Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

01 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 13 серпня 2005 року у відділі РАЦС Бродівського РУЮ Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 116. 23 грудня 2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, із змісту позовної заяви вбачається, що він просить слухання справи проводити у його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності, позов визнає, згідна на розірвання шлюбу. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги пояснення позивача, зазначені в позовній заяві, визнання позову відповідачем, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС Бродівського РУЮ Львівської області, про що складений відповідний актовий запис № 116, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 серпня 2005 року (а.с. 5). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 11). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що протягом останніх років між ним та відповідачкою стали виникати конфлікти через різні погляди на сімейне життя та інтереси сім`ї, які згодом набули системного характеру. Вони стали зовсім чужими людьми з протилежними поглядами на подружнє життя та сім`ю. Між ним та відповідачкою немає поваги, любові, взаєморозуміння. Моральна основа шлюбу відсутня. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного побуту та бюджету. Сім`я розпалася і можливість її збереження відсутня. Їх шлюб носить виключно формальний характер, подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе та недоцільне, а також суперечать його інтересам, оскільки постійні непорозуміння та конфлікти завдають йому психологічних страждань. Крім цього, формальні шлюбні відносини обмежують його право на особисту свободу, а також створюють перешкоди у здійсненні правочинів, для яких необхідна згода іншого з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2020 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved