Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У липні 2018 року [PERSON] звернулась до суду м. Києва з заявою до [PERSON] , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину приватного будинку [ADDRESS] , яка належала батьку на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2010 року, власником іншої частини будинку є брат померлого - відповідач [PERSON] . Позивачка вказує, що вона, як дочка померлого, є спадкоємцем першої черги. Звернувшись дванадцятої Київської дежравної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно, за спадкодавцем. Так, позивачка, враховуючи те, що вона як спадкоємець після померлого [PERSON] , позбавлена на даний час можливості оформити спадщину на вказану частину будинку, оскільки батько при житті не зареєстрував право власності на 1/2 частину будинку, тому вона просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після померлого батька. 02.07.2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 05.07.2018 року ухвалою судді відкрито провадження у справі. 01.11.2018 року ухвалою суду витребувано від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідач не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Представник 3-ої особи у судове засідання не з"явився, направив до суду відзив та просив суд слухати справу у його відсутність. Крім того, 10.12.2018 року від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , 1947 року народження, який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з /2 частину приватного будинку [ADDRESS] , яка належала батьку на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2010 року (а.с.13). Також встановлено, що позивачка, як дочка померлого [PERSON] , спадкоємцем першої черги після його смерті, прізвище позивачки було змінено з реєстрацією шлюбу (а.с.9, 10). Судом встановлено, що позивачка звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно, за спадкодавцем. (а.с. 11). Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової вбачається, що [PERSON] заповіт не складав. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З таких обставин, вимоги позивачів ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved