Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

У січні 2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 02.10.2010 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2018 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу позивач проживав разом з відповідачем в її квартирі за адресою: [ADDRESS] , а після розірвання шлюбу переїхав до м. Бориспіль. Після розірвання шлюбу діти за згодою сторін залишилися проживати з відповідачем, однак остання чинить перешкоди позивачу у вихованні дітей, зокрема не дозволяє позивачу забирати дітей та спілкуватися з ними поза місцем проживання відповідача. Крім того, відповідач одноосібно визначає час та місце побачень позивача з дітьми, що порушує батьківські права останнього. Відтак позивач був вимушений звернутися з відповідним позовом до суду та просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначивши батьку способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей шляхом встановлення систематичних побачення: кожної першої та третьої суботи місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а також половину зимових, весняних, літніх та осінніх канікул за домовленістю з матір`ю. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.01.2019 по вказаній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 06.06.2019 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що вона відповідач самостійно займається вихованням дітей та їх матеріальним забезпеченням, оскільки позивач витрати на утримання дітей компенсує частково. Зазначила, що батько не цікавиться життям дітей та не знає, що у старшої доньки [PERSON] є захворювання на бронхіальну астму та алергічний риніт, що зумовлює необхідність у постійному нагляді за її здоров`ям та харчуванням, що без участі матері є неможливим. Щодо зустрічі дітей за місцем проживання позивача, відповідач заперечувала, оскільки батько дітей проживає разом з цивільною дружиною та її двома дітьми, має папугу в квартирі, квартира має площу 57 кв.м., а відтак такі умови, є неналежними для проживання двох дорослих та чотирьох дітей. Також при прийнятті рішення судом, просила врахувати стан здоров`я дітей, їх особливі потреби щодо облаштування кімнати та спального місця, харчування та прийому медикаментів. 07.06.2019 від начальника Служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації в м. Києві надійшли письмові пояснення, разом із заявою про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей. Крім того, просив долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві. 20.06.2019 позивач подав відповідь на відзив зазначивши, що твердження викладені відповідачем у відзиві не відповідають дійсності, оскільки як зазначалося раніше, відповідачка одноособово та всупереч волі позивача, продовжує чинити позивачу, перешкоди у спілкуванні з дітьми. Також, звертає увагу на те, що твердження відповідача щодо неналежних умов проживання позивача є безпідставними та спростовуються актом обстеження житлово-комунальних умов проживання громадянина [PERSON] , відповідно до якого у квартирі чисто та затишно, для дітей створені умови належного проживання, виховання та утримання, житлово-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Твердження відповідача про те, що позивач не цікавиться життям та здоров`ям дітей є неправдивими, надуманими, та свідчать лише про негативне ставлення відповідачки до позивача. Зазначив, що приймає активну участь у спілкуванні та вихованні дітей, знає про всі їх хвороби та надає кошти на лікування. 15.07.2019 ухвалою суду підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, з огляду на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову за умови, що позивач буде дотримуватися режиму харчування та відпочинку дітей, їх утриманням, та за необхідності займатися їх лікуванням. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення сторін, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.10.2010 між сторонами зареєстровано шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №2238. У вказаному шлюбі у них народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про їх народження, копії яких наявні в матеріалах справи. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.10.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6) Актом обстеження житлово-комунальних умов проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у квартирі чисто та затишно, для дітей створені умови належного проживання, виховання та утримання, житлово-побутові умови відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с. 63). Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно положень ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дітьми, та в ході розгляду справи сторонами не було заявлено клопотання про проведення судової психологічної експертизи стану дітей та встановлення негативного впливу батька на них, а відтак у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з дітьми. Відповідно до висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 101-4884/03 від 03.06.2019, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька [PERSON] у вихованні дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] за наступним графіком: - першої та третьої суботи місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; -половина осінніх, зимових, весняних, літніх канікул за домовленістю між батьками. З метою уникнення конфліктних ситуацій між [PERSON] та [PERSON] : зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] дотримуватися режиму харчування, лікування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей [PERSON] . З урахуванням встановлених службою обставин, а також зважаючи на право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд погоджується із вказаними у висновку рекомендаціями щодо встановлення графіку зустрічей дітей із батьком, а також при вирішенні даного спору приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дітьми їх батьком, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати нормальному їх розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача із доньками буде сприяти їх повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дітей. Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у висновку Служби у справах дітей, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, виходячи виключно з інтересів та віку дітей, а також балансу інтересів дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги те, що позивачем при подачі позову судовий збір сплачено не було, суд вважає, що судовий збір слід тягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved