Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання договору зміни розміру часток у домоволодіння недійсним (а. с. 4-5). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що на підставі договору дарування від 22 серпня 2006 року набула право власності на 84/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. 1/2 частини вказаного домоволодіння належать на праві часткової власності [PERSON] - тітці позивачці, з якою остання перебуває у конфлікті саме через вказане домоволодіння. За заявою [PERSON] КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради було проведено розрахунок розміру часток співвласників домоволодіння [ADDRESS], згоду на проведення якого [PERSON] як співвласник цього домоволодіння не давала. Отримавши такий розрахунок [PERSON] звернулась до позивачки з пропозицією щодо врегулювання конфліктної ситуації про визнання договору недійсним виникла між сторонами, шляхом підписання договору про зміну розміру часток та сумісний продаж домоволодіння. Оскільки на час надходження даної пропозиції [PERSON] перебувала у скрутному становищі через тяжку хворобу матері та потребувала у зв'язку з цим значних грошових коштів, з огляду на що найскоріший продаж даного будинку позивачці допоміг, вона погодилась на таку пропозицію [PERSON] Проте в подальшому [PERSON] відмовилась від продажу домоволодіння. У зв'язку з зазначеним [PERSON] просила суд визнати договір про зміну розміру часток недійсним (а. с. 4-5). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, свого представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом, в тому числі, надання оголошення у засобах масової інформації з викликом у судове засіданні, про причини неявки суду не повідомила (а. с. 32, 35, 39). За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача за правилами постановлення заочного рішення. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 84/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування 84/100 частин домоволодіння, посвідченого 22 серпня 2006 року державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6-3008 (а. с. 16, 17). Відповідно до договору про зміну розміру часток, укладеного 01 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1970, сторони домовились, що у фактичному користуванні [PERSON] знаходиться 70/100 частки домоволодіння [ADDRESS], у фактичному користуванні [PERSON] - 30/100 частин цього домоволодіння (а. с. 21). З пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні, а також з довідки КУ «Клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради (а. с. 27) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-онколога як онкохвора. Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про визнання недійсним договору про зміну розміру часток від 01 серпня 2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], приймаючи до уваги, що на час його укладання мати позивачки лікувалась від тяжкої недуги, внаслідок чого [PERSON] перебувала у нестійкому емоційному стані та потребувала значних грошових коштів, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] скористалась таким емоційно неврівноваженим станом [PERSON] задля своїх цілей, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved