Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, про встановлення факту родинних відносин, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, про визначення частки у майні бувшого колгоспного двору, яке збереглося. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на господарство по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину прийняв його син [PERSON] , оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном. Господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК Української PCP, кожен з вище перелічених членів колгоспного двору має право по 1/2 частці в даному господарстві. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ частку вказаного домоволодіння. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину за законом прийняла дружина померлого [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Також представник позивача просить суд встановити факт родинних відносин позивача [PERSON] та [PERSON] , оскільки в свідоцтві про шлюб ім`я позивача записано « [PERSON] », а в паспорті громадянина України Порфирія. Таким чином оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе. Представник позивача просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку домоволодіння розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визначити [PERSON] 1/2 частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час в домоволодінні по [ADDRESS] . В підготовчому судовому засіданні представник позивача не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, також просив про винесення рішення у підготовчому засіданні відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, оскільки представник відповідача визнав позов в повному обсязі. Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що складений актовий запис № 11, та про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 27 жовтня 1948 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що складений актовий запис № 67 відділом реєстрації актів цивільного стану Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області. 20 лютого 1997 року [PERSON] , [INFO] отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Отже суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доказують факт родинних відносин, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] . Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Матеріалами справи судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що складений актовий запис № 49, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 41 сільською радою с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на господарство по [ADDRESS] . Спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] прийняв його син [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав разом з батьком та вступив в управління і володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою №847 від 10 вересня 2019 року виданою Ванчиковецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою № 927 від 26 вересня 2019 року виданою Ванчиковецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року «Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності». Тобто, зазначене дворогосподарство відповідно до вимог ЦК України в редакції 1963 року належало двом членам двору на праві спільної власності у рівних частках. А тому власники даного дворогосподарства [PERSON] та [PERSON] мали рівні часки по 1/2. Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. [INFO] помер [PERSON] , про що складений актовий запис № 1 виконавчим комітетом Костичанської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області. Після смерті [INFO] відкрилася спадщина на господарство по [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Так відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При житті [PERSON] заповіту не склав, а тому згідно ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вступають в дію норми спадкування за законом. Спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 2834 від 05 вересня 2019 року виданою Ванчиковецькою сільською радою Новоселицького району. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Постановою нотаріуса від 26 вересня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що позивач [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог. Представник позивача просить також визначити [PERSON] 1/2 частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час в домоволодінні по [ADDRESS] . Господарство по [ADDRESS] станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспний двір членами якого були, голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою № 927 від 26 вересня 2019 року виданою Ванчиковецькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05. 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору. Отже, на момент припинення колгоспного двору його членам були голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , а тому вказане майно належало їм на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/2 частці. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що вказане господарство дійсно відносилося до колгоспного двору, членом якого була позивач [PERSON] на той час і значиться на теперішній час, станом на 15 квітня 1991 року у позивача, як бувшого члена колгоспного двору виникло право власності у майні колгоспного двору на 1/2 частку, а тому суд дійшов висновку про визначення [PERSON] 1/2 частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час в домоволодінні по [ADDRESS] . Суд вирішуючи питання, щодо судових витрат приймає до уваги, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору відповідно до квитанцій № 0.0.1485943801.1 та № 0.0.1485947342.1 від 07 жовтня 2019 року в загальній сумі 4767 грн. (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) гривень, які є обґрунтованими та пропорційними заявленому позову. Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тобто у процесі підготовчого судового засідання, що і стало підставою для винесення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому на підставі викладеного суд вважає за необхідним, повернути з державного бюджету 2383 грн. 50 коп. сплаченого при поданні позову на користь [PERSON] .

Outcome: approved