Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

у Радивилівський районний суд звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем є дочка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте, їхнім вихованням та утриманням займається лише [PERSON] Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У відкрите судове засідання позивач не з'явилася. Про день час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки, суд не повідомляла, заяв, клопотань до суду не подавала. Відповідач у судове засідання не з'явився. У своїй заяву до суду від 05.02.2019 року позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 04.10.2018 р. позовну заяву прийнято до провадження із призначенням до судового розгляду. Інших процесуальних дій не вчинялося. Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. У сторін є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 05.01.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 06.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області (а.с.6, 7). Відповідно до поданого позову, суд вбачає наявність між сторонами спору, який виник у сімейних правовідносинах та предметом спору є право на належне утримання, вважаючи за необхідне стягнути аліментів з відповідача на утримання дітей, з підстав, вказаних у позові, позивач звернулася до суду. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на те, що діти проживають з позивачкою та у суду відсутні відомості про досягнення домовленості між нею і відповідачем про способи та обсяг участі батька в утриманні дітей (грошова або натуральна форма, розмір аліментів, першочергові потреби, які необхідні дітям з урахуванням їх віку та рівня розвитку, тощо), а тому суд вважає, що існують підстави для стягнення аліментів в судовому порядку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач періодично допомагає в утриманні дітей, купуючи їм речі та продукти харчування. Разом з тим, суд бере до уваги те, що відповідач бажає утримувати дітей, є здоровим та працездатним, немає постійного місця роботи та отримує нерегулярний дохід, при цьому позивачем не доведено можливість сплати аліментів відповідачем у більшому розмірі, а ніж останній визнає, з огляду на що, суд вбачає підстави для стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно внесених у 2017 році змін до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 р., № 2246-VIII, що діяв на день звернення [PERSON] із позовом до суду, установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 13.12.2018 р., № 2629-VIII, у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Судом враховано, що відповідач є здоровою, молодою, працездатною людиною, тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини та в матеріалах справи відсутні відомості, що спростували б такий висновок. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, обов'язок обох батьків у рівних частинах здійснювати утримання дитини, оцінюючи наявні у справі матеріали та подану відповідачем заяву про часткове визнання позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] аліментів, на утримання дітей у розмірі 50 відсотківпрожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а відтак часткового задоволення позовних вимог. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 07.08.2018 року, а тому за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Як вбачається із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, враховуючи, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення аліментів, при цьому відповідач не звільнений від сплати такого, з огляду на задоволення вимог про стягнення аліментів, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.. Враховуючи викладене та

Outcome: partial