Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

01 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 03 червня 2013 року батька [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель по вул. Яблунева, 26, в с. Запруддя Камінь-Каширського району. Спадкоємцями першої черги за законом є він та його мати [PERSON]. У визначений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вважає, що на даний час він є власником 1/4 частини, а мати 3/4 частин вищевказаного будинковолодіння. У 2015 році йому стало відомо, що його мати, яка 12 липня 2015 року померла, без його відома приватизувала вищевказаний житловий будинок в цілому і в січні 2014 року подарувала його племінниці [PERSON] Вважає, що договір дарування підлягає скасуванню у звязку з порушенням цивільного законодавства під час його оформлення. У звязку з наведеним, посилаючись на окремі норми законодавства, в ході розгляду справи збільшивши позовні вимоги, просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки, які знаходяться по вул. Яблунева, 26, в с. Запруддя Камінь-Каширського району Волинської області, укладений 20 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], та визнати за ним право власності на 1/2 частину цього нерухомого майна. Під час розгляду справи за заявою представників позивача даний позов в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, яка знаходиться по вул. Яблунева, 26, в с. Запруддя Камінь-Каширського району Волинської області ухвалою суду залишено без розгляду. У судовому засіданні представники позивача решту позовних вимог підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснили, що позивач разом із своєю сімєю на час смерті батька та після цього був зареєстрований і проживав у житловому будинку по вул. Яблунева, 26, в с. Запруддя Камінь-Каширського району, хоча працював в м. Ковелі. З яких підстав мати позивача подарувала вказаний будинок відповідачу вони не знають. Раніше [PERSON] говорила, що будинок подарувала під впливом, повністю не усвідомлюючи цього. Просять визнати вказаний договір дарування недійсним та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вищевказаного нерухомого майна, а також стягнути із відповідача понесені судові витрати. Відповідач позов не визнала та пояснила, що баба їй свідомо подарувала спірний житловий будинок, договір дарування був посвідчений нотаріусом, а тому підстав для визнання його нечинним немає. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно ст. 16 ч. 1, ч. 1 п. п. 1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним. Судом установлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 20 січня 2014 року (а.с. 32) мати позивача [PERSON], що вбачається із його свідоцтва про народження (а.с. 4), подарувала відповідачу [PERSON] належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами під №26, який знаходиться по вул. Яблунева в с. Запруддя Камінь-Каширського району Волинської області. На підставі даного договору дарування право власності на це нерухоме майно було зареєстроване за відповідачем [PERSON], що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 106) Вищевказане нерухоме майно було побудоване батьками позивача [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу (а.с. 5) у 1970 році, у звязку з чим, на підставі ст. ст. 60, 71 СК України належало їм на праві спільної сумісної власності, і у разі поділу цього майна, їх частки є рівними, тобто [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині цього майна. Наведене також стверджується довідками Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району від 25 листопада 2013 року № 2140 (а.с. 8), від 23 липня 2015 року № 215 (а.с. 10). Після смерті 03 червня 2013 року батька позивача (свідоцтво про смерть (а.с. 6) відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України, відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину вищевказаного спадкового нерухомого майна, що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 9). Позивач, як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України, в силу ст. 1269 цього Кодексу шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що вбачається із спадкової справи № 286/2013 до майна померлого 03 червня 2013 року [PERSON] (а.с. а.с. 28-30) прийняв спадщину у виді 1/4 частини вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Решту майна [PERSON] в розмірі 1/4 частини прийняла його дружина та мати позивача [PERSON], у звязку з чим стала власницею 3/4 частини вищевказаного нерухомого майна. Доказів про те, що позивач успадковану після смерті батька 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Яблунева, 26, в с. Запруддя Камінь-Каширського району будь-яким способом відчужив матері [PERSON], яка померла 12 липня 2015 року, в матеріалах справи немає і при розгляді останньої такого не встановлено. З наведеного вбачається, що [PERSON], будучи власником лише частини вказаного нерухомого майна в розмірі 3/4, без відповідних на те правових підстав зареєструвала право власності на все це майно за собою, що вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 66), після чого подарувала його відповідачу. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Покликання представників позивача про те, що договір дарування був укладений під впливом спростовуються рішенням Камінь-Каширського районного суду від 11 червня 2015 року і ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 11 лютого 2016 року, якою вказане рішення залишене без змін. Зокрема, у вказаних рішенні та ухвалі встановлено, що договір дарування був укладений добровільно, не удавано, з його змісту вбачається, що [PERSON] виразила своє волевиявлення на безоплатну передачу належного їй будинку [PERSON] На якій підставі [PERSON] оформила право власності на будинок і надвірні будівлі по вул. Яблунева, 26 в с. Запруддя Камінь-Каширського району при розгляд справи встановити неможливо, оскільки всі документи, на підставі яких це було зроблено, після ліквідації Реєстраційної служби Камінь-Каширського РУЮ суд не зміг витребувати і перевірити на їх достовірність. Оскільки право власності виникло на підставі договору дарування, тому виданий Реєстраційною службою правовстановлюючий документ, яким було оформлено право власності на вищевказане майно [PERSON] суд до уваги не бере у звязку із ліквідацією названої служби. Аналізуючи викладене, суд вважає, що договір дарування є недійсним в частині подарованого майна, яке успадкував позивач. У звязку з цим суд, з метою захисту прав позивача на належну йому частину вищевказаного нерухомого майна, вважає, що спірний договір дарування слід визнати частково недійсним та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул. Яблунева, 26, в с. Запруддя Камінь-Каширського району. Задовольняючи позов частково, суд, у відповідності до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стягує із відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору (а.с. а.с. 1, 21а) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що буде становити 365,40 грн.

Outcome: partial