Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У зв`язку з тим, що рішенням Рівненського районного суду від 22 квітня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у сумі 600 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей, пізніше ухвалою Рівненського районного суду від 16 березня 2018 року розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей був змінений з 600 грн. на 1250 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, відповідач в змозі сплачувати аліменти у встановлених рішеннями суду розмірах, однак ухиляється від їх сплати, за ним утворилася заборгованість в сумі 20695 грн. по сплаті аліментів на утримання дітей, яку відповідач не погасив, позивачка звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 11400 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, проти розгляду справи у відсутності відповідача та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином через публікацію оголошення про його виклик на сайті Рівненського районного суду, оскільки адресовані йому конверти повернулися на адресу суду з причини "інші причини". Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. А в зв`язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у шлюбі з 09 серпня 2003 року, який було розірвано 22 квітня 2014 року. Від шлюбу мають двох дітей, дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Рівненського районного суду від 22 квітня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в сумі 600 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Ухвалою Рівненського районного суду від 16 березня 2018 року, якою затверджено мирову угоду між сторонами, розмір аліментів на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був змінений на 1250 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на кожну дитину. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 43578129 від 27 червня 2019 року, проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Кравчук А.О., заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 липня 2019 року становить 20695 гривень. Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи із роз`яснень Верховного Суду у постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В силу вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки, суду не надано доказів того, що прострочення сплати аліментів сталося з причин, незалежних від відповідача, адже він здоровий, працездатний, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, сам погодився на стягнення з нього аліментів саме в такому розмірі, суд приходить до переконання, що відповідач в змозі щомісячно вчасно сплачувати аліменти у визначеному в рішенні суду розмірі, а заборгованість сталась з вини останнього, так як він несвоєчасно сплачував аліменти. Згідно розрахунку позивачки, пеня за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2018 року по червень 2019 року становить 11400 грн. 00 коп. З приводу вказаної суми у відповідача [PERSON] не виникло заперечень, він власного розрахунку пені не надав, і в суду не виникло сумніву стосовно правильності обрахованого позивачкою розміру пені. За таких обставин позов в цій частині підлягає до задоволення, і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 11400 гривень Неявку відповідача до суду, розцінено як його самоусунення від вирішення даного спору, він навіть не захотів дати свої заперечення на позов і подати суду відповідні докази. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в наявності є порушення права позивачки і її обох дітей, позов є обґрунтований, доведений належними доказами, а тому підлягає до задоволення повністю. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved