Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

01.07.2014 року позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з 29 липня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, рішенням суду шлюб розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач. Неповнолітній син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, аліменти нікому більш не платить. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 грудня 2013 року №265/8748/13-ц, шлюб, укладений 29 липня 2007 року між сторонами розірвано, прізвище сторін не змінювалось. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 січня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №54, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], в графі «батько» зазначено - [PERSON], «мати» - [PERSON] Згідно довідки з місця проживання, виданої головою МЖД «ллічівець-18», позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON], 2010 року народження. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, при цьому суд враховує позицію відповідача, який не заперечував проти стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, що не суперечить закону та не порушує законних прав та свобод інших осіб. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати, що у грошовому еквіваленті для даної позовної заяви складає 243,60 грн. та підлягає стягнення з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180-182 СК України,

Outcome: approved