Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON], подала до суду позов до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги та оспорює необхідність сплати аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 24 грудня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Куликівського районного суду від 18 серпня 2016 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 474 від 03 серпня 2016 року, [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved