Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У липні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, сторони переконалися, що перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім'ї стали не можливими, сторони припинили фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства з серпня 2010 року, і тому позивач вирішила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала, пославшись на обставини та норми права, викладені в позовній заяві. Пояснила, що спільних з відповідачем дітей вона не має, станом на час розгляду справи має дитину від іншого чоловіка, з яким має намір створити нову сім'ю, однак не має можливості це зробити з огляду на нерозірваний шлюб з відповідачем. У 2013 році вони подавали з відповідачем сумісну заяву про розірвання шлюбу до органу РАЦС за місцем тодішнього проживання у м. Шахтарськ Донецької області, однак через несплату відповідачем державного мита шлюб залишився нерозірваним. Зараз відповідач проживає в Шахтарську, на території, що тимчасово не підконтрольна українській владі, через що відповідач позбавлена можливості вирішити питання про розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся позивачем за допомогою телефонного зв'язку про час і місце розгляду справи, однак про причини неявки не повідомив, пояснень по суті позовних вимог не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис № 381), що підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції в Запорізькій області 23.06.2015 року (повторно). Спільних дітей у сторін немає. За ствердженням позивача, яке відповідачем не оспорено, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами немає. Вимог про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідач не заявляла. Як вбачається з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги те, що відповідач заперечень проти позову не подав, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Суд бере також до уваги, що з часу подання позову минуло два місяці, примирення між сторонами не сталося. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved