Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

у Радивилівський районний суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, стягуваних із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.11.2011 р., та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у більшому розмірі, мотивуючи тим, що з часу призначення аліментів у розмірі 350 грн., їхня дочка є шкільного віку і потребує більше витрат, а ніж надає відповідач. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на що, судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Пояснив, що у нього на утриманні є ще одна малолітня дитина - [PERSON], [INFO], зазначив, що на даний час не працевлаштований, живе та утримує сім'ю за рахунок не регулярного підробітку, має заборгованість по сплаті аліментів, яку погашає по мірі надходження коштів. Розуміє необхідність у збільшені розміру аліментів та на даний час готовий сплачувати аліменти в розмірі 650 грн. Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], видане 31.07.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], ще не досягла вісімнадцятирічного віку. Згідно виконавчого листа справа №2-461/2011 р., виданого Радивилівським районним судом Рівненської області (а.с. 7), стягуються щомісячно з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 350 грн. На даний час дочка [PERSON] проживає з матір'ю, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 12.09.2018 р. № 1324 (а.с. 11). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягає до збільшення. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що обов'язок із утримання дітей покладається на обох батьків. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має на своєму утриманні малолітнього дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, серії [NUMBER], виданого 09.08.2017 року у Дніпровському районі у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.22), не працює та зі слів відповідача, отримує нерегулярні доходи від тимчасових підробітків, а у матеріалах справи відсутні відомості, які спростували б дане твердження, має заборгованість по оплаті аліметів та частково погасив таку у 2018 році. На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, щодо розміру стягнення аліментів, з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 650 грн. щомісячно. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial