Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Прокурор Котелевського району Полтавської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентсва України в Полтавській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання договору оренди землі недійсним. В позовній заяві прокурор вказував, що існує спірний договір оренди землі від 02.09.2004 року. Договір укладено між Котелевською районною державною адміністрацією та [PERSON], відповідно до якого Котелевська РДА надає, а [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. При цьому, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 158,57 га ріллі . Вказаний договір було зареєстровано у Котелевському відділі Полтавської філії ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 вересня 2004 року за № 040454510004. Прокурор просить в своїй позовній заяві визнати вищевказаний договір оренди землі недійсним в зв'язку з відсутністю у ньому істотних умов договору оренди землі, а саме: - умови збереження стану об'єкта оренди (пункт 17 Договору) (згідно абзацу 6 частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі"); - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки п. 26; · визначення сторони, яка несе ризик випадкового знищення, або пошкодження об'єкта оренди чи його частини п. 32. Відсутність цих істотних умов договору оренди землі є порушенням ст. 15 Закону України «Про оренду землі» і є підставою для визнання договору недійсним. Одночасно просить скасувати державну реєстрацію договору землі та зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку головному управлінню Держземагенства України, оскільки з січня 2013 року розпорядження землями сільськогосподарського призначення здійснюється Центральними органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами, відповідно до ст.. 122 Земельного кодексу України. В доповненнях до позовної заяви від 07.04.2015 року, просив визнати вказаний договір недійсним, в зв'язку з відсутністю проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Оскільки, згідно з вимогами ст.. 15 Закону України «Про оренду землі» проект відведення земельної ділянки, у разі його розроблення згідно із законом є невід'ємною частиною договору оренди землі. Крім того, вважає, що розмір орендної плати зазначений у договорі не відповідає вимогам чинного законодавством щодо встановлення її мінімального розміру. В судовому засіданні прокурор прокуратури Котелевського району Тарасенко В.М. позов підтримала та просила суд його задоволити повністю, зазначивши, що не визначення у договорі вищевказаних істотних умов договору оренди землі ставить під загрозу збереження природної якості землі та порушує порядок користування даною земельною ділянкою. Вважає, що Головне управління Держземагенства в Полтавській області не має права вносити зміни до нього, оскільки не є стороною по вищевказаному договору, тому залишається відкритим питання щодо існування на даний час цього договору з розміром орендної плати, який на даний час не відповідає нормам Податкового Кодексу України та становить менше 3% від нормативно-грошової оцінки вартості земельної ділянки. Усунення ж встановлених порушень можливе лише шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 02.09.2004 року. Відповідач [PERSON], який одночасно залучений прокурором до участі у справі в якості представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерське господарство «Агромакс», позов прокурора не визнав повністю. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, показавши суду, що ніяких інтересів держави відповідачем не було порушено; що орендну плату було сплачено відповідачем сповна, і її розмір двічі переглядався, що нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки розроблена не була, що за врегулюванням жодних із умов договору оренди землі позивач не звертався до відповідача. Не заслуговує на увагу посилання прокурора на те, що відсутній проект відведення земельної ділянки який є невід'ємною частиною договору оренди землі, оскільки ст.. 124 Земельного Кодексу України ( на яку посилається прокурор), на момент укладання договору оренди від 02.09.2004 року не містила норми, стосовно того, що надання в оренду земельної ділянки здійснюється лише на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Представник відповідача 2 - Котелевської РДА - Кушніренко В.В. при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду, пояснивши при цьому в судовому засіданні, що при укладанні договору 02.09.2004 року, порушень закону не було, це був типовий договір, він був зареєстрований в ДЗК, а з жовтня 2013 року повноваження по розпорядженню даною земельною ділянкою перейшли до Головного управління Держземагенства. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Малорублівської сільської ради Котелевського району - Бовдир С.І. в судовому засіданні просив позов прокурора задоволити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та доповненнях до неї. Представник Головного управління держземагенства України в Полтавській області - Леус О.В. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення в яких просив задоволити позов прокурора. Представник державного підприємства «Центр» ДЗК» в особі Полтавської регіональної філії в судове засідання не з'явився, просить справу слухати без їх участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Сторонами не заперечувався факт укладення договору оренди землі від 02.09.2004 року між Котелевською районною державною адміністрацією та [PERSON], відповідно до якого Котелевська РДА надала, а [PERSON] прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Малорублівської сільської ради Котелевського району Полтавської області. При цьому, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 158,57 га ріллі. Строк договору оренди землі становить 45 років. Прокурором не заперечувався факт отримання Малорублівською сільською радою Котелевського району орендної плати за землю та факт передачі земельної ділянки в оренду відповідачеві [PERSON] Підписавши текст договору у зазначеній редакції, з часу укладання цього договору, а саме починаючи із часу , коли його було зареєстровано, тобто із 28.09.2004 року, Котелевська РДА не зверталася до відповідача з відповідними заявами щодо уточнення спірних пунктів договору. 07 лютого 2008 року та 18.02.2009 року сторонами договору оренди землі були укладені додаткові угоди про внесення змін до договору оренди від 02.09.2004 року щодо зміни розміру орендної плати в сторону її збільшення. Звертаючись до суду прокурор в інтересах держави в якості підстави для визнання договору оренди землі недійсним вказувала на відсутність в договорі істотних умов - умови збереження стану об'єкта оренди (пункт 17 Договору) (згідно абзацу 6 частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі"); існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки п. 26; визначення сторони, яка несе ризик випадкового знищення, або пошкодження об'єкта оренди чи його частини п. 32. Відсутність в оспорюваному договорі зазначених істотних умов згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для визнання його недійсним. Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до ч. 2 цієї ж статті підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа 6-94 цс 13), яка, згідно положень ст. 360-7 ЦПК України, підлягає застосуванню при розгляді справ у подібних правовідносинах, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», визначити істотність цих умов та з'ясувати в чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Як вбачається із змісту договору оренди землі, він містить п.п. 17, 26, 32 проте відсутнє заповнення вказаних пунктів договору. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одночасно ч.1 ст. 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право особи, а сам факт такого порушення згідно статей 10, 60 ЦПК України підлягає доведенню. В ході розгляду справи, позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про порушення відповідачем інтересів держави в особі Головного управління Держземагентсва України в Полтавській області, в точу числі прав та інтересів орендаря - Котелевської РДА, фактом відсутності в договорі оренди землі істотних умов на які вказує прокурор. При цьому, сама по собі відсутність таких умов не свідчить про безпосереднє порушення прав та інтересів орендодавця, не унеможливлює фактичне виконання орендарем своїх обов'язків перед власником землі, в тому числі не позбавляє сторони узгодити вказане питання шляхом внесення до договору змін, доповнивши його такими умовами, що передбачено п.36 договору. Крім того, суд вважає, у зв'язку з тим, що 05.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) від 12.02.2015 року, ст.. 15 Закону України «Про оренду землі» було викладено у новій редакції, відповідно до якої істотними умовами договору оренди земля є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Виходячи з норм ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» розроблення проекту земельної ділянки не є обов'язковим, а також змінено істотні умови договору оренди землі. У зв'язку з прийнятими змінами і викладенням ст.. 15 ЗУ «Про оренду землі» в новій редакції, у поданому прокурором позові відсутні підстави для задоволення позову. Частиною 2 ст. 5 ЦК України передбачено, що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Тому до договору оренди від 02.09.20004 року можна застосовувати вимоги ст.. 15 ЗУ «Про оренду землі» в редакції від 12.02.2015 року, згідно якої спірний договір оренди землі має всі істотні умови. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed