Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

01.04.2021 року виконавчий комітет Апостолівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року [PERSON] була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ст..117 КК України, за що їй було призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. У зв`язку з відбуванням покарання, Апеляційний суд Дніпропетровської області окремою ухвалою від 20.09.2016 року постановив порушити перед службою у справах дітей Апостолівської міської ради питання про необхідність влаштування малолітньої дитини - [PERSON] або встановлення над ним опіки чи піклування. Розпорядженням голови Апостолоівської районної державної адміністрації від 02.02.2017 року [PERSON] [INFO] , був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Апостолівської районної державної адміністрації над [PERSON] була встановлена опіка. Опікуном призначена [PERSON] , [INFO] , яка є прабабусею дитини. Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 15.02.2020 року громадянка [PERSON] , повернулася більше ніж півроку з місць позбавлення волі, не звернулася до служби у справах дітей із заявою про повернення їй дитини, [PERSON] , [INFO] , не здійснює жодних заходів щодо повернення дитини в свою сім`ю, не піклується про сина та не допомагає матеріально. В ході засідання опікунської ради, староста села Михайло-Заводське, де проживає відповідач, зазначила, що остання нещодавно вийшла із колонії, має співмешканця та вагітна, ніяких соціальних виплат не отримує, наміру забирати дитину до своєї сім`ї не має. Рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 15.12.2020 року був затверджений висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітнього сина [PERSON] .. Всі вищевикладені факти свідчать про неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Тому, на підставі вище зазначеного просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти на його утримання та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача надала до суду заяву, відповідно до якої позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник районного органу опіки та піклування виконавчого комітету Апостолівської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пленум Верховного Суду України у п. 16 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 p., записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 p., вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що «Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». У відповідності до ст. 12 цього ж Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 13.08.2013 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00017569434 від 23.01.2017 року. Окремою ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року порушено питання перед службою у справах дітей Апостолівської міської ради Дніпропетровської області про необхідність влаштування малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , або встановлення над ним опіки чи піклування. Згідно розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації №Р-28/0/269-17 від 02.02.2017 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації №Р-58/0/269-18 від 16.02.2018 року над [PERSON] , [INFO] , встановлена опіка. Призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Місцем проживання [PERSON] визначено за місцем проживання опікуна. 22.09.2020 року начальник служби у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації звернулася до голови Апостолівської міської ради з листом, згідно з яким просить розглянути питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , яка повернувшись більше як півроку з місць позбавлення волі не звернулася до служби у справах дітей із заявою про повернення їй дитини, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] має статус дитини позбавленої батьківського піклування, перебуває під опікою [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини, [PERSON] не здійснює жодних заходів щодо повернення дитини в свою сім`ю, не піклується про нього та не допомагає матеріально. Відповідно до витягу з протоколу засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради №3 від 07.10.2020 року встановлено, що опікунська рада виконавчого комітету Апостолівської міської ради вважає доцільним клопотати перед виконавчим комітетом Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради встановлено, що опікунська рада виконавчого комітету Апостолівської міської ради вважає доцільним клопотати перед виконавчим комітетом Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням №110 від 15.12.2020 року затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради від 07.10.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Апостолівської міської ради №251 від 19.10.2021 встановлено, що служба у справах дітей виконавчого комітету Апостолівської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оцінивши в сукупності викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши вимоги статей 182,183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі Ѕ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved