Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У березні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 000грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач належним чином про доньку не дбає та не надає достатніх коштів на її утримання. Ухвалою від 11.03.2021 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 22-23). Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнає частково, посилаючись на те, що він не ухиляється сплачувати аліменти та перераховує відповідачці щомісячно по 2000-2500грн. Сума в 10 000грн. є необгрунтованою та перевищує його місячний дохів, а тому, виходячи з розміру свого заробітку він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на те, що протягом 2019-2020р. відповідач надавав на утримання доньки аліменти в розмірі 5000грн., дитина відвідує платний центр дитячого розвитку, бальні танці, художню студію малювання, що добре відомо відповідачу. Вона на даний час не працює, оскільки за рекомендацією лікаря тривалість відпустки по догляду за дитиною була продовжена і в садочок дитину можливо буде влаштувати лише на осінь. Представник відповідача позов визнала частково, зазначивши, що з урахуванням доходів відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони із 04.03.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 5-8). Як вбчається із свідоцтва про реєстрацію народження від 14.12.2017 року, виданого Департаментом охорони здоров`я та психологічної гігієни міста Нью-Йорк, [INFO] у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] (а.с. 13-15). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачкою . Положеннями частин 2,3 указаної статті також передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Так, як зазначила позивачка та підтверджено доданими до матеріалів справи квитанціями, відповідач протягом 2019-2020р.р. сплачував на утримання доньки 4500-5000грн. щомісячно, не дивлячись на те, що в цей же період його заробітна плата становила від 6 351грн. до 14 777грн. на місяць (а.с. 34-43). З березня 2021р. відповідач почав сплачувати на утримання доньки по 2000-2500грн. щомісячно. Як зазначила позивачка та даний факт не був спростований представником відповідача, дитина відвідує платний дитячий центр раннього розвитку, бальні танці, художню студію малювання. Крім того, за рекомендацією лікарів строк перебування позивачці у відпустці по догляду за дитиною було продовжено. Доказів наявності захворювань у платника аліментів представником відповідача не надано. Не надано також доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Крім того, відповідачем визнаний факт придбання в 2020р. транспортного засобу (а.с. 45-47) та наявності у нього на праві власності 1/2 частини квартири (а.с. 48). З урахуванням встановлених обставин суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів, а, враховуючи сплату відповідачем аліментів протягом 2019-2020р. в розмірі 4500-5000грн. щомісячно, придбання ним в цей же період транспортного засобу, приходить до висновку щодо спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 4000грн. щомісячно з метою забезпечення їй того соціального рівня життя, який існував у дитини до березня 2021р. При цьому суд також і той факт, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, та що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, що передбачено вимогами ст. 141, 180 СК України. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтями 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Зважаючи на матеріальний та сімейний стан сторін, вік відповідача, наявність у нього майна та розмір його доходу, стан здоров`я платника аліментів, відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, суд вважає, що визначений судом розмір аліментів буде відповідати як інтересам дитини, так і можливостям його батька, відповідача у справі, такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав відповідача та захистом прав дитини, обов`язок по утриманню якого покладений на нього як батька та позивачку. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін у справі та чинному законодавству. Водночас вимога про визначення розміру аліментів в 10 000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів необхідності таких витрат на утримання дитини та можливості відповідача сплачувати таку суму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial