Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

02.04.2014 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про визнання договорів недійсними та стягнення збитків. В обґрунтування позову зазначила, що 05.11.2013 року між нею та відповідачем було укладено Договори №11031 та №11032 на виконання послуг, а саме виготовлення меблів, з їх подальшою доставкою та установкою. Строк виконання договору встановлено до 20.11.2013 року. Передплата за виконання договору становила 15 000,00 грн., та вказана сума була сплачена позивачем особисто відповідачу в присутності свідка. Разом з тим, в строк до 20.11.2013 року відповідач свої обов'язки за договором не виконав, поставка та монтаж меблів не відбулися, крім того, [PERSON] перестав виходити на зв'язок з позивачем, всіляко ухилявся від зустрічей. За таких обставин, позивач вважає, що його було введено в оману з приводу обставин, що мають відношення до істотних умов договору, а саме щодо фактичної можливості виконання договору відповідачем. Таким чином, просила суд зазначені договори визнати недійсними з моменту кладення, як такі, що укладені внаслідок обману, а також, посилаючись на положення ст. 230 ЦК України, просила стягнути з відповідач збитки в подвійному розмірі, а саме 30 000,00 грн.. Крім того, вважає, що діями [PERSON] їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених внаслідок порушення її прав споживача, яку оцінює в 1000,00 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що проти проведення заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 05.11.2013 року між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір №11031 на виготовлення, доставку та установку меблів. Згідно п.3.1 оплата проводиться в два етапи, та передбачає здійснення передплати в розмірі 80% від ціни замовлення в розмірі 11 000,00 грн.. Згідно п. 2.1 виконання робіт повністю повинно бути здійснено не пізніше 15 днів з моменту кладення договору. Також, 05.11.2013 року між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір №11032 на виготовлення, доставку та установку меблів. Згідно п.3.1 оплата проводиться в два етапи, та передбачає здійснення передплати в розмірі 80% від ціни замовлення в розмірі 4 000,00 грн.. Згідно п. 2.1 виконання робіт повністю повинно бути здійснено не пізніше 15 днів з моменту кладення договору. Передплата за договором в розмірі 15 000,00 грн. позивачем була сплачені відповідачу повністю, водночас, останній, у строк до 20.11.2013 року, жодних дій, спрямованих на виконання умов договорів, не вчинив. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до ч.2 вказаної статті, Інформація про продукцію повинна містити, зокрема, найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, [PERSON] здійснює наступні види діяльності по КВЕД: посередництво в торгівлі меблями, побутовим товарами, металевими виробами, роздрібна торгівля меблями, роздрібна торгівля меблями та комп'ютерним устаткуванням. Таким чином, діяльність по виготовленню меблів, згідно відомостей ЄДРПОУ, відповідач не здійснює. Разом з тим, в укладених договорах №11031 та №11032 зазначено, що [PERSON] бере на себе зобов'язання також виготовити меблі, таким чином, останній вважається виробником. Позивач вказує, що [PERSON] інформації щодо того, що не має фактичної можливості здійснювати діяльність по виготовленню меблів, їй не надав, таким чином, ввів в оману стосовно істотних умов правочину, що є підставою для визнання договорів недійсними. Відповідно до ч.2 ст. 230 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Як вбачається з договорів та позовної заяви, [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти в якості передплати, в розмірі 15 000,00 грн., так чином, вказана сума підлягає стягненню з відповідач в подвійному розмірі. Крім того, [PERSON] зазначила, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд приймає до уваги посилання позивача на те, що протиправними діями відповідача відносно неї, їй, як споживачу, було спричинено моральну шкоду, яку оцінює в 1000,00 грн.. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позовна заява [PERSON] містить майнову вимогу, а саме щодо стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, а також немайнову вимогу щодо визнання недійсними договорів про виготовлення, поставку та установку меблів. За таких обставин, обчислюючи розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, суд враховує ставки судового збору, встановлені за подання до суду заяви немайнового характеру, та розмір судового збору, який обчислюється пропорційно задоволеної частини вимог майнового характеру, та приходить до висновку про стягнення 553,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved