Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

01 вересня 2014 року між ПАТ «Імексбанк» в особі начальника відділення № 343 АТ «Імексбанк» у м. Хмельницькому Шеремети Ю.В. та [PERSON] був укладений договір № 1340004707 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) «Постійний клієнт» від 20.01.2014 р., строком до 03.12.2014 р. під 25 % річних, за умовами якого банк зобов'язався прийняти від [PERSON] вклад та повернути його з процентами за користування. Того ж дня між сторонами був укладений договір № 1340004706 банківського рахунку, за умовами якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] та зобов'язався виконувати розпорядження клієнта про перерахунок і видачу коштів з рахунку, проводити інші операції по ньому. В подальшому [PERSON] 01.09.2014 р. та 04.09.2014 р. поповнив депозитний рахунок відповідно на 1000 грн. та на 153 тис. грн. 27.11.2014 року [PERSON], бажаючи зняти залишок коштів з відкритого банком рахунку, письмово звернувся із відповідною заявою до відділення банку № 343, у якій клопотав видати 03-04 грудня 2014 року кошти готівкою в касі відділення. В поверненні коштів йому було відмовлено. 04.12.2014 року та 09.12.2014 року позивач в черговий раз письмово звернувся до відділення банку № 343 із вимогами повернути йому його вклад, проте останні були залишені без задоволення через виниклу в банку проблему з готівкою. Вважаючи дії банку неправомірними, 21 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» в особі Хмельницького територіального відділення АТ «Імексбанк» № 297 про стягнення коштів, посилаючись на те, що у відповідності до умов укладеного між сторонами договору банк порушив його законні права та був зобов'язаний повернути позивачу кошти у повному обсязі, порушив його споживчі права, не повідомивши, що згідно встановлених банком тарифів на операції та послуги для фізичних осіб, процентна ставка по залишках на поточних рахунках (вкладах на вимогах) не нараховується. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, подали письмове клопотання про збільшення позовних вимог, у якому просили стягнути з ПАТ «Імексбанк» 156 тис. 332 грн. 84 коп. основної заборгованості, 2 тис. 665 грн. 50 коп. нарахованих процентів за користування вкладом, 323 тис. 608 грн. пені, 886 грн. 60 коп. 3% річних, 6096 грн. 99 коп. інфляційних, що разом становить 489 тис. 589 грн. 93 коп. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 01.09.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір № 1340004707 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) «Постійний клієнт» від 20.01.2014 р., строком до 03.12.2014 р. під 25 % річних. Того ж дня між сторонами додатково був укладений договір № 1340004706 банківського рахунку, за умовами якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] та зобов'язався виконувати розпорядження клієнта про перерахунок і видачу коштів з рахунку, проводити інші операції по ньому. В подальшому 01.09.2014 р. та 04.09.2014 р. [PERSON] поповнив депозитний рахунок відповідно на 1000 грн. та на 153 тис. грн. Це в суді пояснили позивач та його представник, це стверджується матеріалами справи. Судом також встановлено, що перед завершенням строку дії договору [PERSON] 27.11.2014 року офіційно письмово звернувся із заявою до відділення банку № 343 ПАТ «Імексбанк» про видачу готівкою належних йому коштів в розмірі 156 тис. 332 грн. 84 коп. та 2 тис. 665 грн. 50 коп. нарахованих процентів за користування вкладом. В поверненні коштів йому було відмовлено. Повторні заяви-вимоги про повернення коштів від 04.12.2014 року та 09.12.2014 року відповідачем було залишено без задоволення,а відмову обґрунтовано негативною ситуацією у банківській системі України та відсутністю готівкових коштів. Відповідно до вимог ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист справ споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Крім того, в силу положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із умов укладеного договору, суд вважає за можливе стягнення з відповідача на користь [PERSON] коштів за договором банківського вкладу (депозиту), нарахованих процентів, пені, 3% річних та інфляційних, що разом становить 489 тис. 589 грн. 93 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення вартості послуг щодо надання правової допомоги, вони підлягають частковому задоволенню у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», стягнення підлягають витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. -2- На підставі наведеного,

Outcome: partial