Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

у травні 2018 року ТОВ "Ліко - житлосервіс" звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01 січня 2018р. ТОВ «Ліко-житлосервіс» передав [PERSON] машиномісце [ADDRESS], в м. Києві для тимчасового користування на підставі Договору про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки № Л46/1-62від 01.01.2018р. зі строком дії до 31.03.2018р. Відповідач користувався послугами, проте в порушення договірних умов не оплачував їх. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань у відповідності до договору утворилася заборгованість перед ТОВ «Ліко-житлосервіс» за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018р. на суму 6 177,00 грн. За таких підстав, ТОВ "Ліко - житлосервіс" просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 6 177,00 грн. та судовий збір в сумі 1 762,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. (а.с. 51) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Ліко-житлосервіс» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі вбудованих підземних автостоянок, де забезпечує прибирання, цілодобову охорону, комунальні послуги тощо, на підставі актів прийому-передачі підземної автостоянки на обслуговування від забудовника ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг». 07 березня 2017 року на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку ТОВ «Ліко-Холдінг» передав, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» прийняв на обслуговування підземну автостоянку (паркінг) по [ADDRESS]. 01 січня 2018 року між ТОВ «Ліко-Житлосервіс» та [PERSON] укладено договір про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки №Л46/1-62, відповідно до якого позивач передав відповідачу машиномісце [ADDRESS] для тимчасового користування з 01.01.2018 р. зі строком дії до 31.03.2018 р. (а.с. 4) Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань у відповідності до договору утворилася заборгованість перед ТОВ «Ліко-житлосервіс» за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018р. на суму 6 177,00 грн. Так, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 3.1 договору про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки №Л46/1-62 від 01 січня 2018 року щомісячний розмір плати за користування машиномісцем на дату укладення цього договору становить 1 600 грн. Згідно п. 3.2 цього договору щомічний розмір витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу) на дату укладення договору становить 450 грн. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду довідку про нарахування та сплату коштів оренди приміщення та послуг з утримання підземної автостоянки і прилеглої території за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018р. (а.с. 8). Пунктом 3.4 Договорів передбачено, що оплата платежів за цим Договором здійснюється Замовником щомісяця, не пізніше 20 числа поточного місяця, шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Згідно п.2.4.2 Договору встановлено, що замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати платежі за користування машиномісцем та на відшкодування витрат з утримання підземної автостоянки. Оскільки з моменту укладання Договору про тимчасове користування машиномісцем відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки № Л46/1-62 від 01.01.2018р. відповідач користувався послугами, проте в порушення договору не сплачував їх вартість, судд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762,00 гривень.

Outcome: approved