Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

01.04.2020 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася з позовом до Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області, що знаходиться в смт. Першотравневе по вул. Калініна, 9, Овруцького району, Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку - 0,06 га, що розміщена за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] . Мотивуючи тим, що є спадкоємцем померлої матері, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, а саме земельної ділянки, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не пред`явленні правовстановлюючі документи, встановленні чинним законодавством. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без її участі. Селищний голова просить справу розглянути за його відсутності, у відношенні рішення покладається на погляд суду. Треті особи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, пояснень по суті позову не надали. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 липня 2018 року (а.с.2). З довідки від 27.07.2009 року №2578-1 виданої виконкомом Першотравневої селищної ради Овруцького району Житомирської області, видно, що рішенням другої сесії селищної ради двадцять другого скликання від 15.12.1994 року [PERSON] дійсно було надано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських приміщень площею 0,06 га по [ADDRESS] , що в свою чергу підтверджується копією рішення про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок від 15 грудня 1994 року (а.с.3,8). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкоємцем [PERSON] є її дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 січня 1949, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14 січня 1978 року (а.с.7,20). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 2019 року, [PERSON] є власником 1/4 (однієї четвертої) частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний факт, крім того, підтверджується копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2019 року №173842853, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.07.2019 №56858832 (а.с.15-17). Відповідно до інформаційної довідки №191770562 від 05.12.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - 1/4 житлового будинку [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Відомості про інших співвласників вказаного будинку відсутні (а.с.18). Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані по [ADDRESS] , що видно з виписки з будинкової книжки (а.с.42) Постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №4163/02-31 від 26.11.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що не пред`явленні правовстановлюючі документи, встановленні чинним законодавством (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 1ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Стаття 88 Земельного кодексу України передбачає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Аналіз матеріалів справи, доказів поданих позивачем, дозволяє зробити висновок, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельну ділянку). На підставі викладеного,

Outcome: approved