overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Акцент - Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.07.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2100, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак в порушення умов договору [PERSON] заборгованість по кредиту не погасив. Відповідач [PERSON] станом на 22.10.2016 року має заборгованість 16585 грн. 18 коп., яка складається з наступного: - 7352,19 грн. - заборгованість за кредитом; - 7067,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 765,96 грн. штраф (процентна складова). Систематичне не внесення платежів, несплата процентів (відсотків) за користування кредитом, а також одностороння відмова від виконання умов договору є істотним порушенням умов договору. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 16585 грн. 18 коп. за кредитним договором № б/н від 20.07.2013 року, та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.07.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору № б/н від 20.07.2013 року відповідач [PERSON] заборгованість перед банком не сплатив. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 22.10.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 16585 грн. 18 коп. (а.с.5-9). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549 - 552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Акцент - Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 25.02.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка, Тарифами складає між ним і Банком кредитно заставний договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак в порушення умов договору [PERSON] заборгованість по кредиту не погасила. Відповідач [PERSON] станом на 20.10.2016 року має заборгованість 30280 грн. 66 коп., яка складається з наступного: - 1968,86 грн. - заборгованість за кредитом; - 23167,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3225,88 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1418,13 грн. штраф (процентна складова). Систематичне не внесення платежів, несплата процентів (відсотків) за користування кредитом, а також одностороння відмова від виконання умов договору є істотним порушенням умов договору. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 30280 грн. 66 коп. за кредитним договором № б/н від 25.02.2013 року, та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 25.02.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.6). Відповідно до договору № б/н від 25.02.2013 року відповідач [PERSON] заборгованість перед банком не сплатила. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 20.10.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 30280 грн. 66 коп. (а.с.5-7). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549 - 552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 05.06.2014 року, всього в сумі 11321 грн. 17 коп. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 05 червня 2014 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 12000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 31.10.2016 року заборгованість становить всього 11321 грн. 17 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 2262 грн. 25 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 8043 грн. 63 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 515 грн. 29 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05 червня 2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON]. був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 31.10.2016 року заборгованість становить всього 11321 грн. 17 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 2262 грн. 25 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 8043 грн. 63 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 515 грн. 29 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 05.09.2013 року, всього в сумі 30832 грн. 80 коп. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 05 вересня 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 14178.70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 31.10.2016 року заборгованість становить всього 30832 грн. 80 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 13090 грн. 20 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 3 грн. 83 коп., заборгованість за пенею та комісією 13090 грн. 00 коп., штраф 4648 грн. 77 коп. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON]. був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, який складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. 05.09.2013 року між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості по вказаному кредитному договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 31.10.2016 року заборгованість становить всього 30832 грн. 80 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 13090 грн. 20 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 3 грн. 83 коп., заборгованість за пенею та комісією 13090 грн. 00 коп., штраф 4648 грн. 77 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 10249,93грн., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 21.02.2008р. за договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 50559грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% на рік, терміном, що відповідає строку дії картки; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії кредитного договору №DN81AR12650281 від 21.02.2008р. ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 50559грн., терміном до 20.02.2015р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60% на рік. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 25.10.2016р. становить 53948,66грн., яка складається з наступного: за кредитом - 5534,92грн., процентами 0,64грн., пеня - 48413,10грн. Згідно рішення Заводського районного суду м.Миколаєві від 25.01.2012р. з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 44424,92грн. Різниця становить 9523,74грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховано штраф (фіксована частина) - 250грн., штраф (процентна складова) - 476,19грн. Отже, заборгованість становить 10249,93грн. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, сума штрафу, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач звернулась в суд до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір міни квартири [ADDRESS], на квартиру [ADDRESS], укладений на Товарній біржі "Нерухомість-Центр" за №486 від 26.07.1999р. та визнати за нею право власності на вказану квартиру, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що обміняла квартиру, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідач від цього ухиляється. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, третя особа у встановленому порядку повідомлені про час і місце судового розгляду, до суду не зявились. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 26.07.1999р. позивач [PERSON] обміняла квартиру [ADDRESS], на квартиру [ADDRESS], що належала відповідачу [PERSON], про що було укладено договір міни №486. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Товарній біржі "Нерухомість-Центр" договір був зареєстрований в БТІ 10.08.1999р. Нотаріально договір міни нерухомого майна між сторонами не посвідчений. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов відчуження нерухомого майна та виконали їх. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, тому вимоги щодо визнання права власності є зайві.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності їй Державного акта на право приватної власності на землю площею ,53 га, що розташована на території Чернявської сільської ради серії Р1 № 833170, виданого 26 листопада 2002 року на підставі рішення 5 сесії ХХІV скликання Чернявської сільської ради народних депутатів 24 вересня 2002 року № 19. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначила, що у вказаному документі її по батькові невірно зазначено як Сергіївна, внаслідок чого на даний час вона не може реалізувати свої права щодо реєстрації земельної ділянки, виданої на підставі державного акта . В судове засідання заявник та представник заявника не з'явилися, представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації Волочиської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Від відділу державної реєстрації Волочиської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю площею 2,53 га, що розташована на території Чернявської сільської ради серії Р1 № 833170, виданого 26 листопада 2002 року на підставі р рішення 5 сесії ХХІV скликання Чернявської сільської ради народних депутатів 24 вересня 2002 року № 19 на ім'я заявника, було допущено помилку в написанні по батькові, а саме - зазначено "Сергіївна" замість вірного "Семенівна". Відділом державної реєстрації Волочиської районної державної адміністрації 27.09.2017 року № 78 заявнику відмовлено у реєстрації речових прав на земельну ділянку згідно вказаного державного акту, оскільки у ньому зазначено по батькові «Сергіївна», а по паспорту «Семенівна». Той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю від 26 лситопада 2002 року серії Р1 № 833170, належить заявнику [PERSON] підтверджується даними паспорта заявника, який виданий 21 травня 1996 року Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області, де її по батькові записано як Семенівна, а місце реєстрації - с. Глядки Волочискього району Хмельницької області, а також даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.09.2017 року № НВ-6805450082017, згідно якого [PERSON] належить вище земельна ділянка. За таких обставин, оскільки внаслідок допущеної помилки в Державному акті на право приватної власності на землю, заявник на даний час не може реалізувати свої права щодо розпорядження земельною ділянкою, її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 01 березня 2008\~року був укладений шлюб. Від спільного проживання у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що подружнє життя між ними не склалося у зв'язку з несумісністю характерів, втратою поваги зі сторони відповідача. На протязі всього подружнього життя відповідач постійно вдавався до психологічного насилля та до приниження її як жінки, у зв'язку з цим просить строк на примирення не надавати, позов задовольнити і шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "Кравчук". У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі обґрунтовуючи його обставинами викладеними в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 01 березня 2008 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом РАЦС Лугинського РУЮ Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 8 (а.с. 3). Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони не проживають однією сім'єю, зникло взаєморозуміння, стали частими сварки. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам та інтересам дітей. Відповідно до вимог\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За правилами ч.\~1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, з [PERSON] належить стягнути на користь держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп. судового збору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved