Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 18.12.2004 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов"язки з ведення спільного господарства та створення теплої та дружелюбної атмосфери у родині. Відповідач влаштовував постійні сварки, у тому числі в присутності дітей. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося самопочуття позивача. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені більш як пів року тому, у зв"язку з тим, що відповідач покинув сім"ю за власним бажанням та почав проживати окремо. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 31.01.2019 року ухвалою суду вирішено закінчити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Прізвище просила залишити без змін. На розподілі судових витрат не наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином за місцем реєстрації проживання, про що свідчить повідомлення про вурчення рекомендованого поштового відправлення, однак заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подавав, у зв'язку з чим, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи у відсутність учасників процесу. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією позивача викладеною в заяві, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.12.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї, про що складено актовий запис № 1868 (а. с. 4). У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а. с. 12, 13). Як вбачається з позовної заяви, сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство, як зазначила позивач, останні пів року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Спору про поділ спільного майна на даний час не має. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що сторони не підтримують подружні стосунки, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved