Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до ПАТ «ММК ім. Ілліча» про стягнення заборгованої індексації та компенсації по заробітній платі, зазначивши, що з 28.07.1992 року по 22.11.2005 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, після чого був звільнений за власним бажанням. З серпня 2001 року при виплаті заробітної плати не проводилась індексація передбачена діючим законодавством, внаслідок чого порушені його права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести перерахунок. Просить зобов'язати відповідача провести розрахунок та виплатити йому індексацію заробітної плати за період з 28.07. 1992 року по 22.11. 2005 року, а також виплатити йому компенсацію, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. Позивач в судове засідання не з'явився, в заяві просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позов та просив його задовольнити. Також в заяві зазначив, що ознайомившись з довідкою та розрахунком індексації заробітної плати з компенсацією заборгованості, наданою відповідачем, вважає, що сума розрахунку 373,63 грн. відповідає дійсності, яку просить стягнути на його користь. Представник відповідача ПАТ "ММК ім.Ілліча" в судове засідання надала заперечення на позовну заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 28 липня 1992 року по 22 листопада 2005 року перебував у трудових відносинах з ПАТ "ММК ім.Ілліча", що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці та наказами по підприємству про прийняття та звільнення з роботи. За цей період йому нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ч.1 ст. 4 Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Наявність факту порушення трудового законодавства в частині невиплати позивачу індексації заробітної плати вбачається з наданого суду розрахунку індексації заробітної плати з березня 2003 р. по листопад 2005 р. Згідно з вказаним розрахунком розмір невиплачених сум індексації грошових доходів за вказаний період складає 373,63 грн. Оскільки з довідки відповідача не зрозуміло які місяці є базовими, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування суми індексації позивачці. Разом з тим, позивач погодився з наданим відповідачем розрахунком нарахованої, але не виплаченої індексації та компенсації по заробітній платі в сумі 373,63 грн., вважаючи, що вона відповідає дійсності. Враховуючи, що згідно вищевказаних положень нормативних актів індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, а в наданому відповідачем розрахунку індексації, що підлягає виплаті позивачу, не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивача сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Оскільки позивач підтримав розмір індексації та компенсації по заробітній платі у розмірі 373,63 грн., як це обрахував у своєму розрахунку сам відповідач, представник відповідача підтвердив правильність визначення цієї суми і те, що саме така сума індексації підлягала виплаті позивачу, суд визнає зазначену суму заборгованості встановленою та такою, що підлягає стягненню з відповідача. Також, відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Outcome: partial