Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

У лютому 2020 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним\~та скасувати\~рішення державного\~реєстратора комунального\~підприємства «Агенція\~реєстраційних послуг»\~Манюти С.В.\~№ 48715278\~від 17.09.2019\~про припинення\~обтяження нерухомого\~майна та\~скасувати (вилучити)\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~запис щодо\~припинення обтяження\~нерухомого майна,\~який внесений\~державним реєстратором\~комунального підприємства\~«Агенція реєстраційних\~послуг» Манютою\~С.В.\~17.09.2019.\~Крім того,\~позивач просить\~стягнути з\~відповідача понесені\~нею судові\~витрати зі\~сплати судового\~збору. В обґрунтування позову зазначила, що 17.10.2016 на підставі ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 06.10.2016 (в дійсності від 05.10.2016) у справі №295/9312/16-ц в інтересах [PERSON] державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради Шевченком О.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень №31894855, а саме про накладення арешту на майно ПАТ «ПУМБ» - нежитлові приміщення, приміщення №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, А - як складову частину об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатом прийнятого рішення, 17.01.2016 року державним реєстратором внесено відповідний запис про обтяження №16930865. 10 грудня 2019 року з отриманої [PERSON] інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо, що 17.09.2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. рішенням №48715278 від 17.09.2019 було припинено обтяження, накладене ухвалою Богунського районного суду міста Житомира 05.10.2016 у справі №295/9312/16-ц на вищевказане майно. Підставою для зняття арешту була ухвала Богунського районного суду міста Житомира від 07.08.2019 у справі №295/9312/16-ц. Вважаючи, що державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. протиправно було припинено вищевказане обтяження, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомив, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення відповідача (17.09.2019 року), у позивача були відсутні будь-які права на нерухоме майно, обтяження якого (дія арешту) припинено 06.07.2017 року у зв`язку з ухваленям рішення Апеляційного суду Житомирської області від 06.07.2017 року по справі 295/9312/16-ц. Проте, у позовній заяві не зазначено, яке саме право позивача порушено відповідачем, а також не додано до матеріалів позову будь-яких доказів наявності у позивача прав на нерухоме майно станом на дату прийняття оскаржував рішення (17.09.2019 року). Представник позивача Зінкевич Д.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Представник третьої особи - АТ «ПУМБ» Лупич А.В. у судовому засіданні просив відмовитив в задоволенні позову. Судом встановлено,що у липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ "Перший\~Український Міжнародний\~Банк"\~в особі\~відділення №1\~м.\~Житомир філії\~ПУМБ в\~м.\~Києві,\~Приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Осипенка Д.О. про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя - ПАТ «ПУМБ» на нерухоме майно, яке належало їй на праві власності, а саме: нежитлові приміщення, приміщення №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, А - як складову частину об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (справа №295/9312/16-ц). У позовній заяві [PERSON] одночасно заявила клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. \~Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.10.2016 задоволено заяву про забезпечення позову у справі №295/9312/16-ц та накладено арешт на майно ПАТ «ПУМБ» - нежитлові приміщення, приміщення №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, А - як складову частину об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19.04.2017 у справі №295/9312/16-ц позов було задоволено. Додатковим рішенням від 30.05.2017 вирішено питання судових витрат. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.07.2017, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 05.12.2018, - скасовані рішення Богунського районного суду м.Житомира від 19.04.2017 та додаткове рішення від 30.05.2017 із ухваленням нового рішення, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову та вирішено питання судових витрат у справі №295/9312/16-ц. У серпні 2019 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у задоволенні якої ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 07.08.2019 відмовлено з підстав, визначених ч.6 ст. 154 ЦПК України в редакції, що діяла на момент подання заяви про забезпечення позову, а саме, "Якщо у задоволені позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову". 17.09.2019 державним реєстратором комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. рішенням №48715278 від 17.09.2019 було припинено обтяження, накладене ухвалою Богунського районного суду міста Житомира 05.10.2016 у справі №295/9312/16-ц на вищевказане майно на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 07.08.2019. Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.10.2019 ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2019 скасовано та постановлене нове рішення, яким скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.10.2016. Згідно відомостей\~з державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~об`єкт -нежитлові приміщення, приміщення №№1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, А - як складову частину об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на час винесення оскаржуваного рішення та внесення запису належав на праві власності з 22.04.2016 по 18.09.2019 Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» код ЄДРПОУ :14282829, а з 18.09.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙС ТІМ» код ЄДРПОУ: 31133719. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, за відсутності заперечень відповідача, враховуючи заперечення третьої сторони, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності\~\~є непорушним. Згідно з ч.1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2\~ст.319 ЦК України). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6\~ст. 3 ЦК України). Положеннями\~ст. 321 ЦК України\~встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.\~15 та ч.1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.2 \~ст. 16\~\~ЦК України\~способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути:\~визнання права; визнання\~правочину недійсним; припинення\~дії,\~яка порушує\~право; відновлення\~становища,\~яке існувало\~до порушення; примусове\~виконання обов`язку\~в натурі; зміна\~правовідношення; припинення\~правовідношення; відшкодування\~збитків та\~інші способи\~відшкодування майнової\~шкоди; відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із ч.2, 3\~ст. 13 ЦК України\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч.3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень\~частин другої - п`ятої статті 13\~цього Кодексу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право\~ в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи наведене, особа, звертаючись з позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 522/19912/18 (провадження № 61-11063св20). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] \~\~просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора та скасувати (вилучити) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис щодо припинення обтяження нерухомого майна, яке їй не належить. Будь яких доказів, на підтвердження порушення своїх прав та майнових інтересів щодо вказаного майна суду не надала, як і доказів права представлення інтересів власників, майнові права або інтереси яких, могли б бути порушені оскаржуваним рішенням. Крім того, вимоги позивача не є ефективним способом захисту, оскільки не призведе до наслідків відновлення будь якого порушеного права чи інтересу, оскільки ухвала Житомирського апеляційного суду від 30.10.2019, якою скасовано заходи забезпечення позову є чинною, а тільки можуть свідчити про здійснення дій, які могли б порушити права інших осіб. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 916/2562/18, від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19. Водночас суд виходить з того, що [PERSON] не позбавлена права на\~\~звернення\~\~до\~\~суду\~\~з\~\~позовом,\~\~в\~\~якому\~\~визначить\~\~спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який передбачений законом і є ефективним, де предметом доказування і об`єктом встановлення судом будуть її майнові права або інтереси.\~\~ Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача. На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст.ст.\~2,7, 10-13, 76-83, 133, 141 ,263-268,\~352,354 ЦПК України, -

Outcome: dismissed