Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

01.04.2014 року позивач звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що від проживання з відповідачем вони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач хоча і надає матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей, проте в розмірі недостатньому для належного забезпечення життя та їх розвитку. Вказані обставини змусили [PERSON] звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи /а.с.13/, завчасно подала до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити /а.с.17/. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду подав письмову заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі зазначеному в цивільному позові /а.с.14/. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянув надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.181 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що шлюб зареєстрований між [PERSON] та відповідачем [PERSON] - розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 19.11.2009 року /а.с.5/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженої під час перебування в шлюбі з позивачем доньки - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.02.2012 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, відповідач - [PERSON] є батьком народженого під час спільного проживання з позивачем сина - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Як вбачається з довідки № 024/1-09 від 31.03.2014 року, виданої комітетом самоорганізації населення № 1 центрального мікрорайону Тищенко В.М., позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] та до складу зареєстрованих входять: відповідач [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON] /а.с.8/. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейним кодексом України гарантовано згідно до ст.141, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов'язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч.ч.1-3 ст.181 СК України визначено що, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 01.04.2014 року, відповідачу по справі, було запропоновано, в разі невизнання позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються /а.с.9/. 15.04.2014 року відповідачем до канцелярії суду було подано письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, що узгоджується з ч.1 ст.174 ЦПК України /а.с.14/. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати. Окрім того, суд бере до уваги і той факт, що відповідач є працездатного віку, спроможний і зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх сина та доньки. За цих, безпосередньо встановлених у суді фактичних обставин справи, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обов'язки по утриманню неповнолітніх дітей, зваживши на її матеріальні та духовні потреби, а також стан здоров'я, за умов відсутності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, з метою забезпечення принципу пріоритету інтересів дітей, присудити стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вказана норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved