Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

01.06.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява головного лікаря комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР [PERSON] про госпіталізацію у психіатричну лікарню у примусовому порядку: [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO]. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], з дитинства страждає важкою розумовою відсталістю, є інвалідом І групи по психічному захворюванню. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2004 року визнана недієздатною. Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації від 02.03.2004 року опікуном призначена мати [PERSON] Із анамнезу відомо: 8 госпіталізацій в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, у звязку з розладами поведінки на фоні інтелектуального зниження. Остання виписка 28.04.2017 року. Згідно заяви матері-опікуна, психічний стан доньки погіршився протягом 3-х днів: «…стає агресивною, зриває одяг, падає на підлогу, голосно кричить «Допоможіть!» у вікно, намагається залізти у ванну, включити воду. Сьогодні відмовилася їсти, шпурляє, штовхає, бється, лається. При цьому неохайна калом та сечею». У звязку із чим матірю викликана психіатрична спеціалізована бригада, 31.05.2018 року доставлена в приймальне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР о 14.00. Оглянута черговим лікарем-психіатром, який кваліфікував стан, як загострення тяжкого хронічного психічного розладу. Госпіталізована у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 01.06.2018 року о 08.00 оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що хвора страждає на тяжкий психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості з порушенням поведінки. Приймаючи до уваги погіршення психічного стану, неспроможність контролювати свою поведінку та неспроможність задовольняти свої основні життєві потреби на рівні , що забезпечує її життєдіяльність, лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали заяву, надавши пояснення, що\~ хвора потребує обовязкової госпіталізації. Прокурор та опікун хворої не заперечували проти задоволення заяви. Суд, заслухавши представника лікарні, лікаря-психіатра, висновки прокурора, взявши до уваги думку опікуна хворої, вивчивши матеріали справи, висновок лікарів-психіатрів від 01.06.2018 року вважає, що заява, підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 01.06.2018 року, встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості з порушенням поведінки - неспроможність контролювати свою поведінку та неспроможність задовольняти свої основні життєві потреби на рівні , що забезпечує її життєдіяльність, тому на підставі ст. ст.. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved