Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.11.2006 року позивачем було надано відповідачці [PERSON] кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань по кредитному договору станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість 20676,96 грн., з яких: 7837,56 грн. - заборгованість за кредитом; 10032,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1345,98 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 960,81 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив стягнути з відповідача вказану в позові суму заборгованості та судові витрати. Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідачка суду пояснила, що кошти оплачувала, однак вони зараховувалася на погашення відсотків. Окрім того, просили суд зменшити суму заборгованості зважаючи на скрутне матеріальне становище відповідачки. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. У ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 17.11.2006 року позивачем було надано відповідачці [PERSON] кредит в сумі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок невиконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань по кредитному договору станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість 20676,96 грн., з яких: 7837,56 грн. - заборгованість за кредитом; 10032,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1345,98 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 960,81 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими, виходячи з того, що позивач всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав кредитний договір і зобов'язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. Посилання відповідачки щодо неправильного розрахунку заборгованості не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з не представленням доказів, хоча судом роз'яснювалось відповідачці право на проведення експертизи правильності розрахунку заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. При таких обставинах у суду при розгляді даної цивільної справи відсутні правові підстави для застосування положення частини третьої статті 551 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак слід стягнути з відповідачки [PERSON] 229,40 грн. судового збору. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. За таких обставин суд дійшов висновку про підставність заявленого позову. З відповідача слід стягнути у користь позивача заборгованості за кредитним договором та судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved