Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

02.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточнивши вимоги (а.с.18), в якому просила суд: стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування предявлених\~ вимог вказала, що в період перебування з відповідачем у шлюбі у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. У звязку із погіршенням стосунків, сторони проживають окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання в добровільному порядку відповідач не надає, хоча офіційно працює оперативним черговим чергової частини ВЧ-3011, має стабільний дохід, а тому взмозі надавати таку допомогу. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2016 року з нього стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, згідно поданої нею заяви просила справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, важливість предмета розгляду, який стосується майнових інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання розумних строків розгляду справи суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності відповідача в заочному порядку згідно ст.224 ЦПК України на підставі наявних доказів, що узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України»\~ та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Суд,\~ дослідивши\~ письмові докази по справі, уточнені позовні вимоги, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в шлюбі, зареєстрованому 20.06.2014 року Центрально-Міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 363 (а.с.4), у них народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). Як вказувала позивач, що також підтверджується довідкою №6 КОМ ДІС «НОВА КОМ» від 01.02.2017 року (а.с.7) діти зареєстровані та проживають разом з нею в належному їй житловому приміщенні за адресою: вул. Павла Глазового 4/84, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ст.180, ч.2 ст.182, ч.1 ст.183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька, яка визначається судом, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2016 року, яке набрало законної сили 14.06.2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягнення аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). З урахуванням викладеного та того, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.02.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача як дружини, з якою проживає малолітня дитина, суд виходить з наступного. Згідно ст.75, ч.2 ст.84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на її утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обовязкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі; можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, будучи матірю малолітньої [PERSON], має право на її утримання відповідачем [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих доказів доведені факти перебування сторін в шлюбі та батьківство [PERSON] З огляду на вказані обставини, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу позивачеві як його дружині, з якою проживає малолітня донька сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині із стягненням з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку, починаючи стягнення з 02.02.2017 року, що в сукупності з іншими аліментними зобовязаннями відповідача не перевищуватиме максимальний розмір аліментів, визначений ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1280 грн. за одночасне заявлення двох самостійних вимог майнового характеру підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved