Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

01 вересня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені, що є підставою для розірвання шлюбу. Крім того, з нею проживає неповнолітня дитина і знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає. У судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав повністю. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 073018 (а.с.5). В період сумісного проживання у сторін народилася дитина донька [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про народження дитини серії І-ЕЛ № 134778 (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, неповнолітня дитина проживає разом з матірю, що підтверджується довідкою про склад сімї № 972 від 01 жовтня 2016 року, яка видана виконавчим комітетом Бахмацької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.7). В поданій письмовій заяві відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та стягенння аліментів. З встановленого випливають наступні висновки. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище «Криницька». Крім того, вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів суд враховує наступне. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А, статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із статтею 180 СК батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту статті 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи із змісту частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку із наведеним вище, суд знаходить достатність підстав для задоволення позову, при цьому, визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у нього інших дітей та непрацездатних утриманців, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved