Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією в розмірі 87497,63 грн., посилаючись на те, що відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 року не виконав належним чином умови договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не визнав, просить застосувати до вказаних правовідносин строк позовної давності, який закінчився у травні 2017 року. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №006-17502-250113 від 25.01.2013 року відповідачу відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті на який встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 50000 гривень. Проте, всупереч вимогам договору, відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання, встановлені договором не виконав. Згідно поданих суду позивачем розрахунків, станом на 06.06.2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 87497,63 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 50000,00 грн., заборгованість за відсотками 37497,63 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п.2.4 Заяви №006-17502-250113 від 25 січня 2013 року, строк Ліміту Кредитної лінії складає 364 дні з моменту підписання. Таким чином, відповідно до Умов договору, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" і відповідачем, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Відповідно до анкети-заяви, наданої позивачем, строк дії картки до 25.01.2014 року. ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовною заявою про захист порушеного права 29.08.2017 року. Таким чином,судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в серпні 2017 року, звернувся до суду із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив і який обчислюється з моменту закінчення дії платіжної картки до моменту пред'явлення позову, оскільки після закінчення строку дії платіжної картки банк продовжував нараховувати відсотки, що підтверджується розрахунком заборгованості. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. Слід зазначити, що останній платіж по погашенню заборгованості по кредитній картці відповідачем [PERSON] було проведено у травні 2014 року. Правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс14), згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. У зв»язку з викладеним, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити в зв'язку з пропуском ПАТ «Дельта Банк» строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності.

Outcome: dismissed