Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

01.03.2018 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Заяву мотивує тим, що [PERSON] , яка є його рідною сестрою, є інвалідом першої групи з дитинства , потребує стороннього догляду та нагляду , знаходиться на « Д» обліку в лікаря психіатра . Через стійкий психічний розлад [PERSON] не може себе сама обслуговувати, в неї обмежена дієздатність до орієнтації та спілкування, обмежена здатність контролювати свою поведінку, відповідно вона потребує постійного догляду, а тому звернувся до суду. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали, просили визнати [PERSON] недієздатною. Представник зацікавленої особи опікунської ради Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області Андрійчик І.В. в судовому засіданні заяву підтримав. Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника зацікавленої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою заявника. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської від 02.05.2018 року у справі, з метою встановлення психічного стану [PERSON] призначено судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 285 від 13.06.2018 року, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі помірної розумової відсталості в ступені імбецильності , за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Згідно ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Виходячи з наведеного, так як [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі помірної розумової відсталості в ступені імбецильності , за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає їх достатніми для визнання [PERSON] недієздатною. Згідно п. 1 ч. 2, 4 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Розгляд вказаної категорії справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] , яка страждає стійким хронічним психічним розладом у формі помірної розумової відсталості в ступені імбецильності та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, слід визнати недієздатною. З врахуванням обставин справи, характеру психічного розладу [PERSON], суд вважає, що строк дії рішення слід визначити тривалістю два роки з моменту набрання ним законної сили.

Outcome: approved