Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У позові вказано, що 30 грудня 1988 року помер її чоловік [PERSON] та після його смерті залишилась спадщина, а саме житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по вул. Вороніна, 56 в м. Полтава. У звязку з тим, що за життя чоловік не зареєстрував право власності на нього, тому нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але її інтереси представляли представники за довіреністю [PERSON], [PERSON] Представники позивача [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що чоловіком позивача по справі [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія ЯР № 281494 Згідно договору від 23 листопада 1956 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на прав особистої власності [PERSON] по вул. Вороніна, 56 в м. Полтавінадано в користування земельну ділянку площею 550 кв.м. На виконання умов вказаного договору [PERSON] проведено в натурі відвід земельної ділянки. На виділеній земельній ділянці [PERSON]С.М. збудував житловий будинок з надвірними будівлями, що підтверджується технічним паспортом. Як вбачається з технічного паспорту житловий будинок та господарські споруди збудовані до 1992 року Згідно довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 11 серпня 2015 року № 6985 в технічному паспорті станом на 30 липня 2015 року самочинне перепланування та реконструкція по вул. Вороніна, 56 в м. Полтаві відсутні, реєстрація права власності за вказаною адресою не проводилась. Частина 3 пункту 49 Прядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; Отже, житловий будинок по вул. Вороніна, 56 в м. Полтаві прийнятий в експлуатацію. [PERSON] помер 30 грудня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-КЕ № 275865, виданим Полтавським обласним управлінням юстиції. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження та оціночно-будівельного дослідження № 94 від 04 вересня 2015 року житловий будинок за адресою вул. Вороніна, 56, м. Полтава має ступінь будівельної готовності складає 100% готовності. Державний нотаріус Третьої полтавської державної нотаріальної контори 24 липня 2015 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою [PERSON]П відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: вул. Вороніна, 56, після померлого 30 грудня 1988 року [PERSON], оскільки право власності на житловий будинок з господарськими будівлями не було зареєстровано у відповідних органах державної реєстрації за [PERSON] Крім того, у вказаній постанові вказано, що після померлого 30 грудня 1988 року [PERSON] 28 червня 1989 року відкрито спадкову справу за № 126, в якій знаходяться заяви від імені сина померлого [PERSON], доньок померлого [PERSON], [PERSON] про відмові від прийняття спадщини, інших заяв в спадковій справі немає. [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка шляхом проживання та реєстрації за спадкодавцем за однією адресою по вул. Вороніна, 56, м. Полтава, станом на день відкриття спадщини. Як вбачається із домової книги на час смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] його дружина [PERSON] Отже, позивач по справі [PERSON]П фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON] та є єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Зважаючи на викладене, доводи представника відповідача в частині, що оскільки [PERSON] за життя не зареєстрував права власності на житловий будинок, тому цей будинок не входить до складу спадщини після його смерті, суд визнає безпідставними та не бере до уваги. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, зважаючи, що відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], крім позивача по справі, тому в даному випадку Полтавська міська рада є належним відповідачам по справі, а доводи представника ради в цій частині є безпідставними. Зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON], прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved