Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного непроживання відповідача разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після її смерті [INFO] у квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що її мама [PERSON] у першому шлюбі із [PERSON] народила сина - відповідача [PERSON] . Проте, чоловік її мами [PERSON] помер і вона вийшла вдруге заміж за [PERSON] та взяла його прізвище. У цьому шлюбі [INFO] народилася вона (позивачка). 02.09.1999 її батько здійснив заміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] . Їхня сім`я проживала у квартирі [ADDRESS] , яка була приватизована 10.02.1994 року на 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 04.08.2006, співвласники квартири - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подарували належні їм по 1/5 частці, а її мама [PERSON] прийняла у дар ці частки квартири і таким чином з урахуванням 3/5 часток стала одноособовим власником 4/5 часток квартири. Згідно з довідкою Долинської міської ради від 12.11.2019 № 8411, [PERSON] значиться зареєстрованим у цій квартирі з 18.05.2012, а вона (позивачка) - з 28.02.2014. Внаслідок ДТП її мама тривалий час хворіла і [INFO] померла. За життя вона заповіту не склала. Ніхто з можливих спадкоємців заяв у нотаріальну контору про прийняття спадщини не подавав. Разом з тим, її брат [PERSON] , будучи зареєстрованим у вказаній квартирі з 2014 року по сьогоднішній день, у ній разом з мамою та до дня смерті останньої не проживав, не проживає і в даний час. В цей період жив і живе разом із батьком (вітчимом) у [ADDRESS] . Його особистих речей у квартирі [ADDRESS] немає. Факт непроживання у цій квартирі не заперечує і [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що останній на день смерті мами не проживав постійно нею, то він по суті спадщину не прийняв, тому втратив право на спадкування вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Дуткевич М.В. позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Додатково пояснив, що після народження він проживав та ходив до школи в м. Долина. Згодом його вітчим отримав у спадок будинок в м. Болехів, куди переїхав проживати. Його мама працювала у м. Долина, тому там і залишилась проживати з молодшою донькою (позивачкою). Він спочатку часто навідував вітчима, а приблизно у 2014 -2015 році переїхав проживати до нього у м. Болехів, допомогав йому по господарству та доглядати за хворим братом, знайшов там роботу. За місцем проживання вітчима не зареєструвався, оскільки останній також тільки тепер оформляє спадщину. У них з позивачкою відсутній спір щодо майна батьків. Він дійсно не проживав з матір`ю на день її смерті, не претендує на спадкове майно, а до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини не звертався, оскільки на час її відкриття служив в армії, а по поверненні у його паспорта закінчився термін дії. Крім того, вважав, що оскільки не проживав зі спадкодавцем на час її смерті, не претендує на її спадкове майно, тому до нотаріуса не звертався з жодними заявами. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін. 2 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 25 серпня 2021 року у відкритому судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Згідно зі свідоцтвом про одруження [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 29.04.1994. Прізвище чоловіка після одруження [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 3). У батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився [PERSON] (відповідач), про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 4). Судом встановлено, що [PERSON] помер, [PERSON] одружилася з [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові [NUMBER] та свідоцтвом про народження [NUMBER] , [PERSON] перемінив прізвище, ім`я, по батькові на [PERSON] (а.с. 6, 7). Від даного шлюбу [INFO] у них народилася [PERSON] (позивачка), на що вказує свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26.05.2021 Болехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 5). Згідно з договором дарування від 04.08.2006, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подарували 3/5 частки квартири за [ADDRESS] , а [PERSON] отримала в дар належні дарувальникам на праві приватної власності 3/5 частки вказаної квартири (а.с. 9). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12586262 від 21.11.2006, [PERSON] на підставі вищевказаного договору дарування є власником 3/5 часток квартири за [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.05.2019 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 147 (а.с. 8). Відповідно до\~довідки №\~8411\~про склад\~сім`ї\~або зареєстрованих\~у житловому\~приміщенні/будинку\~осіб від\~12.11.2019,\~ [PERSON] \~була зареєстрована\~за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . На день смерті з нею були зареєстровані [PERSON] з 28.02.2014 та [PERSON] з 18.05.2012 по даний час (а.с. 11). Позивачка вказує на те, що хоч відповідач був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на час смерті останнього, однак фактично проживав за іншою адресою, що підтвердив і сам відповідач [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає у м. Болехові, сторони по справі є її племінниками. Її покійна сестра [PERSON] останні роки свого життя жила зі своєю молодшою дочкою, позивачкою по справі, в м. Долина окремо від чоловіка [PERSON] . Останній ж проживав зі своїм пасинком [PERSON] , відповідачем по справі, у м. Болехів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є вітчимом відповідача [PERSON] та батьком позивачки Вони з пасинком у добрих стосунках. Останній проживав з ним у м. Болехові ще з 2011-2012 р. і до дня смерті його дружини [PERSON] , матері сторін. Оскільки в кожного з дітей склалося життя за фактичним місцем проживання, в сім`ї вони вирішили, що квартира його покійної дружини в м. Долина залишається позивачці, їх дочці, а його будинок у м. Болехові - відповідачу, де вони і проживали на час смерті спадкодавця. В позасудовому порядку спір врегулювати не представляється можливим у зв`язку з зазначеними сторонами обставинами. Встановлення даного факту необхідне позивачці для оформлення спадкових прав на майно її померлої матері. Оцінка суду: вислухавши пояснення сторін, свідків, взявши до уваги визнання позову відповідачем, якому роз`яснено наслідки такого визнання та встановлення факту, про який просить позивачка, дослідивши письмові докази, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного непроживання [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, без встановлення якого позивачка не може оформити свої спадкові права, так як наявний інший спадкоємець. Судом встановлено,\~що [INFO] померла [PERSON] . Заповіт вона не складала. У зв`язку\~з її смертю відкрилася спадщина\~на належну їй частку квартири по [ADDRESS] , в якій, крім неї, також були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі. Згідно зі\~статтею 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга\~статті 1220 ЦК України). Як встановлено ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК\~України). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує, що [PERSON] хоч і зареєстрований по [ADDRESS] , проте у вказаній квартирі фактично не проживав і не проживає. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні як відповідач, так і свідки. Також в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживав у м. Болехові, хоча не був там зареєстрований. Крім того, в цей час він проходив військову службу, відповідно був позбавлений можливості подати заяву про відмову від спадщини, та і вважав, що така йому не потрібна, так як на день відкриття спадщини він постійно з спадкодавцем не проживав. Як встановлено в ч.ч. 1, 2, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Із аналізу наведених норм закону та обставин, встановлених судом, випливає, що [PERSON] не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] квартира по [ADDRESS] не була постійним місцем проживання відповідача [PERSON] , незважаючи на те, що він був зареєстрований у ній і право його проживання у ній не обмежувалось. Натомість, відповідач постійно проживав з вітчимом за іншою адресою в м. Болехові. Участі в утриманні квартири у м. Долина не брав, оплату житлово-комунальних послуг не здійснював. Таким чином, в ході судового розгляду факт постійного непроживання відповідача [PERSON] з померлою [INFO] [PERSON] за вищевказаною адресою на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження. Встановлення даного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки вона зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. Тому, з огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивачка немає іншої можливості, крім як в судовому порядку встановити юридичний факт, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки вимога позивачки підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 15, 29, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 76-81, 229, 315 ЦПК України, ст.ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV та

Outcome: approved