Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названою позовною заявою в якій просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача мотивує позов тим, що [PERSON] (відповідач по справі), [INFO]не цікавиться вихованням дітей, духовним станом та розумовим розвитком, не відвідує дітей, фактично самоусунулася від опіки, матеріального та духовного забезпечення дітей, а тому повинна бути позбавлена батьківських прав відносно малолітніх сина та доньки, згідно ст.ст. 164, 165 СК України. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала посилаючись на письмові докази, які наведені в матеріалах справи. В судове засідання представники третіх осіб по справі не з'явилися, про місце, дату та час розгляду справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи у їх відсутності до суду не подавали, заперечень не надали. Відповідач в судове засідання призначене на 28.08.2017 року та 04.09.2017 року не з'явилася, про місце, дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подавала, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів. Судомвстановлено, що [PERSON], [INFO], фактично усунулася від виховання своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В той же час, мати [PERSON], веде антисоціальний, аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, залишає дітей на невизначений строк без догляду. В такий період, піклуванням над дітьми займається сусід [PERSON], громадянин [PERSON] та його дружина. У зареєстрованому шлюбі [PERSON] не перебуває. Батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року. Відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Із матеріалів справи вбачається, що з 05.03.2017 року по 09.03.2017 року діти знаходились у сім'ї громадянина [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. 09.03.2017року [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області з проханням вирішити питання щодо влаштування дітей, так як мати малолітніх дітей залишила їх без догляду та зникла на декілька днів. 09.03.2017року згідно рішення виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області, малолітні були доставлені до дитячого відділення коммунального закладу «Вишгородська центральна лікарня» як діти, які залишились без батьківського піклування, де там перебували до 17.03.2017 року. 17.03.2017 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей та сім'ї із заявою, в якій зобов'язалась змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, а саме: винаймати житло, не залишати дітей на сторонніх осіб та сусідів, пройти лікування від алкогольної залежності. В той же день діти були повернуті матері. [PERSON], яка тимчасово проживала в сім'ї [PERSON] 23.05.2017року до виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області звернувся [PERSON], повідомивши про те, що [PERSON] знову почала вживати алкогольні напої, залишати дітей без догляду та не з'являється за місцем проживання вже декілька днів. 23.05.2017Року виконавчим комітетом Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області прийняте рішення № 19 «Про негайне відібрання дітей громадянки [PERSON].», так як остання ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, не має місця постійного проживання, не створила належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей, залишає дітей на сусідів та сторонніх осіб, що несе безпосередню загрозу життю та здоров'ю малолітніх. 25.05.2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Вишгородської районної державної адміністрації Київської області прийняте рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], не займаючись вихованням дітей, не дбаючи про їх стан здоров'я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітніх сина та доньки, тобто, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своїх дітей. Судом не встановлено будь-яких поважних обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку утримання дітей. У бездіяльності відповідача суд вбачає ухилення від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у зв`язку із чим ст.ст. 141, 150, 155, 157, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України до відповідача передбачена юридична відповідальність. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч. 1, 4 ст. 155 СК України). У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 171 СК України, при позбавленні батьківських прав повинна бути врахована думка дитини, проте, якщо дитина може висловити свою думку з даного приводу. Як вбачається із матеріалів справи, зважаючи на вік, малолітні [PERSON] та [PERSON], 5 (п'ять) та 1 (один) рік відповідно, свідомо не можуть висловити думку при вирішенні судом спору з приводу позбавлення відповідача щодо них батьківських прав. За ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5)не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Представники третіх осіб по справі до суду не подавали будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON]. Статтями 10, 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, що можуть підтвердити належне виконання батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей. Таким чином, відповідач не виконав вимогу ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виявляє щодо дітей батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей, суд вважає відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 82, 88 ЦПК України та п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved