Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

01 лютого 2018 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 27 вересня 1992 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 28. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різністю характерів, та різністю поглядів на подальше спільне проживання, крім того між нею та відповідачем виникали постійні сварки, тому вона вирішила розірвати шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини фактично припинились з 01 січня 2018 року. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 27 вересня 1992 року виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 28. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дати розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією за місцем реєстрації. Причин неявки суду не повідомляв; про розгляд справи у його відсутність суд не просив. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 вересня 1992 року виконкомом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 28. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з 01 січня 2018 року, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч. 3 ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved