Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

01.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, щомісячно, до закінчення її навчання, а саме до 30.06.2020 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач являється батьком позивачки і виплачував аліменти на її утримання до досягнення повноліття, а так як вона продовжує навчання на денній формі навчання на другому курсі Первомайського коледжу Приватного вищого навчального закладу «Університету сучасних знань», навчання в якому закінчує 30.06.2020 року, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати таку. Позивач в підготовче засідання не зявилась, але надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не зявився, але надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народилась 13.03.2000 року і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Із довідки Первомайського коледжу Приватного вищого навчального закладу «Університету сучасних знань» від 21.02.2018 року видно, що [PERSON] навчається на денній формі навчання на другому курсі вказаного закладу і термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Ст. 199 ч.ч.1, 2 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Ст. 200 ч.1 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 182 СК України передбачає, що при визначені розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 82 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ст. 200 ч.3 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи відсутність обґрунтованого сумніву у визнанні обставин, суд знаходить доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved