Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У вересні 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просили стягнути з ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» завдану матеріальну шкоду у розмірі 26 238 гривень 00 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, зазначено про те, що 07.04.2016 року між громадянином України [PERSON] та ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ» було підписано Поліс АЕ/6384675 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом по якому є автомобіль CHEVROLET AVЕО 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER]. 16.11.2016 року о 08:50 на 31 км автомобільної дороги Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], яка керувала вищезазначеним забезпеченим транспортним засобом та водієм NISSAN X-TRAI, державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджені. Постановою Іртиського міського суду Київської області від 21.12.2016 року визнати [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до пп.33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», були виконані власні зобов'язання, позивач [PERSON] відразу в телефонному режимі сповістила ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ» про настання страхового випадку, і в передбачені страховим законодавством та договором строки письмово повідомила, а потерпіла в свою чергу також своєчасно подала передбачений пакет документів та заява про здійснення виплати страхового відшкодування за шкоду завдану [PERSON] як наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Однак, станом на дату подачі позовної заяви ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ» не здійснило жодних виплат. Також повідомляємо, що 15.08.2017 року між потерпілою та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №1, відповідно до п.п. 1.1 якого, первісний кредитор ([PERSON]) передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та Полісу № АЕ 6384675 «Обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхового відшкодування наслідків на суму в грошовому виразі 26 238 ( двадцять шість тисяч двісті тридцять вісім гривень), 00 коп. викликаних дорожньо-транспортною пригодою за участю Сторін даного Договору 16.11.2016 року. На виконання умов такого договору, потерпілою громадянкою [PERSON] копія даною Договору та заява під відмітку була вручена працівникам ТОВ «ФІНАНС-ЛАЙН», яка займається справами ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ», а також подана заява з проханням виплати страхове відшкодування [PERSON] на підставі вищезазначеного Договору відступлення права вимоги. У судове засідання представник позивачів не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив їх задовольнити з вказаних у позові підстав та проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання представник відповідача ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ» не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд повідомлено не було. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 16.11.2016 року о 08:50 на 31 км автомобільної дороги Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], яка керувала вищезазначеним забезпеченим транспортним засобом та водієм NISSAN X-TRAI, державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджені. Постановою Іртиського міського суду Київської області від 21.12.2016 року визнати [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За правилом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти,встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу CHEVROLET AVЕО 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] згідно поліс АЕ/6384675 обов'язкового страхування цивільно-правової застрахована ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ». 15.08.2017 року між потерпілою [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №1, відповідно до п.п. 1.1 якого, первісний кредитор ([PERSON]) передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та Полісу № АЕ 6384675 «Обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхового відшкодування наслідків на суму в грошовому виразі 26 238 ( двадцять шість тисяч двісті тридцять вісім гривень), 00 коп. викликаних дорожньо-транспортною пригодою за участю Сторін даного Договору 16.11.2016 року. На виконання умов такого договору, потерпілою громадянкою [PERSON] копія даною Договору та заява під відмітку була вручена працівникам ТОВ «ФІНАНС-ЛАЙН», яка займається справами ПАТ «Страхове товариство «ІЛІЧІВСЬКЕ», а також подана заява з проханням виплати страхове відшкодування [PERSON] на підставі вищезазначеного Договору відступлення права вимоги. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих пари експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Цивільно - правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, шкода заподіяна майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Відповідно п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За повідомленням позивача страховиком відповідача ПАТ «Страхове товариство «ІЛЛІЧІВСЬКЕ» страхове відшкодування виплачене не було. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню заподіяна майнова шкода у розмірі 26 238 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved