Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У позові позивач [PERSON] просив визнати укладеним договір побутового підряду між ним та фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) [PERSON] на виготовлення на замовлення меблів, пославшись на те, що у квітні 2013 року між ними була досягнута усна домовленість, за якою він повинен був надати ФОП [PERSON] матеріали, а останній, у свою чергу, виготовити з них обумовлений перелік меблів. Оскільки меблі були виготовлені неякісно, що було виявлено після їх доставки за місцем проживання у [ADDRESS], то він звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою усунути існуючі недоліки, в чому йому усно було відмовлено з посиланням на відсутність між ними договірних відносин, і видати квитанцію чи інший документ, яким би підтверджувалось укладення договору, відмовився. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що у квітні 2013 року звернувся до ФОП [PERSON], який здійснює підприємницьку діяльність у [ADDRESS], і з ним усно домовився про виготовлення меблів зі свого, як замовника, матеріалу, який зберігався в [ADDRESS], звідки матеріал автомобілем ЗІЛ-130 забрав відповідач. Всі питання організаційного характеру за вказівкою ФОП [PERSON] в подальшому вирішувалися за тією ж адресою з [PERSON], яка, як повідомив йому ФОП [PERSON], є його дружиною. Оплата за виконану роботу ним проводилася у три етапи, а саме: у травні 2013 року та у жовтні 2013 року ним було сплачено [PERSON] у присутності ФОП [PERSON] по 2000 (дві тисячі) грн. кожного разу, а решту - 700 (сімсот) грн. було сплачено у листопаді 2013 року [PERSON], коли забирав меблі, але це було в вечірній час і ФОП [PERSON] у той час не було. Також [PERSON] було видано квитанцію № 170 з переліком виготовлених меблів та з зазначенням вартості виконаної роботи. Документально ні отримання відповідачем від нього матеріалу, ні отримання [PERSON] коштів за виконану роботу не оформлялося, оскільки був розрахунок на нормальні людські стосунки, крім того, як він зрозумів із розмови з [PERSON], вона не хотіла документального оформлення, оскільки це вплине на розмір податку. Також позивач [PERSON] зазначив, що пояснення ФОП [PERSON] від 09.12.2013 року, копія якого на а.с.50, він не отримував. Представник третьої особи на стороні позивача - інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області у судове засідання не з»явився, хоч про час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд, з врахуванням думки сторін, визнав можливим справу розглянути без участі представника третьої особи. Представник відповідача ФОП [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що ніякої домовленості щодо виготовлення меблів у ФОП [PERSON] з позивачем не було, договір між ними не укладався, що відповідач виготовленням меблів не займався, підписи на документах, копії яких надані позивачем, візуально відповідачу не належать і на час перевірки, яка проводилася інспекцією з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області, він знаходився на лікарняному, тому підписати складені інспекцією документи не міг. Відповідач ФОП [PERSON] позовні вимоги не визнав, надавши суду довідку, в якій зазначив, що послуги [PERSON] ним не надавались і грошових коштів від нього в період з січня 2013 року по квітень 2014 року він не отримував. Пояснити, хто з його працівників мав доступ до печатки - не міг, але не заперечував проти того, що доступ до печатки мала його дружина [PERSON], уточнивши, що її прізвище не [PERSON], а [PERSON]. Також відповідач зазначив, що ніяких листів [PERSON] не писав, що підписи на документах, копії яких надані позивачем, йому не належать, хоч при цьому клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляв, а оглянувши наданого свідком [PERSON] листа, датованого 09.01.2014 року, копія якого на а.с.9 (підпис на якому нечіткий), визнав, що даний підпис належить йому особисто. Свідок [PERSON] пояснила, що нею, як інспектором інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області, за зверненням [PERSON] з приводу того, що виготовлені на його замовлення ФОП [PERSON] меблі є неякісними і останній від проведення експертизи відмовляється, проводилася перевірка дотримання ФОП [PERSON] законодавства про захист прав споживачів. ФОП [PERSON] надав інспекції відповідь, датовану 09.01.2014 року, в якій зазначив, що в договірних відносинах з [PERSON] не перебував, претензій щодо якості доставлених згідно накладної № 170 меблів [PERSON] не мав, тому експертизу замовляти він не буде, після чого нею було складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів ФОП [PERSON] та на нього ж було складено протокол про адміністративне правопорушення, копія якого на а.с.10. Акт та протокол складалися в м.Чернігові в інспекції з питань захисту прав споживачів, куди приїжджали ФОП [PERSON] з дружиною на ім»я [PERSON] і в даних документах підписи ставив особисто ФОП [PERSON] Протокол про адміністративне правопорушення було розглянуто, на ФОП [PERSON] накладено штраф у розмірі 170 грн., який ним відповідно до платіжного доручення № 890 від 05.02.2014 року сплачено, але припис, у якому вказувалося ФОП [PERSON] на необхідність проведення експертизи щодо визначення якості виготовлених меблів, не виконаний і листа, датованого 03.02.2014 року (копія на а.с.13), в якому ФОП [PERSON] вказав, що експертизу щодо якості меблів буде проводити лише на підставі рішення суду, в інспекцію привозила його дружина. Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку. Поняття договору побутового підряду визначено у ч. 1 ст.865 ЦК України. За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що договір побутового підряду є публічним договором, тобто особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, взяла на себе обов'язок здійснювати виконання робіт для кожного, хто до неї звернеться (ч.1 ст.633 ЦК України). До відносин за договором побутового підряду, що не врегульовані ЦК України, застосовується законодавство про захист прав споживачів, зокрема Закон України "Про захист прав споживачів". Договір підряду за своїми характеристиками належить до двосторонніх, консенсуальних та оплатних договорів. Даний договір є двостороннім або, як вказують у літературі, двосторонньо-зобов'язуючим, оскільки участь у ньому беруть дві сторони - замовник та підрядник, які мають певні взаємні права та обов'язки. Цей договір є консенсуальним, оскільки він вважається укладеним з моменту досягнення згоди сторін щодо всіх істотних умов договору. Договір побутового підряду є оплатним, оскільки замовник зобов'язаний оплатити зроблену підрядником роботу. Сторонами договору побутового підряду є підрядник і замовник. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У ЦК України не закріплено спеціальних вимог щодо форми договору побутового підряду, що означає можливість його укладення в усній або письмовій формі відповідно до загальних положень про форму правочину (ст.ст.205-210 ЦК України). Однак, у ч. 1 ст. 866 ЦК України передбачено спеціальні вимоги до договору побутового підряду. У статті вказано, що до належної форми укладення договору побутового підряду прирівнюється видача замовникові квитанції або іншого документа, що підтверджує укладення договору. Відповідно до п.9 «Правил побутового обслуговування населення» побутові послуги надаються замовникам згідно з угодами, документальним підтвердженням укладення яких є такі документи: договір, розрахунковий документ встановленої форми. Пункт 13 цих же Правил містить перелік розрахункових документів, що засвідчують факт надання послуги, до якого відносяться: касовий чек - для виконавців, які у розрахунках із замовниками використовують реєстратори розрахункових операцій (розрахункова квитанція у разі виходу такого реєстратора з ладу або тимчасового відключення електроенергії), квитанція - для виконавців, які згідно із законодавством не застосовують таких реєстраторів. Значення цих документів полягає і в тому, що вони є підставою для одержання замовлення або послуги (п.21 Правил), і надають право замовникові на вимогу усунення недоліків у гарантійний термін (п.24 Правил). З листа відповідача, датованого 09.01.2014 року, якого він надав інспекції з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області (копія листа на а.с.9), належність підпису на якому ФОП [PERSON] визнав, та з пояснення відповідача, датованого 19.12.2013 року та адресованого позивачу [PERSON], копія якого на а.с.50, на якому належність печатки ФОП [PERSON] останнім не оспорювалась, убачається, що між позивачем і відповідачем була досягнута усна домовленість про виготовлення відповідачем меблів із матеріалу позивача. Факт виготовлення відповідачем меблів на замовлення позивача та їх перелік, а саме: ліжка розміром 2,0 м. х 1,8 м. та двох тумбочок до цього ліжка; ліжка розміром 2,0м. х 0,9 м. та тумбочки до нього; ліжка розміром 2,0м. х 1,0м. та тумбочки до нього; лавочки дерев»яної підтверджується накладною від 28 листопада 2013 року № 170 на а.с.44, на якій у графі накладної «директор» є підпис, скріплений печаткою ФОП [PERSON] Та обставина, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, здійснює господарську діяльність «столярні та теслярські роботи» за адресою м.Ніжин, вул.Пржевальського,7, за якою, з пояснень позивача, він і звертався до відповідача та за якою проводився розрахунок і виготовлялися меблі, та що відповідач з 01 січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку третьої групи зі ставкою податку 5%, підтверджується наданими відповідачем ксерокопіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та свідоцтва платника єдиного податку на а.с.36-37. До відносин за договором побутового підряду, що не врегульовані ЦК України, застосовується законодавство про захист прав споживачів, зокрема Закон України "Про захист прав споживачів". Згідно п.15 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємництва, які здійснюють розрахункові операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані надавати покупцям на їх вимогу чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує перехід права власності від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» . Платники єдиного податку третьої групи, до якої відноситься відповідач, згідно з п. 296.10 Податкового Кодексу України, не застосовують реєстратори розрахункових операцій. Аналогічна норма передбачена і у п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Проте навіть такий підприємець згідно з п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов'язаний видати покупцю розрахунковий документ - тобто документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункову квитанцію тощо), який підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, вимоги до форми та змісту якого встановлені Положенням «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом Державної Податкової Адміністрації України N 614 від 01.12.2000 року. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов (ст. 866 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов'язання) чи іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов'язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, тому позовні вимоги слід задовольнити. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт та послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, з чого убачається, що при подачі позову позивачем [PERSON] судовий збір відповідно до ч.3 ст.22 цього Закону правомірно не сплачувався, а тому відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved