Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

У квітні 2017 року Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» в особі Голови правління [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просили стягнути з СІНЄЗУБ [PERSON] на їх користь понесені кредитною спілкою збитки за прострочку виконання грошового зобов'язання в розмірі 81650 гривень 10 коп., витрати по сплаті судового збору 1600 гривень 00 коп. та понесені позивачем витрати на оплату правової допомоги в розмірі 500 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2014 р., був задоволений позов кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до СІНЄЗУБ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 11857,66 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 10300,00 грн.; заборгованість за відсотками по кредиту 1557,66 грн.. Також, було стягнуто 229,40 грн. судових витрат та 600 грн. за послуги адвоката, а всього 12687 грн. 06 коп.. Згідно додаткового рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.05.2014 року, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2014 року було доповнено і на користь Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» було додатково стягнуто з СІНЄЗУБ [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 62276, 27 грн., в тому числі річна відсоткова ставка 62276, 27 грн.. також було стягнуто 464,02 грн. судових витрат, а всього 62740 грн. 29 коп.. Всього, таким чином, з СІНЄЗУБ [PERSON] на користь кредитної спілки було стягнуто 75427, 35 гривень. У звязку з тим, що відповідач так до теперішнього часу і не виконав свої зобовязання по поверненню грошових коштів, кредитній спілці були спричинені збитки внаслідок росту інфляції з 01 червня 2014 року по 01 березня 2017 року в розмірі 57317 грн. 87 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 64799 грн. 63 коп., 3% річних від простроченої суми з 01.06.2014 року по 01.03.2017 року складає 6222грн,75 грн.. Всього, таким чином, розмір збитків на 01.03.2017 року склав: 75427,35 грн. + 6222,75 грн. = 81650,10 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі згідно заявлених позовних вимог, згоден на заочний розгляд справи та винесення заочного рішення. Відповідач СІНЄЗУБ Л.П. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ч.9 ст.74, 77 ЦПК України шляхом публікації оголошення в пресі, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2ст.158, 169, 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обставини щодо укладення кредитного договору, порушення СІНЄЗУБ Л.П. його умов та розмір заборгованості встановлені рішеннями Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року та від 20 травня 2014 року, які було ухвалено у цивільній справі №207/5638/13-ц за позовом Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до СІНЄЗУБ Л.П. про стягнення заборгованості за договором позики та про стягнення грошового боргу за кредитним договором (а.с.6, 7,). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року та від 20 травня 2014 року СІНЄЗУБ Л.П. не виконано. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Це також визначено листом Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. № 62-97р. Судом перевірено розрахунок суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних, наданих позивачем та встановлено, що збитки внаслідок інфляції з 01 червня 2014 року по 01 березня 2017 року склали 64799 грн. 63 коп., 3% річних від простроченої суми з 01.06.2014 року по 01.03.2017 року складає 6222грн,75 грн.. Всього, розмір збитків на 01.03.2017 року склав: 75427,35 грн. + 6222,75 грн. = 81650,10 грн.. Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому з СІНЄЗУБ Л.П. слід стягнути, в межах розміру позовних вимог, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 81650 гривень 10 коп.. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.79, п.2, 6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню витрати, понесені на оплату правової допомоги у розмірі 500,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600,00 грн..

Outcome: approved