Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РАДА2» (далі - ТОВ "РАДА2") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з 01.01.2015 року по 31.05.2015 року, з урахуванням пені, трьох процентів річних та індексу інфляції в загальній сумі 1549,89 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], а ТОВ "РАДА2" є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. Відповідно до умов договору від 18.11.1999 року відповідач зобов'язався вносити плату за житлово-комунальні послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2015 по 31.05.2015 у відповідача утворився борг в сумі 1549,89 грн. Отже відповідач, як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі договору та положень статті 625 ЦК України зобов'язані сплатити суму основного боргу 650,08 грн., інфляційної складової - 231,08 грн., 3% річних - 18,65 грн., пені 650,08 грн., витрати по сплаті судового збору 1378,00 грн. Ухвалою суду від 11.07.2016 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] залучено у якості третьої особи без самостійних вимог: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. За його міркуванням зобов'язання між сторонами з надання житлово-комунальних послуг припинилося лише з 1 червня 2015 року, а до цієї дати відповідач повинен був оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила в повному обсязі, зазначивши що за лютий 2015 року сплатила в березні 2015 року на рахунок позивача житлово-комунальні послуги. Надалі, що стосується стягнення боргу за період з 01.03.2015 року по 31.05.2015 року, то відповідач зазначила, оскільки в листопаді 2014 року в їх будинку було створене об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ» (далі - ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ»), у лютому 2015 року відповідач повідомила позивача про розірвання договору і 1 березня 2015 року уклала договір з ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ». Відтак з 1 березня 2015 року їх договірні відносини з позивачем були припинені, і з цієї дати вона сплачує вартість комунальних послуг на користь ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ». Представник третьої особи пояснив, що з 1 березня 2015 року послуги з утримання будинку [ADDRESS] та придомової території надаються не позивачем, а ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ». Позивач не є балансоутримувачем або управителем зазначеного будинку, а тому в кінці лютого об'єднання прийняло будинок на баланс, після чого уклало низку договорів з постачальниками послуг, і з 1 березня 2015 року стало надавати мешканцям будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Як встановлено судом квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу. Відповідно до умов договору від 18.11.1999 року відповідач зобов'язався вносити плату за житлово-комунальні послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Предметом цього договору є забезпечення підприємством обслуговування та ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору підприємство зобов'язалося забезпечити виконання комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешкання в будинку, надання співвласникам комунальних та інших послуг згідно діючих розцінок і тарифів, ведення особистого рахунку тощо, а співвласник зобов'язався щомісячно, не пізніше 20-го числа поточного місяця, вносити на рахунок підприємства плату за надані послуги пропорційно загальній площі квартири. Відповідно до положень пункту 10 договору термін його дії складає один рік, але його дія автоматично продовжується на наступний термін, якщо сторони не будуть ставити питання про його перегляд. Враховуючи загальні ознаки зобов'язань, зафіксованих у цьому договорі, суд дійшов висновку, що ТОВ «РАДА 2» та відповідач уклали договір про надання житлово-комунальних послуг, який ґрунтується на приписах чинного законодавства. Так відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов'язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Разом з тим, доказів правонаступництва ТОВ «РАДА 2» в частині договірних відносин стосовно обслуговування будинку [ADDRESS] суду не надано, однак враховуючи сплату відповідачем вартості житлово-комунальних послуг на рахунок позивача, суд вважає доведеним, що до 1 березня 2015 р. саме ТОВ «РАДА 2» забезпечувало виконання комплексу робіт по утриманню будинку [ADDRESS] і його прибудинкової території. Водночас судом встановлено, що ні ТОВ «РАДА», ні ТОВ «РАДА 2», не були балансоутримувачами будинку [ADDRESS], що підтверджується листом ТОВ «РАДА 2», і не заперечується представником позивача. 28 листопада 2014 року мешканці зазначеного будинку прийняли рішення про створення ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ», яке набуло статусу юридичної особи 10 грудня 2015 року. На підставі рішення загальних зборів членів ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ» актом від 28 лютого 2015 року будинок [ADDRESS] прийнято на баланс об'єднання. Відтак балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS] наразі є ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ», яке виступило колективним споживачем (замовником) певних житлово-комунальних послуг, що підтверджується наданими третьою особою договорами на виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтового обладнання, про надання послуг з вивозу та знешкодження твердих побутових відходів, про оренду майна та актами виконаних робіт. Листом від 12 лютого 2015 року відповідач повідомив позивача про намір розірвати договірні відносини, а 1 березня 2015 року уклав договір відносин власників житлових приміщень та Управителя з ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ» Як на підставу своїх вимог ТОВ «РАДА 2» посилається на те, що в період з лютого 2015 року по травень 2015 року відповідачу були надані експлуатаційні послуги (послуги з утримання будинку та прибудинкової території), вартість яких вони не оплатили, що спричинило виникнення заборгованості в сумі 1549,89 грн. Проте доводи позивача про несплату відповідачем вартості наданих йому в період лютого 2015 послуг з утримання будинку та прибудинкової території спростовуються наданими відповідачем квитанціями про їх сплату, а отже підстав для стягнення неіснуючого боргу не має. При вирішенні вимог про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з березня по травень 2015 року суд враховує, що укладений між сторонами договір є різновидом договору про надання послуг, і керується положенням частини 1 статті 903 ЦК України, яка передбачає обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже за змістом цієї норми та положень статей 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, виконавець, заявляючи вимогу про стягнення із замовника боргу за оплатним договором про надання послуг, повинен зокрема довести такі складові: надання послуги виконавцем; невиконання замовником умов договору щодо оплати наданої послуги. Представник позивача не надав доказів, які б підтверджували, що з березня по травень 2015 року послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачам надавало ТОВ «РАДА 2», таких доказів надано не було. Натомість відповідачем та третьою особою надані докази, які доводять, що з березня 2015 року правовідносини між ТОВ «РАДА 2» і відповідачем припинились, а послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачам надавались ОСББ «ПОЗНЯКІВСЬКИЙ» на підставі договору від 1 березня 2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд відмовляє у позові за недоведеністю вимог. Оскільки вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та індексу інфляції є похідними від вимог про стягнення основного боргу, підстави для їх задоволення також відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed