Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

02.02.2015 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 21.02.2006 року, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифів банку, відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 21.12.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 22436,31 грн., з них: заборгованість за кредитом 2735,94 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 19700,37 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 872,69 грн. При цьому штрафи нараховані на суму заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами за винятком суми у розмірі 4982,54 грн., яка була стягнута судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2008 року, а саме на суму у розмірі 17453,77 грн. Таким чином просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 18826,46 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки в рік отримання кредиту він повернув всі кошти, просив застосувати строк позовної давності. В звязку з відсутністю сторін судове засідання проводиться без повної фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів фіксації, відповідно до положень ст. 197 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, врахував позицію сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст. 623 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Встановлено, що 21.02.2006 року між сторонами укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та тарифів банку, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у розмірі 5000 грн. з умовою сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується зазначеним договором. Судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 4982,54 грн. Доказів виконання відповідачем даного судового наказу суду не надано, а також не надано доказів про виконання ним кредитних зобовязань. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку невиконання зобовязань за договором позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який не був спростований відповідачем належними та допустимими доказами, вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором станом на 21.12.2014 року становить 18826,46 грн., з них: 2735,94 грн. (заборгованість за кредитом) + 19700,37 грн. (заборгованість за процентами) 4982,54 грн. (заборгованість, стягнута судовим наказом від 20.06.2008 року) = 17453,77 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 872,69 грн. Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки. Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що сторони договору про збільшення позовної давності не укладали, останній платіж був здійснений відповідачем в червні 2007 року, відлік строку позовної давності починається з наступного дня після дати винесення Охтирським міськрайонним судом Сумської області судового наказу про стягнення заборгованості, тобто з 21.06.2008 року, який закінчився відповідно 21.06.2011 року. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 20.01.2015 року, що підтверджується відбитком печатки відділення поштового звязку на конверті, тобто з пропуском трирічного строку для предявлення позову, поважної причини пропуску цього строку не навів, та питання про його поновлення не ставив, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. В звязку з відсутністю підстав для задоволення заявлених вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат, згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed