Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

01.12.2016 року Позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем по справі, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 3000,00 грн. щомісяця з моменту звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, 03.06.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 321. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння. З 2015 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Малолітня дитина перебуває на повному утриманні позивача, оскільки матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач зменшила свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісяця та 500,00 грн. щомісяця на її утримання. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 500,00 грн. не заперечував. Однак , відповідач заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в частині суми щомісячного стягнення, а саме: в розмірі 1500,00 грн. зазначивши, що він не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісяця. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що він має скрутне матеріальне становище, оскільки на теперішній час він не працює, мешкає разом із своєю матірю , яка є пенсіонеркою та також потребує матеріальної допомоги. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 03.06.2014 року в Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 321. ( а.с.6). Внаслідок відсутності взаєморозуміння між сторонами, сімя розпалась. За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У зв»язку в вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Стосовно стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, з наступних підстав : Згідно копії свідоцтва про народження І-ВЛ № 231488 від 03.06.2014 року сторони по справі є батьками - [PERSON], [INFO]. ( а.с.9) Отже, на теперішній час дитина не досягла трирічного віку. Згідно довідки ОСББ « Нептун» від 29.11.2016 року, дитина зареєстрована та мешкає разом із позивачем за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність у відповідача інших утриманців. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 6 ст.84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що відповідач має інших утриманців , а також доказів того, що він є не працездатним суду не надано, а отже відповідач може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі . Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплат за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами , суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved