Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

01.07.2020 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 01.11.2019 року по 30.06.2020 року у розмірі 50 097,68 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2019 року у справі №520/15060/18 з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 16.10.2018 року до повноліття дітей. Позивач вказує, що вона звернулася до Другого Київського відділу ДВС в м. Одесі з заявою про примусове виконання рішення суду, однак відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.06.2020 року становить 50 097,68грн., згідно з довідкою Другого Київського відділу ДВС в м. Одесі. Таким чином, оскільки відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення пені, розмір якої становить 96 207,36, однак, у зв`язку з тим, що розмір пені має бути не більше 100 відсотків заборгованості, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] пеню у розмірі 50 097,68 грн. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 02.07.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 05.10.2020 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що вбачається незрозумілим порядок нарахування позивачем пені на суму 29 097,68 грн., яка сформувалася станом на 01 листопада 2019 року, адже вона складається з періоду з 16 жовтня 2018 року по 01 листопада 2019 року, більш того, протягом цього часу відповідачем по справі здійснювалися відрахування в якості аліментів. Представник відповідача вказує, що з довідки про доходи, виданої КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» вбачається, що протягом серпня-вересня 2019 року з доходів відповідача було вирахувано 3202,17 грн. в якості аліментів, окрім того, згідно квитанції від 27.06.2019р. відповідачем було також сплачено аліментів на суму 1500 грн., у зв`язку з чим, нарахування пені за цей період є незаконним та таким, що не відповідає чинному законодавству. Також представник відповідача зазначає, що згідно довідки про доходи Центру невідкладної допомоги Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради [PERSON] працює на посаді юрисконсульта з посадовим окладом згідно штатного розпису, а згідно виписки з карткового зарплатного рахунку вбачається, що на особистому рахунку відповідача станом на теперішній час є арештованими грошові кошти у розмірі 12046, 44 грн. в якості отриманої відповідачем заробітної плати, на яку, незрозуміло чому, виконавець не звертає стягнення. З урахуванням викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 12.10.2020 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить суд позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування наданої відповіді представник позивача посилається на те, що [PERSON] сплачувались аліменти наступним чином: 27.06.2019 року - 1 431,00 грн., 30.07.02019 року - 1 500,00 грн., 28.08.2019 року - 1 848,63 грн., 02.09.2018 року - 1 848,63 грн., 27.09.2019 року - 1 822,54 грн., і сплачені аліменти йшли в рахунок погашення заборгованості, до оплати строкових платежів відповідач не приступив. Крім того, представник позивача вказує, що відповідач, починаючи з вересня 2019 року по вересень 2020 року жодного разу не перерахував ні добровільно, ні в примусовому порядку аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей, хоча стабільно отримував заробітну плату та знав, що з неї не здійснюються відрахування. Таким чином,представник позивача вважає, що в бездіяльності відповідача вбачається вина у тому, що виникла заборгованість, тому з нього має бути стягнута неустойка за прострочення сплати аліментів. У судовому засіданні 04.11.2020 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 04.11.2020 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, на виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/15060/18, виданого 29.05.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання дітей: синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з 16.10.2018 року і до повноліття дітей. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 01.06.2020 року, виконаного державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупським О.О., встановлено заборгованість по аліментам боржника [PERSON] у розмірі 50 097,68 грн. станом на 01.06.2020 року (а.с. 11-12). З довідки про доходи від 02.10.2020 року вбачаться, що [PERSON] працює в КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», займає посаду - кур`єр, його загальна сума доходу за період з березня 2019 року по вересень 2019 року становить 28 024,66 грн. (а.с. 46). Крім того, з довідки про доходи від 30.09.2020 року вбачається, що [PERSON] працює у Центрі невідкладної допомоги Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради на посаді юрисконсульта, загальна сума доходу за період з 19.03.2019 року по 31.08.2020 року без урахуванням аліментів становить 216 316,73 грн. (а.с. 48-49). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)... … ….+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Матеріали справи, зокрема, розрахунок заборгованість по аліментам від 01.06.2020 року, виконаний державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крупським О.О., свідчить про те, що [PERSON] свої зобов`язання вчасно та в повному обсязі не виконує, і заборгованість по аліментам станом на 01.06.2020 року у твердій грошовій сумі становить 50 097,68 грн. Разом з тим, ч. 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тому, здійснюючи розрахунок пені, необхідно враховувати положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Відповідно до наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за виниклу заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.11.2019 року по 30.06.2020 року сума останньої становить 96 207,36 грн., а оскільки розмір пені має бути не більше 100 відсотків заборгованості, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] пеню у розмірі 50 097,68 грн. Разом з тим, оскільки позивачем невірно було здійснено розрахунок, судом було зроблено власний розрахунок, згідно якого, розмір пені перевищує розмір пені, яку просить стягнути позивач. Однак, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів сплати заборгованості по аліментам, з урахуванням того, що відповідач офіційно працевлаштований та йому відомо про наявність відповідного рішення суду про стягнення аліментів. Відносно посилань представника відповідача, що протягом серпня-вересня 2019 року з доходів відповідача було вирахувано 3202,17 грн. в якості аліментів, окрім того, згідно квитанції від 27.06.2019р. відповідачем було також сплачено аліментів на суму 1500 грн., у зв`язку з чим, нарахування пені за цей період є незаконним та таким, що не відповідає чинному законодавству, суд зазначає наступне. Згідно розрахунків заборгованості по аліментам, [PERSON] сплачувались аліменти наступним чином: 27.06.2019 року - 1 431,00 грн., 30.07.02019 року - 1 500,00 грн., 28.08.2019 року - 1 848,63 грн., 02.09.2018 року - 1 848,63 грн., 27.09.2019 року - 1 822,54 грн., які зараховувались в рахунок погашення заборгованості, а розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.06.2020 року було здійснено державним виконавцем вже з урахуванням цих проплат. Також, не приймаються судом до уваги посилання представника відповідача на те, що є незрозумілим порядок нарахування позивачем пені, оскільки власного розрахунку представником відповідача надано не було, як і не було надано будь-яких доказів в обґрунтування вказаних обставин. За таких обставин, суд прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем пред`явленої вимоги, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved