Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

01.03.2021 [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м.\~Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій формі в сумі 7\~500 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 17.12.2011 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Приморського району суду м.\~Одеса від 01.06.2016 розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народилася дитина [PERSON] . 01.08.2018 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». З часу розірвання шлюбу донька проживає разом з матір`ю, а відповідач ухиляється від виконання своїх основних батьківських обов`язків. Участі у вихованні та догляді за донькою не приймає, її розвитком не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток не надає. Поряд з цим відповідач є працездатним, отримує дохід, немає на своєму утримані інших осіб, тому може сплачувати аліменти на утримання доньки у заявленому позивачем розмірі. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано до суду 12.04.2021 та 14.05.2021 письмові докази, а саме копії чеків та квитанцій, а 27.05.2021 відповідь на заперечення. 20.04.2021 від відповідача до суду надійшли заперечення на позов. Відповідно до яких він приймає участь у житті його дитини шляхом надсилання коштів і купівлі їй подарунків та на підтвердження чого надає чеки. Однак через те, що їх дочка проживає за містом їх спілкування утруднене, так як позивач відмовляє йому у влаштуванні дитини до школи або секції в м. Одеса. Окрім того, він допомагає своїй матері інваліду з дитинства. На даний час веде діяльність, як фізична-особа підприємець, однак постійного доходу немає і не впевнений, що зможе пропрацювати ще 11 років ї його вміння будуть затребувані на ринку праці. Тому, просив суд встановити аліменти, що дорівнюють одному прожитковому мінімуму, що складає 2\~395 грн або фіксовані 3\~000 грн. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 17.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 було розірвано. Від даного шлюбу між позивачем та відповідачем [INFO] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія від 13.01.2017 серія [NUMBER] , яка на дату звернення до суду проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. На підтвердження цьому позивачем надано докази відвідування дитиною дитячого садка «Золота рибка», танцювального ансамбля, підготовчих курсів для вступу до школи. Згідно наданого позивачем розрахунку щомісячна сума витрат, необхідних для їх спільної з відповідачем дитини становить 19\~539 грн. При цьому суд критично оцінює надані позивачем платіжні доручення на сплату комунальних послуг, які підтверджують факт користування відповідними послугами усіма мешканцями житла, а не виключно спільною дитиною сторін у справі, а також надані позивачем квитки, які підтверджують намір здійснити подорож всією новою родиною позивача разом з дитиною від другого шлюбу до Західної України, оскільки вони не мають відношення до зобов`язань відповідача. Надавши оцінку зазначеному переліку щомісячної суми витрат, квитанціям, платіжним дорученням і роздруківкам замовлень з інтернету, судом встановлено, що вартість занять дитини та необхідних їй речей щомісяця складає в середньому 5 000 грн. Заперечуючи проти\~позову відповідач\~наголошує на\~тому,\~що він\~допомагає матеріально\~утримувати свою\~доньку,\~про що\~свідчать надані\~до суду\~платіжні перекази,\~однак їх\~спілкування утруднене,\~оскільки дитина\~проживає в\~с.\~Кошари Одеської\~області до\~якого важко\~дістатися з\~м.\~Одеса.\~Разом з\~цим,\~він пропонував\~щоб дитинаходила\~до школи\~або до\~секції в\~м.\~Одеса, залишалась на вихідних разом із ним, щоб зменшити витрати позивача на утримання доньки. Окрім того, відповідач не вважає доцільним, щоб його дитина відвідувала різні заклади у зв`язку із епідеміологічною обстановкою в Україні. Згідно пояснень, наданих у судовому засіданні, відповідач є фізичною-особою підприємцем дохід якого складає 50\~000 грн, однак з урахуванням витрат на його діяльність його щомісячний дохід становить 35\~000 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виконуючи вимоги вище наведених положень, судом встановлено, що відповідач є фізичною-особою підприємцем дохід якого складає 50\~000 грн, однак з урахуванням витрат на його діяльність його щомісячний дохід становить 35\~000 грн. Поряд з цим, суд бере до уваги, що відповідач допомагає матері інваліду з народження, що не заперечувалося позивачем у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 становить 2\~395,00 грн. Згідно з ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 у розмірі 2\~395,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності та врахувавши часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів у сумі 5 \~000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно зі ст.\~191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» становить 908,00 грн.

Outcome: partial