Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

02.03.2020 позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 30.01.2018 [PERSON] звернувся до КС «Істок» із заявою про вступ до кредитної спілки, сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, чим набув членства у кредитній спілці. 21.09.2019 подав заяву на отримання кредиту. Після розгляду поданої заяви, кредитний комітет прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки. 21.03.2019 між [PERSON] та КС «Істок» було укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 46 000 грн., строком на 12 міс. до 20.03.2020, зі сплатою 0,001% річних за користування кредитом та 65,53 грн. щоденно - за надання кредиту, на умовах зворотності, платності, строковості, забезпеченості та цільового використання. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним довго ром, 21.03.2019 між КС «Істок» та [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-746 ДП1. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов`язання по договору належним чином не виконав, у нього утворилась заборгованість перед кредитною спілкою в загальній сумі з процентами - 62 114,53 грн. А тому просив, стягнути з відповідачів суму заборгованості та судові витрати у справі. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за їхньої відсутності відповідачі не подавали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 30.01.2018 [PERSON] звернувся до КС «Істок» із заявою про вступ до кредитної спілки (а.с. 14). Відповідно до витягу з протоколу правління КС «Істок» №19 від 30.01.2018 (а.с. 15), правління прийняло рішення прийняти до членів КС «Істок» [PERSON] 21.09.2019 [PERSON] подав заявку на отримання кредиту (а.с. 18). 21.03.2019 між [PERSON] та КС «Істок» було укладено договір про споживчий кредит №ДК2-746 з додатковою угодою до нього, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 46 000 грн., строком на 12 міс., зі сплатою 0,001% річних за користування кредитом та 65,53 грн. щоденно - плата за надання кредиту, на умовах зворотності, платності, строковості, забезпеченості та цільового використання (а.с. 19-22). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21.03.2019 між КС «Істок» та [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-746 ДП1 (а.с. 33). Пунктом 2.1. Договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед кредитором солідарно, нарівні з позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України. Наявність між позивачем та відповідачами зобов`язальних правовідносин, що випливають з кредитного договору та договору поруки підтверджені наявними у справі доказами. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 36-37) вбачається, що у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі - 62 114,53 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 19 890,67 грн., заборгованість за платою - 26 211,99 грн., заборгованість по відсотках - 0,43 грн., інфляційні нарахування - 138,31 грн., санкції передбачені ст. 625 ЦПК (100% річних) - 11 873,12 грн., штраф - 4 000 грн. Згідно з умовами договорів позичальнику та поручителю направлялись письмові вимоги про виконання зобов`язань з метою досудового врегулювання спору, в якій пропонувалось сплатити прострочену заборгованість за кредитом (а.с.34,35). Вимоги про погашення заборгованості залишені відповідачами поза увагою. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає до задоволення в повному обсязі в розмірі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід солідарно стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 62 114,53 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Outcome: approved