Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

01 червня 2020 року [PERSON] звернулась на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. 25 липня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] ким [PERSON] в Роздільнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №139. Від даного шлюбу спільних дітей сторони по справі не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Крім того, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства позивач не веде. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач по справі надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] , та просив розгляд справи проводити без його участі. Заяви, клопотання. 10 червня 2020 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , згідно якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги та розгляд справи проводити без її участі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09 червня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25 липня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис №139. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 4). Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, номер витягу: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 8 статті 187 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно положень статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дане положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Також, згідно положень статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У свою чергу, відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду (Постанова від 30 травня 2019 року у справі №442/6319/16-ц), надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. На підставі викладеного,

Outcome: approved