Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У листопаді 2018 року Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017110200006173 від 05.10.2017 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 286 КК України, встановлено, що 04.10.2017 року близько 08 години 00 хвилин [PERSON] , керуючи автобусом марки «БАЗ А079.14», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вулиці Білогородська зі сторони вулиці Садова в напрямку вулиці Молодіжна у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. [PERSON] проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу [PERSON] , яка перетинала проїзну частину, в результаті чого скоїв наїзд на останню. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району з 04.10.2017 року по 17.10.2017 року, тобто 13 діб. Згідно з розрахунку вартості лікування, наданим Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району, вартість лікування потерпілої [PERSON] за 13 ліжкоднів склала 12125 грн. 10 коп. Враховуючи вищевикладене, Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області просив суд стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 12 125,10 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином, представник Києво-Святошинської місцевої прокуратури прокурор Філімонов О. В. надав до суду заяву у якій просив справу розглядати у відсутності представника Києво-Святошинської місцевої прокуратури, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року [PERSON] , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні є [PERSON] , яка після вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, перебувала на лікуванні у Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району у період з 04.10.2017 по 17.10.2017, тобто 13 діб. Згідно розрахунку вартості лікування одного ліжко-дня, виданого Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району, вартість витрат на лікування становить 12 125,10 грн. (932,70 * 13 л/днів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала . Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину (ст. 1206 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Такої ж позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 року по справі "Хаммерн (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що була закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним поставленого йому у вину діяння. Положення пункту 2статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено. У справі «Вулах та інші проти Росії» (скарга № 33468/03, рішення від 10 січня 2012 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що виправдання у кримінальному судочинстві чи припинення кримінального переслідування не повинні перешкоджати цивільній відповідальності у виді виплати компенсації, що виникає на підставі менш тяжкого тягаря доказування тих же фактів. В цілому ж, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995№ 11 "Про відшкодування витратна стаціонарне лікування особи,яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Згідно з вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. У зв`язку з тим, що Центральна районна лікарня Києво-Святошинського району є комунальним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області області, яка фінансується із державного бюджету, на даний час не вжито заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину відповідача, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я і забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, а закриття кримінального провадження щодо відповідача не звільняє його від обов`язку з відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла, внаслідок його протиправних дій, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати Відділу охорони здоров`я Києво-Святошинської районної державної адміністрації вартість стаціонарного лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 12 125,10 грн. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з позивача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved