overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

01.04.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство «Банк Форум» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-Плюс», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту. Ухвалою суду від 03.04.2015 року було відкрито провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

01.04.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 24024,54 грн. та 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 21.09.2011 року, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.01.2015 року становить 24024,54 грн. і складається з наступних сум: 10798,44 грн. заборгованість за кредитом; 10316,21 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1289,67 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1120,22 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.09.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, а.с.6-31. Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 24024,54 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 10798,44 грн. заборгованість за кредитом; 10316,21 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1289,67 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1120,22 грн. штраф (процентна складова), - а.с.5. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24024,54 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

01.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 06 серпня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про визнання позовних вимог повністю, та вона не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2010 року відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 475, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

01.04.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Козельщинського районного суду із вищезазначеним позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку починаючи з дня подачі заяви в суд до повноліття дитини. Далі позивач в позові зазначила, що неповнолітній син перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає, а тому прохає стягнути аліменти з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та прохала задовольнити, оскільки дитина перебуває на її утриманні, відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що він здоровий, працездатний інших аліментних зобов'язань немає. Добровільно допомогу на утримання сина не надає. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази вважає, що позов позивача підлягає до задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх дітей. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я і матеріального становища батьків і дітей і не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку. Враховуючи, що відповідач як батько повинен приймати участь в утриманні своєї дитини, а також те, що відповідач позов визнав, суд встановлює для виплати 1/4 частину з усіх видів заробітку або доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

01.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником вказаної квартири, а відповідач зареєстрований у квартирі, однак, не проживає у спірній квартирі понад 5 років. Факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які позивач оплачує особисто, у зв'язку із чим змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки відповідач буде перебувати за межами міста у невизначений термін, а також в заяві вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування р № 2-1782 від 22.12.2009 року /а.с. 9-10/. Згідно довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію) № 1975 від 16.03. 2015 року у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], та зареєстрований [PERSON], 1977 року народження /а.с. 8/. Як вбачається з акту, складного сусідами [PERSON] /кв. 63/, [PERSON] /кв. 66/ , [PERSON] /кв. 77/, [PERSON] не проживає за адресою: квартира [ADDRESS] з 2010 року. Місце проживання невідоме /а.с. 5/. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач є рідним братом позивача, який понад рік не користується житлом без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

01.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з рухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 11.03.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування позову зазначив, що постановою державного виконавця від 11.03.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 23.02.2015 року про стягнення з нього аліментів, надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання рішення суду, в той же день, ще до спливу строку для добровільного виконання рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії вказаних постанов він отримав 12.03.2015 року та 16.03.2015 року сплатив 900 грн. аліментів за січень, лютий, березень 2015 року, у звязку з чим на даний час відсутні підстави для подальшого збереження арешту майна. У судове засідання позивач не зявився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним. Третя особа в судове засідання не зявилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.02.2015 року Щорським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 2/749/369/2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2014 року і до повноліття. 11.03.2015 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання рішення суду. 11.03.2015 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все рухоме майно [PERSON] для забезпечення реального виконання рішення суду. Відповідно до довідок Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 24.03.2015 року та 05.05.2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] станом на 24.03.2015 року та 05.05.2015 року відсутня. Відповідно до ч. 5\~ ст. 60 Закону України Про виконавче провадження\~ у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. \~ \~ За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

01.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 22.10.2011року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не мешкають з 16.02.2015року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., які мешкають разом з позивачем. Питання про стягнення аліментів не вирішено. Спору про розділ майна не має. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач наполягає на позові. Відповідач позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 22.10.2011 року. Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]., які мешкають разом з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

01.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 25.06.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 958, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено більш 2 років тому, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, справу розглянути без його участі, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 25.06.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №958, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено більш 2 років тому, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

01.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбних відносинах з 24.07.2014 року, і народила доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Позивач поставила питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на дитину в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що останній з сім'єю не проживає, не працює, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач надіслав до суду телефонограму, в якій позов визнає повністю і прохає розглянути справу без його участі, що суд вважає за можливе. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Зі свідоцтва про народження, виданого Іванівською Другою сільською радою Барвінківського району Харківської області 04.10.2014 року, актовий запис № 12, видно, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], яка народилася 19.10.2014 року у [PERSON]. Відповідач, який є батьком дитини, відповідно до ст. 180 СК України, зобов'язаний матеріально утримувати свою дитину. Згідно з наявною в справі довідкою Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області від 31.03.2015 року № 146, дитина [PERSON], [INFO], дійсно проживає з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, те, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, і доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50 грн. щомісячно, як того прохає позивач. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

01.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 01.04.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Шлюбні відносини не склалися, оскільки в подружньому житті постійно виникали сварки, на підставі того, що вони мають різні погляди на життя. Суперечки про розподіл сумісно набутого майна поки що не виникає. Згоди у подальшому утриманні та місці проживання дітей дійшли у добровільному порядку. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved