Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником будинку [ADDRESS] . В будинку [ADDRESS] зареєстровані: його дружина [PERSON] - з 06.05.2011 року та її син від першого шлюбу [PERSON] - з 12.11.2002 року. 3 12 листопада 2002 року, тобто з часу реєстрації, [PERSON] , а [PERSON] - з 06.05.2011 року, за місцем реєстрації не проживають, місце їх мешкання не відомо, особистих речей відповідачів у будинку також не має. На теперішній час він не може продати належний йому будинок, у зв`язку з тим, що потенційних покупців не влаштовує те, що у будинку зареєстровані сторонні людини, також на відповідачів нараховується плата за комунальні послуги, які він змушений сплачувати самостійно у більшому розмірі. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у зв`язку з їх відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подавали. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 08.05.2001р. приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Москаленком О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1647 (а.с.5). Право власності на вище зазначений будинок зареєстровано за [PERSON] в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 16 травня 2001 року, та записано в реєстрову книгу № 20 за реєстровим номером 553 (а.с.7). Згідно копії довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 06.07.2020р. № 3474 [PERSON] зареєстрований з 12.11.2002р., а [PERSON] - з 06.05.2011р. за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності [PERSON] в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 06.07.2020р. № 3472, згідно якого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з 12.11.2002 року по теперішній час (а.с.12). Факт відсутності [PERSON] в місці її постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 06.07.2020р. № 3471, згідно якого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає з 06.05.2011 року по теперішній час (а.с.11). За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачами, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідачів (а.с.1). Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.405 ЦК України,

Outcome: approved