Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У березі 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» звернулось до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що між ним та [PERSON] 30 вересня 2018 року укладено договір №000180930545 про надання позики на умовах фінансового кредиту. Цей договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на інтернет-сайті позивача і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення зазначеного договору. На виконання вказаного договору позивачем перераховано [PERSON] 1099 грн. кредитних коштів за допомогою платіжної системи ligpay. Відповідач зобов`язувалась повернути отримані кошти до 30 вересня 2018 року та сплатити проценти за користування кредитом, проте свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 20 березня 2019 року утворилася заборгованість в розмірі 2079,90 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 999,90 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 555 грн. та пені 525 грн. Після надання кредиту позивач отримав від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, акт про правопорушення на ринку фінансових послуг від 28 лютого 2019 року №173/16-5/15, відповідно до якого позивач надав відповідачу послугу не на підставі договору, оскільки акцептування пропозиції було здійснене без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі. Тому позивач просив визнати на підставі ч.2 ст. 218 ЦК України дійсним договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000180930545 від 30 вересня 2018 року та стягнути з відповідача заборгованість за цим договором в загальному розмірі 2079,90 грн.. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи встановлено, що ТОВ «ФК «Форза» надало договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000180930545 від 30 вересня 2018 року, сторонами якого зазначено ТОВ «ФК» Форза» та [PERSON] . Відповідно до п. 3 Договору, ТОВ «ФК «Форза» на умовах цього договору та внутрішніх правил надання фінансових послуг надає клієнту грошові кошти в сумі, визначеній п.5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного Договору. Згідно пункту 4.1 договір та зміни до нього укладаються в електронному вигляді накладенням електронних підписів одноразовим /мережевим ідентифікатором. Оформлення договору чи інших дій пов`язаних із його виконанням в онлайн режимі на офіційному сайті товариства https://forzacredit.com/ua/, за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифіктором, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами складеними на паперовому носієві, підписаними власноручним підписом. Пунктом 5 договору визначено загальний розмір кредиту - 1099 грн., строк договору - з 30 вересня 2018 року по 29 жовтня 2018 року. Пунктом 5.3 встановлено розмір плати за користування кредитом визначена відсоткова ставка в день - 1,85 %, реальна річна процентна ставка - 675,25 %. В разі прострочення платежу обумовлена пеня в розмірі 2,5 % за кожен день прострочення сплати суми кредиту та процентна ставка у разі прострочення в розмірі 2,5 % за кожен день прострочення. В пункті 10 договору, в графі підпис [PERSON] вказано електронний підпис - 65394720. Згідно поданого розрахунку заборгованість станом на 20 березня 2019 року за вказаним договором, загальна сума якої становить 2079,90 грн., а також картку рахунку 3611 за 30 вересня 2018 року по 06 лютого 2019 року за договором, яка є регістром внутрішнього бухгалтерського обліку позивача. Позивачем надано копію договору №3145 про надання послуг в системі ligpay від 16.07.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Форза» (клієнт) та АТ КБ «ПриватБанк» (Банк), (з додатками №№1,2,3 та додатковою угодою від 16.07.2018 року), предметом якого є регулювання відносин Банку з Клієнтом згідно з якими Банк надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів на користь Клієнта за допомогою системи ligpay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та / або перерахування грошових коштів. Змісту акту про правопорушення, вчинені ТОВ «Фінансова компанія «Форза» на ринку фінансових послуг, від 27.03.2019 року №343/16-5/15, оспорюваний договір не відповідає вимогам ч.ч. 6.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію, оскільки [PERSON] не заповнювала формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багато сторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину,яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 1055 ЦК України, для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, вказана норма закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає пункту 4.1 договору. Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Внутрішніми правилами надання фінансових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Форза», затвердженими загальними зборами учасників ТОВ «ФК «Форза» (протокол №8 від 30.11.2018 року), визначено умови і порядок надання кредитів, відповідно до яких пропозиція укласти електронний договір (оферта) у вигляді цих правил розміщена в мережі Інтернет на Офіційному сайті Товариства та / або надсилання комерційного повідомлення (п.3.1.5.2). Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством відповіді про прийняття (акцепт) пропозиції укласти такий електронний договір заявником, шляхом надсилання електронного повідомлення Товариству, в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим/мережевим ідентифікатором (п.3.1.5.3.) При цьому суд враховує, що згідно пункту 4.1 договір та зміни до нього укладаються в електронному вигляді накладенням електронних підписів одноразовим /мережевим ідентифікатором. Оформлення договору чи інших дій пов`язаних із його виконанням в онлайн режимі на офіційному сайті товариства https://forzacredit.com/ua/, за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи, оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифіктором, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами складеними на паперовому носієві, підписаними власноручним підписом. Ця умова договору цілком узгоджується з нормами статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та умовами Внутрішніх правил надання фінансових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «Форза». В пункті 10 договору, в графі підпис [PERSON] вказано електронний підпис - 65394720, тобто відповідачка підписала договір одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію, а отже, вчинила дію, що вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір. У договорі чітко викладені умови договору, розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошима та відповідальність за порушення умов договору. (5, 5.2, 5.3, 6, 7, 8, 9). Зміст договору містить всю необхідну передбачену законом інформацію про відповідача та інформацію щодо сукупної вартості кредиту. Отже, сторонами укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; він підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора. Укладення кредитного договору таким чином вимогам чинного законодавства України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Також суд врахує, що між сторонами договору відсутній спір щодо його недійсності, відповідач не оспорювала дійсність цього правочину з підстав, наведених судом. За змістом реєстраційно-контрольної картки Нацкомфінпослуг за зверненням [PERSON] остання підтвердила укладення договору з позивачем та отримання кредиту, при цьому послалася лише на відсутність змоги повернути кредит та надміру високі проценти і пеню. Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З врахуванням встановлених судом обставин норма ч.2 ст. 218 ЦК України не врегульовує спірні правовідносини і не підлягає застосуванню. Відтак за відсутності спору між сторонами щодо недійсності правочину, відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання правочину дійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 України). Згідно зі статтями 526, 530, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що за умовами договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №000180930545 від 30 вересня 2018 року сторони погодили сплату процентів за користування кредитом виходячи з процентної ставки 1.85% за кожен день користування кредитом (п.5.3). Згідно з п. 5 кредитного договору строк дії договору становить 30 днів, тобто з 30 вересня 2018 року по 29 жовтня 2018 року. За змістом пункту 9 договору сторони домовилися про погашення кредиту та відсотків за ним згідно графіка платежів. Відповідно до п. 6 зазначеного договору виконання зобов`язання забезпечується неустойкою (пеня та штраф), у випадку порушення умов договору товариство має право нараховувати такі види неустойки: пеня за кожен день прострочення 2,50 % та процентна ставка за кожен день у разі прострочення -2,50%. Згідно розрахунку заборгованість за договором становить 2079,90 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 999,90 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 555 грн. та пені 525 грн. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором підлягають до задоволенню. Відповідно до ст.141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення №354 від 21 березня 2019 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню частково відповідно до задоволеної частини.

Outcome: approved