Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У січні 2017 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій просить встановити факт перебування її, [PERSON], [INFO], на утриманні її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року у м. Хрустальний (Красний Луч) смт. Софіївський Луганської області. В судовому засіданні представник заявниці - адвокат [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просила відмовити в їх задоволенні надавши письмові заперечення проти позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, заявниця [PERSON], [INFO], знаходилась у шлюбі зареєстрованому з [PERSON], який народився [INFO] року в селі Тихоненки Решетилівського району Полтавської області. Як зазначила у своїй заяві [PERSON] впродовж подружнього життя вона перебувала на утриманні свого чоловіка [PERSON], який отримував спочатку заробітну плату, а потім пенсію у розмірах, що значно перевищував її заробіток, а потім пенсію. В останні роки розмір його пенсії складав 4030,64 грн., яку повністю віддавав їй і вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбавання одягу, продуктів харчування, так як її пенсія становила лише 1384,99 грн. Зазначена допомога від чоловіка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. [INFO] року помер чоловік заявниці - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2016 року. На даний час заявниця планує оформити пенсію в зв»язку із втратою годувальника, що передбачено ст.ст.37, 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після смерті чоловіка, заявниця звернулася до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві з проханням надати інформацію щодо переліку документів, що необхідно для призначення їй пенсії у зв»язку із втратою годувальника, після чого стало відомо, що для призначення пенсії у зв»язку із втратою годувальника їй необхідно встановити факт перебування на утриманні у її чоловіка [PERSON]. Для цього співробітники УПФУ рекомендували їй отримати довідки про склад сім»ї, про спільне проживання та довідку про перебування на утриманні. Після цього, заявниця звернулась до Громадського квартального комітету №15, за місцем її реєстрації м. Красний Луч, сел.Софіївка, де їй надали необхідні довідки, які підтверджують факт спільного проживання її з чоловіком [PERSON]. Надавши до УПФУ необхідні довідки, їй пояснили, що орган, який видав довідку знаходиться на непідконтрольній території України і порекомендували звернутися до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні у її покійного чоловіка, оскільки вони не можуть прийняти цей документ, а після цього звертатися до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( від 09.07.2003р. № 1058-ІУ, далі - Закон) - за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Частиною 3 ст. 36 Закону визначено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Для переходу на пенсію по втраті годувальника необхідно подати до Пенсійного фонду України документи, передбачені Постановою Правління Пенсійного фонду України (від 25.11.05р. № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.05р. за №1566/11846 ) «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Так, пунктом 2.3. даної Постанови визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: - довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності); - документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Як зазначено в запереченнях проти позову Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заявниця в усній формі, на особистому прийомі громадян, звернулася до спеціаліста з нарахування та призначення пенсій Управління Подільського району та показала довідки про перебування на утриманні [PERSON] та про сумісне з ним проживання. Однак, у зв'язку з тим, що пред'явлені заявницею довідки від 16.11.16р. (наявні в матеріалах справи) не відповідали вимогам чинного законодавства України, їй було пояснено, що дані документи не можуть бути прийняті та не є підставою для призначення пенсії по втраті годувальника. Вказані довідки видані Громадським квартальним комітетом № 15 Софіївської селищної ради м. Красний луч, Луганської області з фірмовою печаткою Відділу по забезпеченню життєдіяльності селища Софіївське адміністрації міста Красний луч Луганської народної республіки. Постановою ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» (від 17.03.15 р. № 254-VIII) визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.14р. № 1085), місто Красний луч Луганської області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, (згідно з додатком 1). Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ( від 15.04.2014 № 1207- VII) визначено наступне: -Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949р., а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994р., Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997р. та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом; будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (згідно ч. 2 ст. 9 Закону ); будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (згідно ч. З ст. 9 Закону ). Отже, усі документи, видані на непідконтрольній Україні території, вважаються недійсними. А отже, усі свідоцтва, довідки та інші документи, навіть ті, на яких стояла б українська печатка, на території України вважаються недійсними та не мають сили. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження за умов, що факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також навести докази існування певного факту. Управління зазначає, що виплата пенсії [PERSON] з 01.04.17р. припинена (згідно розпорядження від 06.04.17 р.), у зв'язку з надходженням до Управління 06.04.17р. рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.03.17р. №7. Станом на 10.05.17 р. жодного рішення про відновлення виплати пенсії позивачці на адресу Управління не надходило. Відповідно до розпорядження Полтавського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області згідно розпорядження припинено виплату згідно рішення комісії №7 від 31.03.2017 року [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що встановлення юридичного факту у даному випадку не матиме жодного правового наслідку, оскільки не потягне за собою переведення [PERSON] на пенсію по втраті годувальника. 1. До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім'ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім'ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім'ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п'яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Оскільки надані суду документи, видані на непідконтрольній Україні території і згідно чинного законодавства вважаються недійсними та такими, що не мають юридичної сили, вважаємо, що факт перебування на утриманні не може бути доказаний. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Аналогічна позиція викладена Верховним судом України 19.06.2013р. за наслідками аналізу та узагальнення практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed