Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У липні 2015 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що їх син [PERSON], який працював машиністом екскаватора в ТОВ «Укр-Нова», під час виконання робіт на території аглофабрики ПАТ «ММК імені Ілліча» 11 січня 2015 року здійснював завантаження насипів шламу у вантажні автомобілі БелАЗ та в цей момент стався розлом відвалу, який викликав зміщення пласта шламу в бік екскаватора, яким керував [PERSON] Після сходу шламу кабіну екскаватора засипало, видавивши лобове скло внаслідок чого були заподіяні смертельні ушкодження [PERSON] За висновком акту форми Н-1 нещасний випадок із [PERSON] відбувся з вини посадових осіб ПАТ «ММК ім.Ілліча» та ТОВ «Укр-Нова». Діями відповідачів було заподіяно моральну шкоду, внаслідок втрати рідного сина, якого виростили, навчили, кохали, витрачали значні кошти на навчання. Як пенсіонери позивачі отримували від сина матеріальну та фізичну допомогу, якої на сьогодні позбавлені. Втрата сина призвела до сильних моральних страждань. На підставі цього просили стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в розмірі 200000 грн. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача ПАТ «ММК імені Ілліча» позовні вимоги не визнав, в своїх письмових поясненнях до суду повідомив про незгоду із висновками спеціальної комісії стосовно причин нещасного випадку, що відбувся із [PERSON], та про оскарження його в судовому порядку. Також зазначив, що між ПАТ «ММК ім.Ілліча» та ТОВ «Укр-Нова» був укладений договір, за умовами якого вся відповідальність за безпечну організацію робіт покладалася на керівництво ТОВ «Укр-Нова». Відповідач ТОВ «Укр-Нова» не мав відповідного дозволу Держгірпромнагляд на експлуатацію машин та механізмів. Підрядником не були погоджені технологічні карти на виконані роботи та не був оформлений наряд-допуск. Представник ТОВ «Укр-Нова» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в обґрунтування заперечень зазначав про відсутність вини підприємства у смерті [PERSON] Також пояснив, що весь необхідний інструктаж з боку ТОВ «Укр-Нова» для [PERSON] був проведений належним чином, а на територію ПАТ «ММК ім.Ілліча» важко потрапити іншим працівникам їх підприємства. Залучені до участі в якості третіх осіб посадовці ПАТ «ММК імені Ілліча» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не погоджувалися із висновками комісії з розслідування нещасного випадку та просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти позовних вимог. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України закріплено основоположне право людини на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. З урахуванням конституційної значущості життя і здоров'я як невідчужуваного та непорушного блага, що належить людині від народження і охороняється державою, законодавець закріпив за працедавцем обсяг обов'язків для забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та відповідальність за їх можливе невиконання і травмування працівника. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) встановлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Відповідно до ст. 173 КЗпП шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Нормами ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, що відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом. Статтею 1168 ЦК передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що [PERSON] є сином позивачів, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 листопада 1977 року. Згідно даних трудової книжки [PERSON] працював машиністом екскаватора в ТОВ «Укр-Нова» і наказом № 33 від 10 жовтня 2014 року був відряджений до ПАТ «ММК імені Ілліча». 30 січня 2014 року між ПАТ «ММК імені Ілліча» та ТОВ «Укр-Нова» укладено договір перевезення № 290, за яким ТОВ «Укр-Нова» зобов'язується за плату власними або залученими силами надавати послуги перевезення пасажирів, вантажів замовника та послуги спеціальної техніки (а.с. 34-40). Відповідно до пункту 7.8 вказаного договору саме на ТОВ «Укр-Нова», як виконавця послуг, покладено зобов'язання виконувати вимоги нормативних актів з охорони праці та контролювати їх виконання з боку працівників, які найняті підприємством для виконання роботи (а.с. 36). Згідно заявки аглофабрики ПАТ «ММК імені Ілліча» від 23.12.2014 року для виконання робіт з 01.01.205 року по 31.01.2015 року за підписом начальника цеху шихтопідготовки управлінням автомобільного транспорту виділений технологічний транспорт - екскаватори, в тому числі екскаватор «Hyundai» R 320 LC-7, який належить ТОВ "Укр-Нова", під керуванням [PERSON] (а.с. 43). 11січня 2015 року з 7.00 год. [PERSON] працював на екскаваторі «Hunday» R320 LC-7, який належить ТОВ «УКР-НОВА», та на території аглофабрики ПАТ «ММК імені Ілліча» виконував вантажні роботи. Близько 13.50 год., в момент технологічної паузи, стався розлом відвалу, який викликав зміщення пласта шламу в бік екскаватора і його засипало по верхню частину кабіни. З акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (форма Н-1) та акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку (форми Н-5), що стався 11 січня 2015 року о 13 годині 50 хвилин у ТОВ «Укр-Нова» при виконанні робіт на аглофабриці ПАТ «ММК імені Ілліча» (форма Н-5), затверджених виконуючим обов'язки заступником начальника територіального управління Державного гірничого промислового нагляду в Донецької області, вбачається, що причиною смерті машиніста екскаватора ТОВ «Укр-Нова» [PERSON] є механічна асфіксія від здавлення грудної клітини та живота, що настала внаслідок засипання кабіни екскаватора шламом в результаті розлому відвалу, який викликав зміщення пласта шламу в бік екскаватора «Hyundai» R 320 LC-7, яким керував [PERSON] Причинами нещасного випадку визначені: недосконалість технічного процесу та його невідповідність вимогам безпеки, роботи проводились за відсутності технологічної карти; порушення вимог безпеки під час ведення навантажувально-розвантажувальних робіт, а саме проведення робіт підрядною організацією без оформлення наряду-допуску на виконання робіт з підвищеною небезпекою, відсутність постійного контролю за виконанням робіт, а також невиконання посадовими особами своїх обов'язків щодо перегляду технологічної карти, допуску до роботи підвищеної небезпеки без оформлення наряду-допуску, забезпечення контролю за виконанням робіт. Вказані акти не скасовані та є чинними. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що екскаватор, яким керував [PERSON], є власністю ТОВ «Укр-Нова». Відповідальним за технічний стан та безпечне виконання робіт екскаваторами, в тому числі екскаватором «Hyundai» R 320 LC-7, згідно наказу ТОВ «Укр-Нова» № 8 від 09.01.2015 року призначений [PERSON], який не виконав покладених на нього обов'язків, що призвело до нещасного випадку. Вказані обставини також встановлені в акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 та Акті форми Н-1. За висновками комісії з розслідування нещасного випадку серед осіб, діяння яких призвели до загибелі [PERSON], зазначені також посадові особи «ПАТ ММК ім. Ілліча», однак суд покладає цивільно-правову відповідальність за завдану позивачам моральну шкоду на ТОВ «Укр-Нова», оскільки загиблий перебував у трудових відносинах з цим підприємством і саме воно з огляду на приписи ст. 153 КЗпП України було зобов'язане забезпечити для нього безпечні і нешкідливі умови праці, в тому числі й на об'єкті замовника, що випливає з п. 7.8 договору перевезення та наказу ТОВ «Укр-Нова» № 8 від 09.01.2015р. Також за актом про розслідування нещасного випадку визначено, що цей випадок поставлений на облік в ТОВ «Укр-Нова», з яким загиблий [PERSON] знаходився у трудових відносинах. Таким чином, судом встановлено, що умови праці загиблого [PERSON] на ТОВ «Укр-Нова» не відповідали вимогам ст.153 КЗпП України, оскільки саме підприємство ТОВ «Укр-Нова», як працедавець, зобов'язано було за будь-яких умов забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці для свого працівника незалежно від місця фактичного виконання робіт персоналом працедавця за господарськими договорами підряду або надання послуг, укладеними ТОВ «Укр-Нова» з іншими суб'єктами господарювання, зокрема з ПАТ «ММК ім.Ілліча», в іншому випадку підприємство працедавець не повинно допускати свого працівника до небезпечних об'єктів, робіт та обладнання. Також діючим законодавством не передбачено можливості перекладання працедавцем свого безпосереднього обов'язку по створенню безпечних умов праці на інше підприємство. На підставі викладеного відповідальність за нещасний випадок, який стався з [PERSON], покладається на ТОВ «Укр-Нова. Господарські правовідносини, що склалися між ПАТ «ММК ім.Ілліча» та ТОВ «Укр-Нова», виникли на підставі договору про надання послуг. Згідно із ст.908 ЦК України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір. За довгостроковим договором перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а власник (володілець) вантажу - передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі. У довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення (ст.914 ЦК України). Стаття 920 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Що стосується відповідальності ПАТ «ММК імені Ілліча», як замовника робіт для ТОВ «УКР-НОВА», на підставі договору перевезення, то в даному випадку, саме ТОВ «УКР-НОВА» є працедавцем та виступало замовником робіт для [PERSON] і, як власник джерела підвищеної небезпеки, повинно нести відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові під час виконання ним обов'язків. Тому, вимоги позивача щодо солідарного стягнення шкоди з ПАТ «ММК ім.Ілліча», в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. Констатуючи наявність факту заподіяння моральної шкоди, суд перш за все керується критеріями загальнолюдських цінностей і виходить з розуміння того, що втрата батьками своєї рідної дитини, який був їх єдиною надію і опорою в старості та похилому віці, загинув за жахливих обставин, поза всяким сумнівом, пов'язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахування наведеного, виходячи з принципів розумності, поміркованості й справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ "Укр-Нова" на відшкодування завданої моральної шкоди батькам загиблого по 80 000 грн. кожному з огляду на похилий вік позивачів та їх кровну спорідненість із загиблим, що з огляду на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України від 19.12.2011р. (по справі №6-65цс11), відповідає вимогам розумності та справедливості й не може вважатися явно завищеною чи надмірною. На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави підлягає, стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial