Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 20 вересня 1996 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин та подальше окреме проживання з жовтня 2015 року, відповідач виїхала за межі України. Зберегти сімейні стосунки вже неможливо. Шлюб існує формально і на примирення не згоден. Від шлюбу мають повнолітню доньку Анастасію, [INFO]. Спір про майно відсутній. Розірвати шлюб через органи РАЦС не має можливості, оскільки для подачі спільної заяви відповідач не зявилась. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач підтримує заявлені вимоги та просить задовольнити, Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Дрозд» /ас 23-28/ Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначеної особи згідно з вимогами статей 211, 223, 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 82 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що сторони у справі зареєстрували шлюб 20 вересня 1996 року, проживали однією сім'єю, проте, як зазначає позивач сторони з вересня 2015 року проживають окремо, відповідач виїхала за межі України. / копії ас 11/. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, частина перша якої передбачає право подачі позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З часу знаходження позову в суді примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття визнання відповідачем позову чи надання строку на примирення Суд не вбачає. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін, тому позов є обґрунтованим і підставним до задоволення. Спір про майно відсутній. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Дрозд». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому частиною першою статті 142 ЦПК України згідно до Закону України «Про судовий збір», та повертає [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову, що становить 320 грн.

Outcome: approved