Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що 11 жовтня 2013 року між ПАТ «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (далі ТОВ \~«Деміс Канц») було укладено договір № 47/1/111013-ОВ про овердрафт, за умовами якого ТОВ «Деміс Канц» отримав на умовах платності, строковості та поворотності кредитні кошти у сумі 3\~000\~000,00 грн. зі сплатою 21,5% річних й з остаточною датою повернення кредиту до 10 жовтня 2014 року. До умов договору за погодженням сторін були внесені зміни шляхом укладення додаткових договорів № 1 від 05 грудня 2013 року, № 2 від 27 грудня 2013 року, № 3 від 13 лютого 2014 року, № 4 від 12 травня 2014 року, № 5 від 10 жовтня 2014 року, № 6 від 20 лютого 2015 року. Згідно останніх змін ліміт кредитування складає 3\~000\~000,00 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 27,0% річних, строк користування коштами до 09 жовтня 2015 року. В якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Деміс Канц» за кредитним договором між ПАТ «БМ Банк», ТОВ «Деміс Канц» та [PERSON] був укладений договір поруки № 47/1/111013/П від 14 жовтня 2013 року, зі змінами внесеними додатковими договорами договорів № 1 від 05 грудня 2013 року, № 2 від 27 грудня 2013 року, № 3 від 13 лютого 2014 року, № 4 від 12 травня 2014 року, № 5 від 10 жовтня 2014 року, № 6 від 20 лютого 2015 року до договору поруки № 47/1/111013/П, згідно з якими [PERSON] поручився перед позивачем за своєчасне повне виконання ТОВ «Деміс Канц» зобовязань за договором № 47/1/111013- ОВ, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Взяті на себе зобовязання ТОВ «Деміс Канц» по поверненню кредиту та сплаті процентів у передбачені строки належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 16 вересня 2015 року розмір його заборгованості перед позивачем складає 3\~266\~433,83 грн. Позивачем на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про наявність заборгованості та вимогу про її погашення, проте дана вимога позивача не була задоволена. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. Ухвалою від 04 жовтня 2016 року суддею Ходаківським М.П. прийнято справу до свого провадження. Ухвалами суду від 19 грудня 2016 року провадження в частині позовних вимог ПАТ «БМ Банк» до ТОВ «Деміс Канц» про стягнення заборгованості було закрито, у прийнятті зустрічного позову ТОВ «Деміс Канц» відмовлено. Представником позивача через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи без його участі, предявлені позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, визначеною адресно-довідковим підрозділом ГУДМС у Дніпропетровській області (а.с. 25, 26, 35, 37), причини неявки не повідомив. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Ураховуючи, що розгляд справи триває значний час, відповідач належним чином повідомлялася про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності за правилами ст. 169, ч. 1 ст.\~224 ЦПК України. Частиною 2\~ст. 197 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 11 жовтня 2013 року між ПАТ «БМ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (далі ТОВ «Деміс Канц») було укладено договір № 47/1/111013-ОВ про овердрафт, за умовами якого ТОВ «Деміс Канц» отримав на умовах платності, строковості та поворотності кредитні кошти у сумі 3\~000\~000,00 грн. зі сплатою 21,5% річних й з остаточною датою повернення кредиту до 10 жовтня 2014 року (а.с. 9-13). До умов договору за погодженням сторін були внесені зміни шляхом укладення додаткових договорів № 1 від 05 грудня 2013 року, № 2 від 27 грудня 2013 року, № 3 від 13 лютого 2014 року, № 4 від 12 травня 2014 року, № 5 від 10 жовтня 2014 року, № 6 від 20 лютого 2015 року. Згідно останніх змін ліміт кредитування складає 3\~000\~000,00 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 27,0% річних, строк користування коштами до 09 жовтня 2015 року (а.с. 14-17). У якості забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Деміс Канц» за кредитним договором між Пат «БМ Банк», ТОВ «Деміс Канц» та [PERSON] був укладений договір поруки № 47/1/111013/П від 14 жовтня 2013 року (а.с. 18-19) зі змінами внесеними додатковими договорами № 1 від 05 грудня 2013 року, № 2 від 27 грудня 2013 року, № 3 від 13 лютого 2014 року, № 4 від 12 травня 2014 року, № 5 від 10 жовтня 2014 року, № 6 від 20 лютого 2015 року до договору поруки № 47/1/111013/П, згідно з якими [PERSON] поручився перед позивачем за своєчасне повне виконання ТОВ «Деміс Канц» зобовязань за договором № 47/1/111013- ОВ, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (п. 1.1 договору поруки) (а.с. 20-23). Взяті на себе зобовязання ТОВ «Деміс Канц» по поверненню кредиту та сплаті процентів у передбачені строки належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 16 вересня 2015 року розмір його заборгованості перед позивачем складає 3\~266\~433,83 грн. (а.с. 6-8), з яких: -прострочена заборгованість за овердрафтом 2\~516\~890,58 грн.; -прострочена заборгованість по процентам 14\~894,48 грн.; -пеня подвійна ставка НБУ 734\~648,77 грн. Позивачем на адресу [PERSON] було направлено повідомлення про наявність заборгованості та вимогу про її погашення, проте дана вимога позивача не була задоволена (а.с. 26-27). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. За договором поруки поручитель поручається\~\~перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання\~\~зобов'язання частково або у повному обсязі (ст. 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В\~статті 610 ЦК України\~вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 623 ЦК України визначає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав та позичальник отримав обумовлені кредитним договором грошові кошти. Відповідно до\~ст. 7 ЦК України\~за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов'язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Кредитним договором та договором поруки обов'язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника і його поручителя, а тому обовязок щодо сплати заборгованості у звязку із неналежним виконанням договору несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов'язання за кредитним договором, та його поручителі. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у визначеній у позові сумі, оскільки відповідачем в ході вирішення спору не надано доказів сплати і погашення в установленому законодавством порядку заборгованості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved