Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №BL ЖГ00011806 від 08.02.2011 року в сумі 10549,00 гривень та понесених судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялась у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила і від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність між сторонами зобов'язальних правовідносин, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №BL ЖГ00011806 від 08.02.2011 року відкрите акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк", яке на даний час має назву публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» та є позивачем по даній справі, надало [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн. з відсотковою ставкою в розмірі 20% річних та кінцевою датою погашення 08.02.2014 року. Проте, свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконувала, та станом на 07.05.2013 року заборгованість відповідача становить 10549,00 грн. Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - кредитного договору №BL ЖГ00011806 від 08.02.2011 року. За змістом до ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як зазначено ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку про підставність позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.11, 15, 16, 526, 549-552,625, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved