Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № 014/035-16/60071 від 26 травня 2008 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 30 тисяч доларів США, шляхом переказу коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 14% на рік з кінцевим терміном повернення 26 травня 2018 року. Відповідач [PERSON] зобов'язувався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору. Своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат відповідач належним чином не виконує, у результаті чого в нього утворилась прострочена заборгованість за договором кредиту. Користуючись своїм правом достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, 24 березня 2016 року Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом станом на 29 лютого 2016 року на загальну суму 29 572 долари 88 центів США, в тому числі: 18105,18 доларів США - заборгованість за кредитом, 7338,51 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 11467,70 долари США заборгованість за відсотками, 11446,92 долари США - прострочена заборгованість за відсотками. Відповідач добровільно відмовляється погасити борг перед позивачем, а тому ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просить винести рішення про стягнення з відповідача кредитної заборгованості в сумі 29572 долари 88 центів США, що становить 800 076 гривень 20 копійок, та судових витрат по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, направивши електронною поштою заяву про розгляд справи за її відсутності, про підтримання позовних вимог та не заперечила проти ухвалення заочного рішення (а.с. 77). Відповідач по справі [PERSON] у судові засідання, призначені на 06 квітня, 05 травня та 23 травня 2016 року не з'явився. Судові повістки повернулись з відміткою, що адресат за вказаною адресою у с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області не проживає (а.с. 61-63, 64-65, 66-67, 75-76). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Позивач зазначила адресу проживання відповідача с. Вищеольчедаїв Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 2). Відповідно до інформації завідувача Мурованокуриловецький РС УДМС України у Вінницькій області (а.с. 50), відповідач з 20 січня 1998 року зареєстрований в [ADDRESS]. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (абзац 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України). Положення частини п'ятої статті 74 ЦПК України щодо зміни порядку виклику та повідомлення осіб, які беруть участь у справах, про судовий розгляд позовів і скарг без їх присутності у судових засіданнях, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року. Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши законодавство, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 КК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено що 26 травня 2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/035-16/60071, відповідно до якого Банк надав позичальникові кредитні кошті у розмірі 30 тисяч доларів США у безготівковій формі, шляхом переказу всієї суми кредиту на поточний рахунок позичальника. Відсотки за користування кредитом Договором встановлені у розмірі 14% річних. Кінцевий термін повернення кредиту сторонами погоджено по 26 травня 2018 року. На ствердження виконання свого зобов'язання по наданню валютного кредиту позивачем подано виписку по рахунку від 26 травня 2008 року та заяву на видачу [PERSON] готівки в сумі 30 тисяч доларів США № 02928445 від 26 травня 2008 року (а.с. 11, 12). Для виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором банком було відкрито поточний рахунок для погашення заборгованості, нарахованих процентів та комісій по кредиту № 262071539464 в ВСД ВАТ РБ Аваль, МФО 380805. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору позичальник зобов'язувався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами згідно графіку погашення кредиту та інших платежів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Погашення кредиту та процентів повинно було здійснюватись ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одним із видів порушення зобов'язання є неналежне виконання, зокрема порушення умов, визначених змістом зобов'язання. В разі невідповідності виконання зобов'язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов'язання. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов'язковою для сторін та є критерієм належності виконання. Кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення Позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але більше трьох раз протягом останніх дванадцяти місяців, а також у випадку істотного погіршення стану платоспроможності і кредитоспроможності позичальника, яке створює загрозу непогашення або невчасного погашення кредиту (п. 9.2, 9.2.8 Договору). Відповідно до п. 1.3.3 Договору (а.с. 14) та додатку № 2 до Кредитного договору № 014/035-16/60071 від 26 травня 2008 року (а.с. 22-23) [PERSON] мав здійснювати погашення заборгованості 26 числа кожного календарного місяця в сумі 465 доларів 80 центів США. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-10) доведено, що відповідач з лютого 2014 року припинив погашення кредиту та відсотків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 2 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України, Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частині. Таке право Банку передбачено і в п. 9.1 Кредитного Договору. Отже, у разі невиконання, або неналежного виконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту, разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до Договору, а тому грошова вимога позивача до [PERSON] є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону. Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання сторонами кредитного Договору та додатку № 2 до кредитного Договору (а.с. 13-23) (ст. 627 ЦК України). Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 18105 доларів 18 центів США (в тому числі прострочений кредит в сумі 7338, 51 долар США) підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі 14% на рік (а.с. 14, 22). Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується сплачувати кредитору проценти за користування Кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки, визначеної у п. 1.2.1 Договору. Проценти нараховуються щомісяця на суму Кредиту за весь строк користування Кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти підлягають сплаті Позичальником у складі ануїтетних платежів на умовах визначених ст. 7 Договору. Відповідно до укладеного Договору Позичальник доручає Кредитору здійснювати договірне списання з поточного рахунку № 262071539464 будь-яких сум належних до сплати за Договором, в тому числі в рахунок погашення суми кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів передбачених Договором. У разі недостатності на поточному рахунку Позичальника коштів, належних до сплати Кредитору за цим Договором, на дату платежу, Позичальник вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань за Договором (п. 7.5 Договору). При простроченні погашення Кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених графіком. Таким чином, розрахунком заборгованості (а.с. 7-10) доведено, що [PERSON] станом на 29 лютого 2016 року допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 11467,70 доларів США, із яких прострочена заборгованість по процентах - 11446,92 долари США. У зв'язку з виникненням заборгованості за договором кредиту, Банком на виконання вимог визначених у п. 16.4 Договору 14 грудня 2015 року [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. (а.с. 29). Вимога Банку про повернення суми заборгованості за кредитом на даний час [PERSON] не виконана, заборгованість не погашена. Сторони погодили, що терміни позовної давності до всіх правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням Договору встановлюються тривалістю у 3 роки (п. 16.7 Договору). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що [PERSON] неналежно виконує свої зобов'язання за кредитним договором та починаючи з лютого 2014 року не ліквідовує заборгованість, чим порушує зазначені више норми законодавства та умови кредитного договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно станом на 29 лютого 2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 014/035-16/60071 від 26 травня 2008 року на загальну суму 29572 долари 88 центів США, в тому числі: 18105,18 доларів США - забогованість за кредитом, в тому числі прострочена - 7338,51 долар США; 11467,70 доларів США - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 11446,92 долари США. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а якщо грошовий еквівалент визначено в іноземній валюті, то сплаті підлягає сума, визначена за офіційним курсом. Відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Сторони погодили, що валютні ризики, які пов'язані зі зміною курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України покладено на Позичальника (п. 15.5 Договору). Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, [PERSON] прийняв на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мав будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Щодо визначення валюти стягнення, суд виходить із положень ч. 1 ст. 1054, ст.ст. 192, 533 ЦК України, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також із висновків Верховного Суду України, викладених у судових рішеннях, зокрема, в постанові від 24 вересня 2014 року, на основі яких стягненню з [PERSON] підлягає грошова сума в іноземній валюті (доларах США), а сплаті підлягає її еквівалент в гривні, що визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а в даному випадку: на день винесення судового рішення. Відповідно до інформації Національного Банку України, розміщеної на його офіційному сайті, на 23 травня 2016 року встановлено офіційний курс гривні до долара США як 2520,1506:100 (а.с. 78). Таким чином, станом на день винесення цього судового рішення [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 29572 долари 88 центів США, що за офіційним курсом валюти складає 745280 гривень 94 копійки (29572,88 х 25,2015). Отже, позовна вимога ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] є повністю обґрунтованою, доведеною, а тому підлягає до повного задоволення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).Статтею 79 (ч. 1) ЦПК України судовий збір віднесено до судових витрат. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 12001 гривню 14 копійок судового збору (а.с. 1), тому такий розмір судових витрат підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved