Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко Валерій Володимирович про визнання договору купівлі - продажу земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та визнання права власності, в якій просив визнати договір купівлі - продажу земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] від 20.03.2018 року недійсним та скасувати державну реєстрацію приватного нотаріуса - [PERSON] права власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40213831) та визнання права власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 34825410 щодо стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 2006575, 24 грн., відповідно до виконавчого листа - дубліката № 2-2814/10 виданого 21.03.2012 року Вишгородським районним судом Київської області. В ході примусового виконання рішення суду Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва виявлено нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , а саме: земельна ділянка площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яку Подільським РВДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва описано, арештовано та передано до ДП «СЕТАМ», для подальшої реалізації на торгах. 13.02.2018 року по зведеному виконавчому провадженню № 55737194, [PERSON] отримано лист державного виконавця за вих.. № 55737194/13 від 08.02.2018 року відносно вирішення питання щодо залишення за собою нереалізованого на третіх електронних торгах майна. 14.02.2018 року [PERSON] направлений лист до державного виконавця про висловлення бажання залишити за собою нереалізоване на електронних третіх торгах нерухомого майна, в тому числі земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в рахунок часткового погашення боргу за ціною третіх електронних торгів. На підставі зазначеного листа (відповіді), державним виконавцем Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва 07.03.2018 року винесена постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме: земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] - передається у власність [PERSON] в рахунок часткового погашення боргу у виконавчому провадженні № 34825410. Також, 07.03.2018 року державним виконавцем Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва складений акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме вищевказану земельну ділянку. Однак, 28.03.2018 року під час проведення процедури оформлення у нотаріуса права власності на вищевказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлено, що приватним нотаріусом Воловиченко В.В. 20.03.2018 року зареєстровано договір купівлі - продажу серія та номер 363, виданий 20.03.2018 року, на підставі якого [PERSON] була продана [PERSON] земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначені протиправні дії вчинені незважаючи на той факт, що 05.03.2018 року державним виконавцем Подільського РВДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва винесено постанову про арешт майна боржника, окрім житлового будинку, площею 60,0 кв.м. та земельних ділянок, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521281609:08:002:007, площею 0,3500 га, кадастровий номер 0531281609, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , номер запису обтяження 25124391. Отже, відчуження вказаної земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відбулось за наявності арештів на все нерухоме майно, оскільки, приватним нотаріусом Воловиченком В.В. у зв`язку із посвідченням договору купівлі - продажу порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На підставі викладеного, [PERSON] змушений звернутися до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засідання уточнені позовні вимоги повністю підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Раніше надавала письмову відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні уточнених позовних вимог. Раніше надавала письмові пояснення по справі в порядку ст. 43 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог. Раніше надавав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що уточнений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Вишгородським районним судом Київської області 21 березня 2012 року видано дублікат виконавчого листа в справі № 2-2814/10 про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 2006575, 24 грн. (два мільйони шість тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень тридцять чотири копійки), на підставі якого 19.10.2012 року винесено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 34825410. 07 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №№ 34825410, 51407160, 52254040, 53191031, 55236651, 55236831, 49120326, де боржником є [PERSON] у зведене виконавче провадження № 55737194. 28 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, та 29 березня 2018 року - постанову про арешт майна боржника - земельну ділянку з кадастровим номером 3221885201 :02:006 :1007 , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з протоколом № 309835 від 09 січня 2018 року, проведення електронних торгів не відбулося у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. 08 лютого 2018 року за № 55737194/13 державним виконавцем на адресу стягувачів, у тому числі на адресу [PERSON] направлено повідомлення з пропозицією залишити за собою нереалізоване нерухоме майно. 07 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу, згідно з якою передано стягувачу по виконавчому провадженню ВП 34825410, нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу, а саме, земельної ділянки з кадастровим номером 3221885201:02:006:1007, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у рахунок часткового погашення боргу у розмірі 269 639, 30 грн., що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА 375951, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 07 червня 2005 року. 07 березня 2018 року державним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу, згідно з якою передано стягувачу по виконавчому провадженню ВП 34825410, нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу, а саме, земельної ділянки з кадастровим номером 3221885201:02:006:1007, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у рахунок часткового погашення боргу у розмірі 269 639, 30 грн., що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА 375951, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 07 червня 2005 року. 07 березня 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінським В.А. винесено вимогу до приватного виконавця Говорова П.В., внести зміни до обтяження за номером: 2 4985451 від 23.02.2018 року, а саме: накласти арешт на все нерухоме майно, окрім земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,1653 га, кадастровий номер: 3221885201:02:006:1007, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку зі передачею у власність [PERSON] вищевказаного нерухомого майна в рахунок часткового погашення боргу. Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону ). Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 цього Закону). Стаття 46 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів. Так, першочерговому розподіленню підлягають забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Згідно ч.ч. 9, 10 Закону України «Про виконавче провадження», майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. У разі наявності кількох стягувачів, які виявили бажання залишити за собою нереалізоване майно, воно передається в порядку черговості, визначеної статтею 46 цього Закону (у разі наявності застави та/або іпотеки декількох стягувачів щодо такого майна - також з урахуванням відповідних норм Закону України "Про заставу" та/або Закону України "Про іпотеку"), а в межах однієї черги, визначеної статтею 46 цього Закону, - у порядку надходження виконавчих документів на виконання. Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського В.А. від 29.03.2018 року про арешт майна боржника, а саме: накладено арешт на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, площею 0,1653 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] . Також, 29.03.2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Полінським В.А. Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було вирішено провести державну реєстрацію обтяження, арешт нерухомого майна на земельну ділянку з реєстраційним номером 1220265032218, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, за суб`єктом: Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Однак, на момент винесення вищевказаної постанови державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полінського В.А., земельна ділянка кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, площею 0,1653 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , що належала до 20.03.2018 року боржнику [PERSON] була відчужена останньою на корить [PERSON] згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 20.03.2018 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., серія та номер 363. Станом на час розгляду вказаної цивільної справи власником земельної ділянки кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, площею 0,1653 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] являється відповідач [PERSON] . Під час розгляду цивільної справи судом було встановлено, що на час укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер 3221885201:02:006:1007, площею 0,1653 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка нікому не була продана, не була подарована, як внесок до статутного фонду не передана, не відчужена іншим способом, не заставлена, під податковою заставою, під забороною (арештом) не перебувала, що підтверджується укладеним між [PERSON] та [PERSON] договором купівлі - продажу від 20.03.2018 року, який є нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 06 квітня 2018 року за заявою [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018100100003899 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України за фактом невиконання судового рішення, яке обумовлене незаконним відчуженням боржником по виконавчому провадженню № 34825410 [PERSON] земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,1653 га, кадастровий номер 3221885201:02:006:1007. ЖЕО 26434 від 06.04.2018 року. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною першою статті 388 ЦК України закріплено право власника на витребування майна від добросовісного набувача у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту. У зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Суд приходить до висновку, що оскільки обидві сторони оскаржуваного правочину (продавець [PERSON] та покупець [PERSON] ) діяли добросовісно, а тому підстав для визнання його таким, що суперечить ст. 655, 658 ЦК України немає, а тому і підстави для задоволення уточненого позову [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. ч. 2 ст. 141 ЦПК України,інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed