Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Роздільнянської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 29.04.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відповідно до рішення Артемівським районним судом м. Луганська від 26.04.2011 року, розірваний. Від шлюбу у сторін народила донька: [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання з квітня 2011 року батько дитини будь-якої участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, грубо ігнорує своїми батьківськими обов`язками, жодного разу не цікавився життям дитини та не вчинив жодної дії щодо спілкування з дитиною, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 26.04.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500грн. Однак, [PERSON] не сплачує аліменти на утримання доньки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 травня 2021 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02 липня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила що вона з 2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який відповідно до рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 26.04.2011 року, розірваний. Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання з квітня 2011 року батько дитини будь-якої участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, грубо ігнорує своїми батьківськими обов`язками, жодного разу не цікавився життям доньки та не вчинив жодної дії щодо спілкування з дитиною, будь-якої матеріальної допомоги не надає, тому просила суд її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Представник позивача -адвокат Теренчук Є.М., який діяв на підставі ордеру серії ОД № 4150 51 від 24.02.2021 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив. 11.06.2021 року на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідачів в судове засідання, яке відбудеться 02.07.2021 року о 11:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду.( а.с.50) 02.07.2021 року на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/) було розміщено оголошення про виклик відповідачів в судове засідання, яке відбудеться 16.08.2021 року о 15:00 год в приміщенні Роздільнянського районного суду.( а.с.58) Представник служби у справах дітей Лиманської селищної ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій не заперечував щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та просив справу розглядати у відсутність представника. ( а.с.53) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 року з відповідачем, який розірвано рішенням Артемівським районним судом м. Луганська від 26.04.2011 року ( а.с.8). Від шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] , батьком якої, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції від 14.10.2008 року, на підставі актового запису № 1058, є відповідач [PERSON] . ( а.с. 9). Також судом встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, вихованням доньки не займається і взагалі не приймає участі у її житті та вихованні, матеріальної допомоги не надає. Згідно рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 26.04.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2011 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . ( а.с.8). Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. Відповідач [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] не проживає, участі у її вихованні не приймає, матеріально не підтримує, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати доньку, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також судом, встановлено, що позивач [PERSON] вдруге, 25.07.2018 року, одружилась з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінні юстиції в Одеській області, від 25.07.2018 року , на підставі актового запису № 125. ( а.с.10). Відповідно до довідки № 65, виданої Кучурганським старостинським округом Лиманської селищної ради від 24.02.2021 року, позивач [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.23). Згідно довідки № 63, виданої Кучурганським старостинським округом Лиманської селищної ради від 24.02.2021 року, позивач [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації в будинку чоловіка [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .( а.с.18) Відповідно до довідки №12 виданої директором Кучурганської загальноосвітньгої школи І-ІІІ ступенів ім. П.М. Каплуна Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 24.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , навчається в 7-Б класі Кучурганської загальноосвітньгої школи І-ІІІ ступенів ім. П.М. Каплуна Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. ( а.с.17) Згідно довідки-характеристики № 64, виданої Кучурганським старостинським округом Лиманської селищної ради від 24.02.2021 року, позивач [PERSON] постійно проживає в [ADDRESS] , працює вчителькою в Степовій школі І-ІІІ ст. За місцем проживання характеризується позитивно, у порушенні громадського порядку не помічена, скарг та заяв на [PERSON] від жителів села Кучурган та правоохоронних органів до старостинського округу не надходило. ( а.с.19) Відповідно до характеристики наданої директором Степової ЗОШ І-ІІІ ступенів від 16.02.2021 року, [PERSON] працює вчителем англійської мови в Степовій ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2016 року, за час роботи зарекомендована себе врівноваженою, тактованою людиною, добра, товариська, доброзичлива, користується авторитетом оточуючих. ( а.с 24) Відповідно до характеристики наданої 19.03.2021 року директором школи, [PERSON] , [INFO] , учениця 7-Б класу Кучурганської ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Каплуна, навчається в школі з першого класі, за час навчання у школі зарекомендована себе старанною, дисципліновано. Дар`я спокійна, ввічлива, тактовна, врівноважена, за весь період навчання батько [PERSON] школу жодного разу не відвідував і участі у вихованні дитини не брав. ( а.с.25) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , від 10.03.2021 року, встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю та вітчимом, де створені всі умови для розвитку та виховання дитини, в родині [PERSON] люблять та поважають. Батько [PERSON] з 2011 року не допомагає своєї дитині не матеріально ні морально, не займається її вихованням, не приймає участі в її культурному та духовному розвитку.(а.с.14). Для громадянина [PERSON] малолітня донька: [PERSON] , [INFO] залишилася байдужою, адже відповідач вихованням доньки не займався і не займається, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, фактично не спілкуються з донькою, не дбав і не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяв і не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Таким чином, [PERSON] свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню малолітньої доньки. Також судом встановлено, що службою у справах дітей Лиманської селищної ради було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] , [INFO] та було надано висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав, відносно його малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . Даний висновок обґрунтований тим, що батько малолітньої із часу розлучення, з 2011 року жодного разу не бачився з донькою, не вітав та не відвідав жодного дня народження дитини, жодного інтересу до життя дитини не проявляв, будь-якої фінансової допомоги на утримання дитини не надавав, її життям не цікавиться. ( а.с. 54). Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок: [PERSON] , [INFO] , яка є сусідкою позивача, яка суду пояснила, що у 2011 році [PERSON] після розлучення з [PERSON] , переїхала разом із донькою проживати до своєї матері, в смт. Кучурган Роздільнянського району. Пізніше [PERSON] одружилася і вони придбали будинок [ADDRESS] , де стали проживати. З того часу, вона жодного разу не бачила її колишнього чоловіка і батька [PERSON] . Також, під час даного судового засіданні був допитаний свідок: [PERSON] , [INFO] , якій проживає в [ADDRESS] , по сусідству через один будинок з мамою позивачки [PERSON] , Дуже добре знає цю сім`ю, [PERSON] та її доньку - [PERSON] . Свідок пояснив, що після того як [PERSON] розлучилася зі своїм чоловіком і повернулася у 2011 році з Луганської області проживати до матері з малолітньою донькою, він жодного разу не бачив батька [PERSON] . З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Для громадянина [PERSON] малолітня донька [PERSON] , [INFO] залишилася байдужою, адже відповідач вихованням доньки не займався і не займається, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, фактично не спілкується з донькою, не дбає і не дбав про її нормальне самоусвідомлення, не сприяв і не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Таким чином, [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню доньки. Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно його малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] повністю підтверджуються матеріалами справи. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів) Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача правомірні, і підлягають задоволенню у повному обсязі. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved