Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] , звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Товариство) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 16.02.2004р. по 10.01.2020р. працювала машиністом конвеєра у цеху по виробництву обкотишів та дробильної фабрики у Товаристві, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримала два професійні захворювання, а саме: радикулопатія справа шийна С6, С7 та попереково-крижова L4-S1 на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, остеоартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) та періартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 30.11.2020р., [PERSON] вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% (40% -радик; 10% - ХОЗЛ) та третю групу інвалідності з 09.11.2020р. по 01.12.2021р. У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності порушуються її нормальні життєві зв`язки, змінилися її образ і якість життя, що завдає їй моральних страждань. Вона змушена постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я. Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому, просила стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює в 216 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 12). Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 69). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки позивач та відповідач про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Ухвалою суду від 25.01.2021р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 15.03.2021р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від нього самого, тому існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самого потерпілого, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у нього професійного ушкодження здоров`я, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Також наявність моральних страждань позивача не може доводитись ні актом розслідування хронічного професійного захворювання, ні довідками МСЕК та виписними епікризами, оскільки акт підтверджує вину позивача у настанні зазначеного професійного захворювання, а посилання останнього на вищезазначені документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставним, а висновки щодо втрати нормальних життєвих зв`язків є його припущенням. Крім того в медичних документах не йдеться про розлади здоров`я, пов`язані з психологічним станом позивача. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії трудової книжки, [PERSON] з 16.02.2004р. по 10.01.2020р. працювала у Товаристві на посаді машиніста конвеєра у цеху по виробництву обкотишів та дробильної фабрики (зайнята повний робочий день у кар`єрі),\~10.01.2020р.\~звільнена за\~власним бажанням\~у зв`язку\~з виходом\~на пенсію,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ ст.\~38\~КЗпП України\~(а.с.\~30-39). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 04.08.2020р. № 1196 у [PERSON] виявлено хронічні професійні захворювання, а саме: радикулопатія справа шийна С6, С7 та попереково-крижова L4-S1 на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, остеоартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) та періартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійне, 04.08.2020р. Профмаршрут: згідно СГХ умов праці №1094/4.6-1 від 09.12.2019р., виданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області. 16.02.2004р.-10.01.2020р. ПРАТ «ПІВНГЗК», ДФ № 3, цех по виробництву обкотишів №1, машиніст конвеєра. Працювала в умовах дії пилу, шуму, важкості праці, несприятливого мікроклімату, показники яких перевищують ГДР. Всього у шкідливих умовах 15 років 11 місяців. Працездатність: протипоказана тяжка фізична праця, робота в умовах впливу виробничого пилу,несприятливого мікроклімату (а.с.13-14). Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, наданої Головним управлінням держпраці у Дніпропетровській області вих. №1094/4.6-11 від 09.12.19р. умови праці [PERSON] машиністом конвеєра згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України від 08.04.2014 р. № 248 відносяться: - по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - по рівню шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - по показникам мікроклімату - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по важкості праці до 3 класу 3 ступеню (шкідливі); - по напруженості праці до 3 класу 1 ступеню (шкідливі) (а.с. 15-17). Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 01 вересня 2020 року комісією та затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Бондаренко О.В. 01 вересня 2020 року, місце складання місто Кривий Ріг, найменування підприємства ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», ЄДРПОУ 00191023, найменування цеху, дільниці відділу: дробильна фабрика № 3, виробнича дільниця дроблення руди, у хворої Воєнної ІМ., професія (посада) машиніст конвеєра (до 10.01.2020); стаж роботи: загальний 31 рік 05 місяців, за професією 15 років 10 місяців, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 13 років 03 місяці. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: на підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 09.12.2019 за № 1094/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248, умови праці машиніста конвеєра дробильної фабрики № 3 [PERSON] відносяться: - за вмістом пилу в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за рівнем шуму до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); - за показниками важкості праці до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). Діагноз: радикулопатія справа шийна С6, С7 та попереково-крижова L4-S1 на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, остеоартрозу в поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) та періартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, ЛН першого-другого ступеня. У п. 17 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи машиністом конвеєра дробильної фабрики № 3 з 19.09.2006 по 10.01.2020, [PERSON] здійснювала нагляд за роботою конвеєрів, рівномірністю розподілення руди в бункерах та контроль їх заповнення, прибирання з конвеєрної стрічки сторонніх предметів, перевірку стану перевантажувальних вузлів, ущільнень, роликоопор, регулювання ходу стрічки, визначення несправності конвеєра, усунення їх в покладеному обсязі, прибирання просипаної руди по довжині конвеєрів, живильників, бункерів, перевантажувальних вузлів. При цьому внаслідок недосконалості технології збагачення руди та робочого місця підпадала під вплив підвищених параметрів важкості праці та пилу фіброгенної дії (з вмістом вільного кремнію діоксиду від 10-70%). Раніше працюючи машиністом конвеєру цеху по виробництву обкотишів № 1 з 16.02.2004 по 19.09.2006 з тих же причин підпадала під вплив шкідливих факторів. Причини виникнення професійного захворювання у п. 18 Акта зазначено: Важкість праці: - маса вантажу, що піднімається та переміщується вручну, 18 кг при нормативному значенні до 7; - нахили тулуба кількість за зміну 350 при нормативному значенні 51-100 (згідно ДСН та П «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08.04.2014 за № 248). Пил фіброгенної дії: Перевищення в повітрі робочої зони гранично допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного (SiO2) від 10% до 70%в 3,2 рази (6,4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88. У пункті 20 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: враховуючи роботу [PERSON] впродовж 13 років 03 місяців на ПРАТ «ПІВНГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо (а.с. 18-22). В окремій думці члена комісії з розслідування, страховий експерт з охорони праці відділення виконавчої дирекції ФСС від НВ та ПЗ в м. Кривий Ріг Мороза М.М. щодо підпису акту розслідування причин виникнення професійного захворювання [PERSON] зазначено, що враховуючи те, що в санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці [PERSON] від 09.12.2019 за № 1094/4.6-11, підготовленій Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області використані неуточнені дані щодо показників важкості праці, а на підприємстві відсутні дані щодо непереривного вираженого фізичного навантаження хворої на протязі 10 років роботи за професією «машиніст конвеєра», а хвора за станом здоров`я при прийомі на роботу в 2004 не мала протипоказань до роботи в професії «машиніста конвеєра», вважає, що захворювання (Радикулопатія справа шийна С6-С7 та попереково-крижова L4-S1 на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючим перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) та періартрозу ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ступеня) не пов`язане з умовами праці і цей випадок захворювання не є страховим (а.с.24). Відповідно до копії довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №079385 [PERSON] , дата огляду 30.11.2020р., група інвалідності третя, огляд первинний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: всього 50%: 40% - радик.; 10% - ХОЗЛ, з 09.11.2020р. по 01.12.2021р., дата переогляду 01.11.2021р. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, напівжорсткий поперек. корсет (а.с. 25). Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 627391, [PERSON] , дата огляду 30.11.2020р., огляд первинний, група інвалідності третя з 09.11.2020р. по 01.12.2021р., причина інвалідності професійне захворювання. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: спостереження сімейного лікаря, невролога (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст.\~237-1\~КЗпП України передбачено\~відшкодування власником\~або уповноваженим\~ним органом\~моральної шкоди\~працівнику у\~разі порушення\~його законних\~прав,\~що призвело\~до моральних\~страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON] , стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, зокрема в умовах впливу шкідливих факторів більше 10 років, відсоток втрати нею професійної працездатності у розмірі 50%, третю групу інвалідності з 09 листопада 2020 року по 01 грудня 2021р., стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, постійний ниючий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, з періодичними прострілами та іррадіацією в праву руку та у ноги,відчуття колоття у ногах, стопах, кистях, мерзлякуватість кінцівок, терпкість і оніміння кінцівок, судоми м`язів кінцівок, порушення ходи, задишку при фізичному навантаженні,кашель сухий та з мокротинням, біль у грудях, загальну слабкість, втому відчуття серцебиття, коливання АТ, головний біль, запаморочення при зміні положення тіла, потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, палиця, напівжорсткий поперек. корсет. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих до суду, про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК». Доводи про те, що позивач свідомо обрала роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 125 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача 216 000 грн, належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Позивач звернулася до суду з позов про стягнення моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду\~на викладене\~необхідно стягнути\~з приватного\~акціонерного товариства\~«Північний гірничо-збагачувальний\~комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 1 250,00 грн.

Outcome: partial