Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її донька, [PERSON] , [INFO] , в період часу з 4 березня 2006 року по 23 жовтня 2012 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Ушлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] 23.10.2012 року відповідач розлучився з її донькою, пішов із сім`ї та проживає окремо. [INFO] у віці 30 років від раку померла її донька - [PERSON] , мама [PERSON] . Малолітня [PERSON] з самого народження і по теперішній час проживала разом із своєю матір`ю, позивачем та дядею [PERSON] у приватизованій двокімнатній квартирі у [ADDRESS] . Після розлучення відповідач не надавав матеріальну допомогу по утриманні дочки [PERSON] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та взагалі не цікавився життям доньки, а піклуванням, вихованням та утриманням [PERSON] завжди займалась позивач та її покійна донька. Також зазначила, що після смерті своєї мами [PERSON] , малолітня [PERSON] перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивачки. У лютому 2019 року відповідач запропонував позивачу, щоб донька [PERSON] і надалі проживала з позивачем, оскільки у нього немає коштів на її утримання, нема куди її забрати, йому треба шукати роботу і в цілому відмовився від дочки, надавши позивачу завірену нотаріусом заяву, в якій не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] . На підставі наведеного позивач просила позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та встановити опікунство над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном. Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою від 20.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 40-41, 55-56). Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав (а.с.68). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 44, 59, 66), відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк не подав відзив на позов, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 130 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, однак направив до суду заяву в якій просить розглядати дану справу за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ухваливши рішеня в інтересах дитини, надавши до суду висновки органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та про можливість бути опікуном [PERSON] (а.с. 43, 44-48, 61). Так як особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, заочний розгляд справи проводиться у разі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що донька позивачки, [PERSON] , [INFO] , з 4 березня 2006 року по 23 жовтня 2012 року перебувала у шлюбі з [PERSON] ( а.с. 7). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 23.10.2012 року шлюб подружжя [PERSON] було розірвано (а.с. 9, 21). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 10). Позивач по справі є матір`ю померлої [PERSON] (а.с. 11). Таким чином встановлено, що позивач [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , є бабусею. На даний час малолітня [PERSON] проживає разом із своєю бабусею [PERSON] , та дядею [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а.с. 15, 16, 17). 05 лютому 2019 року відповідач по справі [PERSON] надав нотаріально завірену нотаріусом заяву, в якій не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом батько [PERSON] не цікавиться дитиною, матеріально її не забезпечує, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання дочки, написав нотаріальну заяву в якій не заперечує, щодо позбавлення його батьківських прав, відносно дочки [PERSON] . Дитина мешкає з бабусею [PERSON] , та дядею [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Позивач змушена самостійно матеріально забезпечувати онуку, дбати про її розвиток. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки [PERSON] . Орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації у своєму висновку від 14 травня 2019 року №106-3758 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 47-48). Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, ураховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. За положеннями ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. З огляду на те, що судом ухвалено рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , остання є дитиною, позбавленою батьківського піклування. У ході розгляду справи орган опіки і піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надав до суду висновок про можливість гр. [PERSON] бути опікуном онуки [PERSON] (а.с. 61). Згідно ст. 63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою згодою. Опікуном призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Згідно ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Обмежень, які б не давали можливість бути опікуном зазначеної особи, судом не встановлено. Оскільки [PERSON] є дитиною, позбавленою батьківського піклування, враховуючи висновок органу опіки і піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, суд вважає за необхідне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved