Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до Гелас (після шлюбу «Сеньковська») [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та збільшивши свої позовні вимоги просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1659 від 24.10.2007 року в розмірі 7\~728,31 доларів США, що складається з: простроченого основного боргу по кредиту 4\~337,92 доларів США; прострочених процентів за користування кредитом 199,92 доларів США; пені за прострочений основний борг по кредиту 2\~793,95 доларів США; пені за прострочені проценти за користування кредитом 176,11 доларів США; 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту 220,41 доларів США; - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» судові витрати. В позовній заяві представник ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що 24.10.2007 року між Банком та [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Сеньковська», був укладений кредитний договір № 1659, відповідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 10\~308,00 доларів США з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.10.2014 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 24.10.2007 року укладено нотаріально посвідчений договір застави, згідно з яким предметом застави є рухоме майно, а саме: транспортний засіб автомобіль легковий седан, марки DAEWOO, модель LANOSTF69Y, шасі (кузов, рама, коляска) № SUPTF69YD7W367042, р/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, що пітверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС 081432, виданого та зареєстрованого РЕВ 1-го УДАІ ГУМВС України в Одеській області 19.10.2007 року. За умовами договору [PERSON] зобовязалась повернути кредит у сумі 10\~398,00 доларів США, здійснювати погашення кредиту ануїтет ними платежами у сумі 182 долара США до останнього робочого числа місяця, починаючи з листопада 2007 року, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом та своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання сплатити штрафні санкції. Однак, встановлені кредитним договором строки повернення наданого кредиту (основної суми) та строки сплати відсотків за кредитом відповідачем не дотримуються. 10.09.2014 року Банк надіслав на адресу боржника [PERSON] вимогу про усунення порушення, в якій зазначалося, що у разі невиконання вимог в 30-ти денний строк з моменту отримання вимоги, Банк буде змушений звернутися до суду з відповідними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет застави. Однак, у 30-ти денний строк [PERSON] порушення не усунула, що змусило Банк звернутися до суду з даною позовною заявою. З зустрічною позовною заявою про зміну кредитного договору у звязки з істотною зміною обставин до суду звернулась [PERSON] та просить суд виключити з договору пункт щодо виплати нею відсотків по кредиту у звязку з відмовою банку від них, змінити пункт щодо щомісячного платежу по кредиту та викласти його в редакції щомісячного погашення нею кредиту в розмірі по 100 доларів США до повного погашення кредиту, обґрунтовуючись наступним. Банк на сьогоднішній день отримав від [PERSON] сплачений борг за кредитом в розмірі 7\~312,12 доларів США. Відповідно до курсу валют Банк дав їй грошові кошти в розмірі 51\~540 гривень (10\~308 х 5), а отримав від боржника в рахунок погашення кредиту 182\~803 гривень, що більше ніж в тричі. Розмір її обовязкового щомісячного платежу за кредитом зріс на 600%, майже в шість разів. Як стверджує [PERSON], вона зверталась до Банку з пропозицією, на підставі положень ст.. 652 ЦК України, привести кредитний договір у відповідності з обставинами, що настали. Однак, [PERSON] з Банком не досягли згоди, хоча, в момент укладення договору вони дійсно виходили з того, що зміна обставин не стане істотною, оскільки при укладанні договору існували прогнози Кабінету Міністрів України та Національного банку України про зростання добробуту населення, збереження та нарощування його купівельної спроможності та споживчої активності, утримання щорічного курсу інфляції межах 10% та поступове зміцнення курсу національної валюти. Дана обставина Банком не заперечувалась. Зміна обставин зумовлена причинами, які [PERSON] не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Так зі змісту ЗУ «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 31.10.2008 року слідує, що в період після укладення кредитного договору в державі виникла економічна криза та девальвація національної валюти. Станом на момент укладення договору офіційний курс гривні до долара США становив 5 гривень за 1 долар, а станом на момент ухвалення судом заочного рішення 28.02.2015 року 28 гривень за 1 долар США, крім того, офіційний індекс інфляції за період 2007-2015 років перевищив 300%. Крім цього, [PERSON] зазначає, що 17.05.2013 року в неї народилась дитина, а на передодні її народження, 09.01.2012 року, вона звільнилася з роботи, зараз не працює, її чоловік також не працює, у звязку з чим відсутні доходи. Як зазначає [PERSON], наведені негативні явища в економіці є істотними настільки, що при їх існуванні на момент укладення договору, на існуючих умовах, вона не погодилась би на залучення кредитних коштів, а банк не зміг би прийняти рішення про оптимальний рівень кредитного ризику гарантованість повернення (економічне обґрунтування) та винести рішення про надання кредиту з урахуванням його окупності та безпечності. З жовтня 2014 року [PERSON] були змушена призупинити оплату кредиту, а зараз позичати у друзів кошти в борг, купувати валюту по курсу 25 гривень за 1 долар США та платити щомісяця по 20 доларів США. Перелічене [PERSON] вважає непередбаченими та незалежними від неї обставинами, в результаті чого вона опинилася у скрутному становищі. На неодноразові звертання [PERSON] до Банку, останній відмовився від стягнення з неї процентів по кредиту та встановив щомісячний платіж в розмірі 200 доларів США, який зараз складає більше ніж 5000 гривень. В кредитному договорі відсутні умови щодо покладення не [PERSON] ризику описаних вище кризових явищ у економіці, як обставин, що суттєво впливають на умови повернення кредиту, та покладення на неї обовязку усунути такі явища особисто. Не передбачено такого обовязку і законодавчо. Таким чином настав винятковий випадок, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам та потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. У звязку з викладеним, [PERSON] просить суд змінити кредитний договір та встановити їй виплати по погашенню кредиту в розмірі по 100 доларів США щомісяця. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» у судовому засіданні підтримала вимоги первісного позову Банку, просила суд його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] (до шлюбу - Гелас) О.Ю. та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог Банку та підтримали вимоги зустрічної позовної заяви. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи фактичні обставини правовідносин, що склалися між сторонами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.10.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (після шлюбу [PERSON], свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 155029, актовий запис № 155) було укладено кредитний договір № 1659 (далі - Договір), відповідно з яким Банк зобовязався надати [PERSON] кредит в сумі 10\~308,00 доларів США, що складає 52\~055,40 гривень по курсу НБУ на 24.10.2007 року (5,05 гривень за 1 долар США), а [PERSON] зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 10\~308,00 доларів США, що складає 52\~055,40 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12 % річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки визначені договором (п.1.1). Відповідно до п.10 постанови Пленуму ВССУ України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47\~Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II\~Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків"\~є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5\~Декрету про валютне регулювання). Відповідно до п.1.2 Договору, кредит надається на 84 місяця з терміном остаточного погашення не пізніше 24 жовтня 2014 року. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення стосовно позики, зокрема ст.1050 ЦК України. 24.10.2007 року між сторонами був укладений договір застави майна, відповідно з яким [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з Кредитного Договору № 1659 передає в заставу, а ПАТ «Державний ощадний банк України» приймає заставу в порядку і на умовах, визначених в договорі предмет застави - транспортний засіб автомобіль легковий седан, марки DAEWOO, модель LANOSTF69Y, шасі (кузов, рама, коляска) № SUPTF69YD7W367042, р/н [NUMBER], що належить [PERSON] Взяті на себе зобовязання Банк повністю виконав та надав кредитні кошти [PERSON], що під час розгляду справи нею не заперечувалось. Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Разом з тим, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе обовязки по кредитному договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, в результаті чого в неї виникла прострочена заборгованість перед Банком. 10.09.2014 року Банк надіслав на адресу [PERSON] вимогу з проханням погасити заборгованість, що останньою виконано не було. Натомість, [PERSON] посилається на положення ст.. 652 ЦК України та просить змінити укладений кредитний договір. Згідно з ч.1, 2 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Правовідносини, що склалися між сторонами чітко врегульовані як нормами законодавства так й умовами договору, укладеному між ними. Нормативно-правові положення не дають суду змоги визнати змінені обставини істотними, тобто такими, що підпадають під дію статті 625 ЦК України. Сторони по справі, як учасники цивільних правовідносин, за власним розсудом вступають у договірні відносини, виходячи із певних обставин свого життя або господарювання, і тим самим вибирають ті чи інші засоби реалізації своїх інтересів, якими є суб'єктивні цивільні права та кореспондуючи їм обов'язки. Існує загальне право, положення якого відображені у ст. 629 ЦК, відповідно до якого договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правило, що відображено у ст. 629 ЦК не знаходить своєї повної дії у разі зміни умов договору чи його розірванні у зв'язку із істотною зміною обставин. Положеннями статті 652 ЦК України встановлений чіткий перелік умов, наявність та сукупність яких може допустити зміну мов договору у звязку з істотною зміною обставин. Обставини справи не підпадають під дію першої умови, згідно з якою в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, оскільки відповідач [PERSON] мала всі можливості для визначення ризику зростання іноземних валют у співвідношенні з національною, тим більш, термін кредитного договору, обраний сторонами, достатньо тривалий, тому боржник повинен був оцінити своє фінансове становище та допустити можливість фінансової кризи, в тому числі імовірність погіршення свого матеріального становища. Переоцінка своїх можливостей, що призвела до обтяження умовами виконання кредитного договору, не повинно призвести до порушення прав та інтересів іншої сторони Банку. Крім того, суд приймає до уваги, що у відповідності до п. 7.1 кредитного договору від 24.10.2007 року, договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін. Як пояснила представник Банку у судовому засіданні, Банк категорично заперечує проти внесення будь-яких змін до вказаного договору. До того ж, комерційні ризики, за положенням статті 617 ЦК України, не звільняють одну із сторін договору від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно з\~ст. 214 ЦПК України,\~під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Щодо інших трьох умов, які передбачені ч.2 статті 652 ЦК України, то суд взагалі позбавлений можливості співвіднести їх до обставин справи, в частості до становища в якому опинилися сторони, оскільки у суду відсутні будь-які матеріали, докази та підстави для встановлення взаємозвязку даної норми права з правовідносинами, які є предметом розгляду. Варто також зазначити, що всі посилання відповідача [PERSON] не були нею належним чином доведенні та не були підтвердженні достатніми доказами, а виходити з власних міркувань та припущень під час винесення рішення суд не може. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст. 213 ЦПК). Натомість, обґрунтованими та доведеним суд вважає вимоги Банку. Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.ч. 1, 3 ст.1049 ЦК України). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] в порушення умов Договору № 1659 від 24.10.2007 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто свої зобов'язання, визначені цим договором, виконувала несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим, за розрахунком банку, станом на 25.11.2015 року у [PERSON] перед ПАТ «Державний ощадний банк України» виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість по Договору 1659 від 24.10.2007 року на загальну суму 7\~728,31 доларів США, яка складається з: - 4\~337,92 доларів США простроченого основного боргу по кредиту; - 199,92 доларів США прострочених процентів за користування кредитом; - 2\~793,95 доларів США пені за прострочений основний борг по кредиту; - 176,11 доларів США пені за прострочені проценти за користування кредитом; - 220,41 доларів США сума 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ «А-Банк» до [PERSON]про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «Державний ощадний банк України» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно, суд зобовязує позивача сплатити недоплачений судовий збір в розмірі 1222,36 гривень, який збільшився у звязку зі збільшенням позовних вимог.

Outcome: approved