Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

02.05.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги представник позивача - адвокат Теренчук Є.М. мотивує тим, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] від 06.04.2012 року є власником будинку [ADDRESS] . У 2001 році у вказаному будинку позивач зареєстрував свого знайомого - [PERSON] , [INFO] на його прохання, у зв`язку з відсутністю у останнього місця проживання. Фактично [PERSON] у даному будинку ніколи не проживав та не проживає. На даний час позивач як власник будинку, хоче зняти з реєстрації за вищевказаною адресою [PERSON] , тому що має наміри продати вказаний будинок. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , права на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , який належить на праві власності - [PERSON] . Ухвалою суду від 20.05.2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.28-29) 14.06.2019 року на адресу Роздыльнянського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача - адвоката Теренчук Є.М. відповідно до якої він уточнив позовні вимоги та просив суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18.06.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду справи по суті. (а.с.39-40) Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Теренчук Є.М. в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. (а.с.48) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак останній за місцем реєстрації не проживає. Виклик відповідача в судове засідання додатково здійснювався шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.(а.с.43,45). Представник третьої особи - Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву відповідно до якої просить вказану цивільну справу розглянути за відсутності представника сільської ради. ( а.с.44) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Про державну реєстрацію прав Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації» №33774605 від 10.04.2012 року (а.с.6), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.04.2012 року (а.с.7) Відповідно до довідки виконавчого комітету Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 24.04.2019 року №223/0211 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] перебувають на реєстраційному обліку: [PERSON] , [INFO] (власник), [PERSON] , [INFO] (донька власника), [PERSON] , [INFO] (дружина власника) та [PERSON] ( не проживає). (а.с.10) Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов сімї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складений головою Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 24.04.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований за вказаної адресою з 14 квітня 2001 року, однак ніколи у вказаному будинку не проживав та не проживає на даний час. (а.с.11) Відповідно до письмових показів свідків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . посвідчені секретарем Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 25.04.2019 року встановлено, що [PERSON] з 2001 року по даний час за адресою: [ADDRESS] не проживає. (а.с.13-18) Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що [PERSON] за місцем реєстрації - [ADDRESS] не проживає та ніколи не проживав. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх письмові пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] співвласником спірного житлового будинку не являється, в зазначеному житловому будинку не проживає і не користується ним. Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають їй в реалізації права володіння та користування належним їй на праві власності майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації: [ADDRESS] не проживає з моменту реєстрації, тобто з 2001 року, а тому втратив право на проживання в житловому будинку в [ADDRESS] , так як не використовує будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несе і його реєстрація створює позивачу перешкоди у користуванні, розпорядженні своєю власністю. Доказів створення відповідачу перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON] як власника житлового будинку, законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному йому житловому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю. На підставі ст.ст. 316,317,389,391 ЦК України, та

Outcome: approved