, оскільки як було встановлено в судовому засіданні [PERSON], який звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], використав підроблені документи, що підтверджують його родинний зв'язок з померлим [PERSON] та в подальшому на їх підставі отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги на частину спадщини померлого [PERSON] - квартиру [ADDRESS]. Наданими Позивачем документами підтверджується, що Позивач тривалий час постійно проживає за кордоном - Німеччина та систематично проходить відповідне лікування з огляду на його похилий вік. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З огляду на те, що 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився [INFO]., а як встановлено судом Позивач в період з [INFO]. по [INFO]. перебував за кордоном та проходив відповідне лікування, а отже, був позбавлений об'єктивної можливості вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], то суд вважає, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу і суд визнає їх поважними. Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], який згідно матеріалів справи є рідним братом покійного по батьку, підлягає задоволенню, оскільки строк для прийняття спадщини після померлого [INFO]. [PERSON] ним пропущено з поважних причин, а тому йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тривалістю 3 (три) місяці з моменту набрання чинності рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України; з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, та

Outcome: approved