Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулась з позовом до Державного підприємства «Бар*єр» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що з 11 жовтня 2010 року по 30 вересня 2014 року вона працювала у відповідача лаборантом хімічного аналізу. 30 вересня 2014 року вона з роботи звільнилась за згодою сторін. При звільненні їй відповідачем не була виплачена заробітна плата у загальній сумі 13.144 гривень 65 копійок. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі, провівши з нею повний розрахунок при звільненні. Однак, на її прохання відповідач не реагує. У зв*язку з невиплатою заробітної плати та проведення повного розрахунку в день звільнення, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день розгляду судом справи, 11 червня 2015 року, включно у сумі 26.268 гривень 40 копійок . Вказала, що Баглійським районним судом був виданий наказ про стягнення з відповідача на її користь і користь інших працівників підприємства заборгованості по заробітній. Однак, судовий наказ виконавчою службою не виконується і невідомо чи взагалі буде виконаний. Саме тому вона і звернулась до суду з настоящим позовом. У зв*язку з невиплатою заробітної плати їй була спричинена і моральна шкода: вона зазнає моральних страждань, втратила нормальні життєві зв*язки. Невиплата відповідачем їй заробітної плати примусила її для прожиття позичати гроші у знайомих та родичів, що є приниженням. У рахунок спричиненої моральної шкоди просить стягнути з відповідача 5.000 гривень. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Судом про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки у судове засідання не повідомив. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглядати справу у його відсутність. У поданих суду запереченнях вказав, що вимоги позивачки необґрунтовані та у їх задоволенні необхідно відмовити. Вказав, що відсутня вина підприємства за несвоєчасну виплату позивачці заробітної плати, що відповідальність підприємства за затримку розрахунку при звільненні настає лише при наявності вини. Позивачкою суду не надано доказів вини підприємства стосовно невиплати заробітної плати. Позивачка також не надала доказів про спричинення їй моральної шкоди. Просить справу у частині стягнення заборгованості по заробітній платі провадженням закрити у зв*язку з тим, що судом виданий судовий наказ про стягнення заборгованості по заробітній, а і ншій частині позову відмовити. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів». При цьому, відповідно до ст. 116 КзпП України: "При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок." Відповідно до ст.117 КЗпП України: "В разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу звільненому працівнику належних йому сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку." У судовому засіданні було встановлено, що відповідачем у цій частині чинне законодавство порушене. Відповідачем на протязі тривалого часу, більше вісьми місяців, позивачці не виплачується заборгованість із заробітної плати у сумі 13.144 гривень 65 копійок. Вказана обставина стверджується наданою відповідачем суду довідкою. У судовому засіданні було встановлено і із довідки відповідача від 17 лютого 2015 року за № 03181 вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки склала 154 гривні 52 копійки. Кількість робочих днів за період звільнення з 30 вересня 2014 року по 11 червня 2015 року складає 170 . При таких обставинах середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні буде складати на день розгляду сулом справи 09 місяців 10 днів: з 30 вересня 2014 року по 11 червня 2015 року 26.268 гривень 40 копійок / 154 гривні 52 копійки х 170 днів = 26.268 гривень 40 копійок. / Вказана сума, як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Суд також вважає, відповідачем позивачці у зв*язку з не проведенням розрахунку при звільненні була спричинена і моральна шкода: відповідачем грубо порушено чинне законодавство стосовно виплати заробітної плати, проведення розрахунку при звільненні, що привело до моральних страждань позивачки та втрати нею нормальних життєвих зв*язків. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачки у рахунок спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 5.000 гривень. При таких обставинах суд, враховуючи всі докази зібрані по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved