Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

02.02.2018 року позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, відповідно якої просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 16.10.2013р., видане державиним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріально контори Маслвою М.В. [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , як сину померлої [INFO] [PERSON] ; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом [PERSON] ,посвідченого 01.09.2009р. приватним нотаріусом Брандіс А.Б. Одеського міського нотаріального округу, на вказану квартиру, заг. пл.. 66,2 кв.м., житл. пл.. 33,9 кв.м.; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 559316, внесений державним реєстратором Масловою М.В., Друга Одеська державна нотаріальна контора, підстава виникнення права власності :договір №1-663 виданий 06.05.2014р., за [PERSON] щодо об`єкта нерухомого майна реєстр. номер 182922551101, за адресою [ADDRESS] ; витребувати нерухоме майно, вилучити у [PERSON] вказану квартиру та передати її [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] та при народженні мала прізвище [PERSON] , її батьком є [PERSON] , гр.. США, [INFO] вона змінила ім`я на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 16.01.2016р. [INFO] померла її баба, матір батька, [PERSON] ( [INFO] ) в США, з якою вона мамою спілкувались постійно від дня її народження і до її смерті та мали близькі стосунки. За життя бабуся мала різні імена: [PERSON] , з 1987р. [PERSON] , з 1994р. [PERSON] оскільки вдруге одружилась в США з [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ) [PERSON] . Про ату зміни прізвища з «Мейлер» на « [PERSON] » їй не відомо, але бабусі було видано ВГІРФО ОМУ ГУ в Одеській області 16.04.2010р. посвідку на постійне проживання, та в 2002р. їй було надано ідентифікаційний номер [NUMBER] . У 1995р вона прибуло з США до України, проживала в Україні та в США. В США бабуся працювала лікарем і також використовувала своє дошлюбне прізвище [PERSON] / [PERSON] для здійснення медичної практики. З квітня по липень 2011р. бабуся в останнє приїздила в Україну та перебувала в Одесі, в грудні 2011р. в останнє прислала посилку, використовуючи прізвище « [PERSON] », (митна декларація). Позивачка з матір`ю [PERSON] регулярно спілкувались з нею по скайпу по кілька разів на тиждень під час її перебування і на лікуванні, до самої її смерті. Про зміну імені з « [PERSON] » на « [PERSON] » шляхом отримання судового рішення позивачці невідомо. Свідоцтво про смерть отримано сестрою бабусі [PERSON] на імя « [PERSON] », яке при перекладі українською мовою було перекладено вже як [PERSON] , а не як [PERSON] . Саме бабусі [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Після смерті бабусі позивачка згадала, що 01.09.2009р. (було їй 12 років) бабуся зателефонувала їй та матері, та повідомила про складання заповіту на її користь на дану квартиру та сказала, що заповіт буде зберігатись із правовстановлюючими документами в цій квартирі, та який позивачка ні її мати ніколи не бачили. На момент смерті бабусі позивачці було 15 років, тобто неповнолітня. Таким чином на думку позивачки вона прийняла спадщину відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України та набула речове право на спадкове майно з моменту відкриття спадщини. 28.12.2017р. позивачці стало достовірно відомо, що 01.09.2009р. був посвідчений заповіт на імя позивачки [PERSON] на квартиру, що вбачається з відповіді нотаріуса [PERSON] на запит нотаріуса від 21.12.2017р. та отримано 28.12.2017р. 16.10.2013р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. її батькові [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на спірну квартиру. Таким чином батько мав право успадкувати за законом лише майно, яке не охоплене заповітом, тому свідоцтво має бути визнано недійсним. На момент подачі позову позивачка здійснювала дії пов`язані з видачею дубліката заповіту. На прохання її знайти заповіт батько повідомив що заповіту не знайшов та відсутні документи про родинні зв`язки. 03.12.2012р. її мати отримала витяг зі спадкового реєстру /заповіти в якому інформація про наявність заповіту [PERSON] відсутня. В серпні 2014р. позивача поїхала в м.Одесу пошукати в квартирі заповіт, але по приїзду з`ясувала доступу до квартири не має. В 2015р. їй стало відомо що за заявою батька заведена спадкова справа.. 25.01.2016р. вона звернулась до Другої Одеської державної нотаріальної контори с заявою про витребування нотаріусом інформації про заповіт та про звернення про видачу дубліката заповіту. 09.02.2016р. вона отримала відповідь що закінчена спадкова справа до мана померлої [PERSON] на все майно видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом, заповіт відсутній, і роз`яснено право на звернення до суду. 31.12.2016р. позивачка звернулась до суду з позовом про зобов`язання нотаріуса звернутися із запитом про видачу дублікату заповіту до нотаріуса та рішенням Приморського районного суду м.Одеси позов задоволено. Вже 16.03.2017р. вона звернулась як спадкоємиця с заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином в спадковій справі відсутні всі необхідні докази для підтвердження її родинних зв`язків із [PERSON] . З листа приватного нотаріуса Брандіс А.Б. від 21.12.2017р. їй стало відомо що для отримання дублікату заповіту їй необхідно надати підтвердження родинних відносин, які у неї відсутні. Відповідач визнає що померла є його рідною матір`ю. Тобто є розбіжності в написанні імені померлої, які виникли через різну транслітерацію імені при перекладі з англійської на російську та українську мови. Батько був проінформований про наявність заповіту на її користь. І саме він як законний представник неповнолітньої особи мав захищати її права та інтереси, а не отримувати свідоцтво про право власності на квартиру на себе та про що він її не повідомив. Згодом таємно від неї він відчужив спірну квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу від 06.05.2014р. таки чином квартира вибула з володіння позивачки поза її волею а тому просить витребувати квартири від [PERSON] . Ухвалою суду від 14.02.2018 року було частково задоволено клопотання [PERSON] та зменшено суму судового збору за одну вимогу немайнового характеру у розмірі 8\~810,00 грн., позовну заяву залишено без руху. До суду надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви, в якій просила розстрочити сплату судового збору до 01.09.2018 року. Ухвалою суду\~від 07.05.2018\~року було\~розстрочено позивачці\~суму судового\~збору у\~розмірі 6\~914\~ (шість\~тисяч дев`ятсот\~чотирнадцять) \~гривень 80 \~копійок,\~ який вона повинна сплатити\~ рівними платежами 4\~місяці по\~\~1\~728\~(одній\~тисячі сімсот\~двадцять вісім)\~гривень 70\~копійок, починаючи з 01 травня 2018 року до 01 вересня 2018 року. Ухвалою суду від 28.12.2020 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні з призначення підготовчого засідання на 18.08.2018р.. Копію ухвали надіслано сторонам. Від відповідача [PERSON] 18.06.2018 року надійшов відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.(а.с.103-106 т.1), та зазначивши, що відповідач і досі не знає чи був складений відповідний заповіт, на який посилається позивачка та копію якого не додано до позову. Доводи позивачки про те що він буцім то його приховав, заявлені виключно з метою його дискредитувати, виставити таким негідником, який вкрав спадщину у власної доньки. Також звернув увагу що його мати померла в 2012р, а він отримав спадщину в липні 2015р. при цьому з позову вбачається, що позивачка та її мати, яка є адвокатом, знали про існування заповіту, але не вживали жодних дій, спрямованих на вступ у спадщину. Своє право відповідач реалізував як спадкоємець першої черги законно, оскільки навіть заповіт , на який посилається позивачка, не був внесений до Спадкового реєстру. 18.06.2018 року розгляд справи був відкладений на 27.08.2018 року за клопотанням сторони представника позивача [PERSON] , яка також є і матір`ю позивачки. До суду 27.08.2018 року надійшло клопотання представника позивача про забезпечення доказів по справі шляхом їх витребування. Ухвалою суду від 27.08.2018 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано копію спадкової справи та відомості з КП «БТІ». Розгляд справи відкладено на 22.10.2018 року. У судове засідання призначене на 22.10.2018 року з`явилася представник позивачки адвокат Смирнова К.І., надала суду клопотання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою суду від 22.10.2018р. заяву представника [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову суд задовольнив. Забезпечив позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] - до розгляду справи по суті. Крім того представником позивачки було заявлено що ними вживаються заходи щодо отримання дублікату заповіту про що ними подано позов. Також заявила ще кілька клопотань. Представник відповідача КриськоЛ.П. адв. [PERSON] заявив клопотання про відкладання засідання у зв`яжу з неотриманнями ними копії позову та зобов`язалась надати суду копію договору купівлі-продажі спірної квартири. У зв`язку з викладеним засідання відкладено на 03.12.2018р. 05.11.2018р. до суду надана відповідь з КП «БТІ» (а.с.169 т.1). 03.12.2018р. відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов (а.с.174-176 т.1) та заяву про застосування строків позовної давності (а.с.177-178), який було судом прийнято та у зв`язку з клопотанням про зупинення провадження по справі з боку представника позивача та неявкою представника відповідача [PERSON] засідання відкладено на 28.01.2019р. 28.01.2019р. в судове засідання учасники справи не з`явились, від представника Мейлер надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання у її відсутність, від [PERSON] - про розгляд клопотання у його відсутність. Ухвалою суду від 30.01.2019р. у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення відмовлено, та витребувано відомості з КП «БТІ», Приморської держнотконтори, ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, ГУ ДФС в Одеській області, ГУ ДМС в Одеській області, у зв`язку з чим засідання відкладено на 18.03.2019р. 18.03.2019р. в засідання з`явились учасники справи, проте у зв`язку з неотриманням не всієї інформації за ухвалою суду про витребування засідання відкладено на 15.04.2019р. 15.04.2019р. з`явились представник позивачки, яка надала копію ухвали суду Святошинського районного суду м.Києва, [PERSON] , не явились [PERSON] та його представник у зв`язку з чим відкладено на 13.05.2019р. 17.04.2019р. до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] (а.с.53-214 т.2). 22.04.2019р. надійшла до суду відповідь з ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.216,219 т.2). Також до суду надійшла відповідь з КП «БТІ» (а.с.223 т.2) про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] . 13.05.2019р. в засідання з`явились представник позивача, [PERSON] , його представник [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , який позов не визнав. Ухвалою суду витребовано копію заповіту від 01.09.2009р. від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] та закрито підготовче засідання і призначено до судового розгляду по суті на 10.07.2019р. В судове засідання зявились представник позивачки, [PERSON] , його представник [PERSON] , не зявились [PERSON] , та його представник. Представник позивачки [PERSON] , надала пояснення по справі, якими просила позов задовольнити, та зазначила, що позивачка це її донька та [PERSON] , що в грудні 20212р їй було надано витяг, з якого вбачалось що заповіт на позивачку відсутній, і батько їй сказав що не має на неї заповіту від її бабусі, а в 2015р. вона виявила бажання з`ясувати це питання і до 18 років вони ніяких дій не вчиняли. 09.02.2016р. вони отримали відповідь від нотаріуса що все спадкове майно вже успадковано. Також їм відмовили у наданні інформації з США щодо зміни прізвища бабусею. Також позивачка зверталась до суду з вимогою про видачу дублікату заповіту, оскільки в цьому їй було нотаріусом відмовлено. 28.12.2017р. надійшла відповідь від приватного нотаріуса Брандіс з повною інформацією про заповіт бабусі. Вони цю інформацію показали [PERSON] , проте він відмовився дати позивачці гроші за спадщину. Тому вони звернулись з даним позовом до суду. Таким чином право на спадщину має позивачка за заповітом, а [PERSON] має право спадщину на спадщина за законом, оскільки проживав в квартирі. Зазначила що [PERSON] і [PERSON] є однією і той самою особою. Позивачка має бути власником спірної квартири замість батька. Тоді позивачці було 16 років та відповідач [PERSON] , як її батько та законний представник мав захищати права неповнолітньої дитини. Проте нотаріусом не було встановлено наявність заповіту зза помилки, і відповідач не мав права на спадщину. Повідомила ,що позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Вважає, що строк позовної давності ними не пропущено. [PERSON] є громадянином США та донька проживала з нею і спілкувалась з батьком коли той приїздив в м.Київ., вона також приїздила до нього в м.Одесу. Пояснила що бабуся у вересні 2009р. була в мюОдесі в квартирі, та дзвонила їм і запитувала правильне її прізвище і повідомила, що має намір оформити на неї заповіт. Про смерть бабусі 01.08.2012р. їм стало відомо в той же день та вважає, що так як донька була неповнолітньою, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. С заявою про прийняття спадщини вони звернулись в 2017р., на що було відмовлено. На питання [PERSON] відповіла, що вона не може сказати коли їм стало відомо про оформлення спадщини на квартиру. Позов було подано 29.01.2018р. через засоби пошти судовий збір позивачка сплатила в повному обсязі. На питання відповіла, що після смерті бабусі позивачка приїздила до батька в м.Одесу, і в 2014р. також,але вони жили в квартирі на [ADDRESS] . та не змогла відповісти , чи була позивачка після смерті бабусі у батька в спірній квартирі. 23.11.2017р. вона , донька , батько, та дідусь(батько відповідача) разом зустрічались в офісі дідуся та вона передавала пропозиції на мирне врегулювання спору. Так вони в 2013р. отримали відомості про те, що заповіту не має та вони думали, що [PERSON] не зможе вступити у спадщину, хоча у них були нормальні стосунки. По справі оголошено перерву для виклику позивачки для дачі особистих пояснень на 23.10.2019р. 23.10.2019р. в судове засідання з`явились позивачка, її представник [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , відповідач [PERSON] , представник [PERSON] .. Позивачка [PERSON] надала свої пояснення , зазначивши, що її бабуся [PERSON] , або [PERSON] , або [PERSON] ще з її дитинства обіцяла залишити їй цю квартиру і після її смерті в цій квартирі в м.Одесі проживав її батько і вона там була 2 рази, і він їй казав, що не має заповіту, в останнє в 2004р. і вже в квартиру не потрапила, бо начебто там проводиться ремонт, вони жили в іншому місці, і потім вона якось прогулювалась по вулиці і у вікно по бачила, що в спірній квартирі знаходяться інші люди і потім вона про це спитала у батька, про те відповіді не отримала і вона поїхала додому в м. Київ. батько приїздив до м.Києва, бо там живе дідусь, і позивачка спілкувалась з батьком коли той бував у м. Києві. у вересні 2017р. вона посварилась з батьком. Їй не зрозуміло чому нотаріус не перевірила реєстри заповітів. Пізніше вони отримали заповіт. Саме батько таке вчинив. Просить позов задовольнити. На питання адв. [PERSON] , відповіла, що про наявність заповіту вона дізналась 01.09.2009р. бо вона йшла до школи та їй подзвонила бабуся і про це повідомила ще й питала правильне її ПІБ, та про повний зміст заповіту вона дізналась в 2017р., коли його було витребовано. З бабусею вона і мама тісно спілкувались за допомогою відео зв`язку по скапу. Батько їй сказав, що заповіту не було і що у неї все буде добре і як вона набуде повноліття то квартира потім перейде до неї. Її бабуся змінила прізвище на [PERSON] в 1996р., коли вдруге одружилась і вона про це знала. В останнє вона бачилась з бабусею в 2011р, та яка її дуже любила. Тепер у неї з батьком неприємні стосунки. Два роки назад вони всі збирались в Києві і дідусь сказав, що у них в сімї все має передаватись тільки після смерті батьків. Але ж потім вона та мама дізнались про те, що батько продав квартиру. Представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позов не визнають, який ґрунтується лише на припущеннях. Вони згодні з тим, що позивачка на момент смерті спадкоємиці була неповнолітня, проте їй та її мати було відомо про заповіт і в 2015р. після досягненню нею 18 років вони нічого не зробили і вона не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщин протягом 6 місяців, ому вважає що вона пропустила строк на прийняття спадщини. Відповідач успадкував спірне майно за законом. Про існування заповіту відповідачу було відомо лише зі слів [PERSON] , але сам він не знав про заповіт. Після смерті матері у відповідача з дочкою та [PERSON] були якісь розмови, та вони відмовились від будь-яких претензій та прав на цю квартиру. Та між ними була розмова ще в 2015р. про те, що він отримав спадщину і вони намагались якось домовитись, не знайшли ніякого порозуміння. Підтвердив,що в січні 2017р. позивачка, її мати. Батько в києві всі збирались у дідуся , була розмова про спадщину і вони знали про заповіт та з боку відповідача була пропозиція якось мирно вирішати виниклі питання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2017р. до нього підійшла [PERSON] та пояснила що подав позов вона таким чином хоче надавити на відповідача та його батька, тобто дідуся позивачки з метою аби [PERSON] або його тато виплатять їм гроші, та потім погрожувала, вчинила скандал, проте [PERSON] знала про заповіт з самої смерті матері та у них була мирна домовленість, та щось потім пішло не так. Вважає, що позивачка пропустила строк. Вони хочуть отримати квартиру в обхід законних процедур та вона могла подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини або її мати, яка адвокатом, та яка була зобов`язана все повідомити дочці, та саме вона є винною в тому що пропустили строк подачі заяви. При отриманні [PERSON] спадщини за законом нотаріус перевіряла всі реєстри на предмет заповіту, звернув увагу на той факт, що позивачці про заповіт було відомо ще в 2009р та де він зберігається. В 2013р. вона вже зверталась с запитом до нотаріуса щодо заповіту. В серпні 2017. позивачці було відомо про продаж квартири. Вважає себе законним власником квартири. Додав, що якби позивачка вчасно звернулась до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини, то можливо він би змін уникнути придбання квартири і не потрапити в судову тяганину. В позові вказано що їм було відомо в 2009р про заповіт та де він зберігався. В серпні 2016р. вона дізналась що квартира продана. Вваж аж що цим позов позивачка намагається відібрати в нього квартиру, на яку він тривалі роки працював та накопичував кошти. Просить відмовити у позові та захистити його права. Представник [PERSON] також підтримав поясненню свого довірителя та просив відмовити у задоволені позову, та який є на його думку безпідставним чому позивачка чекала 5 років і не здійснювала ніяких дій щоб унеможливити продаж квартири. Зі сів [PERSON] йому відомо про те, що у них з [PERSON] була домовленість про те, що він успадкує спадщину, бо у них не було документів, і що він не залишить дочку без грошей, але чомусь не вийшло. Позов подали в останній день строку. Також вказав що обов`язки батьків неповнолітньої є рівними і саме обидва батьки повинні забезпечувати захист прав дитини. Суд оголосив перерву до 12.12.2019р. В судове засідання з`явились представник позивачки, [PERSON] , та у зв`язку з клопотання представника адв. Борисенко судове засідання відкладено на 04.03.2020р. В судове засідання 04.03.2020р. з`явились представник позивачки, відповідач [PERSON] , його представник [PERSON] , [PERSON] , його представник [PERSON] , В судовому засідання відповідач [PERSON] надав пояснення, за якими позов не визнав, і що він прийняв спадщину пілся смерті свої мами за законом, як спадкоємець першої черги, , та він там проживав. Потім цю квартиру він продав [PERSON] позивачка є його донькою, та про заповіт йому нічого не було відомо до тих пір, поки копія заповіту не було надіслано 1 рік назад його адвокату, але на той час він вже продав квартиру. Його маму звали [PERSON] та вона була одружена за його батьком Мйелер, з яким шлюб було розірвано та у неї був другий шлюб в США, і вона там в останній проживала та померла [INFO] та на той час він жив в спірній квартирі. Також підтвердив, що він звертався до суду з заявою про встановлення факту, но вже пройшло майже 7 років і він вже не пам`ятає. За проханням [PERSON] він шукав в квартирі заповіт, проте він нічого не знайшов. Вражає що він законно набув спадщину. Після смерті матері він в квартирі проживав десь біля року і до нього приїздила донька. До подачі суду дочка та її мати звернулись до нього та його батька, та хотіли грошову компенсацію, в іншому випадку вони подадуть до суду. При цьому представник позивачки підтвердила вказані пояснення, що після отримання ними інформації про заповіт вона в січні 2017р. дійсно зверталась до відповідача і пропонували вирішити це питання мирно, потім подали до суду позов. Також не підтвердила щодо домовленості з відповідачем. На питання [PERSON] , відповідач пояснив, що 16.10.2012р. він отримав свідоцтво на спадщину. Так, була у нього розмова з донькою по телефону щодо цієї квартири до його вступу у спадщину, де він відповів що він дійсно вступає у спадщину, та дочка повідомила що у неї є також підстави для вступу у спадщину, та відповів що це її право і не заперечує, проте пройшов час і вона про це не заявила до нотаріуса . З мамою позивачки у нього була розмова по квартирі в офісі свого батька. До вступу у спадщину у них була домовленість про утримання дочки. Стверджував, що йому не було відомо про наявність заповіту і про йому мати не говорила та яка хворіла, лікувалась в штаті Каліфорнії. Представник позивачки пояснила, що дійсно їй про смерть бабусі повідомив [PERSON] а питання про отримання спадщини було доручено батьку доньки, і вона від нього дізналась що заповіту не має, про зміну прізвища бабусі їй не було відомо. Так 03.12.2012р. у них був витяг з реєстру, що такого заповіту не має. В 2015р вони зрозуміли що квартира ним продана. В 2013р. вона через реєстр судових рішень дізналась про те, що [PERSON] подав до суду позов. Також підтвердила , що в 2011р. бабуся присилала позивачці посилку де вказано було прізвище як [PERSON] , але офіційних даних про прізвище у неї не було. По справі оголошено перерву до 19.05.2020р. 19.05.2020р. до суду надійшли клопотання від представника [PERSON] та [PERSON] про відкладання судового засідання. У зв`язку з чим судове засідання відкладено на 16.07.2020р. 16.07.2020р. в судове засідання з`явились позивачка, її представник, [PERSON] ,, від представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладання засідання у зв`язку з неможливість приїхати з м.Києва до м.Одеси потягом, та не з`явився адв. [PERSON] , у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 11.10.2020р. 11.10.2020р. в судове засідання з`явились представник позивачки, представники [PERSON] , який заявив вимогу про стягнення судових витрат з позивачки і поновлення строку на їх подання оскільки весь цей час відповідач сподівався що позивачка з батьком врегулюють це питання мирним шляхом. Про що нею і заявлялось під час розгляду спору, не з`явились відповідачі, надійшло клопотання про відкладання засідання у зв`язку з захворюванням адв. Борисенко. Суд задовольнив клопотання та прийняв заяву про стягнення судових витрат та оголошено перерву до 26.01.2021р. 26.01.2021р. в судове засідання з`явились представники позивачки, [PERSON] , відповідач [PERSON] , його представник адв. [PERSON] , та судом було розглянуті клопотання представник позивачки про витребування доказів, які залишено без розгляду згідно ч.2 ст.222 ЦПК України. Представник [PERSON] додав, що з позову вбачається що в 2009р. був заповіт на позивачку, потім померла бабуся, потім власником квартири став [PERSON] , яка згодом ним продана . таким чином позивачка ніколи не була власником спірної квартири, а тому не може навіть витребовувати квартиру , вона не вчинила жодних дій для прийняття спадщини. По справі оголошено перерву до 10.03.2021р. 10.03.2021р. в судове засідання з`явились представники позивачки, яка просила позов задовольнити, представник [PERSON] , представник адв. [PERSON] , який надав підтверджуючи документи своєї хвороби, та які наполягали також і на застосування строків позовної давності, та просили відмовити у позові. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи №522/18781/13, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] (колишня [PERSON] ) , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , та яка змінила [INFO] своє ім`я на [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження видане 22.08.2014р. повторно (а.с.15) та свідоцтво про зміну імені серія [NUMBER] (а.с.18). [INFO] померла її бабуся по лінії батька [PERSON] , [INFO] , у віці 73 роки, про що свідчить копія перекладу свідоцтва про смерть що видано в штату Каліфорнія США Департамент охорони здоров`я округу Лос-Анджелес 24.08.2012р. (а.с.20- 23 т.1), та з кого вбачається що вона була заміжня, проживала в [PERSON] , чоловік [PERSON] , має сестру [PERSON] , померла в лікарні, дата поховання 03.08.2012р. Згідно реєстраційного посвідчення виданого КП «ОМБТІ» 31.01.1996р. Мейлер Алис (на рос. Мові) належала на праві власності квартира за адресою [ADDRESS] (ак.с.32). що також підтверджується і відповіді КП «БТІ» від 05.11.2018р. (а.с.169). Також з посвідки на постійне проживання видану 16.04.2010р. ВГІРФО ОМУ ГУМВС України в Одеській області (а.с.29) вбачається що вона видна на [PERSON] (а.с.65 т.3). З відповіді ГУ МВС України в м.Києві від 18.08.2014р. [PERSON] вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено що 15.08.2014р. з приводу заволодіння спірної квартири невстановленими особами, що належить [PERSON] , яка відсутня в Україні впродовж 3 років, та склала заповіт на квартиру на користь неї, та [PERSON] залучена в якості потерпілої особи в даному кримінальному провадженні. (а.с.100 т.3). З відповіді ГУ ДМС України в Одеській області від 25.06.2020р. вбачається, що вперше [PERSON] була документована посвідкою на проживання в СРСР 07.09.1995р. строком до 07.09.1997р.; 04.08.1997р. іноземка звернулась с заявою про продовження посвідки, яку було продовжено до 01.02.1998р. ; 04.02.1998р. знову звернулась та була документовано посвідкою на проживання в СРСР вид 09.02.1998р. яку було продовжено до 30.12.2003р.; 15.04.2010р. знову звернулась с заявою про оформлення посвідки на постійне місце проживання та була документована посвідкою від 16.04.2010р. (а.с.91 т.3). З позову вбачається, що позивачці було відомо про складання на неї бабусею заповіту 01 вересня 2009р. Згідно наданої позивачкою копію митної декларації відправитель Alice Meyler на отримання посилки позивачкою . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 16.10.2013р. державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. вбачається, спадкоємцем майна померлої [PERSON] , 1938р.н. яка померла [INFO] є її син , гр. США, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований [ADDRESS] , що воно складається з: квартири [ADDRESS] , заг. пл.. 66,2 кв.м., та житл. пл..33,9 кв.м. (а.с.3, 223 т.2). Зі спадкової справи №258/2013р вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса про фактичне прийняття спадщини с заявою 18.09.2013р. та додав копію свідоцтва про смерть [PERSON] , апостіль, та згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 18.09.2013р. вбачається що [PERSON] , [PERSON] інформації щодо заповіту відсутня (а.с.59), додано копію актового запису про народження [PERSON] [INFO] тимчасову посвідку на постійне проживання на [PERSON] , [INFO] , реєстр. повідомлення з КП «ОМБТ», акт прийому-передачі. звіт про оцінку квартири та інші документи щодо іншого спадкового майна, інформаційні довідки з реєстру речових прав. Також судом встановлено, що [PERSON] звертався з позовом в Приморський районний суд м.Одеси до Одеської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності та ухвалою суду від 28.01.2014р. позов залишено без розгляду (справа №522/18781/13). 18.01.2016р. [PERSON] звернулась до Другої Одеської державної нотаріальної контори с заявою про те що вона як неповнолітня особа прийняла спадщину на момент смерті бабусі [PERSON] та видача свідоцтва про право на спадщину строком не обмежена. При цьому в заяві вказується що 01.09.2009р. бабуся [PERSON] склала на неї заповіт на квартиру [ADDRESS] ,(а.с.33). 09.02.2016р. [PERSON] зав. Другої Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. надана відповідь що спадкова справа №258/2013 закінчена та свідоцтво про право на спадщину на все майно,що належало [PERSON] вже видано та вона має право на звернення до суду. (а.с.39). згідно рішення Приморського районного суду м.одсепи від 11.10.2017р. за позовом [PERSON] до нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори Маслової М.В. про зобов`язання вчинити дії позов задоволено та зобов`язано нотаріуса звернутися із запитом про видачу дублікату заповіту, що складений 01.09.2009р. [PERSON] щодо [PERSON] до приватного нотаріуса Брандіс А.Б., який посвідчив заповіт , з видачею дублікату заповіту [PERSON] . (а.с.40). Таким чином на момент звернення до нотаріуса і суду з таким позовом позивачка чітко знала про заповіт на про його зміст. 10.06.2017р. нотаріус Маслова М.В. повідомила представника [PERSON] [PERSON] що нею надіслано 20.03.2017р. запити до приватного нотаріусу Брандіс А.В.(а.с.179). 16.03.2017р. [PERSON] звернулась з нотаріально посвідченою заявою до Другої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття нею спадщини за заповітом та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.(а.с.41). 29.03.2017р. приватний нотаріус Брандіс А.В. відмовила нотаріусу [PERSON] в наданні відомостей в т.ч. копії заповіту. 20.04.2017р. звернулась з запитом до приватного нотаріусу Брандіс А.В. про надіслання копії заповіту від 01.09.2009р., на яку 25.04.2017р. надано відповідь . 08.12.2017р. нотаріус Другої Одеської державної нотаріальної контори Маслова М.В. звернулась до приватного нотаріуса Брандіс А.В. про надіслання копії заповіту (а.с188). листом від 21.12.2017р. приватний нотаріус Брандіс А.В. повідомила про можливість надати повну інформацію про заповіт вчиненого 01.09.2009р від імені [PERSON] , гр.. США на ім`я [PERSON] на спірну квартиру. До суду на ухвалу суду надано копію заповіту, який був посвідчений приватним нотаріусом Брандіс А.Б. 01.09.2009р. за реєстр. №3093 від імені [PERSON] , гр.. [PERSON] , [INFO] яка тоді проживала [ADDRESS] . (а.с.7 т.3) та надано відповідний витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.8). 28.12.2017р. позивачка зверталась до департаменту консульської служби МЗС України про витребування США документів щодо підтвердження смерті бабусі( а.с.42). та до Посольства США в Україні. З відповіді ГУ ДФС в Одеській області від 19.02.2019р. вбачається що [PERSON] , [INFO] мала РНОКПП [NUMBER] .(т.2 а.с.11). Судом встановлено, 06 травня 2014р. [PERSON] , від імені якого діяла за дорученням [PERSON] , продав [PERSON] за 883758 грн. спірну квартиру (а.с.23-25 т.2) що нотаріально посвідчено та право власності [PERSON] зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Згідно технічного паспорту вказана квартира складається з 2-х житлових кімнат. Також судом встановлено, що під час розгляду справи позивачка у серпні 2018р. звернулась до Святошинського районного суду м.Києва с заявою про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу, фактів, що мають юридичне значення (справа 759/13083/18), зацікавлена особа [PERSON] , та ухвалою суду від 26.03.2019р. заява залишена без розгляду оскільки на думку суду виник спір про право.(а.с.45-46 т.2). зазначена ухвала суду залишена без змін постановою Київського апеляційного суду (а.с.36-39 т.3). Таким чином ще в серпні 2014р. позивачка стверджувала про наявність заповіту на її ім`я від померлої бабусі, що підтверджується відповіді ГУ МВС України в м.Києві Оболонського районного управління (а.с.100 т.3). Про заповіт позивачка знала з 01.09.2009р. Також прізвище померлої [PERSON] було відомо позивачки ще за життя спадкодавця, оскільки воно вказано в митній декларації при отриманні позивачкою посилки від бабусі. Судом також встановлено, що у передбачений законом строк позивачка та її законний представник мати- [PERSON] , яка також є її представником по справі, не звернулась з відповідною заявою до нотаріуса. також з пояснень позивачки та її представника вбачається, що їм було відомо про те, що бабуся у шлюбі з [PERSON] . При цьому суд враховує що на момент відкриття спадщини позивачка була неповнолітня, проте з такою заявою не була позбавлена звернутись її матері, яка також знала про заповіт та мала можливість звернутися с заявою про отримання дублікату. При цьому судом встановлено, що після смерті бабусі між батьками, донькою велись перемовини щодо отримання спадщини. З позовом позивачка звернулась в останній день після 18 річчя, тобто коли їй виповнилось 21 рік. Позивачка пов`язує строк з моменту набуття нею 18 річчя. Проте суд з цим не погоджується, оскільки : За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті\~1269, частини першої статті\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати\~нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про\~прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, а при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково окрім зазначеного перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтею 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 ЦПК України. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Зі змісту\~ч. 3 ст. 1269 ЦК України\~вбачається, що особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК\~. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Таким чином позивачка , знаючи достеменно про наявність на неї заповіту, знаючи про дату смерті бабусі одразу , у встановлений законом строк не звернулась з відповідною заявою, також не зверталась з позовною вимогою про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини. Твердження щодо того, що вона не бачила заповіт при цьому не має суттєвого значення, оскільки зазначене могло бути встановлено нотаріусом у випадку подання нею заяви про вступ у спадщину на підставі заповіту . За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (частини перша та третя\~статті 13 ЦПК України\~у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої й апеляційної інстанцій). Виходячи з наведеного суд приходить до висновку що позивачка пропустила встановлений строк звернення до нотаріуса про прийняття спадщини, а також трирічний строк звернення до суду. У зв`язку вищевикладеним суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України). У зв`язку з цим підлягають задоволенню вимога про стягнення з позивачки на користь відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 71\~000 грн., так як суду надані договір про правову детальний опис робіт, проте враховуючи заяву про зменшення витрат, зменшую суму на 4000 грн. і не вбачаючи необхідності обов`язково вести пере6мовини з іншим відповідачем [PERSON] переговори. При цьому посилання представника позивачки на те, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, не підтверджені жодними доказами, а по суті є загальними фразами. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір- обґрунтованим (п.268). Також суд враховує, що Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Відповідне положення міститься у\~постанові КАС ВС від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

Outcome: dismissed