Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

01.09.2020 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що рішенням Деражнянського районного суду від 23 листопада 2016 року було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Хмельницький на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від усіх видів йго заробітку (доходу) щомічно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповнодного віку, починаючи з 08.08.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Проте, як стверджує позивачка, на сьогоднішній день визначений рішенням суду розмір аліментів не відповідає навіть частково потребам дитини, не достатній для гармонійного розвитку дитини, тому вона просить збільшити розмір аліментів до 1/3 частки від усіх видів заробітку, доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мунімум на дитину відповідного віку, починаючи з 09.09.2020 року, і до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою судді від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 25.01.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що він працює директором в ТОВ «Смарт Солюшезн» та отримує дохід в розмірі 6 000 гривень, що не дає можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі ј від доходу, тобто 1 207 гривень щомісячно, у звязку із тим, що інших заробітків чи доходів від здійснення підприємницької чи будь-якої іншої діяльності, в тому числі як найманого працівника, він не має. Крім того, відповідач стверджує, що у звязку із стягненням коштів ДВС, він фактично отримує 2 415 гривень і по-суті позбавлених будь-яких засобів до нормального існування. Разом з тим, [PERSON] вказав, що коштів на утримання потребують його члени сім`ї, а саме дружина, донька та матір, яка не може працювати за станом здоров`я Крім того, відповідач вказав, що в нього є проблем із зором, і він потребвє постійного нагляду у лікаря-офтальмолога та змушений періодично проходити медикаментозне лікування, тому він просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, проте останній подав заяву, з якої вбачається, що він просить розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника, розгляд справи здійснити в порядку письмового провадження. Відповідач в судове засідання також не з`явився, проте подав заяву, з якої вбачається, що він просить розгляд справи провести в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. Судом об`єктивно встановлено, що від шлюбу в сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] , виданного Виконавчим комітетом Радовецької сільської ради деражнянського району Хмельницької області від 03 грудня 2014 року. Разом з тим, відповідно до виконавчого листа, виданого Деражнянським районним судом Хмельницької області від 23 листопада 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Разом з тим, з ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, в ч. 1 ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивачки про необхідність стягувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку є неспроможними, оскільки відповідач немає такої можливості. Судом встановлено, що 05 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Разом з тим, у відповідача від другого шлюбу є також донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свіоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Враховуючи встановлені обставини справи, докази, які надані сторонами та досліджені судом, наявність обов`язку у обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини до 1/4 частини його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908 грн. На підставі статей 141, 180, 181, 182, 184, 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial