Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

01.09.2017 р. [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить розiрвати шлюб, зареєстрований між нею і відповідачем 13.08.2010 р., актовий запис №449; після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «[PERSON]»; визначити місце проживання спільної дитини, малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що 13.08.2010 р. мiж нею i вiдповiдачем був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №449. Вiд шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Позивач вказує, що шлюбно-сімейні відносини між нею і відповідачем не склались; за час сімейного життя вони неодноразово намагались зберегти шлюб, відновити стосунки, але позитивних результатів це не дало. На сьогодні вони тривалий час мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства припинені. [PERSON] зазначає, що дитина мешкає з нею; вона має постійне місце роботи, стабільний дохід, має можливість забезпечити дитину всім необхідним і створити належні умови для розвитку і виховання. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам і інтересам дитини. Позивачка [PERSON] в судове засiдання не з'явилась, до суду подала заяву, в якiй просила справу розглянути без її участi, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Вiдповідач [PERSON] в судове засiдання не з'явився; до суду подав заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] ознайомлений, не заперечує проти розірвання їх шлюбу і визначення місця проживання спільної дитини, [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON] Також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Шлюб між сторонами зареєстрований 13.08.2010 р., про що зроблено вiдповiдний актовий запис №449. Як вбачається з позовної зави, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до свідоцтва про народження, [INFO] р. народився [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №90. Батьками дитини записані: [PERSON] (батько) і [PERSON] (мати). Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З матеріалів справи вбачається, що на даний час малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною і брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до принципів 2, 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати в піклуванні і під відповідальністю своїх батьків, в будь-якому разі - в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Враховуючи, що судом не були встановлені виняткові обставини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю, а також згоду відповідача - батька дитини на проживання малолітнього сина разом з матір'ю, суд ухвалює рішення про задоволення позову в цій частині і в інтересах дитини визначає місце проживання малолітньої дитини з матір'ю - [PERSON] На пiдставi викладеного,

Outcome: approved