Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У жовтні 2021 року Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Служба), яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулася до суду з позовом, у якому просила відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від їхньої матері [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення подальшої долі дитини та стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1255 (тисячу двісті п`ятдесят п`ять) грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття В обґрунтування позову зазначали, що на території Подільського району міста Києва за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] , яка має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її матір`ю є [PERSON] , а батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, якою зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Службою встановлено, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку Служби як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, оскільки матір дитини неналежним чином виконує батьківські обов`язки. 18.03.2021 малолітня [PERSON] згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 18.03.2021 була доставлена до КНП «Дитяча клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» для проходження медичного обстеження. 26.03.2021 року малолітню переведено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно з наявною в Службі інформацією 18.03.2021 [PERSON] медичними працівниками госпіталізована до ТМО «Психіатрія», де перебувала на лікуванні протягом місяця. Також встановлено, що у 2020 році відповідач також медичними працівниками була госпіталізована до ТМО «Психіатрія», де проходила лікування. Малолітня [PERSON] працівниками Подільського УП ГУНП у м. Києві відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.01.2020 була доставлена до КНП «Дитяча клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» та в подальшому переведена до Центру соціальної реабілітації «Ковчег». Згідно з характеристикою Спеціалізованої школи № 14 ім. Грушевського С.Ф. Оболонського району м. Києва малолітня [PERSON] навчається в закладі з 2019 року, була залишена на повторний курс в 1-му класі з 2020/2021 н.р. (причина невідвідування школи). Протягом II семестру 2020/2021 н.р., учениця пропустила великий об`єм навчального матеріалу без поважних причин. На даний час малолітня [PERSON] навчається в 2-му класі школи № 29 Оболонського району м. Києва. У 2020 році після проходження [PERSON] лікування в ТМО «Психіатрія», 25.02.2020 на Комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації розглядалося питання про доцільність повернення матері малолітньої доньки [PERSON] , яку згідно з клопотанням Служби влаштовано до Центру соціальної реабілітації «Ковчег». На підставі висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.03.2020 № 106-1649 малолітня [PERSON] була повернута матері [PERSON] . Після повернення дитини в родину, [PERSON] зобов`язано підписати договір про соціальний супровід сім`ї та виконувати рекомендації лікарів Психоневрологічного диспансеру № 3 м. Києва. Після повторного відібрання малолітньої [PERSON] від матері на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 18.03.2021, [PERSON] протягом місяця проходила лікування в ТМО «Психіатрія». Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 30.07.2021 (лікар-консультант Б.Разнован ), виданого КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер № З» [PERSON] на момент огляду гострої психотичної симптоматики не виявлено, стан стабільний. Рекомендовано регулярний прийом підтримуючого лікування, спостереження у дільничного психіатра з місцем проживання. Згідно з інформацією Подільського районного в м. Києві центру соціальних служб сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 06.08.2021. За час ведення соціального супроводу фахівці з соціальної роботи неодноразово намагалися потрапити до помешкання, де проживає родина, проте [PERSON] часто двері квартири не відчиняє або не впускає фахівців до приміщення. За планом соціального супроводу [PERSON] було запропоновано пройти курси підвищення батьківської компетенції «Школа батьківства» на базі Київського міського центру соціальних служб, на що [PERSON] дала згоду повторно почати проходити курси, проте на перше заняття не з`явилася. При відвідуванні адреси проживання гр. [PERSON] працівниками Служби (за попередньою домовленістю) 21.07.2021 складено акт обстеження умов проживання. Під час відвідування встановлено, що санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, в квартирі наявне окреме місце для відпочинку малолітньої [PERSON] , одяг, іграшки, продукти харчування, на момент обстеження в квартирі було прибрано. Відповідно до інформації Центру за час перебування малолітньої [PERSON] у закладі її матір [PERSON] систематично відвідувала доньку, а також спілкувалася з нею по телефону. Під час зустрічей гр. [PERSON] цікавилася справами, здоров`ям та навчанням доньки, намагалася задовольнити бажання дитини. Проте слід зазначити, що іноді поведінка матері була неадекватною, жінка могла говорити дивні речі, які нагадували маячню. [PERSON] реагувала на дивності матері спокійно, однак було видно, що дівчинка не розуміє, що відбувається. Загалом реакція на контакт з матір`ю у дитини була переважно позитивна. Центр вважає за доцільне повернення малолітньої [PERSON] матері, але враховуючи стан матері, який може змінюватись та переходити в стадію загострення, рекомендують продовжувати соціальний супровід родини. Крім того, начальник Служби в позовній заяві вказує, що під час двох спільних зустрічей в Центрі з представниками Служби та Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб, на яких була присутня [PERSON] , матір дитини поводилася дивно, не сприймала рекомендації, не розуміла причину знаходження дитини в Центрі, пояснюючи це змовою сусідів. Також за час перебування малолітньої [PERSON] на обліку Служби, [PERSON] не йшла на контакт з працівниками, під час систематичних відвідувань родини, двері квартири не відчиняла або не впускала до помешкання, систематично надходили скарги від сусідів на її неадекватну поведінку. Враховуючи викладене, заслухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини (протокол засідання комісії № 22 від 05.10.2021 року), проаналізувавши зібрані матеріали, виходячи з найкращих інтересів дитини, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне повернення малолітньої [PERSON] до матері [PERSON] , враховуючи ризики, які може нести психічний стан матері. Враховуючи вищевикладене, повернення малолітньої [PERSON] до матері на даний час може нести загрозу її життю та здоров`ю, оскільки [PERSON] має нестабільний психічний стан, поводить себе неадекватно, не співпрацює з працівниками центру соціальних служб та Представник позивача Бойко М.В. у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, проти задоволення позовних вимог та відібрання від неї дитини заперечувала. Дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] її матір`ю є [PERSON] , батько записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, якою зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку Служби як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, оскільки матір дитини неналежним чином виконує батьківські обов`язки. 18 березня 2021 року [PERSON] згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку була доставлена до КНП «Дитяча клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» для проходження медичного обстеження. 26.03.2021 дитину переведено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно з наявною в Службі інформацією 18.03.2021 [PERSON] медичними працівниками госпіталізована до ТМО «Психіатрія», де перебувала на лікуванні протягом місяця. Також встановлено, що у 2020 році відповідач також медичними працівниками була госпіталізована до ТМО «Психіатрія», де проходила лікування. Малолітня [PERSON] працівниками Подільського УП ГУНП у м. Києві відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.01.2020 була доставлена до КНП «Дитяча клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» та в подальшому переведена до Центру соціальної реабілітації «Ковчег». Згідно з характеристикою Спеціалізованої школи № 14 ім. Грушевського С.Ф. Оболонського району м. Києва малолітня [PERSON] навчається в закладі з 2019 року, була залишена на повторний курс в 1-му класі з 2020/2021 н.р. (причина невідвідування школи). Протягом II семестру 2020/2021 н.р., учениця пропустила великий об`єм навчального матеріалу без поважних причин. На даний час малолітня [PERSON] навчається в 2-му класі школи № 29 Оболонського району м. Києва. У 2020 році після проходження [PERSON] лікування в ТМО «Психіатрія», 25.02.2020 на Комісії з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації розглядалося питання про доцільність повернення матері малолітньої доньки [PERSON] , яку згідно з клопотанням Служби влаштовано до Центру соціальної реабілітації «Ковчег». На підставі висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.03.2020 № 106-1649 малолітня [PERSON] була повернута матері [PERSON] . Після повернення дитини в родину, [PERSON] зобов`язано підписати договір про соціальний супровід сім`ї та виконувати рекомендації лікарів Психоневрологічного диспансеру № 3 м. Києва. Після повторного відібрання малолітньої [PERSON] від матері на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 18.03.2021, [PERSON] протягом місяця проходила лікування в ТМО «Психіатрія». Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 30.07.2021 (лікар-консультант Б.Разнован ), виданого КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер № З» [PERSON] на момент огляду гострої психотичної симптоматики не виявлено, стан стабільний. Рекомендовано регулярний прийом підтримуючого лікування, спостереження у дільничного психіатра з місцем проживання. Згідно з інформацією Подільського районного в м. Києві центру соціальних служб сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом з 06.08.2021. За час ведення соціального супроводу фахівці з соціальної роботи неодноразово намагалися потрапити до помешкання, де проживає родина, проте [PERSON] часто двері квартири не відчиняє або не впускає фахівців до приміщення. За планом соціального супроводу [PERSON] було запропоновано пройти курси підвищення батьківської компетенції «Школа батьківства» на базі Київського міського центру соціальних служб, на що [PERSON] дала згоду повторно почати проходити курси, проте на перше заняття не з`явилася. При відвідуванні адреси проживання гр. [PERSON] працівниками Служби (за попередньою домовленістю) 21.07.2021 складено акт обстеження умов проживання. Під час відвідування встановлено, що санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, в квартирі наявне окреме місце для відпочинку малолітньої [PERSON] , одяг, іграшки, продукти харчування, на момент обстеження в квартирі було прибрано. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У ч. 2 ст. 170 СК України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. (ч.2 ст.182 СК України) Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на вказане та враховуючи положення ч. 4 ст.170 СК України суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1255 (тисячу двісті п`ятдесят п`ять) грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме з 25 жовтня 2021 року, і до досягнення дитиною повноліття. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, обставини даної справи, суд дійшов висновку, що позов Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ґрунтується на вимогах закону, відповідає інтересам дітей та підлягає задоволенню. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Outcome: approved