Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

01 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, а також ? частку його заробітку щомісячно на утримання позивачки до закінчення декретної відпустки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 квітня 2013 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого у них народила донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживаю з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка знаходиться у декретній відпустці, коштів на належне утримання дитини не вистачає, тому потребує утримання від чоловіка до закінчення декретної відпустки. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні надав заперечував проти задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини, просив урахувати його матеріальне становище, задовольнити позов частково та стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частину усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України ) встановив наступне. 05 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 20156 року розірвано. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 28.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області (а.с.3). Згідно довідки про склад сім'ї № 146 від 01.04. 2016, виданої Комунальним підприємством Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» Київської області, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні (а.с.7). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як зазначає позивачка в позовній заяві, [PERSON] аліменти нікому не сплачує, працездатний, працює у ТОВ «ДІЄСА», директором магазину «Ельдорадо», Таким чином, передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей та порядку сплати аліментів не досягнуто. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов'язку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Щодо вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання позивачки до закінчення декретної відпустки суд зазначає наступне. Так, положення ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України встановлюють, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За загальним правилом, закріпленим у ЦПК України, позивач має ряд прав, які активно впливають на розгляд його цивільної вимоги, а саме, право визначити, змінити підставу або предмет цивільного позову. Позивачем при заявлені даних вимог не надано їх правове обгрунтування, тобто не визначена правова підстава та норми права, на які посилається позивач. Аналізуючи положення законодавства суд прийшов до висновку, що вонпи не містять такого обовязку чоловіка - батька дитини утримувати дружиу до закінчення декретної відпстки, тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial