overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

01 березня 2016 року Позивач звернувся до суду із позовом про оспорювання свого батьківства щодо дитини - [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач посилається на те, що з 18.01.2013 року по 12.09.2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Позивач вказує, що він дізнався про те, що Відповідач [INFO] народила дитину [PERSON]. У зв'язку з тим, що дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між сторонами, у свідоцтві про народження [PERSON], батьком записано Позивача, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві був внесений відповідний актовий запис №486 від 02.02.2016 року. Позивач стверджує, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], оскільки з вересня 2014 року між ним та Відповідачем були припинені шлюбні стосунки, спільне проживання та не велось спільне господарство. Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність. Третя особа Відділ РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві представника не направила, просила слухати справу за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьком зазначено [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст.136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. З метою визначення питання батьківства Позивача за згоди сторін по справі була призначена судово-медична експертиза методом ДНК-аналізу. У відповідності до висновку експерта №199 від 13 червня 2016 року молекулярно-генетичним дослідженням було встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженої [PERSON], виключається. З огляду на встановлені обставини, позовна вимога про виключення з актового запису про народження [PERSON] відомостей про Позивача як про її батька підлягає задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України, стягненню з Відповідачки на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

01 березня 2016 року позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказав, що з 09 липня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу спільних дітей немає. Шлюбне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різними поглядами на спільне життя. Фактично вже тривалий час вони не підтримують сімейних стосунків та їх шлюб існує формально. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що був зроблений актовий запис за №907. Від шлюбу спільних дітей немає. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Сторони не проживають разом, фактично припинили шлюбні стосунки. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію обох сторін, щодо небажання перебувати у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

01 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 26 грудня 2003 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання його дитини не надає, він військовослужбовець у в/ч [NUMBER] в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, його заробітна плата приблизно становить 11 000 грн., тому він спроможний надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 26 грудня 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2 зворот, 4 зворот). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати\~ на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

01 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 05 лютого 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року, що на даний момент проживають разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів. Шлюбні відносини припинили з вересня 2015 року з того часу спільне господарство разом не ведуть. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 лютого 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 1 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7) та [INFO] року народилась донька [PERSON] (а.с. 8). Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з вересня 2015 року. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

01 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 25.07.2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. Спору про розділ сумісно майна подружжя та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.07.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2008 року, актовий запис №533. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.05.2009 року Жовтневим відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

01 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. При цьому позивач пояснила, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, так як займається бізнесом, має в користуванні автомобіль, на утримання якого несе витрати. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн., так як зареєстрований, як фізична особа-підприємець, проте діяльності не здійснює, доходу не отримує. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2014 року шлюб між відповідачем та позивачем - розірвано (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а/с 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, що відповідач є працездатним, на його утриманні інші особи не перебувають, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

01 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2008 року, актовий запис № 110, від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою, про що вказав у письмовій заяві (а.с. 14). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 30 квітня 2008 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки КП «СЕЗ №6» мешкає з позивачкою (а.с. 3). З грудня 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

01 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 2008 року по січень 2016 року сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках . [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони разом не проживають. З довідки про склад сім'ї від 25.02.2016 року , виданої головою ОСББ «Маяк5» №477 від 25.02.2016 року, вбачається, що син проживає разом з матір'ю (а.с.8). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, син проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно забезпечувати сина матеріально відмовляється, хоча працює і має таку можливість. На його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

01 березня 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 02.10.2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6,8). З довідки про склад сім'ї від 24 лютого 2016 року вбачається, що діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її утриманні (а.с.10). Згідно довідки ПАТ «Роменський завод Тракторозапчастина» від 26.02.2016 року відповідач працює і регулярно отримує заробітну плату (а.с.9). Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони проживають разом, але відповідач добровільно забезпечувати дітей матеріально відмовляється, хоча працює і має таку можливість. На його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не має. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved