Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

01.02.2017 р. до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 24178,94 грн. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 03.10.2011 року між відповідачем та ТОВ «ОТП Факторинг України» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 1000259728. Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору для придбання Товару та Послуг Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. З метою контролю за цільовим використанням кредиту, Банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь Продавців в рахунок оплати Товару та Послуг, що передбачено п. 1.2.2. Кредитного договору. Позивач зазначив, що згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 03.04.2013 року. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в Графіку платежів. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений у Графіку платежів. За обслуговування кредиту Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у Графіку платежів. Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі вказаному в Графіку платежів та підлягають сплаті Позичальником в дату платежів у складі суми платежу за розрахунковий період. Графік платежів є Додатком № 1 та невід'ємною частиною даного договору, та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки користування кредитом, розміру щомісячної комісії. Позивач зазначив, що відповідно до умов Договору факторингу № 22/12/14/3 від 22.12.2014 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а Фактор прийняв право вимоги до Позичальника, що випливають із умов Кредитної договору. Позивач зазначив, що у зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, станом на 18.11.2016 року у Позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № 1000259728 від 03.10.2011 року існує заборгованість перед Позивачем в розмірі 24178,94 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 22687,74 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 1491,20 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2017 у справі відкрито провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було направлено ухвалу суду та встановлено строки для подання відзиву на позов. Відзиву на позов відповідачем не надано. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.10.2011 року між відповідачем та ТОВ «ОТП Факторинг України» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 1000259728. Судом встановлено, що згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., Позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором не пізніше 03.04.2013 року. Судом встановлено, що відповідно до умов Договору факторингу № 22/12/14/3 від 22.12.2014 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Банк передав, а Фактор прийняв право вимоги до Позичальника, що випливають із умов Кредитної договору. Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми отриманого кредиту, сплати процентів за користування кредитом, станом на 18.11.2016 року у Позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № 1000259728 від 03.10.2011 року існує заборгованість перед Позивачем в розмірі 24178,94 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом в розмірі 22687,74 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 1491,20 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У ст. 629 ЦК України зазначено про те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, право на дострокове повернення коштів передбачено ст. 1050 ЦК України, зокрема, у ч. 2 цієї статті встановлено наступне: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі змісту ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оскільки, судом було встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved