Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

01.03.2021 року до суду звернувся представник позивача адвокат Яковенко О.С. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В позовній заяві представник позивача посилався на те, що у червні 2010 року позивач [PERSON] та батько відповідача [PERSON] почали проживати однією сім`єю як подружжя за адресою: [ADDRESS] . 23.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] для офіційного визнання своїх стосунків зареєстрували шлюб, про що складений відповідний актовий запис про шлюб за №114. 15.05.2018 року позивач та [PERSON] розірвали шлюб, про що складено відповідний актовий запис №07. Однак, після розірвання шлюбу вони продовжили проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут та взаємні права та обов`язки. Крім того, позивач протягом 2016-2020 років здійснювала догляд та піклування за [PERSON] , так як останній хворів. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , останній набув права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2321887500:14:002:0050, площею 2 га, яка розташована на території Гуляйпільської міської територіальної громади, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 02.04.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Залізничної селищної ради Шевченко Юрієм Анатолійовичем, реєстраційний номер нерухомого майна 1800797423218. [INFO] [PERSON] помер у віці 56 років відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 08.05.2020 року [PERSON] уклала з ПП [PERSON] договір на організацію та проведення поховання. Відповідно до вказаного договору ритуальна служба доставила предмети похоронної належності, надала транспортні послуги, організація поховання і проведення ритуалу та інші послуги. Також позивач отримала допомогу на поховання у вигляді двох пенсій. Отже, [PERSON] та померлий [PERSON] з червня 2010 року по 08 травня 2020 року проживали однією сім`єю, та у період часу з червня 2010 року по 22 грудня 2015 року та з 16 травня 2018 року по 08 травня 2020 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Для виникнення права на спадкування після померлого [PERSON] позивачу необхідно було встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період часу з червня 2010 року по 22 грудня 2015 року та з 16 травня 2018 року по 08 травня 2020 року, що в сукупності становить не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. З цією метою [PERSON] звернулася до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року, заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу у період з червня 2010 року по 22.12.2015 року та з 16.05.2018 року по 08.05.2020 року, що в сукупності становить не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. 11 січня 2021 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Гуляйпільського районного округу Запорізької області Горовій Я.О. заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] . 11 січня 2021 року приватний нотаріус Горова Я.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що померлий склав за життя заповіт на все майно не на користь [PERSON] , остання як особа яка проживала не менше п`яти років однією сім`єю з померлим не є особою яка має право на обов`язкову частку у спадщині та [PERSON] не надала жодного документу, що підтверджує наявність майна у померлого. Однак, позивач [PERSON] вважає, що має право на спадкування за законом на обов`язкову частку у спадщині після померлого [PERSON] , як непрацездатна вдова (перша черга), а не особа яка проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (право четвертої черги), так як особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини не є тотожним поняттю проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позивач [PERSON] також вважає, що вона як непрацездатна вдова, на даний час має перешкоди в оформленні спадщини після померлого чоловіка, так як рішенням Гуляйпільського районного суду було встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу у період з червня 2010 року по 22.12.2015 року та з 16.05.2018 року по 08.05.2020 року, що в сукупності становить не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] з [PERSON] проживали не просто однією сім`єю, а проживали саме однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тобто, особи різної статі та останнім притаманні відносини подружжя. Таким чином, представник позивача в інтересах [PERSON] просить визнати за нею право власності на обов`язкову частку в порядку спадкування за законом, як вдова після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . 05.03.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Даною ухвалою також було витребувано копію спадкової справи у приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. 18.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом у повному обсязі, так як [PERSON] не входить до числа осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, адже не перебувала у шлюбі з [PERSON] на момент його смерті. Також просив розглянути справу без його участі. 24.03.2021 року від приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. разом із копією спадкової справи надійшли заперечення щодо позову про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В своїх запереченнях нотаріус посилається на те, що померлий [PERSON] склав заповіт на все майно не на користь позивача. У випадку, коли складений заповіт на все майно, право на спадкування мають особи, зазначені у ст.1241 ЦК України. Перелік осіб є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До кола цих осіб, зокрема, належить і пережиле подружжя. Суд своїм рішенням про встановлення факту проживання як чоловіка та жінки не може змінити державну реєстрацію шлюбу. Позивач як особа, яка проживала не менше п`яти років однією сім`єю з померлим з підтвердженням цього факту судом, не є особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, тому нотаріус просить відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, долучити заперечення до справи, взяти його до уваги та розглядати справу без її участі. 25.03.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В сьогоднішньому судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши відзив на позовну заяву [PERSON] , заперечення третьої особи, обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2014 року по справі 1-1/2014, визначено наступне: згідно з Основним Законом\~України власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства (частина третя статті 13,\~частини перша,\~друга,\~сьома статті\~41 Конституції україни). Засади шлюбу, сім`ї, правовий режим власності визначаються виключно законами України (пункти 6,\~7 частини першої статті 92 Конституції України). Загальні положення про право власності, його зміст, здійснення та підстави набуття визначені в\~Цивільному кодексі України\~(глави 23,\~24). Зокрема, правом власності визнається право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина перша статті 316,\~частина перша статті 317,\~частина перша статі 319,\~частини перша,\~друга статті 321,\~частина перша статті 328 Кодексу). \~Суб`єкт права власності, яким є заповідач (спадкодавець), на випадок своєї смерті має право шляхом вчинення заповіту розпоряджатися своєю власністю спадщиною, до складу якої законом віднесені усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 318,\~1218,\~1233,\~1235,\~1236 ЦК України). Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, на заповідальний відказ, на покладення на спадкоємця інших обов`язків, а також право на скасування заповіту тощо (частина перша статті 1235,\~статті 1236,\~1237,\~1240,\~1254 ЦК України). За своєю юридичною природою свобода розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту (свобода заповіту) є одним із основоположних принципів спадкового права, при цьому вона не є абсолютною. Кодексом визначено обмеження волі заповідача щодо права розпоряджатися власністю (обмеження принципу свободи заповіту) шляхом установлення права окремої категорії осіб на обов`язкову частку у спадщині. Право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (абзац перший частини першої статті 1241 Кодексу). Отже, принцип свободи розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту передбачає широкий обсяг правомочностей заповідача, згідно з якими він своїм волевиявленням може вплинути на зміст спадкових правовідносин. Однак застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією, за якою, незалежно від змісту заповіту, особи, визначені в\~частині першій статті 1241 Кодексу, спадкують половину частки, яка належала б їм у разі спадкування за законом. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлений указаними положеннями Кодексу, є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім`ї чи найближчих родичів спадкодавця. Відповідно до ч.1\~ст.1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно з\~Сімейним кодексом України,\~сімейні відносини регулюються цим кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства; сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини перша,\~третя,\~восьма,\~дев`ята статті 7). Статтею 21\~СК України,\~визначено,\~що шлюбом\~є сімейний\~союз жінки\~та чоловіка,\~зареєстрований у\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Крім того,\~статтею 36\~СК України\~встановлено правові\~наслідки шлюбу.\~Зокрема,\~шлюб є\~підставою для\~виникнення прав\~та обов`язків\~подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією\~і законами України. Згідно із частиною третьою статті 75 СК України, непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Матеріалами справи встановлено, що 23.12.2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 114. 15.05.2018 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.05.2018 року, виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. [INFO] помер [PERSON] у віці 56 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 08.05.2020 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивач та її представник вважали, що для виникнення у неї права на спадкування після померлого [PERSON] позивачу необхідно було встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період часу з червня 2010 року по 22 грудня 2015 року та з 16 травня 2018 року по 08 травня 2020 року, що в сукупності становить не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. З цією метою [PERSON] звернулася до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року, заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу у період з червня 2010 року по 22.12.2015 року та з 16.05.2018 року по 08.05.2020 року, що в сукупності становить не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.21-22). 11 січня 2021 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Гуляйпільського районного округу Запорізької області Горовій Я.О. заяву на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] . Однак, 11.01.2021 року приватний нотаріус Горова Я.О. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що померлий склав за життя заповіт на все майно не на користь [PERSON] , остання як особа яка проживала не менше п`яти років однією сім`єю з померлим не є особою яка має право на обов`язкову частку у спадщині. [PERSON] є інвалідом другої групи, причина загальне захворювання, інвалідність встановлена безстроково, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №253925 від 02.10.2019 року. Також [PERSON] є пенсіонеркою, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 26.11.2019 року на ім`я [PERSON] , [INFO] . За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~для задоволення\~позову,\~так як\~ [PERSON] не\~входить до\~переліку осіб,\~що визначені\~ч.1\~ст.1241\~ЦК України,\~який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Outcome: dismissed