Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

01 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначила, 06 травня 1998 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі продажу житлового будинку, загальною площею 81,60 кв. м., з по господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Скрипника, буд. 69 м. Барвінкове Харківської області. Нотаріально договір купівлі-продажу не складався і угода ніде не реєструвалася. На підтвердження укладення договору та передачі грошових коштів 06 травня 1998 року державним нотаріусом Лозівської держнотконтори Харківської області [PERSON] було засвідчено заяву, відповідно до якої [PERSON] в рахунок здійснення договору купівлі продажу будинку, передала грошові кошти [PERSON]В, який, в свою чергу, їх прийняв, про що свідчить його підпис на заяві. Житловий будинок з погосподарськими спорудами належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13 квітня 1998 року Лозівською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 529. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: відповідачем було передано, а позивачем прийнято у свою власність та розпорядження будинок. Після отримання грошей і передачі позивачу ключів і всіх документів відповідач виїхав з міста, де знаходиться в даний час невідомо, у звязку з чим засвідчити угоду нотаріально в даний час не видається можливим. Позивач, посилаючись не те, що такі дії відповідача порушують її права у звязку із чим вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, яке набула на підставі договору купівлі-продажу. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-сайті на сторінці Барвінківського районного суду Харківської області у рубриці «Оголошення про виклик до суду», відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод [PERSON] Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. 06 травня 1998 року державним нотаріусом Лозівської держнотконтори Харківської області [PERSON], на підтвердження укладення договору та передачі грошових коштів, було засвідчено заяву, відповідно до якої [PERSON] в рахунок здійснення договору купівлі продажу будинку, передала грошові кошти [PERSON]В, який, в свою чергу, їх прийняв, про що свідчить його підпис на заяві (а.с.5). Житловий будинок з погосподарськими спорудами належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13 квітня 1998 року Лозівською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 529 (а.с.6). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач з відповідачем домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу, повністю їх виконали, позивач сплатила кошти відповідачу за вказане житло, відповідач в свою чергу знявся з реєстраційного обліку по вказаній адресі, виїхав з будинку, разом з тим сторони не посвідчили договір купівлі продажу нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved