Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

02.04.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просив звільнити його від сплати на користь позивачки аліментів у розмірі ј всіх доходів, але не менше Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, які було стягнуто рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.12.2003 року, з урахуванням того, що на теперішній час змінився його майновий стан, внаслідок чого він не спроможний надавати колишній дружині матеріальну допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що являється непрацездатною особою та отримує пенсію за віком в сумі 2103 грн., якої не вистачає на лікування наявних в нього та його дружини [PERSON] захворювань. В противагу цьому, відповідач отримує пенсію, у більшому розмірі ніж він та після смерті їх сина [PERSON] одержала його заощадження, які витратила на власні потреби. 05.07.2019 року представник відповідача надав до суду відзив, відповідно до якого заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Наголошував на тому, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування на теперішній час обставин, які, з урахуванням положень ст..82 СК України є підставою для припинення права [PERSON] на аліменти, які було присуджено за рішенням суду, оскільки на теперішній час відповідач є інвалідом 2 групи та як і на момент присудження аліментів, потребує матеріальної допомоги. У свою чергу позивачем не доведено не спроможність сплачувати аліменти на теперішній час. При цьому зазначив, що відповідачкою здійснювалося лікування та в наступному поховання сина [PERSON] за власні кошти. Своє право на спадщину відповідач відступила на користь онуки [PERSON] . За такого, її матеріальне становище не змінилось, а отже відсутні підстави для припинення її права на отримакння аліментів. 19.06.2019 року позивачем було надано відповідь на відзив, відповідно до якої він надав докази на підтвердження перенесення ним операції по видаленню катаракти на очах. Наголосив на тому, що до грошових коштів, які відповідач витрачала на лікування та поховання сина відносяться й ті кошти, що він сплачував на її утримання у вигляді аліментів. Та стверджував, що відповідач отримала у спадщину після смерті їх спільного сина 1/3 частину однокімнатної квартири та грошові кошти. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, підтвердив фактичні обставини викладені у позові та відповіді на відзив. У судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з огляду на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.03.1973 року, який в подальшому було розірвано. У період шлюбу відповідачка визнана інвалідом 2 групи безстроково, непрацездатною (Довідка МСЕК від 05.12.2002 року, серії 20-00М, №014732 ). . З урахуванням зазначеної обставини та того факту, що [PERSON] потребувала матеріальної допомоги, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.12.2003 року по справі №2-2917/2003 з [PERSON] на користь відповідачки було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі ј частки всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше Ѕ частки неоподаткованого мінімуму доходів громадян до зміни матеріального становища [PERSON] . На теперішній час, [PERSON] за віком є непрацездатним, отримує пенсію, яка згідно до Довідки УПФУ м. Миколаєва від 25.03.2019 року, вих. №10269-П/ЄВ становить 2103.67 грн. З матеріалів справи також слідує, що 16.06.2006 року позивачем було зареєстровано шлюб з [PERSON] (Свідоцтво про шлюб серії № [NUMBER] ). Відповідно до Виписки з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого від 16.06.2019 року позивача було два рази прооперовано по видаленню катаракти на очах у 2013 році та 2015 році. Окрім того, у 2014 року в нього виявлена гіпертонія, артеріальний тиск. Відповідач знаходиться на обліку в УПФУ м. Миколаєва та отримує пенсію за віком в сумі 2669,41 грн. (Довідка від 07.06.2019 року, за вих. №16888/03). Згідно Виписки із амбулаторної карти хворого №175/5-08.01 від 01.04.2019 року встановлено, що [PERSON] страждає на катаракту обох очей та рядом інших хронічних зворобЮ перебуває на обліку у лікаря-онколога. З витягу наданого Інгульським ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області від 15.11.2018 року, №17494/08, вбачається, що в 2018 році після утримання з пенсії позивача аліментів на користь [PERSON] аліментів в сумі 725,42 грн., його пенсія складає 1088,11 грн. (1813,53 грн. - 725,42 грн.) 26.07.2017 року здійснив продаж транспортного засобу «ВАЗ 21099», 1999 року виписку, номер кузова [NUMBER] за 39888,80 грн. (Лист МВС України Регіональний сервісний центр в Миколаївські обл. від 17.01.2019 року, №31/14-152). Постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 01.03.2019 року, ВП №50513188, в зав`язку з наявністю у [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів в сумі 22668,16 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки на боржника накладено штраф в розмірі 11334,08 грн. Згідно ч.ч.1-4 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І,II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За положеннями ч.1 ст.82 СК України, право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст. 82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ (ст.213 ЦПК України), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст.77 - 78, ч.5 ст.82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, згідно із ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Враховуючи викладене, суд виходить з того, що позивач не працює, отримує пенсію та має можливість надавати матеріальну допомогу відповідачу, яка є інвалідом ІІ групи. При цьому, майновий стан відповідача не змінився та не поновилась її працездатність, а отже не змінилися обставини, які були підставою для стягнення з [PERSON] аліментів відповідно до рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 грудня 2003 року по справі №2-2917/2003. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed