Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 15.08.2016 в м. Дніпро по вул . Яхненівській , відповідач, керуючи автомобілем марки „Daewoo", державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] . Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2016 про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП. У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено власнику автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] , страхове відшкодування у розмірі 24 160,94 грн. 02.08.2019 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за Полісом №АК/475456 від 04.08.2016 перейшло до позивача. Таким чином, оскільки до позивача, відповідно до чинного законодавства, після виплати страхового відшкодування ПрАТ «УПСК», перейшло право вимоги до винної особи - відповідача, у розмірі фактичних затрат, пов`язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 160,94 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по останньому відомому зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки за даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач документований паспортом без реєстрації), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.08.2016 в м. Дніпро по вул. Яхненівській, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки „Daewoo", державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] . Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2016 про визнання [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф у розмірі 340 грн. Відповідно до ч.ч.4,6 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" врегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначений закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до даних звіту №2909/16/16 від 16.09.2016 вартість збитків, завданих власнику пошкодженням автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] , складає 24 660 грн. 94 коп. Власнику автомобіля марки «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] ПрАТ «УПСК» виплачено страхове відшкодування відповідно до платіжного доручення №47331 від 24 листопада 2016 року в розмірі 17460,21 грн. та відповідно до платіжного доручення №1054 від 09 листопада 2016 року в розмірі 6700,73 грн., а всього 24 160,94 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз`ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року № 6-2806цс16. Крім того, у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, яка покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України цей факт не спростовано. Таким чином, до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 24 160 грн. 94 коп., перейшло право вимоги, яке ПрАТ «УПКС» на підставі ст.ст. 1187, 1188, ЦК України, мало до відповідача. 02.08.2019 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за Полісом №АК/475456 від 04.08.2016 перейшло до позивача. За таких обставин, сума страхового відшкодування в розмірі 24 160,94 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду - договір №30/01/19 від 30.01.2019 про надання правової допомоги, додаткову угоду №200 від 18.10.2019 до зазначеного договору, а також акт здачі-приймання робіт (надання послуг) до Договору №30/01/19 від 30.01.2019 про надання правової допомоги від 18.10.2019, а також платіжне доручення про сплату послуг з надання правової допомоги в розмірі 2000 грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає також стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved