Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У липні 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій позивач вказує, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03.03.2006 року є власником житлового будинку [ADDRESS] , де крім нього зареєстрований син [PERSON] , який з 2003 року не проживає за вказаною адресою, особисті речі його відсутні. Відповідач не проживає за адресою реєстрації більше 10 років, не користується будинком, оскільки має інше місце проживання, при цьому, добровільно не знімається з реєстраційного обліку, чим створює позивачу перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власністю. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Представник відповідача адвокат Григоренко К.І. надала суду відзив на позов, в якому вказала, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки факт реєстрації відповідача у спірному житловому приміщенні не створює перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні власністю, позивачем не надано належних доказів того, що реєстрація відповідача в належному йому будинку створює перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, як і доказів непроживання відповідача за місцем реєстрації більше року, тоді як Акт про не проживання від 31.07.2019 року, доданий до позовної заяви, не є достатнім доказом не проживання відповідача понад рік в будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки з нього неможливо встановити, яким розпорядженням створена дана комісія, яка обстежувала житловий будинок, а особи, які його склали, не є сусідами за місцем реєстрації відповідача. Зазначила, що відповідач не має іншого житла на праві приватної власності, як користувач брав фізичну та матеріальну участь у ремонтних роботах, проведених у будинку, що можуть підтвердити свідки. Наразі [PERSON] тимчасово виїхав на заробітки до Польщі, що також є підставою для збереження за ним житлового приміщення. Просить в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Представником позивача адвокатом Дробахою А.Е. подано відповідь на відзив, в якій наголошено на безпідставності доводів, наведених в обґрунтування заперечень проти позовних вимог, не міститься жодних документальних підтверджень того, що відповідач знаходиться за кордоном, не згадується, що він перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] , вони мають двох дітей [PERSON] та [PERSON] та проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідач давно не пов`язаний з житлом, в якому зареєстрований. Ухвалою суду від 30.10.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Дробахи А.Е. про витребування доказів з Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Ухвалою суду від 30.10.2019 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Дробахи А.Е. про витребування доказів з Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській. На виконання ухвали суду 25.11.2019 року до суду надійшла копія актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Дробаха А.Е. позов підтримали просили задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, вказували на безпідставність і недоведеність доводів, наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Григоренко К.І. повторно не з`явилися в судове засідання, не повідомивши суд про причини неявки. Представник відповідача завчасно отримала повідомлення про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, з клопотанням про відкладення розгляду справи не вернулась, доказів існування поважних причин неявки не подала. Відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи у відповідності до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України, з клопотанням про відкладення розгляду справи не вернувся, доказів існування поважних причин неявки не подав. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним батьком відповідача [PERSON] . Як вбачається з тимчасової домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстровані: з 22.12.1989 року - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та з 05.06.1998 року їх син - [PERSON] , [INFO] . Як пояснив в судовому засіданні позивач, земельна ділянка за вказаною адресою була виділена у власність його батька [PERSON] , який помер в 1987 році, спільними зусиллями вони звели житловий будинок, який він фактично добудовував після смерті батька, він проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з сім`єю - дружиною та сином [PERSON] . Право власності за собою в порядку спадкування оформив пізніше. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03.03.2006 року в справі за позовом [PERSON] до Полтавської міської територіальної громади про визнання права власності на незавершене домоволодіння позов задоволено - визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10470119 від 21.04.2006 року, виданим КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор". Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 693455, виданого 03.12.2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 873 кв.м у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради за вих. № 02-43/286 від 04.05.2006 року даної власнику домоволодіння по [ADDRESS] в тім, що за домоволодінням зареєстрована земельна ділянка площею 0,06 га (попередній власник [PERSON] - помер). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що його син в 2002 році зареєстрував шлюб з [PERSON] , пару місяців вони проживали з ними в належному йому житловому будинку, в 2003 році виїхали на інше місце проживання, забравши усі особисті речі. З того часу з сином він не спілкується, в гості він не навідується, його особистих речей в будинку немає, участі в його утриманні син не бере. Вони з дружиною знають, що у сина народились двоє дітей, проте з онуками вони також не спілкуються. Позивач пояснив, що реєстрацію відповідача створює йому великі незручності та призводить до порушення його прав, позаяк вказану адресу він зазначав при отриманні кредиту, відповідно, позивач постійно вимушений спілкуватись з кредиторами відповідача, які вимагають у нього повернення боргу. Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку може призвести до перешкод у можливості розпоряджатись власністю. Згідно акту про непроживання від 31.07.2019 року, складеного [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , підписи яких посвідчено головою ОСН "Вакуленці" та завідувачем загального відділу виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, за адресою: м. Полтава, вул. Набережна, 9, починаючи з 2003 року фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Допитана судом як свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що проживає недалеко від будинку позивача [PERSON] , добре знає, як позивача, так і відповідача, який є сином позивача. Підтримує сусідські стосунки з позивачем та його дружиною, у зв`язку з чим іноді буває у них в гостях. Свідок пояснила суду, що їй достеменно відомо, що близько 15 років [PERSON] не проживає разом з батьками. Він мешкає разом зі своєю дружиною та двома дітьми в тому ж районі міста, де проживає вона і позивач. Відповідно, вона періодично бачиться також з [PERSON] . Зі слів позивача та його дружини знає, що син з ними не спілкується, в домоволодінні батьків його останні роки не бачила, як не бачила, щоб він допомагав їм по господарству, його точно не було при будівництві позивачем забору 2-3 роки тому. Оцінюючи твердження відповідача у відзиві на позов про те, що він фактично користується житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , - бере фізичну та матеріальну участь у ремонтних роботах в будинку та надавав гроші на ремонт сходів, суд враховує той факт, що жодних доказів на підтвердження таких обставин відповідачем суду не надано. Свідки, які викликались судом за клопотанням відповідача для надання пояснень на підтвердження відповідних обставин, до суду не заявились, при цьому, свідок [PERSON] , яка є дружиною відповідача, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилась, не повідомивши про причини неявки, свідки [PERSON] , [PERSON] ухилились від отримання судових повісток, які направлялись на адресу, зазначену відповідачем у клопотанні. Факт ремонту сходів в будинку за адресою: [ADDRESS] , не заперечував позивач [PERSON] , проте вказав, що ці роботи виконувались напередодні весілля відповідача у 2002 році, коли він фактично користувався цим будинком. З огляду на вищенаведене, суд вважає доводи відповідача [PERSON] щодо участі в утриманні спірного будинку та користуванні ним в такий спосіб непереконливими, недоведеними і такими, що не заслуговують на увагу. При цьому, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, як не доведено того факту, що подані позивачем докази є недопустимими та неналежними. Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, те, що [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з 2003 року без поважних причин, не користується вказаним нерухомим майном, реєстрація відповідача створює перешкоди в користуванні будинком його власнику та обмежує у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved