Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

01 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 01 червня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачу кошти у сумі 10\~000 гривень, під 3% місячних, в вересні 4000 грн. під 5% місячних, а з січня місяця під 10% місячних на суму 17700 грн., таким чином, станом на 1 листопада 2016 року заборгованість за розпискою складає 35600 грн.. Передача коштів засвідчена розпискою, написаною власноруч відповідачем та посвідченою її особистим підписом та посвідчена двома свідками. Відповідач не повернула борг у строк вказаний в розписці. На вимоги позивача, щодо повернення боргу, відповідач не відповідає, ігнорує дзвінки, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом в якому прохає стягнути суму боргу в розмірі 35600 гривень та судові витрати . В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, прохала їх задовольнити по тих підставах, які були зазначені в позові. При цьому пояснила , що 01 червня 2015 року вона передала в борг за договором позики [PERSON]. 10000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 3% в місяць, в вересні 2015 року передала їй ще 4000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 5% в місяць. Кошти [PERSON] зобовязувалася повернути до 01 січня 2016 року, однак в зазначений термін борг в сумі 17700 гривень не повернула. Між ними була досягнута домовленість про продовження строку повернення коштів до 30 листопада 2016 року. При цьому була досягнута домовленість , що за користування коштами в сумі 17700 гривень [PERSON] має сплатити проценти в розмірі 10% місячних від суми боргу , відповідно до домовленостей борг станом на 01 листопада 2016 року становить 35600 гривень, про що [PERSON] написала розписку в присутності свідків. У визначений строк [PERSON] борг не повернула , тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив , що дійсно [PERSON] у 2015 році отримала від [PERSON] в борг 14000 гривень, які їй терміново були необхідні на лікування. У визначений термін до 01.01.2016 року вона не змогла повернути кошти , тому погодилася на вкрай невигідних для себе умовах продовжити договір позики до 30.11.2016 року зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 10% на рік. Оскільки ці умови є вкрай несправедливими, тому прохають відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення суми процентів за користування коштами. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 01 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики (далі Договір ), за умовами якого [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 3% в місяць, в вересні 2015 року передала їй ще 4000 гривень зі сплатою процентів в розмірі 5% в місяць. З 01 січня 2016 року [PERSON] погодилася взяти в борг суму 17700 гривень зі сплатою процентів в розмірі 10% в місяць за користування коштами , які зобовязувалася повернути до 30 листопада 2016 року, при цьому вона погодилася , що станом на 01 листопада 2016 року сума боргу з урахуванням процентів становитиме 35600 гривень, про що [PERSON] написала розписку в присутності свідків. Відповідно до ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як випливає з матеріалів справи та пояснень сторін, відповідачем [PERSON] власноручно була складена розписка про отримання нею від позивача грошових коштів в сумі 17700 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 10% в місяць від суми позики. Дану розписку відповідач [PERSON] написала добровільно в присутності свідків без будь-якого примусу з боку інших осіб. Вона свідомо погодилася на ті умови договору , що зазначені в розписці, а саме сплату процентів за користування коштами в розмірі 10% в місяць від суми позики і погодилася з тим, що станом на 01 листопада 2016 року сума боргу складає 35600 гривень. Посилання представника відповідача на той факт , що відповідач із-за свого скрутного матеріального становища вимушена була укласти даний договір позики на вкрай невигідних для себе умовах є безпідставними та не підтверджуються доказами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідач [PERSON] на вимогу позикодавця у встановлений строк належним чином зобовязання, яке вона взяла на себе добровільно , не виконала, кошти позивачу не повернула, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики, яка складає 35600 гривень . Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю , у відповідності до ст.88 ЦПК України на його користь підлягають стягненнюз відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved