Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

01 серпня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 19грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МR14AW07020043, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 85376,50 гривень на термін до 19.12.2014 року. Згідно умов укладеного кредитного договору, він складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. В порушення ст.ст.526,527,530 ЦК Українита умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим станом на 22 липня 2016 року відповідач має заборгованість у сумі 148741,01 грн., яка складається з наступного: 33155,61 грн. - заборгованість за кредитом; 15093,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6844,32 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 93647,93 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 66412,53 грн., яка була задоволена рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 11.12.2013 року та стягнута з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 82328,48 грн.,Посилаючись, зокрема на ст.ст.530,599,1054 ЦК України, банк просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 82328,48грн. за кредитним договором № МR14AW07020043 від 21.12.2007 року, а також судовий збір у розмірі 1378 грн. У відкрите судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, не зявилась, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім відомим місцем мешкання, реєстрації та шляхом оголошення у пресі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № МR14AW07020043, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 85376,50 гривень на термін до 19.12.2014 року. Відповідно до ч.2ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 3ст.1049 ЦК Українипередбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Доказів того, що заборгованість за кредитним договором у відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» відсутня, суду не надано. Згідно таблиці розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21.12.2007 року щодо [PERSON], станом на 22.07.2016 року, залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 33155,61 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками становить 15093,15 грн., а пеня за несвоєчасність виконання зобовязань становить 93647,93 грн. та заборгованість по комісії за користуванням кредитом становить 6844,32 грн. Також, суд враховує, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11.12.2013 року у справі №265/7160/13-ц на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» вже була стягнута з [PERSON] заборгованість за кредитом за договором від 21.12.2007 року в сумі 66432,53 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом в сумі 32579,11 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 12994,34 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 4562,88 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 12894,65 грн., штрафа (фіксована частина) в сумі 250 грн.,штрафа (процентна кладовой) в сумі 3151,55 грн. Таким чином, повторно брати до уваги вже стягнути суми, зокрема заборгованості за кредитом в сумі 32579,11 грн., при новому розрахунку суми заборгованості відповідача станом на 22.07.2016 року суд вважає безпідставним. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2098,81 грн. з урахуванням вже стягнутої суми (15093,15 -12994,34) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК Українипередбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно дост.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно дост.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаногорозпорядженням.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає поза межами м.Маріуполя суду ПАТ КБ «Приватбанк» не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з позовом до [PERSON] зазначив містом його проживаннямМаріуполь. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення суми штрафів у вигляді фіксованої частини та процентної складової, а також суми пені 93647,93 грн., яка зазначена в розрахунку станом на 22.07.2016р., задоволенню не підлягають, оскільки банком не доведено, за який період вони були розраховані, а отже чи не суперечить їх нарахування положеннямст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст. 79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн., а також з відповідачаГолишева М.Ю.підлягає стягненню витрати понесенні ПАТ КБ «Приватбанк» при подачі оголошення до газети в розмірі 630,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 13004 від 30.09.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial