Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаплант» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Деремезна-агро», третя особа: Виконавчий комітет Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.09.2007 року Фастівським районним відділом Київської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру було зареєстровано за №04:07:032:00389 договір оренди земельної ділянки від 16.05.2007 року між ТОВ «Зелена Садиба» (нова назва ТОВ «Мегаплант») та [PERSON], зі строком дії до 31.12.2017 року щодо земельної ділянки за кадастровим [NUMBER], що знаходиться на території Триліської сільської ради Фастівського району. 14.06.2012 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до вказаного договору, якою строк дії договору оренди земельної ділянки від 10.09.2007 року було продовжено до 31.12.2019 року, вказана Додаткова угода була зареєстрована Управлінням Держкомзему у Фастівському районі 06.08.2012 року за №322490004001637. Однак, при перереєстрації договорів оренди до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про те, що 21.07.2016 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки від 01.07.2016 року №43 між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] на 10 років. Договір був зареєстрований Виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області державним реєстратором Петриком Д.О. Позивач посилається на недійсність укладеного між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] договору оренди, оскільки [PERSON] передала в оренду зазначеному ТОВ земельну ділянку, володіє і користується якою на підставі належно зареєстрованого договору ТОВ «Зелена Садиба», що позбавляє власника права передати в оренду майно, яким на законних підставах користується інша особа. Представник позивача Яценко В.С. в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений судом належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про день слухання справи повідомлялась судом належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов визнала. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деремезна-агро», який був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи належним чином, за викликом суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Виконавчий комітет Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи судом повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2007 року Фастівським районним відділом Київської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру було зареєстровано за №04:07:032:00389 договір оренди земельної ділянки від 16.05.2007 року між ТОВ «Зелена Садиба» (нова назва ТОВ «Мегаплант») та [PERSON], зі строком дії до 31.12.2017 року щодо земельної ділянки за кадастровим [NUMBER], що знаходиться на території Триліської сільської ради Фастівського району. 14.06.2012 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до вказаного договору, якою строк дії договору оренди земельної ділянки від 10.09.2007 року було продовжено до 31.12.2019 року, вказана Додаткова угода була зареєстрована Управлінням Держкомзему у Фастівському районі 06.08.2012 року за №322490004001637. Однак, при перереєстрації договорів оренди до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про те, що 21.07.2016 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки від 01.07.2016 року №43 між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] на 10 років. Договір був зареєстрований Виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області державним реєстратором Петриком Дмитром Олексійовичем. Відносини, пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законами України «Про оренду землі», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України). Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 4 ст. 124, ст. 125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов»язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочин має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд вважає, що спірний договір оренди землі є недійсним, а дії відповідачів порушують право позивача володіти і користуватися земельною ділянкою впродовж встановленого строку дії договору. Крім того, спірний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки укладено до закінчення строку попереднього договору оренди землі, а спірна земельна ділянка на той момент знаходилась в користуванні позивача. Одна й та сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря). Укладення спірного договору оренди землі створило позивачу перешкоди в реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі. При укладенні спірного договору оренди землі були порушені також норми ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст. 13, 525 ЦК України. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі», що узгоджується із загальними нормами ч. 1 ст. 777 ЦК України, законодавець закріпив переважне право наймача, що належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк. Положення щодо переважного права орендаря на поновлення договору оренди закріплені також у п. 13.1 договору від 12.01.2012 року. Відповідно до ст. 215 ЦК України, недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 6-55цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, а власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 3 ст. 152 ЗК України). Частина 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Між відповідачами ТОВ «Деремезна-агро» та гр. [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки під час дії договору оренди землі з ТОВ «Зелена-Садиба» (нова назва «Мегаплант»), а відтак були порушені права позивача на володіння та користування землею на умовах договору оренди, переважне право на поновлення договору оренди на новий строк. При таких обставинах, суд вважає, що спірний договір оренди земельної ділянки від 01.07.2016 року порушує права позивача та вбачає підстави для визнання його недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З вказаних підстав позовні вимоги про визнання оспорюваного договору оренди землі підлягають задоволенню. Позовна вимога про скасування державної реєстрації договору оренди на вищевказану земельну ділянку є похідною від позовної вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, оскільки підставою виникнення іншого речового права та винесення вказаного рішення був оспорюваний договір оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі викладеного, суд вважає, що зазначена позовна вимога також підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Деремезна-агро» підлягає стягненню судовий збір на користь позивача ТОВ «Мегаплант» (стара назва ТОВ «Зелена Садиба») в розмірі 1600,00 грн з кожного.

Outcome: approved