Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Устимівська сільська рада звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після смерті [PERSON], яка померла [INFO], - права власності на земельну частку (пай) розміром 3,42 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп», сертифікат [NUMBER], та передати вказане право власності територіальній громаді Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області відповідно до ст. 1277 ЦК України. Спадкоємців за законом і за заповітом не виявлено. Учасники справи у судове засідання представників не направили, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за відсутності їх представників, просили винести рішення на розсуд суду. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив вирішувати справу за відсутності учасників справи. У зв'язку із неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України; їх неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦПК України. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Згідно листа відділу у Семенівському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 22.09.2017 № 142/145-17 (а.с. 4) [PERSON] видано сертифікат [NUMBER], реєстраційний № 795, площа 3,42 га (а.с. 4). [PERSON] померла [INFO], актовий запис про смерть № 01 від 04.01.1999 (а.с. 3). У випуску газети "Зоря Полтавщини" від 01.09.2017 (а.с. 5) заявник розмістив оголошення про пошук спадкоємців [PERSON] та визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі їх не виявлення. На час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). Спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється (ст. 555 ЦК УРСР). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" звернув увагу судів, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що спадщина [PERSON], про яку йдеться у заяві, перейшла до держави, а, відтак, вимоги заяви задоволенню не підлягають у зв'язку із необґрунтованістю.

Outcome: dismissed