Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні конструктивними елементами будинку, заборону здійснення реконструкції нежитлових приміщень. В обґрунтування позову зазначав, що він є власником квартир №20 та № 21 у будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку в приміщенні № 18 та № 19 цокольного поверху на даний час проводяться ремонтні роботи з облаштування окремого виходу на [ADDRESS], шляхом руйнування конструктивного елементу цього будинку, а саме фрагменту несучої стіни будинку. Особи, які здійснюють ремонтні роботи у зазначених приміщеннях, на вимогу позивача, відмовилися пред'явити останньому будь-які дозволи на проведення ремонтних робіт. Власником зазначених приміщень є [PERSON] Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] є співвласниками допоміжних приміщень та конструктивних елементів цього багатоквартирного будинку. Несучі стіни, як конструктивний елемент багатоквартирного будинку [ADDRESS] (частини споруди), належать всім власникам квартир та нежитлових приміщень цього будинку на праві спільної сумісної власності. Підтвердження цього права не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Використання конструктивних елементів багатоквартирного будинку [ADDRESS], а також розпорядження ними (конструктивними елементами), повинно здійснюватися у відповідності до законів України та Цивільного кодексу України, а саме ст. 369 ЦК України, відповідно до якої співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Проте, позивач, як співвласник конструктивних елементів будинку [ADDRESS], так саме, як і інші співвласники, не надавав відповідачу згоди на облаштування окремого виходу шляхом руйнування фрагменту несучої стіни, яка забезпечує її цілісність та необхідні технічні умови функціонування. Таким чином, відповідач не отримавши згоди співвласників на руйнування конструктивного елементу будинку, створює загрозу цілісності та безпечному функціонуванню вказаного будинку, тобто створює перешкоди в користуванні спільним майном. Посилаючись на те, що облаштування окремого виходу шляхом руйнування фрагменту несучої стіни будинку є незаконним, оскільки проводиться без отримання згоди усіх співвласників зазначеного будинку, [PERSON] просив суд усунути перешкоди у користуванні конструктивними елементами (несучою стіною) будинку [ADDRESS], шляхом заборони [PERSON] здійснювати реконструкцію нежитлових приміщень №18 та №19 цокольного поверху житлового будинку [ADDRESS] в частині облаштування окремого виходу з вказаних приміщень та зобов'язати [PERSON] за власний рахунок відновити несучу стіну (конструктивний елемент) житлового будинку [ADDRESS] у стан, який існував до облаштування окремого виходу з нежитлових приміщень №18 та №19 цокольного поверху вказаного будинку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, письмових заперечень проти позову суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Судом встановлено, що позивач у справі - [PERSON] є власником квартир № 20, 21 у будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Малишевою Л.Є. та договором купівлі-продажу від 07.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петрушенко Т.І. Відповідач у справі - [PERSON] є власником нежилих приміщень № 19 та № 18, які знаходяться у будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею О.В. та витягами про державну реєстрацію прав від 28.10.2008 року. Як зазначає позивач, та не спростовано відповідачем, [PERSON] в приміщенні № 18, 19 цокольного поверху житлового будинку [ADDRESS] ремонтні проведені роботи по облаштуванню з облаштування окремого виходу із приміщення 18, 19 на [ADDRESS] шляхом руйнування фрагменту несучої стіни будинку - конструктивного елементу цього будинку, частини споруди, яка забезпечує її цілісність та необхідні технічні умови функціонування будинку. Вказані обставини також підтверджені наданими представником позивача фотознімками, з яких вбачається, що відповідач облаштував вихід шляхом руйнування фрагменту несучої стіни будинку, його облаштовано із вікна, зроблено сходи до окремого входу, при цьому підлога цього окремого входу значно нижче рівня існуючого фундаменту будинку. Відповідно до ст. 150 Конституції України до повноважень Конституційного суду України належить офіційне тлумачення законів України, рішення ухвалене з цього питання є обов'язковим для виконання на всій території України. Згідно пункту 1.1 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року по справі № 1-2/2004: «Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього». В пункті 4 вказаного рішення Конституційного суду України зазначено, що: «4. Вирішуючи питання про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 Закону, Конституційний Суд України, в аспекті конституційного звернення і конституційного подання, виходить з такого. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України, забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України). 4.3. Відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін. Аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України (пункт 7 частини першої статті 92), виключно законами України. Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством. Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т. ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України». Згідно ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»: «житловий комплекс - єдиний комплекс нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком або його частиною разом із спорудами та інженерними мережами, які утворюють цілісний майновий комплекс; конструктивні елементи багатоквартирного будинку - частини споруди, які забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, в'їзна група тощо); нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин; неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку;». Статтею 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку; неподільне майно не підлягає відчуженню; власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном; при відчуженні приміщення в жилому будинку право на частку неподільного майна підлягає відчуженню разом з приміщенням без виділення частки в натурі. Викладене вище свідчить про те, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] є співвласниками допоміжних приміщень та конструктивних елементів цього багатоквартирного будинку. Несучі стіни, як конструктивний елемент багатоквартирного будинку [ADDRESS] (частини споруди), належать всім власникам квартир та нежитлових приміщень цього будинку на праві спільної сумісної власності. Підтвердження цього права не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Використання конструктивних елементів багатоквартирного будинку [ADDRESS], а також розпорядження ними (конструктивними елементами), повинно здійснюватися у відповідності до законів України та передусім Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно частини 1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а частиною 2 цієї статті встановлено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Як зазначає позивач [PERSON], що не було спростовано відповідачем, він, як співвласник конструктивних елементів будинку [ADDRESS], та інші співвласники, не надавав [PERSON], власнику приміщень № 18, 19 згоди на облаштування окремого виходу шляхом руйнування фрагменту несучої стіни будинку № [ADDRESS]. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] всупереч приписам ст. ст. 319, 369 ЦК України, без наявності згоди співвласників конструктивних елементів будинку [ADDRESS], зокрема і позивача, облаштував окремий вихід із приміщення 18, 19 на [ADDRESS] шляхом руйнування фрагменту несучої стіни будинку - частини споруди, яка забезпечує її цілісність та необхідні технічні умови функціонування, чим створює загрозу цілісності та безпечному функціонуванню будинку № 155/13 і створює перешкоди в користуванні спільним майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Також, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи встановлені судом обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, дії відповідача [PERSON] по створенню перешкод, зокрема і позивачу, у користуванні спільним майном не можна визнати правомірними, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні конструктивними елементами (несучою стіною) будинку шляхом заборони відповідачу облаштовувати окремий вихід та зобов'язання відповідача відновити становище, що існувало до порушення права, а саме відновити цілісність конструктивного елементу будинку - несучої стіни, є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved