Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просив: - визнати недійсним з моменту вчинення правочину договір дарування 2/5 часток квартири [ADDRESS] від 04.02.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. зареєстрованого в реєстрі за № 151, та укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на 2/5 часток нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] за [PERSON] (іпн [NUMBER] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1757163512101; номер запису про право власності: 30132359; дата, час державної реєстрації: 04.02.2019 14:50:09; державний реєстратор: приватний нотаріус Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.; підстава виникнення права власності: договір дарування, серія та номер: 151, виданий 04.02.2019, видавник: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45353010 від 04.02.2019 14:57:59, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна; форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 2/5; власники: [PERSON] . В обґрунтування\~позову,\~позивач вказав\~на те,\~що згідно\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~від 18.10.2004\~року,\~виданого КЖЕП\~«Південне» згідно\~розпорядження №\~ [NUMBER] ,\~зареєстрованого в\~КП «ДМБТІ»\~17.12.2004\~р.\~за реєстраційним\~№ 9123302,\~квартира [ADDRESS] кожному\~по 1/5\~частці належить\~громадянам:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ [PERSON] помер\~ [INFO] \~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина на\~все належне\~йому майно.\~Спадщина складається\~з 1/5\~частки квартири\~ [ADDRESS] ,\~яку прийняв\~його син\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~25.09.2012\~року державним\~нотаріусом Третьої\~Дніпровської державної\~нотаріальної контори\~ Крупською\~Л.В.\~ було\~видано свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом,\~яке \~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 4-1952,\~на 1/5\~частку [PERSON] .\~Таким чином,\~ [PERSON] в\~цілому належить\~2/5\~частки означеної\~квартири.\~07.02.2019\~р.\~позивачу \~зателефонував батько\~-\~ [PERSON] ,\~повідомивши про\~відчуження ним\~належної йому\~частки на\~користь [PERSON] .\~Згідно довідки\~№ 2980\~про склад\~сім`ї\~або зареєстрованих\~у житловому\~приміщенні/\~будинку осіб\~від 11.02.2019\~р.\~в квартирі\~ [ADDRESS] зареєстровані\~9\~осіб:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відносно квартири, право користування якою мають діти позивача, були вчинені шахрайські дії, а саме: відсутній дозвіл органу опіки та піклування на укладення договору, представники органу опіки та піклування в квартиру не приходили та акт обстеження квартири не складали. На думку позивача, приватний нотаріус Кейтельгіссер О.М. посвідчила правочин на підставі підроблених документів: довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб про відсутність у ній зареєстрованих дітей, а також при посвідченні правочину - договору дарування 2/5 частки квартири відповідачами не було отримано згоди від Управління - служба у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач, його представник, кожний окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, зазначивши, що [PERSON] заволодів 2/5 частинами квартири незаконно, обманувши його. Так, [PERSON] був впевнений, що підписує договір купівлі продажу своєї частки квартири, а не дарування, договір не читав, за договором отримав від [PERSON] 1000,00 грн. [PERSON] надавав [PERSON] довідку про склад сім`ї, де зареєстрованими значились його онуки. Відповідач визнав, що при укладенні договору дарування були порушені права його онуків та не заперечував скасувати цій правочин як незаконний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснила суду, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі; в подальшому розлучилась; зі спірної квартири виїхала у 2012 році; відносини з колишнім чоловіком, не підтримує; квартира належала батькам відповідача, у 2004 році була приватизована у рівних частинах. Зазначила, що їй відомо, що [PERSON] чоловік відповідача [PERSON] , пропонував купити належні частки квартири, їм трьом пропонував 6000 доларів США. Також, просила суд визнати правочин недійсним. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що йому не було відомо про продаж його батьком 2/5 частин квартири. З відомостей, які внесені до Реєстру, він дізнався, що 2/5 частини квартири вже належать [PERSON] Також, просив визнати правочин недійсним. В судовому засіданні представник третьої особи - [PERSON] зазначила, що підтримує позовну заяву в повному обсязі. За дозволом на укладення договору стосовно спірної квартири до Управління служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, ніхто не звертався, а тому, просила суд визнати правочин недійсним, скасувати запис державної реєстрації права власності. Третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна в судове засідання не з`явилася, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши позивача, його представника, відповідача [PERSON] , третіх осіб, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 2004 року, виданого КЖЕП «Південне», квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк.с.97). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2004 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/5 частині (арк.с.98). Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, власниками квартири по 1/5 частині є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк.с.99-101). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 квітня 2011 року вбачається, що [PERSON] помер у віці 89 років, про що в Книзі реєстрації смертей 26 квітня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 3021 (арк.с.31). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2012 року, виданого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В., [PERSON] , який є спадкоємцем [PERSON] , 1922 року народження, який помер [INFO] , видано свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі права власності на житло, виданого КЖЕП «Південне» 18.10.2004 року (арк.с.94). Згідно Витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР 15.11.2012 року, 1/5 частка квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРХ № 507632, виданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, належить [PERSON] (арк.с.95). З відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 29.05.2019 року № 5/5-95 вбачається, що довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.02.2019 року № 14/5 1069 за підписом заступника начальника відділу Журавльової І.В [PERSON] та виконавця головного спеціаліста Обертас О.В. на підставі запиту приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. від 04.02.2019 року № 30/01-16 за адресою: [ADDRESS] , видавалась Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (арк.с.133). Відповідно до довідки № 2245 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої на підставі запиту приватного нотаріуса Вакуленко С.О. № 14/5 -1069 від 04.02.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , до складу зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.с.134). З довідки № 2245 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої на підставі запиту приватного нотаріуса Вакуленко С.О. № 14/5 -1069 від 04.02.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , до складу зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (арк.с.93). Відповідно до договору дарування 2/5 часток квартири від 04 лютого 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., [PERSON] подарував [PERSON] 2/5 частки квартири [ADDRESS] (арк.с.92). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] належить 2/5 частки на праві приватної спільної часткової власності (арк.с.16). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, при розгляді спору, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені\~статтею 215 ЦК України. Згідно\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої-третьої, п`ятої, шостої\~статті 203 цього Кодексу. Передбачені\~ст. 177 СК України,\~ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства"\~та\~статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей"\~положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді 11 травня 2016 року цивільної справи №6-806цс16 . Отже, з аналізу положень ст.ст. 17,18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», суд приходить до висновку, що одним із пріоритетних завдань органу опіки та піклування є охорона та захист прав неповнолітніх дітей. Для реалізації зазначеного завдання органи опіки та піклування повинні перевіряти, чи не порушуються права неповнолітніх дітей під час учинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, та надавати свій дозвіл для вчинення таких правочинів. Тому, у разі вчинення правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов`язковою. До такого висновку прийшов Верховний суд України при розгляді справи за №6-392цс15. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України при розгляді справи №6-589цс16, за змістом ч. 6 ст. 203, ч. 1 ст. ЦК України, правочин, що вчиняється і суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. Вчинення певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує встановлену ст.17 Закону України «Про охорону дитинства»\~заборону. Проте, сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Відповідно до\~ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування. Судом встановлено, що Управління \~служба у\~справах дітей\~Чечелівської районної\~у місті\~Дніпрі ради дозвіл на укладення [PERSON] Олексієм [PERSON] та [PERSON] 04 лютого 2019 року, договору дарування 2/5 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не надавало. Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що малолітні - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були зареєстровані, на момент вчинення правочину, за адресою: [ADDRESS] , про що також було зазначено у довідці про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Також, відповідач в судовому засіданні визнав, що вчинений правочин, а саме укладений ним з [PERSON] договір дарування 2/5 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , суперечить інтересам неповнолітніх - [PERSON] , [PERSON] , які наразі разом з батьком вимушені проживати у найманому житлі, та не мають змоги користуватись квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON] в судовому засіданні, проаналізувавши їх в сукупності з наданими доказами, не знаходить підстав для сумнівів у їх достовірності та добровільності їх визнання, що відповідає положенням ст.82 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії відповідачів - [PERSON] та [PERSON] щодо укладення договору дарування без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування є такими, що призвели до порушення гарантованих дітям прав на користування зазначеною квартирою.\~\~\~\~ Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України при розгляді справи №6-396цс15, відповідно до ч. 4 ст.\~12\~Закону України\~«Про основи\~соціального захисту\~бездомних осіб\~і безпритульних\~дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), визначає, що\~Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~призначена\~для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved