Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, яким просить : - визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі - продажу, 1/2 частки об'єкта незавершеного будівництва, що розташоване за адресою [ADDRESS], укладеного 27.06.2013 року між Приватним підприємством «Агропромсервіс» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним O.A., та зареєстрований в реєстрі за № 3586; -скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору купівлі - продажу,1/2 частки об'єкта незавершеного будівництва, від 27.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним O.A., номер запису про право власності: [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: [NUMBER]; -визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі - продажу 1/2 частки об'єкта незавершеного будівництва, що розташоване за адресою [ADDRESS], укладеного 27.06.2013 року між Приватним підприємством «Агропромсервіс» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним O.A., та зареєстрованого в реєстрі за № 3587; -скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору купівлі - продажу, 1/2 частки об'єкта незавершеного будівництва, від 27.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним O.A., номер запису про право власності: [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: [NUMBER]; стягнути з відповідачів внесений судовий збір. Вимоги мотивує тим, що на підставі заповіту посвідченого 25.11.2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4478, він є спадкоємцем в частині майна автостоянки (об'єкт незавершеного будівництва), що розташоване на земельній ділянці кадастровий [NUMBER], в [ADDRESS], яке належить [PERSON], що помер [INFO]. Спадкова справа № 55982316 в Спадковому реєстрі [NUMBER] запис від 15.04.2014 року. 15 вересня 2014 року, звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєхової С.В. за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, проте йому було відмовлено , у зв'язку з тим, що згідно архівної довідки ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 11.09.2014 року № 111566, право власності на вищевказане нерухоме майно належить Приватному підприємству «Агропромсервіс» на підставі рішення Третейського суду від 10.11.2006 року. Тому, зазначене майно не входить до складу спадкового майна, що належить [PERSON] З метою вступу у право власності на нерухоме майно, яке залишилось у спадок після смерті [PERSON] , ним, було з'ясовано наступне. Право власності на майно автостоянки (незавершене будівництво), яке належить [PERSON], ПП «Агропромсервіс» зареєструвало на підставі незаконного третейського рішення. В 2013 році з метою уникнення відповідальності за шахрайські дії та приховання існування арешту накладеного на майно автостоянки, перереєструвало за іншим кадастровим номером земельної ділянки: з [NUMBER] на [NUMBER] з присвоєнням адреси [ADDRESS]. Очевидно, що метою змінення кадастрового номеру став продаж майна автостоянки третій особі. Після отримання іншого кадастрового номеру та адреси, ПП «Агропромсервіс» шахрайськими діями, незаконно продало майно автостоянки на користь [PERSON]. з метою уникнення відповідальності та отримання значних коштів за майно, яке йому фактично не належало. Продаж майна вчинено за двома договорами на загальну суму 95 150, 00 грн. Зазначеними фактами відчуження відповідач грубо порушив , його, позивача, законне право на спадкове майно, гарантоване чинним законодавством України. Вважає, що вищезазначені договори укладені з порушенням вимог законодавства та є недійсними. Предметом зазначених договорів є нерухоме майно: «А» - сторожа, «Б» - вбиральня, «N» - огорожа, яке не належало продавцю по договорах, а збудоване на законних підставах [PERSON] (спадкодавець за заповітом). Для забудови автостоянки останнім було отримано відповідні дозволи: дозвіл на виконання будівельних робіт № 59 від 18.06.2002 року , виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю при Кіровоградській міській раді ; Кіровоградською міською радою на підставі рішення двадцять першої сесії Кіровоградської міської ради двадцять третього скликання № 1032 від 12.06.2001 року надано в користування земельну ділянку площею 2 008, 1 кв.м. під розміщення автостоянки на [ADDRESS]; укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER] від 05.10.2001 року, що є безперечними доказами забудови майна автостоянки саме [PERSON] Крім того, належність та правомірне створення майна автостоянки саме [PERSON] встановлена рішеннями судів: рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17.06.2004 року, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 22.01.2009 року, ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19.05.2009 року. Посилається також на те, що при вчиненні нотаріального посвідчення оспорюваних договорів купівлі-продажу частки об'єкта незавершеного будівництва від 27.06.2013 року нотаріусом порушено вимоги ст. ст.47, 55 Закону України «Про нотаріат», п.1 Глави 8, п.1.1, п.1.2 Глави 2. Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На підтвердження права власності продавця на майно від ПП «Агропромсервіс» нотаріусом прийнято правовстановлюючий документ, який не відповідає вимогам закону. Як зазначається у п.1.2 договорів купівлі-продажу частки об'єкта незавершеного будівництва від 27.06.2013 року, відчужувана частка об'єкта незавершеного будівництва належить Продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Третейського суду № 21/10-06 від 10.11.2006 року, видавник: Третейський суд м. Кіровограда. Зазначене рішення приймалося суддею третейського суду для вирішення конкретного спору. Тому відповідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про третейські суди» підпис третейського судді третейського суду для вирішення конкретного спору на рішенні третейського суду потребував нотаріального посвідчення. Але, нотаріальне посвідчення підпису третейського судді відсутнє, тому, не відповідає зазначеним вимогам закону. Невідповідність третейського рішення вимогам закону встановлена рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2009 року з висновками якого погодився апеляційний суд Кіровоградської області . Тобто, ПП «Агропромсервіс» права власності на майно автостоянки не набуло. В даному випадку, при укладанні та нотаріальному посвідчені договорів купівлі- продажу незавершеного будівництва автостоянки від 27.06.2013 року , ПП «Агропромсервіс» не мало та не надало жодного, передбаченого чинним законодавством правовстановлюючого документа. Отже, на момент укладання оспорюваних договорів продавець - ПП «Агропромсервіс» фактично не було власником майна і не мало повноважень на їх укладання. Проте , що майно автостоянки обтяжене боргом, та перебуває під арештом, про права [PERSON], на це майно, та його, позивача, права як спадкоємця на це майно відповідачу було добре відомо, адже, відповідач був стороною судових спорів про майно, рішення яких зазначені вище, але навмисно приховав ці факти. Також, відповідач ПП «Агропромсервіс» був стороною - відповідачем у цивільній справі, яка розглядалася починаючи з 06 червня 2013 року по 06.10.2014 року, а саме: Кіровський районний суд м. Кіровограда розглядав справу № 404/5488/13-ц за позовом [PERSON] до ПП «Агропромсервіс», Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, Кіровоградської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], Управління Держземагенства в Кіровоградському районі про витребування із чужого незаконного володіння майна автостоянки, та передачі його за актом прийому-передачі, поновлення договору оренди земельної ділянки [NUMBER] від 05.10.2001 року, усунення перешкод у користуванні власністю майна автостоянки, зобов'язання скасувати державну реєстрацію майна автостоянки, розірвати договір оренди землі № 217 від 14.09.2010 року, як такий, що укладений протизаконно та скасувати реєстрацію договору у Центрі державного земельного кадастру. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13.11.2013 року у задоволені позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2014 року зазначене рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.10.2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на вище зазначені рішення відмовлено. Тому, у зв'язку з порушенням відповідачами його, [PERSON] прав, гарантованими Конституцією України та порушенням норм чинного законодавства, вважає за потрібне звернутись до суду з оспорюванням дійсності вказаних правочинів. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав, просив задовольнити, на їх обґрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві . Правовими підставами позову позивачем визначено статті 203, 215 ,658, 659 ЦК України та Закон України «Про нотаріат». Відповідач- Приватне підприємство "Агропромсервіс", його представник в суді позовні вимоги не визнав, вказав на їх безпідставність та необґрунтованість. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з»являлась, повідомлялась, згідно поданих заперечень у задоволенні позову просила відмовити, та розгляд справи проводити у її відсутності ( а.с .63 ). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів- приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряний Олег Анатолійович також в судове засідання не з»явився, повідомлявся, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначав, що при посвідченні ним оспорюваних правочинів були дотримані вимоги законодавства , витребувано всі необхідні документи , в тому числі і правовстановлюючі , було перевірено відсутність заборон відчуження нерухомого майна , яке було предметом договору ( а.с. 62). Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Приватного підприємства "Агропромсервіс», дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступного. Судом з»ясовано, що [INFO] помер [PERSON] , який 25.11.2013 року залишив заповіт , посвідчений цього ж числа , приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., зареєстрований в реєстрі №4478, на частину майна автостоянки (об»єкт незавершеного будівництва), що розташована на земельній ділянці кадастровий [NUMBER], в [ADDRESS], на позивача [PERSON] ( а.с.10). 15 вересня 2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Тєрєхової С.В. щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом , після смерті [PERSON] , на об»єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий [NUMBER], який належить [PERSON], померлому [INFO]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2014 року , приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., на підставі ст. 50 Закону України » Про нотаріат», відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки згідно архівної довідки №111566, виданої Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» 11.09.2014 року, право власності на вищевказане нерухоме майно належить ПП «Агропромсервіс» на підставі рішення Третейського суду від 10.11.2006 року , а відтак нерухоме майно (об»єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці кадастровий [NUMBER]) не входить до складу спадкового майна, що належить [PERSON], померлому [INFO] ( а.с. 12). Разом з цим, судом також було з»ясовано, що 27 червня 2013 року між Приватним підприємством «Агропромсервіс» та [PERSON] було укладено два договори купівлі-продажу , зокрема , 1/2 частки об'єкта незавершеного будівництва, що розташоване за адресою [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним O.A., та зареєстрованого в реєстрі за № 3586; а також 1/2 частки об'єкта незавершеного будівництва, що розташоване за адресою [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Задніпряним O.A., та зареєстрованого в реєстрі за № 3587 ( а.с. 13-18). Позивач , правовими підставами позову визначив положення ст.ст. 203, 215 , 658, 659 ЦК України , вважає, що його право порушено, та відповідно він не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , який є власником спірного майна по оспорюваним правочинам. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] набула права власності на спірне майно на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 27.06.2013 року із ПП »Агропромсервіс» . Таким чином , [PERSON] є добросовісним набувачем вказаного майна, яке може бути витребувано у неї, як власника майна, в порядку ст.388 ЦК України. Суд вважає, що оспорювані договора купівлі-продажу відповідають вимогам, зазначеним у ст.203 ЦК України. Пунктом 22 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 07.02.2014 року »Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», роз"яснено, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. На момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу право власності ПП »Агропромсервіс « було зареєстровано у встановленому порядку, а сторони дійшли згоди щодо усіх умов укладених договорів, з огляду на що підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 27.06.13 р., у зв'язку із визнанням недійсним, з моменту укладення договору купівлі-продажу майна автостоянки, розташованої на розі [ADDRESS] від 20.09.2006 року між [PERSON] та ПП»Агропромсервіс» згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2009 року, залишеного без змін колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 19.05.2009 року, на що посилається сторона позивача, також немає. На підставі ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Стороною позивача не надано доказів, які б свідчили про перебування предмету купівлі-продажу на момент укладання оспорюваного правочину у власності іншій, ніж власність ПП «Агропромсервіс». За вказаних обставин, враховуючи, що на час посвідчення договорів купівлі-продажу відповідач ПП »Агропромсервіс» був власником нерухомого майна , яке належало йому на підставі рішення Третейського суду від 10.11.2006 року , а відповідач [PERSON] стала добросовісним його набувачем , при цьому , [PERSON], не є стороною оспорюваних договорів купівлі-продажу, та зазначене нерухоме майно не входить до складу спадкового майна, що належить [PERSON], померлому [INFO] , а відтак правові підстави визнання їх недійсними не доведені, тому у задоволенні позову повністю слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed