Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У жовтні 2013 року ПАТ «Український [PERSON]» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 652,77 грн., зазначивши, що 18 листопада 2008 року між Акціонерним банком «Український [PERSON]», правонаступником якого по всім правам та обовязкам, згідно з п. 1.2. Статуту, є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АП 1974. За цим Кредитним договором [PERSON] в разовому порядку надав відповідачці [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 4 648,17 (чотири тисячі шістсот сорок вісім) гривень 17 копійок строком на 24 місяців з 18.11.2008р. по 18.11.2010р. включно. Платнею за користування грошовими коштами є відсотки в розмірі 30,0% відсотків річних на суму фактичної заборгованості за кредитом. У відповідності до положень п. 1.2. Кредитного договору, кредит надавався відповідачці на умовах терміновості, повернення, платності, в обмін на зобов'язання боржника повернути суму кредиту та сплатити відсотки, а також комісії, передбачені кредитним договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів чи сплати через касу банку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони є вільними в визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обовязковості договору для виконання сторонами. Згідно з п. 2.2.1. кредитного договору, відповідачка була зобовязана щомісячно, не пізніше дати, зазначеної у графіку погашення кредиту, що підписаний сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору, сплачувати заборгованість за кредитом та відсотки за користування грошовими коштами рівними платежами в сумі не менше за 259,89 грн (двісті пятдесят девять) гривень 89 копійок. Також, у п. 2.2.1 сторони кредитного договору узгодили, що на останню дату погашення за графіком боржник повинен сплатити всю суму фактичного залишку заборгованості за кредитом, відсотками та комісіям, встановленим кредитним договором. Відповідачка [PERSON] та позивач ПАТ «Український [PERSON]» у кредитному договорі домовились, що у випадку виникнення у позичальника тимчасових фінансових або інших труднощів з причин, що не залежать від позичальника, згідно з п. 2.4.1. кредитного договору, боржник має право поставити перед банком питання про перенесення строків платежу за кредитом. На момент подання позову, відповідачка наданим правом не скористувалась, тобто у відповідачки відсутня необхідність відстрочки та вона навмисно не виконує свої обовязки за кредитним договором. По теперішній час відповідачка перелічені вище зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про що свідчить відсутність будь-яких претензій з боку відповідачки. Станом на 13 вересня 2013 року заборгованість відповідачки за кредитним договором №АП1974 від 18.11.2008р. перед банком складає: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість за кредитом 2047,45 (дві тисячі сорок сім) гривень 45 копійок; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість за відсотками 1605,32 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 32 копійок. Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] перед ПАТ "український [PERSON]" станом на 13.09.2013 року складає 3 652,77 (три тисячі шістсот пятдесят дві ) гривень 77 копійок. З моменту виникнення простроченої заборгованості працівники кредитного відділу банку неодноразово намагались у телефонному режимі зв'язатись з відповідачкою з метою усунення порушень кредитного договору. Також, працівники служби безпеки банку намагались провести переговори з нею з метою погашення заборгованості, однак, всі ці спроби не дали позитивних результатів. 16.05.2012 року за вих. №337 з метою запобігання збільшенню заборгованості, позивачем за місцем реєстрації відповідачки [PERSON], було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість та попередженням про можливість настання негативних наслідків у випадку невиконання умов кредитного договору. Поштове повідомлення повернулось до банку з позначкою «вручено особисто». Тому на підставі вищевикладеного ПАТ «Український [PERSON]» просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» (ЄДРПОУ 19388768, МФО 334969, рах.3739540002 у ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК») у сумі 3 652,77 (три тисячі шістсот пятдесят дві ) гривень 77 копійок, з яких: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість за кредитом 2047,45 (дві тисячі сорок сім) гривень 45 копійок; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість за відсотками 1605,32 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 32 копійок. Стягнути з Відповідача [PERSON] на користь ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» ЄДРПОУ 19388768, МФО 334969, рах. [NUMBER] у ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК») витрати по сплаті судового збору в розмірі 229.40 грн. (двісті двадцять девять гривень) 40 копійок. Представник позивача в судове засідання, яке було призначене на 16 січня 2014 року зявився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] ані в судове засідання 04.12.2013 року, ані в судове засідання 16.01.2014 року не зявилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, заяв та клопотань не надала. Судом встановлено та повністю підтверджується матеріалами справи, що 18 листопада 2008 року між Акціонерним банком «Український [PERSON]», правонаступником якого по всім правам та обовязкам, згідно з п. 1.2. Статуту, є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АП 1974. За цим Кредитним договором [PERSON] в разовому порядку надав відповідачці [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти в сумі 4 648,17 (чотири тисячі шістсот сорок вісім) гривень 17 копійок строком на 24 місяців з 18.11.2008р. по 18.11.2010р. включно. Платнею за користування грошовими коштами є відсотки в розмірі 30,0% відсотків річних на суму фактичної заборгованості за кредитом. У відповідності до положень п. 1.2. Кредитного договору, кредит надавався відповідачці на умовах терміновості, повернення, платності, в обмін на зобов'язання боржника повернути суму кредиту та сплатити відсотки, а також комісії, передбачені кредитним договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів чи сплати через касу банку. Згідно з п. 2.2.1. кредитного договору, відповідачка була зобовязана щомісячно, не пізніше дати, зазначеної у графіку погашення кредиту, що підписаний сторонами та є невід'ємною частиною кредитного договору, сплачувати заборгованість за кредитом та відсотки за користування грошовими коштами рівними платежами в сумі не менше за 259,89 грн. (двісті пятдесят девять) гривень 89 копійок. Також, у п. 2.2.1 сторони кредитного договору узгодили, що на останню дату погашення за графіком боржник повинен сплатити всю суму фактичного залишку заборгованості за кредитом, відсотками та комісіям, встановленим кредитним договором. Відповідачка [PERSON] та позивач ПАТ «Український [PERSON]» у кредитному договорі домовились, що у випадку виникнення у позичальника тимчасових фінансових або інших труднощів з причин, що не залежать від позичальника, згідно з п. 2.4.1. кредитного договору, боржник має право поставити перед банком питання про перенесення строків платежу за кредитом. На момент подання позову, відповідачка наданим правом не скористувалась, тобто у відповідачки відсутня необхідність відстрочки та вона навмисно не виконує свої обовязки за кредитним договором. По теперішній час відповідачка перелічені вище зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про що свідчить відсутність будь-яких претензій з боку відповідачки. Станом на 13 вересня 2013 року заборгованість відповідачки за кредитним договором №АП1974 від 18.11.2008р. перед банком складає: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість за кредитом 2047,45 (дві тисячі сорок сім) гривень 45 копійок; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заборгованість за відсотками 1605,32 (одна тисяча шістсот пять ) гривень 32 копійок. Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] перед ПАТ "український [PERSON]" станом на 13.09.2013 року складає 3 652, 77 (три тисячі шістсот пятдесят дві) гривень 77 копійок. З моменту виникнення простроченої заборгованості працівники кредитного відділу банку неодноразово намагались у телефонному режимі зв'язатись з відповідачкою з метою усунення порушень кредитного договору. Також, працівники служби безпеки банку намагались провести переговори з нею з метою погашення заборгованості, однак, всі ці спроби не дали позитивних результатів. 16.05.2012 року за вих. №337 з метою запобігання збільшенню заборгованості, позивачем за місцем реєстрації відповідачки [PERSON], було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість та попередженням про можливість настання негативних наслідків у випадку невиконання умов кредитного договору. Поштове повідомлення повернулось до банку з позначкою «вручено особисто». Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором. У відповідності з вищевикладеним, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що оскільки між сторонами був укладений кредитний договір, а позичальник не своєчасно та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобовязання щодо погашення відсотків за користування ним, внаслідок чого виникла заборгованість, тому позовні вимоги позивача є законними, достатнім чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved