Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

01.07.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 4750 грн. основного боргу за договором позики, 142 грн. 56 коп. - 3% річних від суми позики, 365 грн. 25 коп. процентів за договором, 512 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань, а усього 5770 грн. 28 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору. В обґрунтування позову покликається на те, що він 25.03.2013р. позичив відповідачу кошти в розмірі 4 750 грн., які останній зобов'язувався повернути не пізніше 01.06.2013 року. Для документального підтвердження позики відповідач написав розписку від 25.03.2013 року. Однак, на даний момент відповідачем на користь [PERSON] вказане зобов'язання ні частково, ні в повному обсязі не виконане. Відтак, позивач вирішив звернутися за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину його неявки немає. Суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що сторони 25.03.2013р. уклали договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] у власність кошти в сумі 4 750 грн., а [PERSON] зобов'язувався повернути [PERSON] вказану суму позики до 01.06.2013р. Даний договір оформлений письмовою розпискою відповідача від 25.03.2013 року, оригінали якої знаходяться в матеріалах справи. Однак по закінченні терміну, визначеного договором позики, жодних коштів у погашення боргу відповідач позивачу не повернув. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Як видно із укладеного між сторонами договору позики, розмір процентів у такому не встановлений. Проте, незважаючи на відсутність розміру процентів, договір, відповідно до ч.2 ст. 1048 ЦК України, не є безпроцентним, оскільки сума договору перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, позичальникові не передавалися за договором речі, визначені родовими ознаками. При цьому, у випадку не встановлення договором розміру процентів, розмір таких визначається на рівні облікової ставки НБУ. Розмір процентів відповідно до коливань облікової ставки НБУ за період з 01.06.2013 р. по 01.06.2014 р. становить 365грн. 25коп. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач заборгував позивачу, обчислені за 1 рік.: 4 750, 00 грн. основного боргу, 142 грн. 56 коп. - 3 відсотки річних від простроченої суми, 365 грн. 25 коп. процентів за договором, 512 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань, а усього 5770 грн. 28 коп. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає до задоволення. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 243грн.60коп. судових витрат.

Outcome: approved