Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

01 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 жовтня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис №15400 про стягнення заборгованості у розмірі 411\~386,94 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк, не сплачену в строк за Кредитним договором №PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року. Строк, за який проводиться стягнення 3954 днів, а саме з 12.10.2006 по 09.08.2017. Вважає, що відповідач не повідомив нотаріуса про наяність спору з приводу розміру заборгованості. Підтвердженням наявності спору між сторонами щодо заборгованості по Кредитному договору №PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року, позивач вбачає у невирішеній цивільній справі № 541/2120/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка перебувала в провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. Під час судового розгляду відповідачі висловили незгоду із розрахунком суми заборгованості, а тому ухвалою суду з метою проведення точного розрахунку заборгованості було призначено судово-економічну експертизу. Ухвалою суду від 22 червня 2017 року даний позов залишено без розгляду. Представник відповідача, у встановлений судом строк, подав відзив на дану позовну заяву, в якій заперечив позовні вимоги. Зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №PLKPGK00003798 від 12.10.2006 року. Внаслідок порушення боржником своїх зобовязань по договору, виникла заборгованість, загальною сумою 15 988.61 Доларів США, що за що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2017 року, складає 411\~386, 94 грн. Доводи позивача вважає необґрунтованими, наголошує, що нотаріус не повинен встановлювати права і обовязки сторін правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Заборгованість вважає безспірною, а виконавчий напис було видано на підставі документів, які визначені постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема оригіналу кредитного договору та засвідченої виписки з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. Просив суд відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві міститься клопотання про подальший розгляд справи, за відсутності представника відповідача. Третя особа на стороні позивача, який не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], що здійснює свої повноваження на підставі довіреності (а.с.47), позовні вимоги підтримав, вважає що заборгованість не є безспірною, з підстав розгляду судом цивільної справи № 541/2120/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його здійснення. Представник третьої особи Миргородського МВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог, стосовно предмету спору - [PERSON], яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності, у вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву в якій виклав прохання провести розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], та представників третіх особи [PERSON], та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12 жовтня 2006 року між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №PLKPGK00003798, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 13000,00 Доларів США., терміном кредитування до 12.10.2026 року, зі сплатою щомісячних платежів у сумі 170,66 доларів США. Період сплати чергового платежу вважається період з «01» по «07» число кожного місяця. (п.1.1 Договору). 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис №15411 про стягнення боргу в сумі 15988,61 Доларів США, що за курсом 25,73 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.08.2017 року складає 411386, 94 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі\~7218,59 Доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 3443,83 Доларів США, заборгованість з комісії 1118,00 Доларів США, заборгованість з пені у розмірі\~4208,19 Доларів США, плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 3000 гривень (а.с.11). 13.02.2018 року постановою головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] відкрито виконавче провадження №55775618 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] №15411 від 10.10.2017 року (а.с.14). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно дост.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~від 02\~вересня 1993\~року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У\~відповідності до\~правової позиції\~[PERSON]\~ Верховного\~Суду,\~зазначеної в\~постанові від\~28.03.2018\~року по\~справі №444/9519/12, договір, що встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік) Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У відповідності до правової позиції [PERSON] Верховного Суду, викладеній у постанові 16 травня 2018 року в цивільній справі № 320/8269/15-ц, для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не\~було невирішених\~по суті\~спорів щодо\~заборгованості або\~її розміру\~станом на\~час вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У відповідності до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис може бути видано у строк, який не перевищує трьох років з дня виникнення права вимоги. Однак нотаріус не зясував чи не пропущено банком трьохрічний строк з дня виникнення права вимоги до боржника. Період стягнення у виконавчому написі зазначено 3954 дня з 12.10.2006 року по 09.08.2017 року, тобто більше ніж три роки. Окрім того, судом встановлено, що в провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предметом судового розгляду була заборгованість по кредитному договору №PLKPGK00003798. Протягом судового розгляду відповідачами оспорювався розрахунок суми заборгованості, проведений ПАТ КБ «ПриватБанк». За ініціативою відповідачів у даній справі неодноразово призначалася судово-економічна експертиза. Ухвалою суду від 22 червня 2017 року даний позов залишено без розгляду. У відповідності до ч.3 ст. 208 ЦПК України (в редакції від 26.04.2017 року) судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Отже, залишення позову без розгляду не є вирішенням спору по суті. Тож на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, існував невирішений по суті спір, між стягувачем та боржником, щодо розміру заборгованості по кредитному договору №PLKPGK00003798. Таким чином, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Згідност.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved