Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

01.09.2014 позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 02.02.2013 №003-11020-020213 в розмірі 12336,84 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.02.2013 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №003-11020-020213, за умовами якого банком надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 10000,00 грн. із розміром процентної ставки 0,0001% річних в пільговий період, 4,00 % в місяць після закінчення пільгового періоду. Згідно договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, повернути кредит у визначений договором строк, а також виконати інші обов'язки згідно кредитного договору. Однак відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 12.08.2014 має заборгованість у зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути на свою користь. 04.11.2014 року в судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач просив в позовній заяві розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим, у зв'язку з чим доказами про отримання ним повістки про судовий виклик суд не володіє, проте враховуючи вжиття судом усіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає його належним чином повідомленим і за згоди позивача ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку на підставі наявних матеріалів. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.2013 між ПАТ «Дельта Банк» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №003-11020-020213, за умовами якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 10000,00 грн. на строк 364 (календарних) дні, зі сплатою процентів визначених тарифним пакетом «Кредитна карта №1 Еволюція Лояльна». Згідно з п. 2.1, п. 2.2., п. 2.5. частини 1 договору, банк відкриває клієнту картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України гривні. Відповідно до п. 2.1. договору, момент прийняття банком пропозиції щодо укладання договору, на умовах описаних в пропозиції та Правилах, вважається моментом вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. Згідно до п. 2.4. договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Відповідно до п. 1 частини 3 кредитного договору, обслуговування кредитного рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невідємною частиною договору. Відповідно до п. 1.6. тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна карта №1 Еволюція Лояльна», процент за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків становить 4,00 % в місяць, процент за недозволений овердрафт у розмірі 48,00% річних. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач виконав умови договору №003-11020-020213 в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. Разом з тим згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачкою не повернуто кредит та не сплачено відсотки за його користуванням в повному обсязі. Заборгованість останньої по тілу кредиту станом на 12.08.2014 складає 12336,84 грн. до складу якої входить: - 8979,76 грн. - тіло кредиту; - 950,83 грн. - прострочене тіло кредиту; - 2406,25 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги факт порушення відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору, суд знаходить вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 12336,84 грн. обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved