Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

01.04.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 27.01.2014р. було розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], місце проживання якого після розірвання шлюбу визначено біля позивачки. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання сина, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с.1). У судове засідання позивачка не з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.15). Відповідач в судове засідання також не з'явився, позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2005р., який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 27.01.2014р. було розірвано (а.с.2). Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 23.11.2005р. (а.с.3), місце проживання якого після розірвання шлюбу було визначено вищевказаним рішенням суду біля його матері [PERSON] (а.с.2-зворот). Про те, що [PERSON] проживає біля своєї матері та знаходиться на її утриманні і вихованні також підтверджується довідкою, виданою Полянецькою сільською радою Савранського району Одеської області 27.03.2014р. №330 (а.с.4). Як вбачається з позовної заяви відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає, між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Позовні вимоги відповідач визнав повністю, про що надав суду письмову заяву (а.с.16). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України враховує задовільний стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON], який не має майна у порядку спадкування чи за договором дарування, яке давало б позивачці достатні кошти на його утримання, а також задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших дітей, непрацездатної дружини або батьків, відсутність інших обставин, що мають істотне значення (а.с.16), а тому приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина [PERSON] та може сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка, а не перекладати свої обов'язки батька на позивачку та на інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved