Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк звернулося в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитом та процентам в розмірі 3517.42 доларів США, та 36.87 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк(правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк) та [PERSON] 23.06.2006 року був укладений кредитний договір № 11013880000, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 18750 доларів США на термін до 23.06.2016 року, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 13 % річних за час фактичного користування кредитом. 15.07.2009 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту. 29.01.2010 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту. Для забезпечення виконання вищезазначених зобовязань 23.06.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким останній прийняв на себе обовязок солідарно відповідати у повному обсязі за зобовязання позичальника. Відповідач [PERSON] належно не повертає кредит, та не сплачує проценти за користування кредитом. Заборгованість за договором станом на 16.11.2015 року становить: - 3517.42 доларів США - заборгованість по кредиту та процентам; - 36.87 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, Відповідачам було направлено вимоги про погашення заборгованості по кредиту, однак останні свої зобов"язання не виконують. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повому обсязі. Відповідачка [PERSON] і її представник [PERSON] не зявилися в судове засідання. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст.ст. 74 -76 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справ у їх відсутності суду не надали. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання. Про час і місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог ст.ст. 74 -76 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справ у його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27.10.2009 року змінено найменування акціонерного комерційного інноваційного банку „УкрСиббанк на публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк. Причиною зміни найменування є набрання чинності 29 квітня 2009 року Закону України „Про акціонерні товариства, що передбачає існування акціонерних товариств лише двох типів: приватних і публічних. Перехідні положення цього Закону зобовязують усі акціонерні товариства, у тому числі банки, провести відповідні зміни протягом двох років з моменту набуття законом чинності. Зміни, які відбулися, повязані зі зміною назви організаційно-правової форми банку. Таким чином, всі договори є чинними і не вимагають окремого переукладення або внесення змін(а.с.50-53). В судовому засіданні встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 23.06.2006 року був укладений кредитний договір № 11013880000, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 18750 доларів США на термін до 23.06.2016 року, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 13 % річних за час фактичного користування кредитом(а.с.7-12). Банк умови договору виконав, даний факт не оспорюється. 15.07.2009 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту(а.с.13). 29.01.2010 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3, якою сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту. Для забезпечення виконання вищезазначених зобовязань 23.06.2006 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким останній прийняв на себе обовязок солідарно відповідати у повному обсязі за зобовязання позичальника(а.с. 11, 12). Відповідачка [PERSON] умови договору належним чином не виконала, кредит не повернула, та не сплачує проценти за користування кредитом. Заборгованість за договором станом на 16.11.2015 року становить: - 3517.42 доларів США - заборгованість по кредиту та процентам; - 36.87 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, в тому числі: заборгованість по кредиту строкова - 1458.44 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена - 1640.61 доларів США, заборгованість по кредиту поточна - 51.54 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 366.83 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту в межах строку позовної давності 30.66 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 6.21 грн., що підтвержується довідкою - розрахунком(а.с. 27-40). Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У розділі 6 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення всієї наданої суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Таким чином, умовами договору передбачено повернення позики частинами, відповідач прострочив повернення чергової частини позики, у випадку невиконання відповідачем своїх зобовязань умовами договору передбачено право банку вимагати дострокового виконання зобовязань, тому банк має право на дострокове повернення частини позики, що залишалася, та сплату процентів. Відповідно до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. За порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені строки відповідач зобовязався сплачувати банку пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В силу ст. 533 ч.ч. 1, 2 ЦК України, грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов"язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно п. 12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред"явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в частині задоволених вимог, оскільки їх понесення підтверджено документально(а.с.2).

Outcome: approved