Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

публічне акціонерне товариство «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP61220070 від 14.04.2006 р. відповідачка отримала кредит в розмірі 1167,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткамі, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 08.07.2015 р. відповідач має заборгованість - 26300,11 грн., яка складається з наступного: 881,97 грн. - заборгованість за кредитом; 6705,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,16984,53 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банкіських послуг 500,00 грн.(фіксована частина), 1228,58 грн.(процентна складова). Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 26300,11 грн. за кредитним договором DNH4KP61220070 від 14.04.2006 р. та 263,00 грн. судового збору. В судове засідання представник не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в позовній заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14.04.2006 р. між АТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір DNH4KP61220070 відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у Приватбанку рахунок ПП [PERSON] строком на 18 місяців, у вигляді строкового кредиту у розмірі 1167,40 грн. на наступні цілі: купівля ТНС(товарів народного споживання телефон Nokia 6101), зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів, в обумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка визначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «1» по «17» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 78,69 грн. для погашення заборгованості за кредитом яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Позичальник виразила свою згоду, що заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Згідно умов договору відповідно до п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, його заборгованість складає станом на 08.07.2015 р. 26300,11 грн., яка складається з наступного: 881,97 грн. - заборгованість за кредитом; 6705,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,16984,53 грн. пеня, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банкіських послуг 500,00 грн.(фіксована частина), 1228,58 грн.(процентна складова), що підтверджується приєднаним до матеріалів справи розрахунком заборгованості. Згідно з приписами ст.ст.253, 254, 261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності за вимогою про повернення кредиту почався 16 жовтня 2007 року і не переривався\~оскільки платежі в рахунок погашення боргу по кредиту відповідачкою не сплачувались, з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, що відповідачкою проводилась сплата коштів в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору. Як вбачається із змісту кредитного договору зазначений кредит є споживчим оскільки був наданий відповідачу для придбання товарів народного споживання, а саме телефону Nokia 6101 у підприємця [PERSON], що підтверджується копією кредитного договору від 14.04.2006 р., Відповідно до п.23 ст.1 закону України «Про споживчий кредит»: «споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції». Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). П. 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»: «позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).» Статтею 257 ЦК України встановлено позовну давність у три роки. П.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») «Стандарт») встановлено термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів тривалістю 5 років. Відповідно до положень ч.4 ст.\~\~267\~\~ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що термін дії споживчого кредитного договору укладеного 14.04.2006 р. між АТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] закінчився 15.10.2007 р., з 16.10.2007 р. до 23.07.2015 р. (дата звернення позивача з позовом до суду) сплив спеціальний строк строк позовної давності визначений сторонами в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») «Стандарт») в пять років, строк позовної давності не переривався, судом не встановлено підстав для поновлення строку позовної давності і таке клопотання представником позивача не заявлялося, вбачаються\~\~підстави для\~\~відмови у\~\~позові в зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних на те причин, а тому, на думку суду, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed