Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

01 лютого 2016 року до суду із позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 грудня 2015 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 2008 року є співвласником 58/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований по 2-му провулку І. Франка, 5 в м. Вінниці. Співвласником іншої частки будинковолодіння являється [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 17/689 від 25 червня 1964 року за будинковолодінням закріплено земельну ділянку площею 600 кв. м. Позивач бажає скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, проте, є розбіжності щодо порядку користування земельною ділянкою з іншим співвласником. З огляду на зазначене вище, позивач просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована в м. Вінниці, по 2-му провулку І. Франка, 5 загальною площею 600 кв. м. відповідно до кадастрового плану від 18 грудня 2015 року, виготовленого ДП «Поділлягеодезкартографія» відповідно до якого: -[PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0317 га, позначеною на кадастровому плані як зона № 1 заштрихована зеленим кольором; -[PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0283 га, позначена на кадастровому плані, як зона 3, заштрихована жовтим кольором. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради до судового засідання не зявився, про час,дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що при ухваленні судом рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих № 17/689 від 25 червня 1964 року затверджено протокол № 2 засідання земельної комісії при виконкомі Вінницької міської ради депутатів трудящих по відводу земельних ділянок громадянам м. Вінниці під будівництво індивідуальних житлових будинків від 19 червня 1964 року, відповідно до якого, [PERSON] відведено земельну ділянку № 21-а в кв. 83 площею 600 кв. м. по 2-му провулку [PERSON] (а.с. 52-54). Рішенням Народного суду Староміського району м. Вінниці від 02 жовтня 1978 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 лютого 1964 року розірвано та визнано за [PERSON] право власності на 21/50 частину домоволодіння, розташованого в м. Вінниці по 2-му провулку І. Франка, 5 та виділено їй приміщення І-7, І-8 (а.с. 17). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 березня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцем ? частки майна [PERSON], який помер 24 липня 2006 року, є його син [PERSON] Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 29/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд номер 5, що знаходиться по 2-му провулку І. Франка, в м. Вінниці (а.с. 9). Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2010 року, судом було визнано мирову угоду, відповідно до умов якої до [PERSON] та [PERSON] переходить право власності на 29/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд номер 5, що знаходиться по 2-му провулку І. Франка, в м. Вінниці (в рівних частках кожному), які до підписання даної мирової угоди належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2008 року, а саме: -29/200 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд номер 5, що знаходиться по 2-му провулку І. Франка, в м. Вінниці [PERSON]; -29/200 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд номер 5, що знаходиться по 2-му провулку І. Франка, в м. Вінниці [PERSON] (а.с. 63). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого КП «ВМБТІ» 17 травня 2010 року, [PERSON] є власником 29/200 частки житлового будинку, з прибудовами, господарським будівлями та спорудами, який розташований у м. Вінниці по провулку І. Франка, 2, буд. 5 на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 10). Співвласниками житлового будинку, розташованого у м. Вінниці, по 2-му провулку І. Франка, 5, є [PERSON] 29/100, [PERSON] 21/50 та [PERSON] 29/100, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 05 серпня 2015 року КП «ВМБТІ» (а.с. 11). 14 грудня 2015 року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу частки житлового будинку, відповідно до умов якого, продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність 29/100 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під № 5, що розташований по 2-му провулку І. Франка, в м. Вінниці (а.с. 7). Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки виготовленого Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру 18 грудня 2015 року сторонам пропонуються такий порядок користування: [PERSON] користується земельною ділянкою 1, площею 0,0317 га зеленого кольору; [PERSON] користується земельною ділянкою 3, площею 0,0283 га жовтого кольору, земельна ділянка 2 площею 0,0337 га та земельна ділянка 4 площею 0,0336 га рожевого та фіолетового кольорів є землями Вінницької міської ради (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до розяснень, що містяться в п.п. 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до статті 88 ЗК України, бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, якщо угода явно обмежує законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Таким чином, оскільки сторонами був погоджений порядок користування земельною ділянкою, що підтверджується проектом розподілу земельної ділянки від 18 грудня 2015 року, суд дійшов висновку про необхідність встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Вінниця, 2- й провулок І. Франка, 5, між [PERSON] та [PERSON] в межах, визначених відповідно до проекту розподілу земельної ділянки, який виготовлений 18 грудня 2015 року ДП «Поділлягеодезкартографія». Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, а отже позов підлягає задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, та на підставі ст.ст. 10, 11, 57, 60, 197, 212 215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved