Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

01.07.2015 року позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства закритого типу «ДВК», Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт договорів. В обґрунтування позову вказує, що 24.05.2005 року між [PERSON], як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» та Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» було укладено договір на участь у пайовому будівництві № 3-02/С-3 та договір на участь у пайовому будівництві № 4-02/С-3 згідно п.п. 1.1. яких відповідач приймає позивача у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку у Оболонському районі [ADDRESS] шляхом фінансування ним цього будівництва в обсягах, визначених умовами договорів. Згідно п. 1.3 договору № 3-02/С-3 позивач фінансує однокімнатну квартиру № 3 загальною площею 42,84 кв.м., тип секції 02/С-3, що розташована на 2 поверсі у будинку [ADDRESS], запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 1 квартал 2007 року, а п. 1.4.2. договору № 3-02/С-3 визначено графік фінансування будівництва житлового будинку за ціною 3500, 00 грн. за 1 кв. м. Згідно п. 1.3 договору № 4-02/С-3 позивач фінансує однокімнатну квартиру № 4 загальною площею 42,84 кв. м., тип секції 02/С-3, що розташована на 2 поверсі у будинку [ADDRESS], запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 1 квартал 2007 року, а п. 1.4.2. договору № 4-02/С-3 визначено графік фінансування будівництва житлового будинку за ціною 3500,00 грн. за 1 кв. м. На виконання зобов'язань за договорами позивач у встановлений строк та в повному обсязі здійснила фінансування двох квартир в загальному розмірі - 306 412, 00 грн., що складає по 153 206, 00 грн. за кожну про інвестовану квартиру, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №№ 20, 402, 967. Відповідачем протягом 2006 року було побудовано 13 поверхів будинку першої черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], після чого будівництво зупинилося та не ведеться до сьогодні. Усі усні та письмові звернення позивача та інших інвесторів даного житлового комплексу до відповідача стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, були проігноровані. Крім того, 02.03.2009 року АТЗТ «ДВК» без згоди позивача, як інвестора уклав із Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» договір про передачу функцій замовника № 1/09. Таким чином, відповідач з власної вини не виконав умови Договорів, зокрема з 2006 року по теперішній час, тобто на протязі дев'яти років, не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку у Оболонському районі [ADDRESS], не ввели об'єкт інвестування в експлуатацію та не передали позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на проінвестовані квартири № 3 та 4 загальною площею 42, 84 кв. м., чим прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань та що призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. Крім того, відповідачами не визнаються майнові права позивача як інвестора, а у позивача відсутні документи, які б забезпечували його право на майно до завершення його будівницва. Отже, дані обставини перешкоджають позивачеві набути у власність профінансовані квартири, вільно ними користуватися та розпоряджатися в майбутньому. Оскільки спірні квартири є об'єктом фінансування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва профінансованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації позивачеві належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього, в саме - право на отримання у власність квартири після завершення будівництва та введення об'єкту в експлуатацію. Враховуючи вищевикладене просить суд визнати за [PERSON] майнові права на однокімнатну квартиру № 3 загальною площею 42,84 кв. м., тип секції 02/С-3, що розташована на 2 поверсі у будинку [ADDRESS] у місті Києві та на однокімнатну квартиру № 4 загальною площею 42, 84 кв. м., тип секції 02/С-3, що розташована на 2 поверсі у будинку [ADDRESS] у місті Києві Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача АТ «ДВК» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Представник відповідача ПП «Будінвестмонтаж» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача, вважає, за можливе провести заочний розгляд без участі відповідачів. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне. Судом встановлено, що 24.05.2005 року між позивачем, як членом Кредитної спілки «Кредитна спілка військовослужбовців України» та Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» було укладено договір на участь у пайовому будівництві № 3-02/С-3 та договір на участь у пайовому будівництві № 4-02/С-3, згідно яких відповідач приймає позивача у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку у Оболонському районі [ADDRESS] шляхом фінансування ним цього будівництва в обсягах, визначених умовами договорів. Згідно п. 1.3 договору № 3-02/С-3 позивач фінансує однокімнатну квартиру № 3 загальною площею 42,84 кв.м., тип секції 02/С-3, що розташована на 2 поверсі у будинку [ADDRESS], запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 1 квартал 2007 року, а п. 1.4.2. договору № 3-02/С-3 визначено графік фінансування будівництва житлового будинку за ціною 3500, 00 грн. за 1 кв. м. Згідно п. 1.3 договору № 4-02/С-3 позивач фінансує однокімнатну квартиру № 4 загальною площею 42,84 кв. м., тип секції 02/С-3, що розташована на 2 поверсі у будинку [ADDRESS], запланований початок будівництва - 2 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 1 квартал 2007 року, а п. 1.4.2. договору № 4-02/С-3 визначено графік фінансування будівництва житлового будинку за ціною 3500,00 грн. за 1 кв. м. На виконання зобов'язань за договорами позивач у встановлений строк та в повному обсязі здійснила фінансування двох квартир в загальному розмірі - 306 412, 00 грн., що складає по 153 206, 00 грн. за кожну про інвестовану квартиру, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №№ 20, 402, 967. Як пояснила позивач відповідачем, в свою чергу, протягом 2006 року було побудовано лише 13 поверхів будинку першої черги будівництва житлового комплексу по [ADDRESS], після чого з причин розкрадання грошових коштів інвесторів та їх нецільового використання посадовими особами відповідача, будівництво зупинилось та не ведеться по сьогодні. Усі усні та письмові звернення позивача та інших інвесторів даного житлового комплексу до відповідача стосовно з'ясування причин зупинення будівництва, порушення умов укладених договорів на пайову участь у будівництві та повернення сплачених грошових коштів, були проігноровані. Відповідно до ст. ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкту, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. Ст. 190 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та інвестиційну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що майновими правами, які можуть передаватись, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Статтею 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором. Пунктом 1 ч.1 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом, а право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Позивач в судовому засіданні вказав, що буд. № 22 по вулиці П. Дегтяренка в місті Києві не введений в експлуатацію, проте повне фінансування квартири ним здійснено в повному обсязі. 02.03.2009 року АТЗТ «ДВК» без згоди позивача, як інвестора уклав із Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» договір про передачу функцій замовника № 1/09. Таким чином, відповідач з власної вини не виконав умови Договорів, зокрема з 2006 року по теперішній час, тобто на протязі дев'яти років, не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку у Оболонському районі [ADDRESS], не ввели об'єкт інвестування в експлуатацію та не передали позивачеві необхідних документів для оформлення права власності на проінвестовані квартири № 3 та 4 загальною площею 42, 84 кв. м., чим прострочив виконання взятих на себе договірних зобов'язань та що призвело до грубого порушення прав позивача як добросовісного інвестора, який належним чином виконав свої зобов'язання по сплаті інвестицій. Відповідачі належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України доводи позивача не спростували, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню , як законний та обґрунтований. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3064 грн. 12 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved