Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

01 березня 2018 року Варвинським районним судом Чернігівської області винесено ухвалу, про прийняття до провадження судді Савенка А.І. вказаної справи. Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження, сторони висловили свою позицію у письмових заявах по суті наступним чином. [INFO] померла [PERSON], факт родинних відносин з якою підтверджується рішенням Бериславського районного суд Херсонської області, після смерті якої залишилася спадщина, що складається із земельної частки(пай) розміром 4,87 умовних кадастрових гектари, у колективній власності КСП «Озеряни» та належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку(пай) серії [NUMBER]. Проте, сертифікат було втрачено матір'ю, і залишилась лише копія цього документу. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вище згадувану земельну ділянку позивач звернувся до Варвинської районної державної нотаріальної контори, але отримав відмову, у зв'язку із відсутністю у померлої правовстановлюючих документів на зазначене майно. Спадщину позивач прийняв, спадкова справа відкрита. Фактичне право власності померлої на землю підтверджується вищезазначеними листами відділу Держгеокадастру у Варвинському районі Чернігівської області. Посилаючись на ст. 1217, 1218, 392, 328 ЦК України позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на сертифікат серії [NUMBER], зареєстрований 28 червня 1996 року за №779 на підставі рішення Варвинської РДА №212 від 26 червня 1996 року на земельну ділянку загальною площею 4,87 умовних кадастрових гектара. Відповідач - Озерянська сільська рада Варвинського району Чернігівської області участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, заяв по суті справи не надсилала. Відповідач - Варвинська РДА проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 153) просила розглядати справу за її відсутності. Треті особи - [PERSON] та ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області письмово повідомили, що покладаються у вирішенні справи на розсуд суду. В підготовче судове засідання 23.03.2018 року о 09 годині 00 хвилин позивач та представник позивача не з'явились (а.с.115), та засідання було відкладено до 03 квітня 2018 року. Засобами електронного зв'язку представник позивача надіслала заяву, яку було зареєстровано 23.03.2018 року о 09 годині 40 хвилин (а.с. 114), в якій ставилось питання про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача та призначення розгляду справи по суті в режимі відеоконференції з Бериславським районним судом Херсонської області. Вказане питання було вирішено ухвалою суду від 26 березня 2018 року (а.с. 116). В підготовчому судовому засіданні позивач забезпечив участь свого представника - адвоката [PERSON] в режимі відеоконференції, яка після з'ясування питань щодо складу осіб, зацікавлених у розгляді справи, заявила клопотання про оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні, для консультацій із позивачем, надавши в подальшому до суду клопотання про залучення в якості співвідповідача, посилаючись при цьому на позицію, висловлену в Постанові Апеляційного суду Чернігівської області від 03 січня 2018 року по справі №731/414/17 - Варвинську РДА, та просила надати їй можливість брати участь у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 137). В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, і ухвалою суду від 26 квітня 2018 року було задоволено останнє клопотання. Крім того, в якості третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору було залучено [PERSON] та ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області (а.с. 140). 14.05.2018 року представник позивача звернулась із клопотанням про зупинення провадження по справі та проханням розглядати клопотання за її відсутності. Ухвалою від 14 травня 2018 року (а.с. 167) у задоволенні клопотання було відмовлено, та у зв'язку із тим, що як позивач так і його представник не повідомляли суд про можливість проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, було оголошено перерву. 31 травня 2018 року представник позивача надіслала до суду відповідну заяву про проведення судового засідання без участі позивача та представника (а.с. 186) і ухвалою від 31 травня 2018 року було закінчено підготовче провадження (а.с.188). У зв'язку із перебуванням головуючого у черговій щорічній відпустці (а.с. 189), розгляд справи призначено на 04 липня 2018 року. Задовольняючи заяву представника позивача [PERSON] щодо відкладення розгляду справи через зайнятість представника в іншому судовому засіданні(а.с.208) розгляд справи було відкладено до 16 липня 2018 року. 16 липня 2018 року позивач та представник позивача не з'явились, про причини неявки суду не повідомили. В судове засідання 01 серпня 2018 року сторони по справі та треті особи не з'явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно із свідоцтвом про смерть (повторним) серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років в с. Озеряни Варвинського району Чернігівської області (а.с. 27). У відповідності до копії сертифікату на право на земельну частку пай серії [NUMBER] [PERSON] належало право на земельну частку пай як члену КСП «Озеряни» (а.с. 9). Аналогічно, копією відповіді на запит (а.с. 8) відділ Держгеокадастру повідомив, що станом на 31.12.2012 року на ім'я [PERSON] державний акт на земельну ділянку не видавався. Громадянка [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку пай серії [NUMBER], про що свідчить запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку пай, що видавався Варвинською РДА на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Даний сертифікат зареєстрований 28.06.1996 року за №779, на підставі рішення Варвинської РДА №212 від 26.06.1996 року (а.с. 9). Позивача проінформовано, що дублікат сертифікату видати не можливо (а.с. 11). У друкованому видінні було розміщено оголошення, про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 28.06.1996 , виданого на ім'я [PERSON] (а.с. 10). Згідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 21.10.2015 року (а.с. 33) було встановлено факт родинних відносин за ступенем спорідненості матір-син, між [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON]. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2017 року [PERSON] було надано додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] (а.с.35-36). При цьому, відповідачі по справі - Озерянська сільська рада, [PERSON], третя особа - [PERSON], проти позову не заперечували. Спадкова справа, щодо майна померлої [PERSON] відкрита у Варвинській державній нотаріальній конторі (а.с. 25-41). Позивач подав заяву про прийняття спадщини у встановлений судом строк (а.с. 37). Згідно до інформаційних довідок із спадкового реєстру №48759787 (а.с. 28-30) після смерті [PERSON], померлої [INFO] заповіти або спадкові договори відсутні. 29.09.2017 року нотаріус Варвинської РДНК Зеленський С.М. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зважаючи на те, що заявником не надано відповідного сертифікату, який є правовстановлюючим документом на відповідне право. Із ухвали Варвинського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2017 року (а.с. 34) вбачається, що заява [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, заінтересовані особи - Озерянська сільська рада Варвинського району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON] - залишена без розгляду, зважаючи на заяву представника [PERSON] про наявність спору про право, з приводу спадщини. З постанови Апеляційного суду Чернігівської області від 03 січня 2018 року (а.с. 85-88) вбачається, що окрім позивача із заявою про прийняття спадщини зверталась і [PERSON] Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 травня 2018 року, залишеного в силі постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 липня 2018 року, у справі №731/39/18 за позовом [PERSON] до Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Варвинської районної державної адміністрації, [PERSON], Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на ? частку земельної частки (паю) в порядку спадкування вирішено, встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]; встановлено факт прийняття [PERSON], спадщини після померлої [PERSON] шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном; та визнано за [PERSON], право на 1/2 права на земельну частку (пай), розміром 4,87 умовних кадастрових гектари на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (сертифікат серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Варвинської державної адміністрації від 26 червня 1992 року №212), після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., але не переоформив своїх спадкових прав. На підставі згадуваних доказів, суд вважає, що між сторонами по справі виникли спірні правовідносини, що регулюються наступними нормами права, які і застосовує суд при вирішенні даної справи. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Позивач [PERSON], діючи через свого представника - адвоката [PERSON], заявив вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на правовстановлюючий документ, що посвідчує право на земельну частку(пай). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] померла у 2000 році, а спадкодавець [PERSON] - у 2011 році, суд вважає за необхідне керуватись відповідно як матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, так і нормами ЦК України щодо відносин, які виникли після набрання ним чинності. Так, ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року N 2114-XII пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зі змісту цієї норми вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: - місце відкриття спадщини; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За змістом п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, тощо), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджує розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифікату, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі. Оцінюючи характер спірних правовідносин суд зазначає наступне. Спадкодавиці - [PERSON], померлій [INFO], належало право на земельну частку (пай), як члену колективного сільськогосподарського підприємства «Озеряни», розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах. Правовстановлюючим документом, що посвідчує вказане право був сертифікат серії [NUMBER], який згодом втрачений. Право, посвідчувань сертифікатом не реалізоване, тобто державний акт на земельну ділянку не видавався. Позивач є сином померлої, та прийняв спадщину. Через втрату правовстановлюючого документу, позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. Наведене свідчить, що право позивача підлягає захисту. Однак, суд звертає увагу на наступне. Підставою для часткового задоволення позову є той факт, що позивач заявив позов не до всих належних відповідачів. Так, право власності підлягає захисту в судовому порядку у разі, якщо (1) таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також (2)у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При поданні позову обов'язком позивача є повідомлення правдивих відомостей щодо обставин справи, та всих відомих йому зацікавлених осіб, на права яких може вплинути рішення по справі. Так, при поданні позову, позивачем було вказано в якості відповідача лише територіальну громаду Озерянської сільської ради. Такий відповідач цілком би вважався відповідним лише в разі заявлення позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за відсутності інших спадкоємців. Однак, зважаючи на викладені обставини справи, належним позивачем є також - відповідна районна державна адміністрація, яка була залучена до справи за заявою позивача лише після роз'яснення судом відповідних положень законодавства, а крім того, особа, яка оспорює право на отримання спадщини - [PERSON] Таким чином суд констатує, що захист спадкових прав [PERSON] має здійснюватись із двох передбачених підстав - втрати правовстановлюючого документу та невизнання права іншою особою. Однак, достеменно знаючи про те, що на спадкову масу претендує інша особа, позивач не вказав її у позовній заяві, представник позивача не вважав за доцільне залучати таку особу співвідповідачем у підготовчому судовому засіданні. Отже, захист права позивача, без розгляду справи в цій частині за участі іншого спадкоємця, і відповідно позбавлення його належних процесуальних гарантій як відповідача є неможливим. Зважаючи на те, що третя особа [PERSON] претендувала лише на ? частину спадкового майна, крім того, таке право визнано за рішенням суду, вважає за можливе задовольнити позов частково. Одночасно мусить звернути увагу на вкрай некоректне викладення позовних вимог. Так, позивач просить суд визнати за ним право власності на сертифікат серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 4,87 умовних кадастрових гектара. Обраний спосіб захисту є неналежним, оскільки 1.Сертифікат є правовстановлюючим документом, а не об'єктом, що входить до складу спадщини. Отже, набуття права власності на безпосередньо правовстановлюючий документ, на думку суду, жодним чином не тягне розгляду питання щодо переходу у власність самого посвідчуваного таким документом права. Слід звернути увагу й на те, що навіть позивач, у своїй заяві від 29 вересня 2017 року до Варвинської РДНК (а.с. 38) просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із земельної частки (паю) розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах, а не на правовстановлюючий документ; 2.Сертифікат серії [NUMBER] втрачений, отже визнання права на втрачену річ є неможливим. 3.Застосування такого способу захисту є неефективним, і навіть за аналогією, визнання права власності на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в ході поділу майна подружжя, видається невідповідним. Натомість, суд вважає, що в даному випадку,

Outcome: partial