Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до кредитного договору № IКCGМСUI.90127.005 від 12.02.2013 року, позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 2000,00 грн. на рахунок №26251000082869, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов і Правил надання банківських послуг з нарахуванням відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних, а відповідач зобовязався щомісячно, до 25 числа за попередній місяць надавати банку кредитні кошти (щомісячний платіж) , який складає 10% від суми заборгованості. Пільговий період становить 30 днів по кожній платіжній операції, під час якого процентна ставка складає 0,0001% річних. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору. Відповідач свої зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 26.06.2015 року становить 6948,57 грн. та складається з наступного: \~\~2158,40 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 2300 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 71,98 грн.\~- поточна заборгованість за процентами; 2146,13 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 272,05 грн. - сума пені, нарахована з розрахунку 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення відповідно до п.6.2 кредитного договору. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача загальну суму заборгованості та понесені витрати за розміщення оголошення про виклик відповідача. \~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву від 21.09.2015 року про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Додатково в цій же заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати за опублікування оголошення в газеті «Урядовий курєр». Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлена за допомогою розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №153 від 21.08.2015 року, проте до суду не зявилася, причину неявки не повідомила, тому суд у відповідності до ст.ст.169, 224 -226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що відповідно до кредитного договору № IКCGМСUI.90127.005 від 12.02.2013 року відповідач отримала кредит в сумі 2000,00 грн. у вигляді відновлюваної кредитної лінії на рахунок №26251000082869, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов і Правил надання банківських послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних, крім пільгового періоду, з терміном користування кредитом 3 роки, але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами зобовязань за договором.. Відповідач згідно з п.2.5 договору зобовязалася вносити щомісячний мінімальний платіж, який складає 10% від суми заборгованості та який підлягає сплати до 25 числа за попередній місяць. Відповідно до п.6.2 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день. Однак свої зобовязання відповідач належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 26.06.2015 року має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 6948,57 грн. та складається з наступного: \~\~2158,40 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 2300 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 71,98 грн.\~- поточна заборгованість за процентами; 2146,13 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 272,05 грн. - сума пені. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~ У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України. \~\~\~\~ У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. \~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~\~\~ \~\~У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки ( ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем доведені підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, які слід стягнути на користь позивача в повному розмірі. Однак, на переконання суду, вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки місце проживання відповідача згідно паспортних даних зареєстроване в [INFO], а статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями громадянам, які зареєстровані та постійно проживають в зоні проведення антитерористичної операції, з 14 квітня 2014 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня нараховувалася після цієї дати та раніше, починаючи з 12.03.2014 року, що знаходиться за межами річного строку звернення до суду. Отже, аналізуючи викладені обставини справи\~\~та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 6676,52 грн., тобто за виключенням суми пені 272,05 грн. У зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР" з 27.11.2014 року, а також продовженням тимчасової адміністрації з 28.03.2015 року, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на час звернення до суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, тому судовий збір, який з 01.09.2015 року складає 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає суму 487 грн. 20 коп., необхідно стягнути з відповідача на користь держави.\~ Крім цього, суд враховує, що відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Оскільки позивач поніс витрати за розміщення оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий курєр», що становлять 420,00 грн., як вбачається з меморіального ордеру №133392 від 17.08.2015 року, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~\~\~\~\~\~На підставі викладено,

Outcome: partial