Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» про захист прав споживача та повернення грошових коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 листопада 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт», відповідно до якого позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті у сумі 165 євро на строк з 06.11.2014 року по 06.02.2015 року. Позивач зазначає, що 07 листопада 2014 року позивач поповнив вклад ще на 480 євро, внаслідок чого загальна сума депозиту збільшилася та складає 645, 0 євро. Так, як термін дії договору банківського вкладу закінчився, проте відповідач грошові кошти вкладнику відмовився видавати, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу у розмірі 645, 0 євро та нараховані за три місяці проценти у розмірі 19, 11 євро. У судове засідання позивач, його представник не зявилися, направленим до суду листом представник позивача просив розглядати справу у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «[PERSON] та Кредит» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт», відповідно до якого позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті у сумі 165 євро на строк з 06.11.2014 року по 06.02.2015 року. 07 листопада 2014 року позивач поповнив вклад ще на 480 євро, внаслідок чого загальна сума депозиту збільшилася та складає 645, 0 євро. У звязку з закінчення строку банківського вкладу позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення банківського вкладу та нарахованих процентів, проте відповідач банківський вклад та проценти позивачу не повернув. Згідно ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад ( депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі , у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п.3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу ( депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладі, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ч.1,2,4 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Частиною 5 ст. 1061 ЦК України передбачено обовязок банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу у розмірі , встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст..1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок , відкритий клієнтові ( володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до положень ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що банк зобовязаний виплатити вкладнику депозит і проценти на вклад на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу, невиплата вкладу є порушенням прав позивача, як споживача банківських послуг. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічної позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі № 6-39цс 13, відповідно до якої з банку на користь вкладника слід стягувати проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. Так, як відповідач прострочив виконання зобовязання щодо виплати вкладнику банківського вкладу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму банківського вкладу у розмірі 645, 0 євро, що за курсом НБУ складає ( 645 Х 24, 11 = 15\~550, 95 грн), а також проценти у розмірі 19, 11 євро, що за курсом НБУ складає 460, 74 грн.

Outcome: approved