Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що за рішенням Чемеровецького районного суду від 22.07.2016 року встановлено факт проживання однією сімєю як подружжя без реєстрації шлюбу між [PERSON], та [PERSON] в с.Біла по вул. Шевченка, 31 Чемеровецького району у період з 1997 року по 28.11.2002 року та у [ADDRESS] у період з 22.11.2002 року по 23.08.2011 року. Сторонами по справі 23.08.2011 року було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району. За час проживання в шлюбі з відповідачем вони спільно придбали двох кімнатну квартиру, що в [ADDRESS], автомобіль ВАЗ 2108, 1986 року випуску, меблі та побутову техніку. Угоди про поділ спільного майна вони не досягли, а тому звернулася в суд з даним позовом. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, згідно яких просила стягнути з відповідача на користь позивача частину всього майна придбаного під час шлюбу у грошовому еквіваленті, а саме: кошти в сумі 63\~389 грн. з яких 20\~250 грн. ( 750 дол. США) половина коштів, які позивач передала відповідачу при свідках на купівлю квартири; 10\~800 грн. (400 дол. США) частина вартості проданого відповідачем автомобіля; 13\~500 грн. власні кошти позивача, які були витрачені нею на ремонт та переобладнання квартири та половину вартості майна згідно акта від 12.08.2016 року про опис майна, яке знаходиться в квартирі за адресою с. Вишнівчик по вул.. Заводська 27. кв.1. В судове засідання позивач та представник зявилися просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання зявилися, позов визнали частково в межах майна, яке знаходиться в картирі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом обєктивно встановлено, що відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 26.05.2016 року встановлено, що [PERSON] разом зі своїми дітьми проживала в [INFO] в домогосподарстві своєї матері Ґедзь Г.С. в період з 1997 по 2002 рік, коли вибула в [ADDRESS]. У вказаний період заявниця не проживала зі своїм чоловіком [PERSON], оскільки [PERSON] проживала в цивільному шлюбі зі своїм громадянським чоловіком [PERSON], вела спільне господарство, згодом виїхали на заробітки в м. Москва. Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання від 07.06.2016 року встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO] домогосподарстві [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 28.11.2002 року по 23.08.2011 рік коли був зареєстрований шлюб. Відповідно до виписки із по господарських книг Вишнівчицької сільської ради від 25.05.2016 року №1136 встановлено, що за 2001 2005 роки проживали спільно [PERSON] голова двору та [PERSON], за 2006 2010 роки проживали спільно [PERSON] голова двору та [PERSON] співмешканка, [PERSON] син, [PERSON] син, [PERSON] дочка, за 2011-2015, 2016 роки проживали спільно [PERSON] голова двору та [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] син. 23.08.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області, актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ №147841 від 25.05.2016 року вказані обставини встановлені судовим рішенням Чемеровецького районного суду від 22.07.2016 року у цивільній справі №687/983/16-ц за заявою [PERSON] А, заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, зокрема встановлено факт проживання однією сімєю як подружжя без реєстрації шлюбу між [PERSON] [INFO] та [PERSON] в с. Біла по вул. Шевченка, 31 у період з 1997 року по 28.11.2002 рік та у [ADDRESS] у період з 22.11.2002 року по 23.08.2011 рік. Крім того в матеріалах справи міститься рішення Чемеровецького районного суду від 30.08.2016 року згідно якого шлюб, який зареєстрований 23.08.2011 року у виконавчому комітеті Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 5), розірвано. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З договору дарування серії ВАВ № 035830 від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Чемеровецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за № 2221 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] квартиру за номером 1, що знаходиться у будинку за номером 27, розташованого на вул.. Заводіській в с.Вишнівчик Чемеровецького району Хмельницької області та відповідно до реєстраційного посвідчення від 25.09.2002 року за реєстровим номером № 2-232, яке посвідчене Чемеровецьким БТІ вбачається, що вищезазначена квартира зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору дарування від 23.09.2002 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 2221, що також підтверджується копією технічного паспорта від 25.09.2002 року. 12.08.2016 року комісією в складі секретаря Вишнівчицької сільської ради [PERSON]І, депутата сільської ради [PERSON] в присутності громадян [PERSON] та [PERSON] було складено акт про опис майна, яке знаходиться в квартирі за адресою с. Вишнівчик, що [ADDRESS]. Згідно\~ст. 70 СК України\~в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1\~ст. 61 СК України\~об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тобто законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, і обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, або іншої особи покладений на останнього. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 70 СК України\~в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч.1\~ст. 71 Сімейного Кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до пп.2 п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Згідно ч.1\~ст. 71 СК України\~майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. \~Згідност.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі\~ст. 65 СК України\~договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна. У пунктах 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~21 грудня\~\~2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~\~ст. 368\~\~ЦК) , відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї\~\~(ч. 4\~ст. 65\~\~СК) . Згідно з ч. 1\~ст. 24 КпШС України, чинного на час придбання відповідачем спірної квартири, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Згідно з ч. 1\~ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зазначена норма закону передбачає правові підстави визнання права власності другого з подружжя на майно внаслідок поліпшення під час шлюбу особистого майна одного з подружжя. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня\~\~2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя "роз'яснено, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Для застосування передбачених зазначеною нормою правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкту. Так, в судовому засіданні свідки показали, що вказана квартира була придбана в тому числі і [PERSON] однак дані покази можуть бути доказами у справі про визнання договору дарування від 23.09.2002 року удаваним і таким, що укладений з метою приховати договір купівлі-продажу квартири, а тому у даній справі вказані покази суд не бере до уваги, оскільки позивачем не заявлено вимог, щодо визнання договору дарування удаваним. За змістом положень ст. ст.\~143,\~144 ЦПК України\~для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд своєю ухвалою призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України). Для визнання спірної квартири об'єктом спільної сумісної власності необхідним є визначення збільшення вартості спірного майна під час шлюбу та істотність такого збільшення шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкту в стані, що існував до поліпшення та його вартості після поліпшення, однак клопотань не було. Крім того, автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер С2613ТІ, рік випуску 1990, перебував у тимчасовому користуванні у [PERSON] на підставі усної домовленості між власником автомобіля [PERSON] та відповідачем, а тому поділу не підлягає. Враховуючи вище викладене, суд відмовляє у задоволенні позову, щодо стягнення з відповідача на користь позивача 20\~250 грн. ( 750 дол. США) половини коштів, які позивач передала відповідачу при свідках на купівлю квартири; 10\~800 грн. (400 дол. США) частина вартості проданого відповідачем автомобіля; 13\~500 грн. власні кошти позивача, які були витрачені нею на ремонт та переобладнання квартири, оскільки відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~вона не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог.

Outcome: partial