Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2009 року у виконавчому комітеті Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2013 року припинили спільне проживання через негідну поведінку відповідача, постійні сварки та непорозуміння у сімї. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву, в якій просить слухати справу без її участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, також подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги позивача визнав повністю, на примирення не згоден. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 09 жовтня 2009 року Виконавчим комітетом Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб (актовий запис №10); свідоцтво про шлюб серії І-ФП №106156, видане повторно 06 серпня 2014 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "Гайчева". Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 07 грудня 2009 року серії 1-ФП №112859 за актовим записом № 28. З 2013 року шлюбні відносини між подружжям припинені на ґрунті постійний сварок та непорозумінь у сімї, втрати почуття любові і поваги одне до одного, дитина проживає з позивачкою. Крім того, з 2014 року у позивача склалися сімейні стосунки з іншим чоловіком. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов повністю, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України\~позивач має право надалі іменуватися прізвищем «Гайчева». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 352,40 грн.

Outcome: approved