Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

02.01.2018 року з Мостиського районного суду Львівської області до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 12.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 05.11.1995 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №2846. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Впродовж останніх років сімейне життя з відповідачем з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, варками, не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, подружжя проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді від 10.01.2019 року провадження у зазначеній справі відкрито. Підготовче судове засідання призначалося на 04.02.2019 р. У підготовче судове засідання призначене на 04.0.2019 року прибув позивач та повідомив, що його дружина з дітьми кілька років тому виїхала за кордон, а тому не буде присутня у судовому засіданні, позов підтримав, просив призначити справу до судового розгляду. Відповідач у підготовче судове засідання не прибула. Ухвалою суду від 04.02.2019 закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено справу по суті. У судове засідання Позивач не прибув. Через канцелрію суду 04.02.2019 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, шлюб просить розірвати. Відповідач до суду не прибула, хоча була повідомлена про судове засідання через сайт Судова влада України, заяв клопотань не подала, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, а тому за згодою позивача, на підставі ст.280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (повторно), 05.11.1995 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 2846 (а.с.3). У шлюбі у них народилися син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.4,5). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сімейне життя подружжя з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, сторони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім'ю, виховання дітей. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не відбулося. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дітям, що мають істотне значення.

Outcome: approved