Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] (далі - позивач) у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №К2XRFF03650423 від 28.10.2011, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 8037,77 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму злишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 31.03.2016 утворилась заборгованість у розмірі 23557,38 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь банку. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що під час укладання договору кредиту йому не були надані умови та правила надання банківських послуг, також позивач посилався на те, що позивач в односторонньому порядку допустив збільшення розміру щомісячного платежу за кредитом чим порушив його права. Крім того у своїх письмових поясненнях позивач посилався на те, що позивачем пропущено строки позовної давності за договором, тому просив відмовити у задоволенні позову ще і з цієї причини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К2XRFF03650423 від 28.10.2011, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 8037,77 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму злишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на вищевказані умови договору, про що свідчить підпис відповідача /а.с.5 зі зворотнього боку/. Позивач свої зобовязання\~ за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а саме: 8037,77 грн. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Однак відповідач не виконує належним чином свої зобовязання перед банком, а саме не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, чим порушує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 23557,38 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь банку. Вказана заборгованість складається з наступного: ●6670,79 грн. заборгованість за кредитом; ●6,90 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; ●1286,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; ●13995,72 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором; ●500,00 грн. штраф (фіксована частина); ●1097,97 грн. штраф (процентна складова). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобовязань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підписуючи Заяву позичальника №К2XRFF03650423 від 28.10.2011 надав свою згоду на запропоновані умови уклав з відповідачем відповідний договір приєднання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, тому у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Стосовно посилань відповідача у його письмових запереченнях на те, що його не було ознайомлено з Умовами і правилами надання банківських послуг то вказані посилання спростовуються наявністю його підпису на заяві позичальника №К2XRFF03650423 (а.с. 5 зі зворотної сторони) з якої вбачається, що відповідач погодився з тим, що вказана заява разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами , Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Посилання позивача на порушення банком умов договору кредиту в частині односторонньої зміни розміру щомісячного платежу жодними доказами не підтверджується. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність. Встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Згідно п. 1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які являються невідємною частиною договору між сторонами строк позовної давності стосовно вимог повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку згідно розділів 2.1. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.5.2, 2.16, 3.1, 3.17 Умов та правил становить 50 років. Таким чином позивачем засвлено позов у межах строків позовної давності визначеної між сторонами за домовленістю між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] підлягає\~ задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 23557,38 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved