Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 28301,99 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 02.04.2013 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Позивач свій обов'язок по кредитному договору, щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 28.02.2015 року виникла заборгованість в розмірі 28301,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10298,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14330,09 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1850,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1323,90 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.04.2013 року у розмірі 28301,99 грн. Заявою від 20.05.2015 представник позивача зменшив позовні вимоги, заявивши до стягнення 21066,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10298,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7094,98 грн., заборгованість по комісії - 1850,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1323,90 грн. Однак в подальшому, в судовому засіданні 20.05.2015р. представник позивача також зменшив позовні фактично відмовившись від стягнення 1850 грн. заборгованості по комісії. Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав та просив суд стягнути з відповідача 19216,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10298,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7094,98 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1323,90 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що кредитну картку в [PERSON] викрали, коштами він не користувався. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 02.04.2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту Анкети-Заяви позичальника від 02.04.2013 року вбачається, що позичальник [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; він згоден, що ця Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір вважається укладеним. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. На виконання вимог договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач свої зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитним договором не виконує. Як вбачається з виписки щодо руху коштів відносно кредиту [PERSON], починаючи з 03.04.2013 р. відповідачем здійснювалось зняття коштів в банкоматах, при цьому власник карти продовжував в послідуючому нею користуватись, підтвердженням чого є, в тому числі, надходження готівки 13.04.2013р. та 24.04.2013р. через термінал самообслуговування. Отже, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором № б/н від 02.04.2013 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" станом на 28.02.2015 року становить 28301,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10298,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14330,09 грн., в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість - 264,71 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 14065,38; заборгованість по комісії - 1850,00 грн., заборгованість по судовим штрафам - 1823,90 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, з урахуванням їх зменшення, підлягають частковому задоволенню в межах заявлених вимог в розмірі 18716,88 грн., з яких 10298,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7094,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1323,90 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу згідно п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердому вибірковому розмірі та відповідно стягненню не підлягає. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В той же час, заперечення відповідача щодо того що кредитну картку в [PERSON] викрали та коштами він не користувався судом до уваги не приймаються, оскільки доказів на їх підтвердження, в тому числі доказів звернення до правоохоронним органів щодо викрадення кредитної карти чи доказів звернення до банку щодо блокування карти, відповідачем не надано. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання за договорм не виконав, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений в судовому засіданні, права позивача є порушені і підлягають захисту, а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 187,17 грн. витрат появзаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного

Outcome: partial