Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

01.11.2013 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року у розмірі 752317,38 Євро, що за курсом 10,61 відповідно до повідомлення НБУ від 01.08.2013 року складає 7982620,63 грн. Стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] 10 000 грн. Крім того, просив стягнути з [PERSON] витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року ТОВ «Київпроменергобуд» 20.03.2006 року отримав кредит у розмірі 445500,00 Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.03.2011 року. Позивач вказує, що крім того, зобов'язання за вказаним договором №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року забезпечено порукою у розмірі 10 000 грн.: договір поруки № 167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ «Акцент-Банк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ТОВ «Київпроменергобуд»; договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ТОВ «Київпроменергобуд». У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року ТОВ «Київпроменергобуд» станом на 01.08.2013 року має заборгованість - 753259,88, яка складається з наступного: 265668,99 Євро - заборгованість за кредитом; 202680,57 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 78081,48 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 206828,84 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року, - провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», про стягнення заборгованості - було закрито. Цивільну справу в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості - було передано на розгляд до Солом'янського районного суду м. Києва (а.с.а.с. 101-102 Т. 1). Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, - ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року про закриття провадження та передачу справи за підсудністю - залишено без змін (а.с. 134 Т. 1). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Київпроменергобуд» (а.с. 166 Т. 1). Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог. Представники третіх осіб Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київпроменергобуд» в судове засідання не з'явилися, хоча третіх осіб належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог до суду не надходило. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 20 березня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київпроменергобуд» було укладено кредитний договір №К4Н0/LON/008 на загальну суму 445 500 (чотириста сорок п'ять тисяч п'ятсот) Євро, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.03.2011 року (а.с.а.с. 16-21 Т. 1, 11-18 Т. 2). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надавався для придбання баштового крану: SMTTH-55. Також встановлено, що відповідач, [PERSON], як директор та засновник (на час укладення кредитного договору) ТОВ «Київпроменергобуд» виступив поручителем по вказаному кредитному договору, внаслідок чого було укладено договір поруки №К4Н0/LON/008/1П від 20 березня 2006 року (а.с.а.с. 19-20 Т. 2). Згідно п. 1 Договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Київпроменергобуд» свої обов'язків за кредитним договором від 20 березня 2006 року №К4Н0/LON/008, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в су4мі 445 500,00 Євро, а боржник зобов'язався повернути кредит в строк 19.03.2011 року, сплачувати за його користування 10% річних в дату сплати процентів. Відповідно до п. 2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів. пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно вимог п. 3 кредитного договору №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року, 20 березня 2006 року між ТОВ «Київпроменергобуд», в особі директора [PERSON], та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір застави №1371/Z майнових прав на баштовий кран (а.с.а.с. 53-59 Т. 2), та договір застави автотранспорту (а.с.а.с. 65-70 Т. 2). Крім того, 17 січня 2007 року між ТОВ «Київпроменергобуд», в особі директора [PERSON], та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір застави, відповідно до п. 6 якого в забезпечення виконання Заставодержателем зобов'язань за кредитним договором та Заставодавцем зобов'язань за цим договором, Заставодавець надав в заставу баштовий кран SMTTH-55 в кількості одна одиниця (предмет застави) (а.с.а.с. 60-64 Т. 2). Вказаний кран належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується Договором поставки техніки № Г1 від 10 березня 2006 року між ТОВ «Приват Лізинг» та ТОВ «Київпроменергобуд» (а.с.а.с. 50-52 Т. 2). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. З матеріалів справи встановлено, що Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Але позичальником умови договору належним чином не виконуються, відповідач кредит не повернув, нараховані за користування кредитними коштами проценти не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, яка позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Згідно статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов'язання та зазначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до умов Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників, у відповідності до ч. 1 ст. 543 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 543 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 20 березня 2006 року був укладений кредитний договір, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем (а.с.а.с. 30-33 Т. 2). Натомість відповідачем та представником відповідача не було надано суду будь-яких доказів, які б спростовували наявність такої заборгованості. Так, з наданого ПАТ «КБ «ПриватБанк» розрахунку вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року, сума боргу станом на 01.08.2013 року становить - 753259,88, яка складається з наступного: 265668,99 Євро - заборгованість за кредитом; 202680,57 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 78081,48 Євро - заборгованість по комісії за користування кредитом; 206828,84 Євро - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з тим, всупереч вимогам ст.ст. 81, 82 ЦПК України, позивачем в позовній заяві не зазначено підстав стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Жодних обставин, якими позивач обґрунтовує ці позовні вимоги у позовній заяві не зазначено. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №К4Н0/LON/008 від 20 березня 2006 року в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 265 668,99 Євро та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 202 680,57 Євро, що разом складає 468 349,56 Євро, а в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01.08.2013 року, як просив позивач у позові, становить 4 969 188 (чотири мільйони дев'ятсот шістдесят дев'ять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 83 коп. В іншій частині вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial