Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визначити порядок користування двокімнатною квартирою, виділивши йому в квартирі [ADDRESS], в користування кімнату, площею 17,5 кв.м з прилеглим до неї балконом, відповідачу залишити в користуванні кімнату, площею 11,8 кв.м з прилеглою до неї лоджією та кімнату площею 9,8 кв.м; кухню, коридор, ванну та туалетну кімнату- залишити в спільному користуванні, а також вселити його в зазначену кімнату. В обгрунтування вимог посилається на те, що він в 1984 році отримав на сім'ю з 4 осіб (до складу якої входили він, його колишня дружина, її донька від попереднього шлюбу та їх спільний син-відповідач по справі) трикімнатну квартиру за вищевказаною адресою. В подальшому сімейні стосунки з дружиною не склалися та їх шлюб було розірвано за рішенням суду від 02.02.1998р. На підставі рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15.10.2001р. був змінений договір житлового найму вказаної квартири таким чином, що колишній дружині [PERSON] в користування була надана кімната, площею 9,8 кв.м, а йому та сину кімнати, площею 17,5 та 11,8 кв.м, інші приміщення залишилися у спільному користуванні. В 2003 році він з відповідачем приватизували двокімнатну квартиру на праві спільної часткової власності по 1/2 частині за кожним, про що отримали відповідне свідоцтво про право власності. Його колишня дружина [PERSON] також приватизувала свою кімнату, площею 9,8кв.м. та подарувала її відповідачу. Таким чином, в їхній квартирі склалися дві форми власності: вони з відповідачем є спільними власниками двох кімнат та місць спільного користування, крім того відповідач одноособово є власником однієї кімнати. З часом їхні з відповідачем стосунки погіршилися, відносини стали неприязні, тому вони з відповідачем в добровільному порядку поділили належні їм кімнати, які були закріплені наказом КП ДЄЗ „Океан" від 24.04.2007р. На кожного з нас були відкриті окремі особові рахунки для сплати комунальних послуг. Цим наказом за ним також була закріплена кімната, площею 17,5 кв.м. Через неприязнені відносини з відповідачем та його колишньою дружиною, яка проживає разом з відповідачем, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю кімнатною, тому вважає, що можливо необхідно визначити порядок користування квартирою. Крім того, оскільки його не впускають до квартири, також просив його вселити в спірну квартиру. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи- КП ДЄЗ „Океан" - в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги [PERSON], просить його позов задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати та здійснювати інші угоди не заборонені законом. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Тобто, це означає, що де би не проживав власник і де би не знаходилося його майно, він володіє усією сукупністю права володіння, користування і розпорядження цим майном на загальних принципах, визначених Конституцією України та цивільним кодексом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 357 від 06.04.1984р., виданого виконавчим комітетом Корабельної Ради народних депутатів м.Миколаєва [PERSON] на склад сім'ї з 4 осіб (до складу якої входили він, його дружина, її донька від попереднього шлюбу та їх спільний син-відповідач по справі) була виділена трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. 04.05.2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15.10.2001 року був змінений договір найму житлового приміщення- квартири [ADDRESS]: колишній дружині [PERSON] в користування в зазначеній квартирі була виділена житлова кімната, площею 9,8 кв.м, а кімнати, площами 17,50 кв.м та 11,80 кв.м залишені в спільному користуванні позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON], залишивши в їх загальному користуванні: кухню, коридор, ванну, туалет та інші підсобні приміщення. В подальшому [PERSON] належну їй кімнату площею 9,8 кв.м приватизувала та подарувала сину - відповідачеві по справі. На підставі рішення виконкому міської ради № 331 від 25.04.2002 р. були поділені особові рахунки та відкрито рахунок на ім'я позивача [PERSON] на житлову площу 29,3 кв.м, що складається з двох кімнат, площею 17,50кв.м. та 11,80кв.м, в квартирі [ADDRESS]. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1511463 від 18.09.2003 року двокімнатна квартира [ADDRESS] належить позивачу та відповідачу на праві спільної комунальної власності по 1/2 частці кожному. Наказом КП ДЄЗ „Океан" від 24.04.2007 року було проведено розподіл особових рахунків в спірній квартирі та закріплено за [PERSON] жилу кімнату, розміром 17,50 кв.м, а за [PERSON] жилу кімнату, розміром 11,80 кв.м, у загальному користуванні залишені: коридор, кухня, комора, ванна, вбиральня. З довідки форми №3, виданої КП ДЄЗ „Океан", за № 6759 від 27.11.2013 року вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та колишня дружина відповідача- [PERSON], шлюб з якою розірвано 25.07.2006р. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач перешкоджає йому у проживанні в квартирі, не допускає до його кімнати, тому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення його у спірну квартиру. Оскільки позивач є співвласником спірної квартири, він має право на вселення в цю квартиру для здійснення свого права власності, передбаченого ст.391 ЦК України, та на усунення перешкод в користуванні своєю власністю. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності Позивач є власником 1/2 частки спірної квартири загальною площею 51,40 кв.м, житлова площа цієї квартири становить 29,30 кв.м, з яких на одну кімнату припадає 17,50 кв.м, на іншу- 11,80 кв.м. Суд враховує, що відповідачеві [PERSON] окрім 1/2 частки спірної квартири, що належить на праві спільної часткової власності, також належить на праві особистої власності житлова кімната площею 9,8 кв.м, що входить до складу спірної квартири, яка згідно з поетажним планом є трикімнатною. Тому при виділенні відповідачу кімнати площею 11,80 кв.м (з урахуванням наявної в нього ще кімнати площею 9,8 кв.м) суд вважає, що його частка відповідає встановленим санітарним нормам. Також суд звертає увагу на те, що саме позивачу як відповідальному квартирозйомщику була виділена спірна квартира; він є учасником війни в Афганістані та інвалідом ІІ групи, наявність у відповідача у власності та в його розпорядженні ще однієї кімнати, тому приходить до висновку про необхідність визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: виділити [PERSON] у володіння та користування кімнату площею 17,50 кв.м, а [PERSON]- кімнату площею 11,80 кв.м, при цьому службові та підсобні приміщення, а саме: коридор, кухню, комору, ванну, вбиральню залишити в спільному користуванні сторін. З урахуванням викладеного суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved