Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 11238 грн. 10 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 03 листопада 2005 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов'язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. Представник позивача та відповідач повторно у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його присутності. Представник відповідача позов не визнав, просить розглянути без його участі, у позові відмовити за спливом строку позовної давності. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов доведений і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 03 листопада 2005 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] на підставі заяви укладено договір б/н, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної комісії строком на 12 місяців, який автоматично лонгується на той же термін, якщо жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору (п.9.12 Умов). Банк виконав свої зобов'язання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до п.6.5 погоджених сторонами Умов та правил надання банківських послуг - клієнт зобов'язувався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування та сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом заяви клієнта від 03 листопада 2005 року та пункту 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Згідно пункту 5.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг за платіжними картками з установленим мінімальним обов'язковим платежем строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) визначено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Відповідач передбачені кредитним договором обов'язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку станом на 16 листопада 2014 року заборгованість за договором №б/н від 03 листопада 2005 року становить 11238,10 грн., яка складається з: тіла кредиту - 1203,27 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 9023,49 грн., фіксованої частини штрафу в сумі 500,00 грн. та процентної частини штрафу 511,34 грн. З указаного вище розрахунку вбачається, що поточна заборгованість за кредитом в сумі 1203,27 грн. виникла станом на 31 березня 2006 року, з цієї дати позичальник припинив сплату заборгованості, яка у наступні місці поступово зменшувалася, і стала простроченою на вказану суму саме з 31 березня 2014 року, що на думку суду є кінцевим строком повного погашення кредиту. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). З висловленої у постановах Верховного Суду України (справа №6-95цс14, №6-127цс14) правовій позиції за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України) . З огляду на викладене, виходячи з умов договору надання банківських послуг щодо порядку погашення кредиту з установленими мінімальними обов'язковими платежами, відсутності достовірних доказів щодо строку дії кредитної картки суд не може повністю погодитися з доводами представника відповідача, що договір припинив свою дію з 03 листопада 2007 року та з указаної дати слід рахувати строк позовної давності щодо погашенняч кредиту та нарахованих відсотків. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позов до суду пред'явлений 05 грудня 2014 року, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в межах строку позовної заяви, тобто з 30 грудня 2011 року, а тому виникла заборгованість по кредиту станом на 30 листопада 2011 року в сумі 67,03 грн., нараховані відсотки за користування кредитом за період з 30 листопада 2011 року по 16 листопада 2014 року в сумі 3346,07 грн. (9023,49 -5677,42), а також фіксованої частини штрафу в сумі 500,00 грн. та процентної частини штрафу 511,34 грн., а всього на загальну суму 4424,44 грн. підлягають стягненню з відповідача. У решті вимог слід відмовити за спивом строку позовної заяву, про застосування якого було заявлено відповідачем. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved