Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

01.08.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт належності померлій 23 лютого 2013 року [PERSON] правовстановлюючого документу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №073265, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 14 квітня 2004 року, та визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги право власності на земельну ділянку площею 4,3799 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 920, мотивуючи тим, що вищевказана земельна ділянка належить [PERSON]. 23.02.2013 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. 17.08.2001 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого право на земельну частку (пай) в КСП ім. Кірова розміром 4,42 в умовних кадастрових га вартістю вісімнадцять тисяч триста сорок сім гривень по сертифікату серія ОД №0238206, що належить їй на праві приватної власності заповіла [PERSON]. [PERSON] звернулась із заявою про відмову в прийнятті спадщини після смерті [PERSON] Крім цього, [PERSON] за життя реалізувала право виділення земельної частки (паю), право власності на який посвідчувалось сертифікатом серії ОД №0238206 та нею був отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,3799 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 920. У звязку із тим, що вказана земельна ділянка не була охоплена заповітом, тому спадкування повинно здійснюватись за законом. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] являється чоловік [PERSON] Позивач прийняла спадщину оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з із тим, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №332853, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 27.02.2013 року померлою вказана «Клєвак Віра Омелянівна», а в Державному акті прізвище померлої вказано «Клевак Віра Омелянівна». Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 4,3799 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 920 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №073265, виданого 14.04.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-08-794, кадастровий номер 5122082900:01:004:0083. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 332853 від 27.02.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 23.02.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,3799 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 920. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 17.08.2001 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 537, [PERSON] заповіла право на земельну частку (пай) в КСП ім. Кірова розміром 4,42 в умовних кадастрових га вартістю вісімнадцять тисяч триста сорок сім гривень по сертифікату серія ОД №0238206, що належить їй на праві приватної власності заповіла [PERSON] Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 4,3799 га, яка передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кислицької сільської ради, колишнє КСП ім. Кірова, частка (пай) № 920 не охоплена заповітом, заповітом охоплено лише сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0238206 розміром 4,42 в умовних кадастрових га, тому спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії VIII-УР №575160 від 26.06.1966 року, виданим Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району; -донька [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою Кислицької сільської ради Ізмаїльського району №1014 від 13.07.2017 року, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою Кислицької сільської ради Ізмаїльського району №1014 від 13.07.2017 року, крім цього звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову в прийнятті спадщини після смерті [PERSON], про свідчить спадкова справа №78/2017 заведена приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] після [PERSON], померлої 23.02.2013 року, тобто вважаються такою, яка не прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] № 325/02-14 від 07.07.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що згідно свідоцтвоа про смерть серії І-ЖД №332853, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 27.02.2013 року померлою вказана «Клєвак Віра Омелянівна», а в Державному акті прізвище померлої вказано «Клевак Віра Омелянівна». Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved