Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

01.09.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно з дня предявлення позову та до досягнення сином повноліття. При цьому позивач посилається на те, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а проживали однією сім'єю з 2002 року по 2006 рік, та в цей період у сторін народився син [PERSON]. З 2006 року шлюбні відносити сторони не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у зв'язку з чим, позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2004 року народився [PERSON], актовий запис № 445, що вбачається із свідоцтва про народження серії № 1-НО № 378883, виданого Словянським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 5/. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON]О не перебували у зареєстрованому шлюбі. У ході розгляду справи, судом досліджено свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 202706, видане Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, з якого слідує, що 14.02.2014 року позивач [PERSON] /до шлюбу Скаченко/ уклала шлюб із [PERSON], та після укладання шлюбу змінила прізвище на «Саночкіна». Згідно довідки /виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію/ № 2662 від 20.08.2015 року за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4, кв. 149, зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Таким чином, судом встановлено, що на утриманні позивача [PERSON] знаходиться її син [PERSON], [INFO]. Положеннями ст. 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦПК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved