Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У вересні 2018 року до Баранівського районного суду звернувся [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обгрунтовувався тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2005 року, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO] З травня 2016 року по даний час син живе з позивачем, навчається в Марянівській загальноосвітній школі і знаходиться на його повному утриамнні. Враховуючи постійний ріст цін на продукти харчування, одяг, взуття, канцтовари і підручники, позивач вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача має бути не меншим ніж 1500 гривень на місяць. З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 5ст. 279\~ЦПК України суд\~розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти заявленого позову заперечувала частково та наполягала на стягненні з неї аліментів у розмірі 1/4 її доходів, або в розмірі по 400 грн. щомісячно. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що позивач є матірю, а відбовідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 25.05.2010 року [PERSON] залишено на проживання з матірю. Згідно довідки Довбиської селищної ради [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] по вул. Гагаріна, 32 в смт. Марянівка Баранівського району Житомирської області з 27.05.2016 року по даний час (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини. Отже, за змістом\~статті 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно ч. 1ст. 182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд враховує те, що на утриманні відповідача є малолітня дитина , а також той факт, що відповідач перебуває на обліку та отримує допомогу, як малозабезпечена сімя у розмірі 1532 грн. 00 коп. (а.с. 27,29). При цьому, суд не бере до уваги довідку Комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги Романівської районної ради» від 23.10.2018 року №9 згідно якої відповідач перебуває на обліку та потребує амбулаторного лікування, адже така довідка не містить відомостей про те, що [PERSON] у зв'язку з хворобою втратила свою працездатність(а.с. 31). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач являється матірю дитини, а отже, відповідає за його належний рівень життя. При цьому, вона перебуває у працездатному віці, як наслідок зобов'язана та може, на думку суду надавати матеріальну допомогу не лише тій дитині яка проживає разом з нею, а й тій, яка живе разом з батьком. Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки\~зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд виходить із наступного. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. З викладеного вбачається, що правом вибору стагнення аліментів у частці чи в твердій грошовій сумі, наділений той з батьків з ким проживає дитина. Тому, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, щоб аліменти з неї було стягнено в частці від її заробітку, адже позивач проти такого рішення заперечує. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, в розрахунку на місяць встановлено у розмірі з 1 липня - 1944 гривні. Зі свідоцтва про народження серії 1-ТП №260053 вбачається, що [PERSON] на момент розгляду справи судом досягнув дванадцяти років (а.с. 5). Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов'язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 972 грн., що відповідатиме п'ятдесятьом відсоткам прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Крім того,

Outcome: partial