Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору про надання позики на умовах фінансового кредиту, стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 06 лютого 2018 року між сторонами було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 в електронному виді, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 1200 грн. на період з 06.02.2018 по 20.02.2018 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кошти у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором позики, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розпорядження від 05.03.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №325 було розглянуто справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у яких розпочато актом про правопорушення, вчинені ТОВ «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 №77/16-5/15, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» надало фінансову послугу [PERSON] шляхом обрання форми укладення договору №1-1-28331 від 06.02.2018 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Однак, при укладенні електронного договору ТОВ «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» не отримала акцепту [PERSON] в порядку встановленому законом, а саме прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт) [PERSON] . здійснено шляхом зазначення у відповідному чебоксі галочки на сторінці сервісу з надання он-лайн позик, без заповнення формуляра заяви про прийняття пропозиції в електронній формі. Тому, укладений між сторонами договір з порушенням законодавства укладений з недодержанням письмової форми, а тому є нікчемним.Згідно розрахунку заборгованості за договором позики загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 25.05.2018 року становить у розмірі 6841,80 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1200,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1,80 грн., заборгованість за пенею - 600,00 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5040,00 грн. У зв`язку з чим просить визнати дійсним договір надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 від 06 лютого 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] , стягнути заборгованість за договором позики станом на 25.05.2018 року у розмірі 6841,80 грн. та витрати зі сплати судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував, просив їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Цокало Т.М. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. 28.05.2019 року до суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву, в якому остання в задоволенні позову просила відмовити. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 06 лютого 2018 року між сторонами було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 в електронному виді, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у розмірі 1200,00 грн. на період з 06 лютого по 20 лютого 2018 року (а.с. 8-9). Згідно п. 3 зазначеного Договору Товариство на умовах цього Договору на Правил надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п . 5 Договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3 даного договору. Кредит надається на визначені ним особисто цілі. Згідно картки рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2018 по 11.12.2018 позивач виконав свої зобов`язання, а саме перерахував відповідачу 1200,00 грн. позики згідно вищевказаного договору через Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 06.02.2018 року (а.с. 18). Згідно розпорядження від 05.03.2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №325 було розглянуто справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у яких розпочато актом про правопорушення, вчинені ТОВ «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» на ринку фінансових послуг від 30.01.2019 №77/16-5/15, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» надало фінансову послугу [PERSON] шляхом обрання форми укладення договору №1-1-28331 від 06.02.2018 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Однак, при укладенні електронного договору ТОВ «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» не отримала акцепту [PERSON] в порядку встановленому законом, а саме прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт) [PERSON] . здійснено шляхом зазначення у відповідному чебоксі галочки на сторінці сервісу з надання он-лайн позик, без заповнення формуляра заяви про прийняття пропозиції в електронній формі. Тому, укладений між сторонами договір з порушенням законодавства укладений з недодержанням письмової форми, а тому є нікчемним. (а.с. 19-21). За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка була чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою,п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Судом встановлено, що сторонами було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 від 06 лютого 2018 року з порушенням вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», а саме, прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт) [PERSON] . здійснено шляхом зазначення у відповідному чебоксі галочки на сторінці сервісу з надання он-лайн позик, без заповнення формуляра заяви про прийняття пропозиції в електронній формі, тобто було порушено форму укладення договору. Однак, суд приймає до уваги, що відповідач надала всі свої персональні дані для отримання позики, зазначила платіжну картку для отримання коштів, внесла у відповідні вікна в договір код-підпис, фактична погодила з позивачем всі істотні умови договору, отримала кошти, однак в повному обсязі не повернула кошти, а використала на свої потреби. Тому, за встановлених обставин суд вважає, що відповідач прийняла виконання умов договору позики, а тому позовні вимоги про визнати дійсним договір надання позики на умовах фінансового кредиту підлягають задоволенню повністю: визнати дійсним договір надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 від 06 лютого 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] . Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 від 06 лютого 2018 року станом на 25 травня 2018 року у розмірі 6841,80 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 від 06 лютого 2018 року загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 25 травня 2018 року становить у розмірі 6841,80 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 1200,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1,80 грн., заборгованість за пенею - 600, 00 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5040,00 грн. (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-28331 від 06 лютого 2018 року вбачається, що відповідач отримала кредит в сумі 1200,00 грн. на період з 06 лютого по 20 лютого 2018 року, відсоткова ставка в день -0,01 %, реальна річна процентна ставка -3,65 %. В разі прострочення платежу обумовлена пеня в розмірі 5.00% за кожен день прострочення сплати суми кредиту та процентна ставка в розмірі 5.00% за кожен день прострочення. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позики позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки позика не погашена. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості Відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання ним умов договору позики. Тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики повністю. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 921 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1 921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved