Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

01.07.2020 року [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В позові позивач зазначила, що вона є власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . В наступний час в квартирі крім зареєстровано її онука [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з березня 2012 року онук в квартирі не мешкає, бо виїхав до Російської Федерації. Вона неодноразово намагалася вирішити питання про перереєстрацію онука, але останній не має можливості приїхати і перереєструватися. Реєстрація відповідача в квартирі позивача перешкоджає їй в повному обсязі користуватися правом власності, змушує її сплачувати зайві комунальні послуги. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21 липня 2020 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого розгляду на 10 вересня 2020 року. (а.с. 14-15). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 вересня 2020 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 30 вересня 2020 року. (а.с. 22-23). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є повідомлення, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Дружківської міської ради від 25 жовтня 2004 року квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення виконкому від 20.10.2004 року № 1014 (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Дружківської міської ради 3300/160.1242/1-20 від 13.07.2020, наданої до суду 20 липня 2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 10 травня 2011 року за адресою [ADDRESS] . (а.с.20). Відповідно до акту про не проживання, виданого [PERSON] 25 червня 2020 року житлово-будівельним кооперативом «Донбас» її онук [PERSON] з березня 2012 року у квартирі [ADDRESS] , не проживає (а.с.10). Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Частиною 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням вище встановлених обставин справи вбачається, що відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості потрапити в спірну квартиру, або здійснення спроб вселитись в спірне жиле приміщення, як і не надав доказів утримання або відмови позивача у прийнятті участі відповідача в утриманні спірного жилого приміщення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] був відсутній у спірному приміщенні у встановлені законом строки без поважних причин, доказів щодо вчинення ним з боку [PERSON] перешкод у користування житлом ним суду також не надано. На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення вимог [PERSON] про визнання [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved