Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Прокурор Жовтневого районного суду м. Маріуполя звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.1997 року. Від зазначеного шлюбу [INFO] року народилась дитина - донька [PERSON], яка на даний час проживає з опікуном [PERSON] та мешкає на території Російської Федерації, Республіка Корелія. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.05.1998 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 14 частини з всіх видів заробітку, але не менше 12 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 03.05.1998 року та до повноліття дитини. 18.05.2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 01.11.2007 року відповідач припинив сплачувати аліменти в наслідок чого утворилась заборгованість в сумі 23 063 грн 63 коп. [INFO] року мати дитини померла. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22.01.2013 року відповідач позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до постанови адміністрації муніципальної освіти «Біломорського муніципального району» від 07.02.2013 року над неповнолітньою [PERSON] встановлена опіка. Опікуном визнана її бабця [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги та утримання до теперішнього часу не надає. Опікун повинна самостійно нести матеріальні витрати по утриманню та вихованню дитини. Просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання аліментних зобов'язань, внаслідок несплати аліментів. Представник позивача в судовому засіданні присутня не була, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. Наполягала на задоволення позовних вимог у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення, у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач в судовому засіданні присутній не був, з невідомих суду підстав, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність сторін, заочно, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.05.1998 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 14 частини з всіх видів заробітку, але не менше 12 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 03.05.1998 року та до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 24.05.1998 року. 30.01.2002 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1452 від 10.11.2001 року. Згідно довідки № 5/1779 від 10.10.2011 року, виданою Жовтневим ВДВС Маріупольського міського управління юстиції [PERSON] має заборгованості по аліментам в сумі 23 063 грн. 63 коп., яка утворилась за період з 01.11.2007 року по [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського управління юстиції у Донецькій області [PERSON] померла [INFO] року. З рішення колегії суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 22.01.2013 року вбачається, що [PERSON], був позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 даної статті докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Частинами 3, 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи/, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мала місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ч. 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємність доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, одним із способів утримання, є стягнення аліментів за рішенням суду. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Згідно зі ст.196 ч.1 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми сплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума неустойки за один місяць не повинна накладатися чи перекривати інший місяць і вираховується виключно один раз за певний проміжок часу. Аналогічний порядок нарахування неустойки (пені) за порушення строків с плати аліментів роз'яснює п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду, лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення. Судом встановлений той факт, що рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось з вини відповідача, а тому з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] підлягає стягненню неустойка за весь час прострочення виплати аліментів за період з 01.11.2007 року по [INFO] року виходячи з наступного розрахунку: 2007 рік - пеня від суми заборгованості по аліментам склала 2007 рік - 9879, 80 грн., 2008 рік - 64852,19 грн., 2009 рік - 47914, 99 грн., 2010 рік - 23618,2 грн. , 2011 рік - 2643,60, а всього 148 908, 78 грн. Відповідно до наданого розрахунку, з яким погоджується суд, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів становить 148 908, 78 грн., яка утворилась з вини відповідача при неналежному виконанні рішення суду від 14.05.1998 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1489 гривень 09 копійок. На підставі ст. 180-181, 196, СК України, ст. 625 УК України, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved