Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся у суд в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ Міністерства МЮУ в АР Крим про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2010 році постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ МЮУ в АР Крим відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-413/10, виданого 26 березня 2010 року Алуштинським міським районним судом АР Крим про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] та стягнення на користь ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є позивач, заборгованості в сумі 2207697,31 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 165,10 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до постанови та акту про передачу нереалізованого майна на прилюдних торгах, що не відбулися, від 20 червня 2012 року в рамках погашення заборгованості ПАТ «Банк Кіпру» у власність було передано вищевказане нерухоме майно. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ МЮУ в АР Крим від 27 червня 2012 року закінчено виконавче провадження, припинено чинність арешту майна боржника, однак фактично арешт з майна не знято. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить звільнити з-під арешту нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 165,10 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлена. Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ Міністерства МЮУ в АР Крим явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлявся. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Підрозділом примусового виконання рішень ГУЮ МЮУ в АР Крим було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №АВ240983 від 03 вересня 2010 року, якою було накладено арешт на нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 165,10 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Постанову про арешт майна боржника винесено в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-413/10, виданого 26 березня 2010 року Алуштинським міським районним судом АР Крим про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] та стягнення на користь ПАТ «Банк Кіпру» заборгованості в сумі 2207697,31 грн. Відповідно до постанови та акту про передачу нереалізованого майна на прилюдних торгах, що не відбулися, в рахунок погашення заборгованості від 20 червня 2012 року ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ «Неос Банк», було передано вищевказане нерухоме майно. (а.с. 7,8) ПАТ «Банк Кіпру» належать на праві власності нежитлові вбудовані приміщення, загальною площею 165,10 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом від 11 липня 2012 року, виданим приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу АР Крим Автухович Е.В., та витягом про державну реєстрацію прав. (а.с.9,10) 27 червня 2012 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ МЮУ в АР Крим винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 17 грудня 2014 року арешт з спірного майна не знято. За правилами ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття його з арешту. Як убачається з матеріалів справи, виконавче провадження, в рамках якого накладався арешт на нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 165,10 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], закінчено. Постановою державного виконавця знято арешт з спірного майна, яке передано у власність позивача. Однак такий арешт не був знятий, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Приймаючи до уваги, що позивач набув право власності на спірне майно, чинний арешт такого майна обмежує банку у здійсненні свого права власності на нерухоме майно. Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved