Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «кредитні ініціативи» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 28.11.2012 р. між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК Вектор Плюс») укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 06.12.2007 року № 0101/1207/71-088 позичальником згідно якого є [PERSON]. 06.12.2007 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк» за текстом - Банк), та фізична особа - громадянин(ка) України яким (якою) є [PERSON] (надалі за текстом - Відповідач.), уклали Кредитний договір № 0101/1207/71-088, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Відповідачу кредит у сумі 35 640, 00 дол США, а відповідач зобо'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 35 640, 00 доларів США. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови основного договору. На підставі вищевикладеного, а також з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у розмірі 23 196,81 дол. США (по курсу НБУ на 01.01.2016 становить 556 738, 91 грн.), а також пеню у розмірі 30 718, 49 дол. США ( по курсу НБУ на 01.01.2016 року становить 737 264, 25 грн.). Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» далі - ПАТ «Сведбанк») та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» (далі - ФК Вектор Плюс») укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с.20-33) Разом із тим, 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а.с.34-42). 06.12.2007 року ВАТ «Сведбанк» та фізична особа - громадянка України, якою є [PERSON], уклали Кредитний договір № 0101/1207/71-088, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у сумі 35 640, 00 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.07.2010 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто на користь позивача з відповідача 43 309, 61 дол. США (за курсом НБУ становить 343267, 62 грн.), а також сплачений судовий збір в розмірі 1 700, 00 грн. Та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн. (а.с. 93-94). 08.04.2014 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу видано виконавчийй напис про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] (а.с.95). 28.04.2014 року відкрито виконавче провадження під № 43102543, про стягнення боргу в розмірі 435 772, 47 грн., шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме квартира [NUMBER], що знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 96). Відповідно до свідоцтва про одруження від 04.10.2011 року серії [NUMBER], [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON] (а.с.97). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання або перебування фізичної особи, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.04.2008 року (а.с.98). З довідки МКП ЖЕК № 6, за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 1 особа: [PERSON] - власник з 04.04.2008 року. (а.с.99). Представником позивача подавались до суду письмові заперечення в яких він зазначає, що про зміну стягувача у виконавчому провадженні відповідачці нічого не було відомо, а також те що суми заборгованості по відсотках та пені не вірно обраховані. Також представником відповідача надавалась заява про застосування строків позовної давності. Однак надані заперечення та заява про застосування строків позовної давності представника відповідача не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами, тому суд не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні оглядалась кредитна справа відповідача, відповідно до якої підтверджується позиція позивача. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року №6-249цс15 відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 08.2012 р. по 08.2015 р, а саме 12 718, 14 дол. США (305 243, 84 грн.). Із матеріалів справи вбачається, що розмір пені, яку просить стягнути позивач, значно перевищує розмір основного боргу, відсотків та комісії за кредитним договором. Крім того, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України вказує, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно наданого представником позивача розрахунку загальна сума нарахованої пені за період з 01.03.2009 року по 01.12.2015 року становить 72 199, 37 дол. США. Відповідно за період з 01.08.2014 по 01.08.2015 року пеня становить 27 490, 64 дол. США. На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного законодавства, суд вважає за доцільне зменшити суму пені з 27 490, 64 до 6359, 21 дол. США. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1 827, 00 грн. в сумі пропорційно до суми задоволених вимог. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial