Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

01.04. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], які дію у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Раковецька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, орган опіки та піклування Франківської РА ЛМР, відділ Дерземагенства у Пустомитівському районі Львівської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння. У позовній заяві позивач просить суд визнати недійсним договір дарування від 10 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], реєст.№1195; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316) в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; витребувати з незаконного володіння [PERSON] в користь позивача утворені внаслідок поділу земельної ділянки №38, площею 0,1625 га в кварталі забудови в с.Раковець, Пустомитівського району, Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316). Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: відповідач [PERSON] подарувала відповідачеві [PERSON] спірну земельну ділянку. Спірну земельну ділянку [PERSON] набула у власність на підставі незаконного рішення Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. В подальшому рішення органу місцевого самоврядування про яке зазначено вище було скасоване судом, як і акт про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте її представник подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, органу опіки та піклування Франківської РА ЛМР, відділ Дерземагенства у Пустомитівському районі Львівської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння у судове засідання не виклик суду не прибули. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, беручи до уваги, що предстаник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.12. 2014 року, яке набрало законної сили у цивільній справі № 450/939/14-ц за позовом [PERSON] до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON], які діють в інтересах малолітнього [PERSON], Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області, третьої особи Органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування та скасування його державної реєстрації, визнання права власності на земельну ділянку, встановлено наступні обставини, які згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказування не потребують: 20.12.2006 року Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 65, яким вирішено вилучити земельні ділянки у звязку із смертю землекористувачів в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, зокрема земельну ділянку № 38, яка числиться за [PERSON] та надати земельну ділянку площею 0,16 га в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка № 38/ її дочці [PERSON] 27.05.2009 року Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 411, яким вирішено передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка № 38/. Встановлено, що зазначені рішення прийнято в межах повноважень та у порядку встановленому законом, Раковецькою сільською радою Пустомитівського району вони не скасовані та не визнані протиправними. На підставі вказаних рішень [PERSON] було розроблено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка № 38/. 19.10.2010 року Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 604, яким крім іншого вирішено передати у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1625 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель с. Раковець Пустомитівського району Львівської області. На підставі вказаного рішення [PERSON] було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 292481 від 29.07.2010 року, згідно якого підтверджується належність їй земельної ділянки №38 в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1625 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 4623685600:01:002:0253. У матеріалах технічної документації з виготовлення вказаного державного акту на імя [PERSON] міститься витяг з рішення Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 604 від 19.10.2010 року, у якому вказано про те, що їй передано земельну ділянку №38 в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, що не відповідає повному тексту вказаного рішення, оскільки у ньому не вказано номер земельної ділянки, переданої [PERSON] У відповідності до положень, викладених у Рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року, встановлено, що стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення про передачу у власність земельної ділянки [PERSON], на підставі приписів рішень Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 65 від 20.12.2006 року та № 411 від 29.07.2009 року, якими вирішено передати [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1625 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, в кварталі забудови села Раковець Пустомитівського району Львівської області /ділянка № 38/, ще не виникло правовідносин, повязаних з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а саме не було зареєстровано у встановленому законом порядку права власності на вказану земельну ділянку, Раковецька сільська рада Пустомитівського району Львівської області, була вправі передати цю земельну ділянку у власність [PERSON] лише після скасування чи внесення відповідних змін до своїх рішень № 65 від 20.12.2006 року та № 411 від 29.07.2009 року. Таким чином, спірну земельну ділянку спочатку потрібно було вилучити у встановленому законом порядку у землекористувача, а потім вирішувати питання про надання її іншим особам. Державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що видається на підставі, зокрема рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить зокрема від доведеності законності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано цей документ. Таким чином суд вважає, що слід скасувати державний акт серії ЯЛ №292481 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253 належну [PERSON] Окрім того, судом встановлено, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 10.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 1195, [PERSON] подарувала малолітньому [PERSON], 22.08.2002 року, в інтересах якого діє законний представник [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253. Згідно відповіді відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області вих. №-1-14/07-3408 від 05.09.2014 року, вбачається, що спірна земельна ділянка №38 в кварталі забудови с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253, була поділена на підставі технічної документації на дві земельні ділянки з присвоєнням нових кадастрових номерів, а саме площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0315 та площею 0,0812 га, кадастровий номер 4623685600:01:002:0316, які належать на праві власності [PERSON] Зазначеним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.12. 2014 року, яке набрало законної сили у цивільній справі № 450/939/14-ц за позовом [PERSON] до Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON], які діють в інтересах малолітнього [PERSON], Відділу Держземагентства у Пустомитівському районі Львівської області, третьої особи Органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування та скасування його державної реєстрації, визнання права власності на земельну ділянку, вирішено, крім іншого, визнати незаконним та скасувати рішення 34 сесії 5 демократичного скликання Раковецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №604 від 19 жовтня 2010 року в частині надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1625 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд; скасувати державний акт серії ЯЛ №292481 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га кадастровий номер 4623685600:01:002:0253 належну [PERSON]. Оцінюючи заявлені позивачем позовні вимоги в сукупності із встановленими вище обставинами справи, суд при вирішення позовних вимог виходить із наступного: за змістом п. 1 ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Встановлено, що Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 7 листопада 2012 року розглянув справу № 6-107 цс 12, предметом якої був спір про визнання договору недійсним за позовом особи, яка не була стороною цього договору. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст. 392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем. Положення ч. 3 ст. 215 ЦК України при вирішенні такої категорії справ підлягають застосуванню в тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме п. 22, розяснено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст.ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст. 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Таким чином, враховуючи зазначене вище, беручи до уваги набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки з порушенням вимог законності, суд прийшов до висновку, про підставність заявлених позивачем позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316) в с. Раковець Пустомитівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; витребування з незаконного володіння [PERSON] в користь позивача утворені внаслідок поділу земельної ділянки №38, площею 0,1625 га в кварталі забудови в с.Раковець, Пустомитівського району, Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельні ділянки площею 0,0812 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0315) та площею 0,0813 га (кадастровий номер 4623685600:01:002:0316). В свою чергу заявлена позивачем вимога про визнання недійсним договору дарування від 10 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], реєст.№1195 задоволенню не підлягає, оскільки в силу вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 11 ЦПК України позивач вільний в обранні способу захисту свого цивільного права та інтересу. Враховуючи те, що позивач не був стороною оспорюваного договору; те, що позивачем та його представниками не зазначено, яким чином право позивача буде відновлено шляхом визнання оспорюваного правочину недійсним, суд прийшов до висновку, що позивачем, шляхом заявлення вимог про визнання правочину недійсним, обрано не вірний спосіб захисту її цивільних прав. Документально підтверджені понесені сторонами судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved