Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») звернувся до суду з указаним позовом, просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 145 857 грн 18 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2003 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ), правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] укладено договір № 02-105/03 про надання кредиту в розмірі 420 000грн. до 25 грудня 2004 року із сплатою 18% річних за користуванням кредитом. Рішенням господарського суду Черкаської області від 27 лютого 2007 року із суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] на користь Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банка стягнуто 147 288,10 грн заборгованості за кредитом, пеню - 595,23 грн та судові витрати. Постановою господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2008 року у справі № 14/4945 боржника суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу [PERSON] визнано банкрутом. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29 грудня 2008 року визнано Банк кредитором на 148 304,19 грн. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] (18000, [ADDRESS], ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків [NUMBER]) у зв'язку з визнанням його банкрутом. Відповідно до вказаної ухвали заборгованість перед Банком в сумі 148 304, 19 грн. не погашена. Оскільки не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України, а ліквідація суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи не припиняє зобов'язань такої особи за раніше укладеними договорами, то є підстави для задоволення цього позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у в повному обсязі, просила суд їх задоволити з викладених в позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 7 червня 2017 року позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснив, що станом на час ліквідації суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON], в нього був боржник - Черкаська міська рада. Арбітражний керуючий мав брати активну участь разом із банком щодо стягнення з ЧМР боргу, за рахунок чого можна було погасити велику частину боргу за кредитом під час ліквідаційної процедури, але з незрозумілих причин цього зроблено не було. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 вересня 2003 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ), правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою [PERSON] було укладено договір № 02-105/03 про надання кредиту в розмірі 420 000 грн. на строк до 25 грудня 2004 року із сплатою 18% річних за користуванням кредитом (а.с. 5-8). Рішенням господарського суду Черкаської області від 27 лютого 2007 року із суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] на користь Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банка стягнуто 147 288,10 грн. заборгованості по кредиту, пеню -595,23 грн та судові витрати - 1 596 грн 83 коп. (а.с. 9-10). Постановою господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2008 року суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу [PERSON] визнано банкрутом, а ухвалою господарського суду Черкаської області від 29 грудня 2008 року визнано Банк кредитором на суму 148 304, 19 грн. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] (18000, [ADDRESS], ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків [NUMBER]) у зв'язку з визнанням його банкрутом. Цією ухвалою також встановлено, що заборгованість перед Банком в розмірі 148 304, 19 грн. не погашено (а.с. 11-12). Станом на 01 грудня 2016 року заборгованість по кредиту позичальником не сплачено, її розмір становить 145 857,18 грн, що підтверджується розрахунком боргу. Згідно ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Особливості банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина передбачено ст. ст. 47 - 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка була чинною на момент визнання суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина банкрутом). Відповідно до ст. 49 вищевказаного Закону після завершення розрахунків з кредиторами громадянин-підприємець, визнаний банкрутом, звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів, що були заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом другим цієї частини. Вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо - стягнення на майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина-підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволеній їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Не задоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Отже, відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року (справа № 6-125цс13). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки судом встановлено, що позивач виконав свої обов'язки за кредитним договором №02-105/03 від 25 вересня 2003 року перед [PERSON], надав йому кредит в розмірі 420 000,00 гривень, а останній взяті за договору обов'язки не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 145 857 грн 18 коп, то суд робить висновок про задоволення позову в повному обсязі. Доводи відповідача про те, що ліквідатором СПД [PERSON] не було вжито всіх заходів для стягнення заборгованості із боржників СПД [PERSON], що на його думку вплинуло на загальний розмір боргу перед банком, є необґрунтованими, оскільки доказів про визнання дій ліквідатора неправомірними відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з повним задоволенням позовних вимог, із [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 187 грн 86 коп. (сплачений судовий збір) .

Outcome: approved