Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

01.10.2021 ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №3-23813 від 07.08.2018 року в сумі 29707,54 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.08.2018 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3-23813, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою 153,3 % річних з кінцевим терміном повернення 07.08.2019. Факт отримання грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на Кредитному договорі та видатковому касовому ордері. Свої зобов`язання за договором позивач виконав повністю, що підтверджується видатковим касовим ордером з підписом позичальника про отримання кредитних коштів. Станом на 21.09.2021 відповідач вищевказані умови договору не виконала та за нею обліковується заборгованість за кредитним договором № 3-23813 від 07.08.2018 29707,54 грн., а саме: 2303,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8 800,89 грн. - відсотки за користування кредитом; 18 118,12 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня); 321,29 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 173,20 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь 29707,54 грн. заборгованості за кредитним договором №3-23813 від 07.08.2018 та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою від 21.10.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.08.2018 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3-23813, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою 153,3 % річних з кінцевим терміном повернення 07.08.2019. Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 5000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 153,3 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п.1.4 Кредит надається Позичальнику строком на 12 місяців з 07.08.2018 до 07.08.2019. Відповідно до п.п. 3.1. кредитного договору - сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.6.7. кредитного договору - у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту зазначеного в додатку №1 позичальник сплачує пеню в розмірі сто гривень. Факт отримання відповідачкою грошових коштів підтверджується підписом [PERSON] на Кредитному договорі та видатковому касовому ордері від 07.08.2018. З наданого Банком суду розрахунку слідує, що у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань, станом на 21.09.2021, відповідач має заборгованість в розмірі 29707,54 грн., яка складається з наступного: 2303,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8800,89 грн. - відсотки за користування кредитом; 18118,12 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня); 321,29 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 173,20 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ст. 1050 Цивільного кодексу України, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Згідно ч.1 ст. 1052 та ст. 1054 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником зобов`язань, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Також, згідно ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, оскільки відповідач [PERSON] повністю визнала позов банку, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, то суд приймає визнання позову відповідачем, що згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для його задоволення. З урахуванням наведеного, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно зі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 1135,00 грн. підлягають йому поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved