Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до фермерського господарства «[PERSON]О.», приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7.0538 га, розташованої в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з кадастровим №4820382600:09:000:0335, яку вона успадкувала від [PERSON] Померлий на належну йому на праві власності земельну ділянку уклав договір оренди строком на 10 років з ТОВ «Агрофірма Вісла», який був зареєстрований 29 травня 2006 року. У березні 2016 року позивач та її представник позивач взнала про існування договору оренди належної їй земельної ділянки, укладеного 15 березня 2016 року між нею та фермерським господарством «[PERSON]О.» строком на 49 років. 23 лютого 2016 року позивач надала довіреність [PERSON] на здійснення від її імені дій, однак вона не уповноважувала останнього укладати від її імені договір оренди належної їй земельної ділянки. Посилаючись на те, що договір оренди, укладений 15 березня 2016 року, за допомогою довіреності, був виконаний з допомогою обману, без наявності оригіналу виписки із Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно, в порушення інтересів позивача та її повнолітніх дітей, у корисливих цілях та з зазначенням у ньому незначної орендної плати у розмірі 3 % річних, земельна ділянка на даний час перебуває у користуванні ТОВ «Агрофірма Вісла», позивач прохала визнати недійсним договір оренди землі від 15 березня 2016 року, укладений між нею та фермерським господарством «[PERSON]О.», скасувати рішення № 28914497 від 24 березня 2016 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Братського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] про державну реєстрацію договору оренди між [PERSON] та фермерським господарством «[PERSON]О.». У судовому засіданні позивач та представники позивача підтримали позовні вимоги та прохали суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що підготовкою договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та фермерським господарством «[PERSON]О.» та його підписанням займався [PERSON], вона особисто з позивачем не зустрічалася. При реєстрації спірного договору оренди були присутні вона та [PERSON], який діяв по довіреності від позивача, [PERSON] була відсутня. Земельна ділянка між фермерським господарством та [PERSON] у натурі не передавалася, незважаючи на існування акту від 16 березня 2016 року. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що 15 березня 2016 року позивач особисто підписала договір між нею та фермерським господарством «[PERSON]О.». У момент підписання договору позивач була згідна з усіма його умовами. Договір оренди між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Вісла», укладений у 2005 році на строк 10 років, припинив свою дію у 2015 році. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON] підтримали заявлені позивачем позовні вимоги. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] підтримала позов, пояснила, що спірний договір оренди землі є незаконним. 29 травня 2006 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Вісла». У 2007 році між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Вісла» до вказаного договору оренди землі була укладена додаткова угода на строк 15 років, у звязку з чим строк дії договору оренди земельної ділянки між позивачем як спадкоємцем та ТОВ «Агрофірма Вісла» закінчується у 2021 році. Вислухавши сторони, третіх осіб, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Вісла» у 2005 році було укладено договір оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки земельної ділянки відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії 1-МК №019065, на строк 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у Арбузинському відділенні Миколаївської регіональної філії №5 Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що свідчить запис від 29 травня 2006 року за № 040600500817. 11 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Вісла» було укладено додатковий договір оренди за № 415, за умовами якого строк дії договору оренди визначено на 15 років, який був зареєстрований у Арбузинському відділенні Миколаївської регіональної філії №5 Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що свідчить запис від 22 серпня 2007 року за № 040700500586. Як встановлено у судовому засіданні, інших земельних ділянок, які б належали на праві власності [PERSON] і знаходилися у користуванні ТОВ «Агрофірма Вісла» згідно договору оренди, крім однієї, по відношенню щодо оренди землі на якій є спір, не має. У 2015 році [PERSON] помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 вересня 2015 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори [PERSON] позивач отримала у спадщину після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 7.0538 га, розташовану в межах Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Таким чином, умови укладеного [PERSON] договору оренди землі і додаткового договору до нього поширилися на позивача [PERSON] як його спадкоємця у відповідності до п. 40 вказаного договору. Пунктом 39 вказаного договору встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. На порушення приписів п. 39 договору, за яким сторони не можуть розірвати договір в односторонньому порядку, 15 березня 2016 року [PERSON] було укладено договір оренди тієї самої земельної ділянки площею 7.0538 га, розташованої на території Новоселівської сільської ради строком на 50 років з фермерським господарством «[PERSON]О.». Право на оренду землі за фермерським господарством «[PERSON]О.» зареєстровано в Державному реєстрі прав 17 березня 2016 року за № 13853705, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28914497 від 24.03.2016 року, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України зміст\~\~правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного\~\~законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути\~\~вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є\~\~недодержання в момент вчинення\~\~правочину стороною\~\~(сторонами) вимог,\~\~які встанов лені частинами першою - третьою,\~\~п'ятою та\~\~шостою\~\~статті\~\~203\~\~цього Кодексу. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі разом із змінами, внесеними додатковим договором, укладений між [PERSON] і ТОВ «Агрофірма Вісла» у 2005 році строком на 15 років, не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним, умови його виконуються сторонами, тому укладений до закінчення строку його дії в односторонньому порядку новий договір оренди землі на цю ж орендовану земельну ділянку з іншим орендарем через недодержання в момент його вчинення сторонами вимог актів цивільного законодавства є недійсним. Доводи позивача про те, що договір оренди, укладений 15 березня 2016 року, підлягає визнанню недійсним як вчинений під впливом обману, тобто за допомогою довіреності на імя [PERSON], без наявності оригіналу виписки із Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно, в порушення інтересів позивача та її повнолітніх дітей, у корисливих цілях та з зазначенням у ньому незначної орендної плати у розмірі 3 % річних не заслуговують уваги, так як підстав для визнання спірного договору оренди недійсним як вчиненим під впливом обману у відповідності до ст. 230 ЦК України у судовому засіданні не встановлено. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову у частині визнання спірного договору оренди землі недійсним та скасування рішення про його державну реєстрацію. Разом з тим, вимоги, заявлені до нотаріуса, не підлягають задоволенню на підставі п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у відповідності до якого особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial