Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № 002-2008-460 від 28.02.2008 року відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 74 100,00 доларів США зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом строком до 10.02.2025 року. В забезпечення виконання кредитного договору 28.02.2008 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 002-2008-460-Р. Того ж дня, 28.02.2008 року в забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 002-2008-460-Р/1. Також для забезпечення виконання зобов`язань відповідачки [PERSON] за кредитним договором був укладений договір іпотеки. Сума заборгованості станом на 03.11.2014 року за кредитом становить 137 076,31 доларів США, що еквівалентно 1 775 234,15 грн. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору у вказаній сумі та судові витрати в сумі 1 820,00 грн. Ухвалою судді від 15.08.2014 року справу прийнято до провадження судді Величко Т.О. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 26.11.2014 року зупинено провадження у справі. Ухвалою судді від 15.04.2015 року провадження по справі відновлене. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 26.05.2015 року зупинено провадження у справі. Ухвалою судді від 18.06.2019 року провадження по справі відновлене. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, оскільки розрахунок заборгованності здійснено невірно, він є необгрунтованим та недоведеним, крім того, у матеріалах справи взагалі відсутні жодні документи, що підтверджують факт видачі позичальнику грошових коштів, також зазначав, що у правовідносинах між банком та позичальником не дотримано розумного балансу між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків та охоронюваними законом інтересами споживачів. Також звернув увагу суду , що порука [PERSON] є припиненою в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України, а договір поруки, укладений з [PERSON] є недійсним в силу вимог ст.215 ЦК України. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 002-2008-460 від 28.02.2008 року відповідачка [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 74 100,00 доларів США зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом строком до 10.02.2025 року (а.с.7-12, том 1). В забезпечення виконання кредитного договору 28.02.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 002-2008-460-Р (а.с. 18-20, том 1). 28.02.2008 року в забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 002-2008-460-Р/1 (а.с. 21-23, том 1). Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 74 100,00 доларів США, що підтверджується випискою/особовим рахунком за 28.02.2008 року та заявою на видачу готівки (а.с. 25,26, том № 1). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконали, у зв`язку з чим, з урахуванням збільшених позовних вимог позивача, станом на 03.11.2014 року сума заборгованості за кредитом становить 137 076,31 доларів США, що еквівалентно 1 775 234,15 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту в сумі 72 410,46 доларів США, еквівалент 937 766,15 грн., відсотки в сумі 54 634,48 доларів США, еквівалент 707 554,78 грн., підвищені відсотки в розмірі 10 031,37 доларів США, еквівалент 129 913,22 грн. Відповідно до п. 1.1.2. кредитного договору № 002-2008-460 від 28.02.2008р. підвищена процентна ставка за користування кредитом не застосовується (а застосовується процентна ставка у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. Відповідно до ст. 10 ЦПУ України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так судом встановлено, що згідно рішення Святошинського райсуду м.Києва від 01.04.2014 року визнано поруку [PERSON] по договору поруки № 002-2008-460-Р/1 від 28.02.2008 року, за кредитним договором № 002-2008-460 від 28.02.2008 року, припиненою з 15.07.2008 року (а.с.119-120, том 2). Також судом встановлено, що згідно рішення Оболонського райсуду м.Києва від 28.12.2001 року визнано недійсним договір поруки № 002-2008-460-Р від 28.02.2008 року, укладений між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] (а.с.118, том 2). Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі та підтверджені матеріалами справи, а відповідно є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 137 076,31 доларів США, що еквівалентно 1 775 234,15 грн. Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 820,00 грн.

Outcome: partial