Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У листопаді 2014 року КЗ КОР «Васильківський професійний ліцей» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на його користь 5 760 грн. завданої незаконними діями матеріальної шкоди. Вказуючи на те, що відповідач, який навчався в КЗ КОР «Васильківський професійний ліцей» у період з 2008 до 2011 роки, мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, знаходився на повному державному утриманні та мав право на одержання одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів, 22 серпня 2011 року надав адміністрації ліцею довідку ФОП Хохлов від 05 липня 2011 року до якої було внесено відомості про його працевлаштування на посаді вантажника, на підставі якої [PERSON] була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при працевлаштуванні в розмірі 5 760 грн. Оскільки ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року у справі № 362/5071/14-к, що набрала законної сили, встановлено незаконність заволодіння [PERSON] державними коштами КЗ КОР «Васильківський професійний ліцей» та завдання останньому матеріальної шкоди, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Представник позивача, будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, 21 січня 2015 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує (а.с. 23). Відповідач, будучи належно повідомленим про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, 21 січня 2015 року до суду подав заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі (а.с. 21-22). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено судом, [PERSON] навчався в КЗ КОР «Васильківський професійний ліцей» за професією "Електрозварник ручного зварювання. Водій автотранспортних засобів" у період з 2008 до 2011 роки , що підтверджується Довідкою від 19.11.2014 року № 434 (а.с.9). Відповідно до відомості на виплату одноразової грошової допомоги при працевлаштуванні випускникв за 2011 рік, [PERSON] отримав 5760 грн. (а.с.12). Згідно Довідки ПП "Хохлова" від 5 липня 2011 року [PERSON] дійсно працює у останього з 29.06.2011 року (а.с.7). Як вбачається з ухвали Васильківського міськрайонного суду від 11.11.2014 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України у зв'язку з закінченням строків давності (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання [PERSON] позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси як позивача так і інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved