Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

01.06.2013 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» далі-позивач) звернувшись до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) просить, стягнути відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 23355,05 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 22.10.2010 року в м. Києві по вул. Бальзака відбулась ДТП, учасниками якої були відповідач, як пішохід та [PERSON] керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER], який застраховано позивачем за договором страхування наземного транспортного засобу №016-07-1273-20 від 05.08.2010 року (далі-Договір). Згідно постанови про відмову у порушенні кримінальної справи СУ Деснянського Р МВС в м. Києві встановлено, що [PERSON] порушив ПДР, що знаходиться в причинному зв'язку з виникненням ДТП. На виконання умов Договору позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 23355,05 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.11.2013 року справу передано за підсудністю до Богуславського районного суду Київської області. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21.02.2014 року справа прийнята до провадження. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, посилаючись на вищевказані обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки не визнав себе винним у ДТП та пояснив, що 22.10.2010 року перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння мав намір поїхати до м. Вишгород. Але коли він сів у маршрутку і доїхав до вул. Бальзака на Троєщині, то зрозумів, що їде не до м. Вишгорода, а в іншу сторону. Вийшовши з маршрутки він побіг на протилежну частину дороги. Пішохідного переходу він не бачив, але бачив автомобіль з ввімкнутими фарами, який рухався до нього. Вважав, що цей автомобіль знаходиться дуже далеко і тому він встигне перебігти дорогу. Проте, він не встиг перебігти дорогу, оскільки автомобіль наїхав на нього і він втратив свідомість. Прийшов до свідомості в лікарні. Вважає, що ДТП трапилась з вини водія автомобіля, оскільки останній рухався із великою швидкістю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки вина відповідача у ДТП не доведена, так як останнього не було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Крім того, просив суд у відповідності до положень ст. 1193 ЦК України врахувати матеріальне становище відповідача, який після ДТП переніс 4 операції та витратив на лікування значну суму коштів, на даний час не працює і на його утриманні перебуває матір пенсійного віку, тому вважає за можливе зменшити розмір матеріальних збитків до 5000 грн. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надіслав письмові пояснення ( а.с.109-111). Просив розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 05.08.2010 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 016-07-1273-20, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем марки «Шкода» д.н.з. [NUMBER], в період з 08.08.2010 року по 07.08.2011 року (а.с. 3,4). 22 жовтня 2010 року в м. Києві по вул. Бальзака мало місце ДТП, учасниками якої були відповідач [PERSON], як пішохід та [PERSON], який керував автомобілем марки «Шкода» д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок ДТП відповідач отримав тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, ЗТГК, забій грудної клітини, відкритий перелом кісток правої голені, вивих лівого колінного суглобу та потрапив у лікарню, а транспортний засіб був пошкоджений. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної 20.10.2010 року старшим слідчим СВ Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві Поліщуком Л.С. встановлено, що порушення пішоходом [PERSON] підп. «а», «б» п.4.14 ПДР України знаходиться в причинному зв'язку з виникненням ДТП і її наслідками, тобто в діях водія [PERSON] відсутній склад злочину, передбачений ст.286 КК України (а.с.6). Згідно звіту №6380 від 02.11.2010 року визначено, що дійсна ринкова вартість автомобіля марки «Шкода» д.н.з. [NUMBER] становить 91879,46 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, внаслідок ДТП становить 27186,92 грн. (а.с.135-152). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування від 21.12.2010 року та платіжного доручення № 35 від 06.01.2011 року позивач відшкодував [PERSON] матеріальну шкоду, яку було заподіяно внаслідок ДТП у розмірі 23355, 05 грн. ( а.с.7,8). 13 жовтня 2011 року позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою № 6358 про компенсацію матеріальних витрат у розмірі 23355,05 грн. (а.с.10 звр.). Однак, вказана вимога відповідачем проігнорована. Оскільки відповідач добровільно не сплатив позивачу кошти, які були виплачені останнім в рахунок страхового відшкодування, тому їх слід стягнути в судовому порядку. Разом з тим, відповідно до положень ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Враховуючи те, що відповідач внаслідок ДТП переніс 4 операції та лікується до теперішнього часу, що потягло за собою значні матеріальні витрати, не працює і не займається підприємницькою діяльністю і тому на час винесення судового рішення ніяких доходів не отримує, проживає разом з матір'ю, яка має дохід у вигляді пенсії у розмірі 1190 грн. (а.с. 89-94, 127-131, 158-167), тому в разі задоволення вимоги про відшкодування матеріальних збитків в порядку регресу у повному обсязі, це може поставити відповідача у дуже тяжке матеріальне становище. На підставі викладеного, суд вважає за можливе зменшити розмір відшкодування на 10000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 2362 від 29.04.2013 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 233,55 грн. (а.с. 12). Враховуючи те, що позивач просив стягнути із відповідача матеріальні збитки в порядку регресу у сумі 23355,05 грн., а судом задоволено 13355,05 грн., що становить 57,17 %, тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України позивач має право на відшкодування витрат понесених при сплаті судового збору в сумі 133,52 грн.

Outcome: partial