Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором, в обґрунтування якого вказує, що між ним та відповідачем виникли договірні відносини на підставі Договору № НІ 2108 від 20 серпня 2017 року, за умовами якого Продавець зобов`язується надати Покупцеві комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Покупець зобов`язується прийняти цей комплекс згідно акту приймання - передачі та сплати за нього визначену Договором грошову суму (ціну). Відповідачем обрано та замовлено комплекс по догляду. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов Договору виконав в повному обсязі. Відповідач комплекс по догляду отримала, претензій щодо отримання набору по догляду та щодо виконання продавцем своїх обов`язків за Договором відповідач не мала. За умовами Договору загальна вартість Комплексу по догляду складає 28090 гривень. Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача складає 4600 гривень. Незважаючи на належне виконання позивачем своїх зобов`язань та лояльне відношення з боку останнього, відповідач не вчиняє жодних дій щодо повернення боргу, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості у загальному розмірі 4600 гривень та судові витрати. Справу розглядати без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвалою суду від 20 червня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі письмових доказів. Відповідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до Судового виклику № 288/921/19/6106 від 15 липня 2019 року розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] була повідомлена про розгляд справи. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень частини п`ятої статті 279 ЦПК України, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] , 20 серпня 2017 року, паспорт серія [NUMBER] виданий 11 січня 2005 року Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області, укладено договір № НІ 2108, у відповідності до умов якого [PERSON] зобов`язувався надати Клієнту комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а Клієнту зобов`язувався прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання передачі та сплатити за нього визначено Договором грошову суму (ціну). Відповідно до п. 1.2 Договору під Комплексом по догляду мається на увазі: продаж набору косметики та надання допоміжних супроводжуючих косметологічних послуг. Як вбачається з спеціалізації Товару від 20 серпня 2017 року [PERSON] обрано та замовлено Комплекс по догляду, що підтверджується її підписом. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору, право власності на Комплекс по догляду переходить від Сторони -1 до Клієнта, після підписання Акта приймання - передачі. При передачі Комплексу по догляду, сторони складають та підписують Акт приймання - передачі згідно Переліку № 1 (спеціалізації). Одночасно Сторона -1 надає необхідну, доступну та своєчасну інформацію про товар та послуги в наочній формі, що доводиться до Клієнта. Згідно п. 2.4 Договору, зобов`язання Сторони -1 по передачі Комплексу по догляду вважається виконаним в момент його передачі в розпорядження Клієнта згідно Акту приймання - передачі та підписання цього Договору. Згідно Акту приймання - передачі від 20 серпня 2017 року № НІ 2108 Комплексу товарів та послуг догляд за шкірою обличчя, [PERSON] отримала Комплекс по догляду, про що свідчить її підпис. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що відповідає приписам частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно частини другої статті9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа(форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до а. 2 частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Таким чином, дослідивши акт приймання передачі від 20 серпня 2017 року до договору № НІ 2108 від 20 серпня 2017року, суд вважає, його таким що містить всю необхідну інформацію передбачену частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Загальна вартість Комплексу по догляду за Договором відповідно до п.5.1 складає 28090 гривень, з яких: - 16010 гривень вартість набору косметики; - 12080 гривень вартість косметичних послуг. Відповідно до п. 5.2.4 Договору оплата здійснюється не пізніше 20 числа кожного місяця. Клієнт повністю розраховується за Комплекс не пізніше 20 травня 2018 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 20 вересня 2018 року сплатила частину вартості товару на загальну суму 11410 гривень/товарний чек № 79 від 20 серпня 2017 року/, послугами не скористалась, тому борг перед ФОП [PERSON] складає 4600 гривень, що підтверджується довідкою ФОП Наливайко С . В.. ФОП [PERSON] направив на адресу [PERSON] претензію, в якій зазначив заборгованість зі сплати щомісячних платежів та зазначив пропозицію досудового врегулювання спору, протягом 5-ти днів з моменту отримання даної претензії добровільно сплатити боргу. У разі невиконання заявлених вимог звернеться до суду. Направлення претензії на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком ПАТ «Укпошта». Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема договорами та іншими правочинами. Як вбачається із частиною першою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до статті 903 ЦК України у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. В частині першій статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно доданої до матеріалів справи претензії дослідженої судом, позивач зверталася до відповідача з вимогою про виконання зобов`язання, однак звертає увагу суду на те що претензія залишилася без виконання. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статтею 611 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, з викладеного вбачається, що позивач та відповідач свідомо без будь-якого стороннього впливу підписали досліджені судом документи на підставі чого у них виникло зобов`язання по виконанні умов даного договору. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів які б спростовували доводи позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частиною третьою та частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved