Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

01.08.2014 р. [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Десятої Харківської державної нотаріальної контори, в якій просив: визнати незаконною відмову відповідача 26.07.2014 р. у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину [PERSON] за законом; скасувати постанову Десятої Харківської державної нотаріальної контори №2335/02-31 від 26.07.2014 р. про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що належало двоюрідному брату позивача - [PERSON], [INFO], який постійно проживав в [ADDRESS]; зобов'язати відповідача видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно, що належало його двоюрідному брату [PERSON], [INFO], який постійно проживав в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що [INFO]. в м. Харкові помер його двоюрідний брат [PERSON], [INFO], який постійно проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно в Україні і за її межами: рухоме і нерухоме майно, вклади в банківських установах, цінні папери, права на інтелектуальну власність та ін. При цьому, дружина брата позивача [PERSON], його батьки [PERSON] і [PERSON], рідний брат [PERSON] померли, дітей у нього не було. Позивач вказує, що він прийняв спадщину [PERSON], про що подав відповідну заяву до Десятої Харківської державної нотаріальної контори в установлений шестимісячний строк. На підтвердження родинних відносин між ним і [PERSON], позивач посилається на свідоцтва, витяги і актові записи про їх народження, а також про народження їх батьків [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] [PERSON] вказує, що 25.07.2014 р. за №1087/146/2010 Десятою Харківською державною нотаріальною конторою була зареєстрована його заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що належало [PERSON] на час смерті. 29.07.2014 р. держаний нотаріус Десятої Харківської державної нотаріальної контори Кривенець А.А. видала йому на руки постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] за №2335/02-31 від 26.07.2014 р. Позивач зазначає, що в постанові немає посилання на жодну з восьми підстав, визначених ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», для відмови у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, вказує позивач, посилаючись на зроблений [PERSON] заповіт, відповідач замовчує, що за вказаним заповітом [PERSON] двічі (04.06.2010 р. і 04.06.2011 р.) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON], та що з прийнятими рішеннями [PERSON] погодився і не оскаржив у відповідності до ЗУ «Про нотаріат» до суду жодної з постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Сам заповіт позивач вважає нікчемним, оскільки складений без зазначення місця і часу складання від імені [PERSON] і підписаний іншою особою - [PERSON] Посилання відповідача, що померлий [PERSON] позбавив позивача права на спадкування за законом, останній вважає неправдивими, оскільки [PERSON] такого заповіту не складав. З огляду на викладене позивач вважає, що у відповідача не було підстав для відмови йому 26.07.2014 р. у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] 10.07.2017 р. до суду з запереченнями проти позову в якості третьої особи звернувся [PERSON] і просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] В обґрунтування зазначеної вимоги вказав, що [PERSON] тривалий час (понад 10 років) опікувався над [PERSON], за життя якого ніколи не чув про такого родича, як [PERSON] [PERSON] вказує, що 06.06.2000 р. [PERSON] склав заповіт [NUMBER] посвідчений державним нотаріусом Десятої Харківської нотаріальної контори [PERSON], яким все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті та на що він матиме право за законом, він заповів [PERSON]. [INFO]. [PERSON] помер. Поховання здійснювалось силами та коштом саме [PERSON], а не позивача. [PERSON] звертає увагу суду, що за період з 06.06.2000 р. по [INFO]. (більше 9 років), [PERSON] не було скасовано заповіт №1-873 і не внесено жодних змін, чим достовірно підтверджується існування дійсної волі та намірів щодо заповіту на все своє майно. [PERSON] вказує, що на момент відкриття спадщини все спадкове майно було зареєстроване на ім'я [PERSON]. 16.03.2010 р. [PERSON] звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07.04.2010 р. [PERSON] звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 06.05.2010 р. [PERSON] звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] вказує, що 21.01.2011 р. за ініціативою [PERSON] до актового запису про смерть [PERSON] внесено зміни в прізвище померлого: «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». 04.06.2011 р. [PERSON] звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 04.06.2011 р. листом за вих. №1308/01-16 [PERSON] Десятою Харківською державною нотаріальною конторою було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки 21.01.2011 р., тобто після смерті померлого [PERSON], в актовий запис про смерть №16492 від 05.12.2009 р. в частині прізвища були внесені зміни, а саме: замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». [PERSON] вказує, що викладені ним обставини підтверджені численними судовими рішеннями та достовірно свідчать, що після смерті [PERSON]: відкрилась спадщина, із заявами про прийняття якої звернулись [PERSON] (за заповітом), [PERSON] (за законом) та [PERSON] (за законом); за ініціативою [PERSON] змінено прізвище померлого з «[PERSON]» на «[PERSON]», що в кінцевому випадку призвело до численних судових спорів щодо спадкового майна. На підтвердження вказаного [PERSON] зазначає, що 28.10.2013 р. рішенням апеляційного суду Харківської області у справі №638/6742/13-ц за позовом [PERSON] до Десятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання незаконними внесення змін до спадкового реєстру та зобов'язання вчинити певні дії, встановлено, що нотаріальною конторою правомірно до спадкового реєстру в спадкову справу №146/10 були внесені зміни у прізвище спадкодавця з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №291768774 від 22.11.2011 р. 20.11.2013 р. рішенням апеляційного суду Харківської області у справі №2-4430/11 за позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа: Десята Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], прізвище якого було змінено 21.01.2011 р. Посилаючись на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, [PERSON] вказує, що судовими рішеннями у справах №638/6742/13-ц і №2-4430/11, які набрали законної сили, достовірно встановлено і не підлягає доказуванню, що «[PERSON]» [PERSON] і «[PERSON]» [PERSON] є однією і тією ж особою, спадкоємцями після смерті якого є [PERSON] (за заповітом), [PERSON] (за законом) та [PERSON] (за законом). [PERSON] вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи і позбавлене правового обгрунтування твердження позивача про нікчемність заповіту з огляду на складання заповіту без зазначення місця і часу складання. [PERSON] зазначає, що заповіт [NUMBER], яким [PERSON], заповів все своє майно, з чого б воно не складалося та де б не знаходилося на момент його смерті, [PERSON], є дійсним і за формою і за змістом. Позивач намагався визнати вказаний заповіт недійсним, однак на підставі його ж заяви позов було залишено без розгляду. Крім того, вказує [PERSON], відповідно до Витягу зі спадкового реєстру №23147734 від 16.03.2010 р., обліковується чинний Заповіт [PERSON] [NUMBER] зроблений на бланку серії [NUMBER]. Витяг зі спадкового реєстру №27051837 від 26.05.2011 р. також містить відомості про наявність чинного заповіту [PERSON] [NUMBER] зроблений на бланку серії [NUMBER], після внесення змін до прізвища, що відбулося 21.01.2011 р. [PERSON] вважає, що з викладеного можна зробити висновок про достовірне встановлення таких обставин, які відповідно до ст.ст. 60,61 ЦПК України, не підлягають доказуванню: 06.06.2000 р. [PERSON] склав заповіт [NUMBER] яким все своє майно заповів [PERSON]; 21.01.2011 р., тобто після смерті померлого [PERSON], в актовий запис про смерть №16492 від 05.12.2009 р. були внесені зміни: замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]»; [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON]; [PERSON] є єдиним спадкоємцем всього майна за заповітом; заповіт, складений померлим на ім'я [PERSON], є дійсним. Таким чином, вважає [PERSON] не підлягає доказуванню та обставина, що заповіт, складений і підписаний від імені [PERSON], був складений і підписаний [PERSON], оскільки мова йде про одну і ту ж особу. Отже, твердження позивача, що померлий [PERSON] заповіту не складав, позбавлений правового обґрунтування і формальної логіки. [PERSON] також зазначає, що наявність численних судових спорів у минулому та існуючих на сьогоднішній день свідчать про існування спору між сторонами про право на спадщину, що суперечить умовам оскарження в судовому порядку відмови нотаріуса або органу державної реєстрації прав у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, визначеним п. 3.1. Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. Так, вказує [PERSON], на сьогоднішній день в судах різних інстанцій перебувають такі спори про право на спадщину померлого [PERSON]: справа № 638/18123/14-ц за позовом [PERSON] до ряду відповідачів, зокрема, [PERSON], про визнання договорів недійсними, визнання права власності на квартиру, що увійшла до спадкового майна померлого та витребування майна із чужого незаконного володіння. Ухвалою ВВСУ від 08.06.2017 р. провадження у справі відкрито, витребувано справу з Дзержинського районного суду м. Харкова, зупинено виконання рішення; справа №638/6327/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою провадження у справі у ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито, витребувано справу з Дзержинського районного суду м. Харкова; справа №638/11807/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про витребування майна (вкладу у банку, що увійшов до спадкового майна померлого) із чужого незаконного володіння. Провадження у справі триває у Дзержинському районному суді м. Харкова; справа №638/19987/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Провадження у справі триває у Дзержинському районному суді м. Харкова. [PERSON] зазначає, що така позиція узгоджується з позицією ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладена в ухвалі від 21.06.2017 р. у справі №331/678/16-ц, в якій суд вказав, що оскільки відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину фактично спричинена наявністю спору про право на спадщину, через що у позивача наявні перешкоди в отриманні свідоцтва в нотаріальній конторі, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що позивач не позбавлена права на вирішення такого спору у позовному провадженні. Крім того, вказує [PERSON], постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] є законною і обґрунтованою, а відтак не підлягає скасуванню. [PERSON] вважає, що з огляду на наявність чинного заповіту померлого [PERSON], який все своє майно заповів [PERSON], державний нотаріус правомірно відмовив позивачеві в видачі свідоцтва про право на спадщину,

Outcome: partial