Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

01 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Вінницького районного суду із позовом до відповідачів [PERSON], Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області , і після його збільшення ( Т.1 а.с.164) , просив суд : визнати недійсним рішення 6 сесії 22 скликання Майданської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.10.1996 року про надання [PERSON] у власність земельної ділянки № 86, площею 0,10 га, яка розташована по вул. Чорнобильській, в с. Слобода-Дашковецька Вінницького району Вінницької області; рішення 19 сесії 05 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 14.08.2009 р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку»; рішення 26 сесії 06 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.05.2014 р. «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON]І.» та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії СТА № 002673 від 10.06.2014 р., -земельної ділянки, площею 0,10 га, розташованої за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Слобода-Дашковецька, вул. Чорнобильська, земельна ділянка № 86, кадастровий номер 0520683300:03:004:0118, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позовні вимоги позивач обґрунтував, тим, що 18 грудня 2013 року, він звернувся до Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 86 площею 0,10 га, розташована по вул. Чорнобильській в с. Слобода-Дашковецька, Вінницького району Вінницької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, додавши до неї, графічні матеріали на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки - викопіювання карти с. Слобода-Дашковецька Вінницького району Вінницької області, з позначенням ділянок та їх номерів. Згідно з рішенням 25 сесії 06 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 11 лютого 2014 р. в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому вищезазначеної земельної ділянки відмовлено, в зв'язку з тим, що ця земельна ділянка належить на праві власності відповідачу [PERSON] , у відповідності до рішення 6 сесії 22 скликання Майданської сільської народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.10.1996 року та рішення позачергової 19 сесії 05 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2009 р. Вказує , що звернувшись до відповідача- сільської ради із запитом про надання копії цих рішень, йому було відмовлено, про що зазначено в листі Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 13.03.2014 р. за № 23, відповідно до якого вказану земельну ділянку надано [PERSON] згідно заяви, а для надання архівних копій у Майданської сільської ради немає технічних можливостей, що він вважає незаконно та породило у нього сумніви, щодо правомірності відмови йому у надані бажаної земельної ділянки, оскільки, вважає, що така відмова заснована на обставинах, що не мають належного підтвердження. Зазначив, що звернувшись до суду із адміністративним позовом до сільської ради про скасування рішення 25 сесії 06 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 11 лютого 2014 р. та зобов'язання Майданської сільської ради прийняти рішення, яким надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 86 ( справа № 128/3744/ 14-а), яка у подальшому була залишена без розгляду, він отримав доступ до оскаржуємої копії рішення , з якої вбачає , що підпис сільського голови Майданської сільської ради [PERSON] на копії рішення від 19.10.1996 р., що була надана [PERSON] Майданській сільській раді та згодом суду, в процесі судового розгляду адміністративної справи не є автентичним та вчинений невідомою особою. Оскільки наявні у нього оригінали- рішення сесії Майданської сільської ради Вінницького району про надання земельної ділянки та дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку від 18.05.1996 р. [PERSON] та акту земельної комісії від 13.05.1996 р., на якому міститься підпис [PERSON] - ці два підписи, вчинені на різних документах та в різний час, є повністю ідентичними, в той час, як підпис сільського голови [PERSON] на спірному рішенні від 19.10.1996 р. є абсолютно іншим. Тому вважає, що спірне рішення від 19.10.1996 р. є підробленим, оскільки підпис на останньому вчинений не сільським головою [PERSON], тому і на 6 сесії 22 скликання Майданської сільської ради народних депутатів таке рішення не приймалось. З цих підстав , просить задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник позивача [PERSON] , також підтримав позов у повному обсязі , надав пояснення аналогічні зазначеним у ньому ,суду доповнив, що підтвердженням позовних вимог слугує і та обставина, що відповідачем- сільською радою не були надані суду оригінали заяви відповідача [PERSON] про отримання спірної земельної ділянки та доданні до них матеріали, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), а також, графічні матеріали, із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки на підставі яких, відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р. та ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. прийняті спірні рішення від 19.10.1996 р та 19.08.2009 р. Вважає , що вказані вище обставини доводять порушення Майданською сільською радою передбаченого діючим на той час законодавством порядку прийняття цих рішень. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволені та проводити розгляд справи у його відсутності. Представник [PERSON]- [PERSON], також позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволені ,оскільки вважає їх безпідставними, з мотивів, зазначених у запереченнях ( Т.1 а.с.54,55). Суду показав, що позивач посилається в обґрунтування позову не на порушення своїх прав, а на його погляд, не автентичність підпису голови сільської ради та підробку рішення від 19.10.1996р. Так, з огляду на наявні документи, подані позивачем до позовної заяви [PERSON] (батьку позивача) згідно акту земельної комісії від 18.05.1996р. виділено земельну ділянку №87 в с. Слобода Дашковецька та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку. На ім'я позивача взагалі не видавались будь-які документи, що підтверджують його права на земельну ділянку. Таким чином, вбачається, що [PERSON] (батькові позивача) передавалась у власність земельна ділянка, при чому встановлення землевпорядними організаціями меж в натурі ділянки [PERSON] не проводилось, правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні (державний акт ним також отримано не було). Будь-яких документів, що свідчать про перехід до позивача його прав на земельну ділянку після смерті [PERSON] позивачем не надано. Тому , вважає , що позивач не може вимагати усунення порушень його прав на землю з посиланням на вимоги ст. 152 ЗК України. Вказує, що у зв'язку з відмовою [PERSON] від погодження меж земельної ділянки право на яку має [PERSON], останнім було подано заяву від 14.01.2014 р. на адресу Майданської сільської ради. Рішенням Майданської сільської ради від 11.02.2014р. було надано дозвіл голові сільської ради на погодження та затвердження межових знаків. Так, відповідно до акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 14.11.2013р. межові знаки були передані [PERSON] по вул. Чорнобильська в с.Слобода Дашковецька за наявними підписами власників суміжних земельних ділянок, [PERSON] в тому числі. Тому , вважає, що відсутні будь-які порушення прав чи інтересів позивача, який ні є власником суміжної земельної ділянки відповідача [PERSON] Стосовно посилань позивача на те, що Майданською сільською радою не надано інформації на запит, що дає підстави вважати, що рішення про надання земельної ділянки у власність [PERSON] від 19.10.1996 р. є підробленим, зазначив, що згідно адвокатського запиту адвоката [PERSON] від 29.04.2015р. Майданською сільською радою надано відповідь від 12.05.2015р. до якої надано копії вказаних рішень. Крім того, на адвокатський запит від 29.04.2015р. архівним відділом Вінницької районної державної адміністрації від 07.05.2015р. повідомлено, що документи Майданської сільської ради за 1996-2009 роки на зберігання не надходили. Вважає , що відповідач [PERSON] є законним власником земельної ділянки площею 0,1 га в с. Слобода Дашківецька, вулиця Чорнобильська,86 , згідно свідоцтва про право власності від 10.06.2014р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію від 10.06.2014р. та витягом з ДЗК від 13.03.2014р.,апозовні вимоги спрямовані на протиправне позбавлення відповідача права власності на землю. Також, зазначив, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів про наявності підстав для задоволення поданого позову та порушення його прав та інтересів. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача , дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та такі, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 86 площею 0,10 га, розташована по вул. Чорнобильській в с. Слобода-Дашковецька, Вінницького району Вінницької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд ( Т. 1,а.с.10). З копії рішення 25 сесії 06 скликання Майданської сільської ради Вінницької області від 11.02.2014 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 86 площею 0.10 га, розташована по вул. Чорнобильській, с Слобода - Дашковецька для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.В зв'язку з тим , що ця земельна ділянка належить [PERSON] у відповідності до наданого ним рішення 6 сесії 22 скликання виконавчого комітету Майданської сільської ради народних депутатів від 19.10.1996 року та рішення позачергової 19 сесії 05 скликання Майданської сільської ради від 19.08.2009 року (а.с.11). Відповідно до копії рішення 6 сесії 22 скликання Майданської сільської ради народних депутатів від 19.10.1996 року (Т. 1 , а.с.14, 62, 233, 238) [PERSON] надано у приватну власність безкоштовно земельну ділянку № 86 площею 0.10 га, розташована по вул. Чорнобильській, с Слобода - Дашковецька з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Рішенням 19 сесії 05 скликання Майданської сільської ради Вінницької області від 14.08.2009 року надано [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки внатурі на території Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області, для передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд надано безкоштовно у приватну власність 0,10 га за адресою с. С. Дашковецька, для ведення особистого селянського господарства за адресою вул. Чорнобильська, 86 ( Т. 1 ,а.с.15, 40, 60, 239 ). 29.11.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до голови Майданської сільської ради Вінницького району з письмовою заявою про погодження межових знаків, в зв'язку з тим, що [PERSON] відмовляється їх підписувати (Т. 1 а.с.232). З копії виписки з протоколу №3 Майданської сільської ради Вінницького району від 14.08.2009 року вбачається, що було вирішено надати дозвіл на виготовлення технічної документації, проголосовано одноголосно ( Т.1 а.с.61, 240). 11.12.2014 року представник позивача [PERSON] звернувся з запитом на доступ до публічної інформації до Сільського голови Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON], яким він просив надати інформацію та копії відповідних документів ( Т.1, а.с.16,83-84, 231) З відповіді на вищевказаний запит Майданської сільської ради Вінницького району, вбачається , що позивачу відмовлено у доступі до запитувальної інформації, оскільки земельна ділянка № 86 площею 0,10 га, розташована по вул. Чорнобильській, с. Слобода - Дашковецька з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, належить [PERSON] ( Т.1 ,а.с.17-18, 87-89), З копії рішення сесії Майданської сільської ради народних депутатів від 18.05.1996 року вбачається, що [PERSON] ( батькові позивача )було надано земельну ділянку № 87 ( Т.1 а.с.22). Головою виконкому Майданської сільської ради [PERSON], землевпорядником сільської ради [PERSON], депутатом сільської ради [PERSON] було складено акт земельної комісії від 18.05.1996 року ( Т. 1 ,а.с.23) про виділення земельної ділянки площею 0, 10 га, згідно рішення сесії сільської ради народних депутатів від 18.05.1996 року гр. [PERSON] ( Т. 1 а.с.23). 18.03.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до голови Майданської сільської ради Вінницького району з письмовою заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в с. Слобода Дашковецька, вул. Чорнобильська, 86. ( Т. 1 а.с.235). Відповідно до копії рішення 26 сесії 06 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.05.2014 року, було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, кадастровий номер: 0520683300:03:004:0118, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Слобода -Дашковецька, вул. Чорнобильська, 86. Передати громадянину [PERSON] у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,1000 га, кадастровий номер: 0520683300:03:004:0118. яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Слобода -Дашковецька, вул. Чорнобильська , 86. Видати громадянину [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку. Інженеру-землевпоряднику внести зміни в земельно-кадастрову документацію. [PERSON] використовувати земельну ділянку відповідно до цільового призначення, дотримуючись вимог Земельного кодексу України (а.с.24, 41, 236). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.10.2014 року позовну заяву в порядку адміністративного судочинства [PERSON] до Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання рішення про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки незаконним та зобовязання вчинити дії- залишено без розгляду, на підставі заяви позивача про відкликання позову. ( Т.1 ,а.с.13). З копії листа архівного відділу Вінницької РДА вбачається, що архівні документи Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області за 1996 -2009 роки на державне зберігання не надходили, перебувають на зберігання у цій сільській раді (Т.1, а.с.58). З відповіді Державного архіву Вінницької області вбачається, що документи виконкому Вінницької міської ради народних депутатів за 1996 рік в архів на зберігання не надходили. ( Т. 1 ,а.с.137). Відповідно до відповіді Майданської сільської ради Вінницького району на адвокатський запит ( Т. 1 ,а.с.59) в Майданській сільській раді відсутні графічні матеріали (проект забудови інша містобудівна документація або документація із землеустрою) щодо виділення земельних ділянок в 1996 році згідно рішення сесії 22 скликання Майданської сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області. Лише є карта з прізвищами громадян, яким була виділена земля. 11.02.2014 року на 25 сесії 06 скликання у відповідності до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі заяви.гр.-[PERSON] та наданих документів сесія Майданської сільської ради вирішила надати дозвіл голові Майданської сільської ради [PERSON] на погодження [PERSON] прийому - передачі межових знаків земельної ділянки гр. [PERSON] за адресою: с. Слобода - Дашковецька, вул. Чорнобильська № 86 та затвердити його ( Т. 1 а.с.64-67). На замовлення [PERSON] Івановича ПП ЦЕП «Серві-Цент» було виготовлено технічну документацію зі землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд с. Слобода -Дашковецька, вул. Чорнобильська , 86, Вінницького району Вінницької області (а.с.192-200). З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.06.2014 року (а.с.70) [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: с. Слобода -Дашковецька, вул. Чорнобильська , 86, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер: 0520683300:03:004:0118, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1 га, про що також свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.71). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до\~ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 9 ЗК України в ред. 1990 р., чинній на час винесення одного з оспорюваного рішення сільської ради від 19.10.1996 року , до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, в тому числі, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування. Згідно ст. 17 цього ж кодексу, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, ст. 67 встановлено, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач, розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара. Згідно вимог ст. 33 ЗК України (в ред. 1990 р. ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно ст. 40 діючого ЗК України 2001 року, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель в межах норм, визначених цим Кодексом. Згідно ст. 81 цього ж Кодексу, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Також ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування шляхом прийняття відповідного рішення. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, в чинній на даний час редакції, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що позивачем та його представником , не надано допустимих та належних доказів, визначених ст. ст. 57 - 64 ЦПК України, в обґрунтування заявлених позивачем позовних вимог, тому суд вважає ,що рішення 6 сесії 22 скликання Майданської сільської рали народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.10.1996 року, рішення 19 сесії 05 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 14.08.2009 року, рішення 26 сесії 06 скликання Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 23.05.2014 року, - є законними та прийнятими відповідно до діючого на час їх винесення законодавства, тому , і як слідство, і свідоцтво про право власності на земельну ділянку є дійсним. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ Згідно до ч.1, п.п. 2,4 ч.3 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать - витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Відповідно до положень , викладених в ч.ч.1,2, ст.84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» , розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно до п. 48 роз*яснень, викладених у Постанові № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму ВССУ від 25 вересня 2015 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до Договору б/н від 29 квітня 2015 року про надання правової допомоги , вбачається , що він укладений між відповідачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] ( свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 513 від 16.10.2006 р. ( Т.1, а.с.73), який надає правову допомогу по даній справ у суді ,як представник відповідача ( Т. 1, а.с.72) З акту виконаних робіт від 25.02.2016 року , вбачається приведений розрахунок вартості адвокатських послуг, наданих адвокатом [PERSON]В, послуг відповідачу на правову допомогу в загальну сумі 2480 гривень , що включає в себе : підготовка заперечення, заяв , участь в судових засіданнях. З квитанції від 25.02.2016 року, вбачається , що адвокат [PERSON] отримав гонорар, відповідно до угоди, від відповідача [PERSON] в розмірі 2480 гривень Тому суд вважає , що відповідачем документально підтверджено та доведено понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2480 гривень, які підлягають стягненню з позивача на його користь , оскільки у задоволені позову позивачу судом відмовлено у повному обсязі.

Outcome: approved