Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача спричинену матеріальну шкоду в наслідок ДТП у розмірі 43023,68 грн., а також судові витрати у розмірі 2197,00 грн. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.10.2017 року на проспекті П. Григоренка, 36, в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки ЗИЛ 131, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Volkswagen Polo. Зазначені обставини та факт вини відповідача у вказаній вище ДТП підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/19930/17 від 17.11.2017 року, якою притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Транспортний засіб марки Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № CAS0035038 від 01.01.2017 року. На підставі Звіту № 112-10-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу марки Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] та згідно зі страховим актом № 1500019872 від 30.10.2017 року ПрАТ СК «Холоннейд Україна», з метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по договору страхування, сплатила страхове відшкодування у розмірі 142 513, 68 грн. За договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, цивільно-правова відповідальністю відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» за полісом № АК/1971011, на момент ДТП діючий. На підставі регресної вимоги №R/L24065 від 25.06.2018 року ПАТ «СК «Універсальна» було перераховано компенсацію в розмірі 99 490,00 грн. страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності. Отже, як зазначає позивач, сума залишку завданої шкоди становить 43023,68 грн., яку він просить стягнути з відповідача, як з водія, вина якого у вищезазнеаченому ДТП доведена у судовому порядку. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 28.10.2020р. надійшов відзив від відповідача у якому він заперечує проти позову, посилаючись на те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування без урахування зносу змінюваних складових запчастин, тобто на більшу ніж передбачена законодавством суму. Крім того, відповідач є водієм в ПП «Філатов і компанія», та на момент скоєння ДТП керував автомобілем, що належить зазначеній юридичній особі, виконуючи трудові обов`язки, а відтак шкоду має відшкодовувати вказана юридична особа. Відповідач у своєму відзиві також посилається на відсутність належним чином оформлених доказів повноважень представника позивача. 09.11.2020р. надійшла відповідь на відзив, у якій позивач частково заперечує обставини, наведені у відзиві посилаючись на те, що різницю між фактичними витратами та оціненою шкоду має відшкодовувати саме відповідач, як винна у ДТП особа та оскільки позивачем було виплачено потерпілій особі повну суму шкоди, позивач має право на пред`явлення регресної вимоги. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що 11.10.2017 року на проспекті П. Григоренка, 36, в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки ЗИЛ 131, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Volkswagen Polo. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2017р. в справі № 753/19930/17 встановлено, що вказана ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 2.3(6), 10.4 ПДР України, та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.18). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» відповідно до договору добровільного страхування автотранспорту № CAS0035038 від 01.01.2017 року (а.с. 15). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 112-10-17 від 30.10.2017 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, який потрібен для усунення механічних пошкоджень, заподіяних транспортному засобу в результаті механічних пошкоджень складає 143468,76 грн., вартість матеріального збитку складає 108803,80 грн. (а.с. 27). Відповідно до рахунку № IBP0004625 від 17.10.2017 р., сума фактичного збитку складає 144213,68 грн.(а.с. 40). Відповідно до платіжного доручення № 000052897 від 02.11.2017 р., ПрАТ «Страхова компанія «Колонндейд Україна» сплатила потерпілій особі 142513,68 грн. (а.с. 41). Відповідно до страхового акту № 1500019872 від 30.10.2017 р., сума сплаченого страхового відшкодування потерпілій особі у вищезазначеному ДТП складає 142213,68 грн. (а.с. 23-24). Як зазначає позивач, на підставі регресної вимоги №R\від 25.06.2018 р. позивачу було перераховано 99490,00 грн. від ПАТ «СК «Універсальна», яка є страховою компанією власника транспортного засобу винної у ДТП особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, у зв`язку з недостатністю страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди різниця в розмірі 43023,68 грн. підлягає стягненню з винної особи. Посилання відповідача у відзиві на те, що розмір шкоди визначений позивачем без урахування фізичного зносу суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 13.10.2017р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Polo» н/з [NUMBER] становить 143 468,76грн. Однак, як вбачається з трудової книжки [PERSON] , 03.10.2016 р. останнього прийнято в ПП «Філатов і компанія» на посаду водія транспортного відділу. 01.08.2018 р. Назву посади змінено на «водій автотранспортних засобів» (а.с. 76-84). Крім того, згідно доданої до матеріалів справи довідки, [PERSON] дійсно працює за основним місцем роботи в ПП "Філатов і компанія" з 3.10.2016р. на посаді водія автотранспортних засобів (а.с. 67). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником автомобіля «ЗИЛ 131» н/з [NUMBER] (а.с. 68-69). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Оскільки судом встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах з ПП "Філатов і компанія" та під час виконання своїх обов'язків завдав матеріальної шкоди, він не є особою, яка має відшкодовувати збитки у даному випадку, а тому законних підстав для задоволення позову немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed