Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У червні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 80683,21грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у квітні 2008р. за договором №NKXRRСО2940583 від 08.04.2008р. банк надав 6691,76грн кредиту через платіжну карту, терміном, що відповідає строку дії карти, під 12% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на незадовільний стан здоровя відповідача, її інвалідність, малозабезпеченість, просив розмір неустойки суттєво зменшити. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №NKXRRСО2940583 від 08.04.2008р. ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступник - ПАТ КБ "ПриватБанк") позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 6691,76грн. через платіжну картку, зі сплатою за користування 12% річних, терміном, що відповідає строку дії карти, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 17.04.2015р. становить: за кредитом - 4937,85грн, відсотками 394,59грн, за комісією 1370,73грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500грн, штраф (процентна складова) 3818,25грн, а також пеня 69661,79грн. Доказів, які б спростовували викладені факти, відповідачем не надано. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. Що стосується визначеної банком суми пені, то вимога про її стягнення не може бути задоволена у повному обсязі, оскільки пеня нарахована на суму заборгованості за весь період прострочення. А відповідно до положень ст.258 ЦК України щодо вимог про стягнення пені встановлена спеціальна скорочена позовна давність в один рік. Оскільки позов заявлено у червні 2015р., то в межах позовної давності може бути стягнута пеня за рік прострочення (365 днів), що, беручи дані у розрахунку позивача, буде складати приблизно понад 12233грн. Разом з тим, суд вважає, що і ця сума пені є надто завищеною, оскільки вона перевищує прямі збитки. Виходячи з положень ст.551ч.3 ЦК України, розмір пені можливо зменшити до 5000грн. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого частково ухвалюється рішення, суд частково присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial