Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивувує тим, що 07.09.2016 року, о 17 год. 20 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], рухався по вул. Борщагівській, буд. 206 в м. Києві, при зміні напрямку руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив з автомобілем [NUMBER], чим порушив п.п. 13.1, 10.3 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2016 р. по справі № 760/1626/16-п [PERSON] визнано винним у зазначеній ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника т.з. «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] застраховано згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9871184 в ПрАТ «СК «Юнівес». 16.11.2016 року ПрАТ «СК «Юнівес» отримало заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 27 315 грн. 66 коп. від ТДВ «СК «ВіДі Страхування». За вказаною ДТП, ПрАТ «СК «Юнівес», згідно страхового акту ГО - 4453/КВ7.Р від 20.03.17 р. було здійснено страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] в сумі 16 890 грн. 10 коп. і цим самим відшкодувало завдану шкоду. Відповідачем на протязі трьох днів з дня настання ДТП письмово не повідомив позивача, а тому позивач звернувся з позовною заявою до суду. Позивачем була направлена претензія, проте відповіді по даний час не надано. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] 16 890, 10 грн. та 1600, 00 грн. сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що що 07.09.2016 року, о 17 год. 20 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER], рухався по вул. Борщагівській, буд. 206 в м. Києві, при зміні напрямку руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив з автомобілем [NUMBER], чим порушив п.п. 13.1, 10.3 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2016 р. по справі № 760/1626/16-п [PERSON] визнано винним у зазначеній ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника т.з. «Mazda 3», д.н.з. [NUMBER] застраховано згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9871184 в ПрАТ «СК «Юнівес». 16.11.2016 року ПрАТ «СК «Юнівес» отримало заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 27 315 грн. 66 коп. від ТДВ «СК «ВіДі Страхування». За вказаною ДТП, ПрАТ «СК «Юнівес», згідно страхового акту ГО - 4453/КВ7.Р від 20.03.17 р. було здійснено страхове відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Toyota Corolla», д.н.з. [NUMBER] в сумі 16 890 грн. 10 коп. і цим самим відшкодувало завдану шкоду, що також підтверджується платіжним дорученням № 13431 від 20 березня 2017 року. Відповідач на протязі трьох днів належним чином не повідомив позивача про настання страхової події. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 18.04.2017 року на адресу [PERSON] було направлено претензію № 17/04/18-16 про відшкодування шкоди у досудовому порядку. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію Відповідно до п.38.1.1(г) ст.38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.33.1.4 ст.33 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі вилаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У відповідності ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування ПрАТ « СК «ЮНІВЕС» набула прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 16 890, 10 грн., - підлягають задоволенню у повному обсязі Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення за № 140 від 29.05 2016 року та № 20656 від 25.10.2017 року. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача судового збору у розмірі 1600,00 грн. а також 400, 00 грн. за публікацію оголошення у прессі підлягають задоволенню.

Outcome: approved