Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

01 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування квартири від 01 березня 2011 року набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], що раніше належала [PERSON] та в якій був зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач на даний час лише зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично, з 2009 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживав та не з'являється. У зв'язку з цим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за відповідача, тому він вимушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що пред'явлений позов підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення у пресі. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 01 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком О.А. (а.с. 6). Зазначена квартира до цього належала на праві власності [PERSON] У спірній квартирі з 2002 року зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 від 06 червня 2016 року (а.с. 14). Позивач посилається на те, що відповідач втратив право на користування житлом. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встанолено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником квартири, в якій зареєстрований відповідач є позивач [PERSON] На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року позивач посилається на письмові докази: акт обстеження житлових умов заявника та акт про непроживання (а.с. 13, 15). У цих документах зазначено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2009 року. Крім того, ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію договору дарування квартири від 01 березня 2011 року. Право власності за позивачем зареєстроване 01 березня 2011 року (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки право користування спірною квартирою у відповідача є похідним від прав колишнього власника житла. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житлом. Позивач також просить скасувати реєстрацію відповідача у квартирі шляхом зняття з реєстраційного обліку. Разом з тим, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial