Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 23.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № МК01RS16422206, згідно якого банк надав [PERSON], а останній отримав суму кредиту у розмірі - 13996,04 грн., зі сплатою за користування кредитом 0,12% річних з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими Умовами надання кредиту та тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. [PERSON] порушував терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 14.03.2014 року перед позивачем по кредитному договору становить 19774,81 гривень, з яких : 13465,86 гривень (тринадцять тисяч чотириста шістдесят п'ять гривень, 86 коп.) - основна сума боргу по кредиту; 10,76 (десять гривень, 76 коп.) - заборгованість по відсотках, 3149,10 (три тисячі сто сорок дев'ять гривень, 10 коп.) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1731,24 (одна тисяча сімсот тридцять одна гривня, 24 коп.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту 500,00 (п'ятсот гривень) - штраф (фіксована частина); 917,85 (дев'ятсот сімнадцять гривен, 85 коп.) - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, а також на норми ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України позивач просить суд, стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 19774,81 гривень та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила задовольнити позовну заяву із підстав та мотивів вказаних у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив. Пояснив суду, що не заперечує факт отримання суми кредиту, однак роботи не має, а тому не має можливості погашати кредит. Вніс проплату три рази. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 23.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № МК01RS16422206, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься його підпис про ознайомлення з цими умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також тарифами банку. Відповідно до укладеного з відповідачем договору банк надав строковий кредит у сумі 13996,05 гривень, строком на 24 місяці з 23.04.2013 р. по 22.04.2015 р., зі сплатою 0,12 % річних щомісячно на суму залишку заборгованності по кредиту, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 341,37 гривень та щомісячної винагороди у розмірі 349,9 гривень, що стверджується заявою [PERSON] , копія якої приєднана до матеріалів справи. /а.с. 7/. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 14.03.2014 року на його користь підлягає стягненню з відповідача [PERSON] загальна заборгованість по кредитному договору № МК01RS16422206 від 23.04.2013 року в розмірі 19774,81 гривень, з яких : 13465,86 гривень (тринадцять тисяч чотириста шістдесят п'ять гривень, 86 коп.) - основна сума боргу по кредиту; 10,76 (десять гривень, 76 коп.) - заборгованість по відсотках, 3149,10 (три тисячі сто сорок дев'ять гривень, 10 коп.) - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1731,24 (одна тисяча сімсот тридцять одна гривня, 24 коп.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту 500,00 (п'ятсот гривень) - штраф (фіксована частина); 917,85 (дев'ятсот сімнадцять гривен, 85 коп.) - штраф (процентна складова). Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегульо-вані положеннями ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 3.2.2. умов надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви Позичальника. Відповідно до п.п. 3.2.3 умов надання споживчого кредиту позичальник зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1., 4.2 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до умов підписаної відповідачем заяви, відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісяця в період з 25 по 29 число кожного місяця, щомісячний платіж у сумі 933,81 гривень для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Пунктом 5.1 умов надання споживчого кредиту встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 3.2.2., 3.2..3, умов та правил, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України встановлено, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Пунктом 5.3 вищезгаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів будь-якого із зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Така домовленість сторін цього договору не суперечить положенням ст. 549 ЦК України та не свідчить про подвійну відповідальність за одне й те саме порушення. Фіксована та процентна частини штрафу є складовими передбаченої договором санкції і один одного не замінюють. У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до умов заяви № МК01RS16422206 від 23.04.2013 року, Умов надання споживчого кредиту та тарифів сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків. Відповідно до умов заяви, Умов надання споживчого кредиту та тарифів відповідач [PERSON] зобов'язався щомісяця погашати заборгованість за кредит, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеною заявою № МК01RS16422206 від 23.04.2013 року, Умовами надання споживчого кредиту та тарифами у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Так як своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON]. не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Що стосується розміру неустойки слід зазначити, що суд, на підставі ст. 551 ч. 3 ЦК України може зменшити розмір неустойки (пені), якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положення п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ " Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» згідно кредитного договору № МК01RS16422206 від 23.04.2013 року заборгованість в сумі 19774,81 гривень з врахуванням приписів ч.3 ст.551 ЦК України підлягають до задоволення. Таким чином суд вважає, що на користь позивача слід стягнути з відповідача загальну суму заборгованості по кредитному договору № МК01RS16422206 від 23.04.2013 року в розмірі 19774,81 гривень. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До складу судових витрат, відповідно до статті 79 ЦПК України, віднесено витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved