Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

02.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO], яка виникла у нього в сумі 15929 грн. 79 коп. станом на 01.03.2014 року. Одночасно позивач просив розстрочити сплату перерахованої суми заборгованості у зв'язку з важким матеріальним становищем на 36 місяців. Так з позовної заяви вбачається, що позивач просить взяти за основу при перерахунку заборгованості за період з грудня 2006 року і до дня звернення до суду з позовом не 1/4 частини від середньої зарплати по регіону, а 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивач посилається на незадовільний стан свого здоров'я, народження в нього в другій родині дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], а також відсутність заробітку і достатніх доходів. В судовому засіданні позивач позов підтримав і підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка позов не визнала і подала письмові заперечення на нього. Також пояснила, що, на її думку, вимоги позивача не ґрунтуються на законі, позивач фактично має достатній дохід від інших видів діяльності, а його позовні вимоги є намаганням ухилитися від виконання обов'язків по утриманню дитини. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін та, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно виконавчого листа № 2-02-86 виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області позивач зобов'язаний сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку. Однак у позивача виникла заборгованість по аліментам за період з грудня 2006 року по лютий 2014 року в загальній сумі 15929 грн. 79 коп. (а.с. 7-9, 12) Дана заборгованість визначена державним виконавцем виходячи із зарплати середньо облікованого робітника зайнятого в сфері економіки області згідно даних Управління статистики у Миколаївській області. Судом також встановлено, що від спільного проживання без реєстрації шлюбу із [PERSON] у позивача народилися діти: син [PERSON], [INFO], і дочка [PERSON], [INFO]. При цьому згідно довідок Степівської сільради Миколаївського району Миколаївської області позивач офіційно не працює і наявні в нього земельні ділянки в оренду не здає. (а.с. 10) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 197 ч. 1, 2 СК України визначено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Встановлені при розгляді справи факти вказують на те, що народження у позивача двох дітей після стягнення з нього аліментів призвело до зміни його сімейного стану та відповідно матеріального стану, оскільки дані обставини змушують позивача нести додаткові витрати на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Отже дані обставини дають підстави для застосування норм ст. 197 ч. 2 СК України і відповідного зменшення розміру заборгованості по аліментам за період з лютого 2011 року по лютий 2014 року. Виходячи із засад розумності та справедливості, а також дотримуючись принципу балансу інтересів сторін, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і зменшити розмір заборгованості по аліментам за вказаний період вполовину, тобто з суми 11189 грн. 75 коп. до суми 5594 грн. 88 коп. В решті вимог підстав для задоволення позову не вбачається. З відповідачки також належить стягнути судові витрати на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 55,95 грн.

Outcome: partial