Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

01.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання його користувачем родинного поховання на території Сумського міського кладовища в м. Суми по вул. 20 років Перемоги, де поховані його батьки, сестра, брат та дружина та зобов'язати КП «Спецкомбінат» видати свідоцтво про поховання та дозволити підпоховання в місці родинного поховання без оригіналів свідоцтв про смерть осіб, похованих в місці родинного поховання. Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги, та крім визнання його користувачем родинного поховання та зобов'язання відповідача видати свідоцтво про поховання та дозволити підпоховання, також просив встановити факт, що він проводив поховання матері [PERSON] у 1959 році, батька [PERSON] у 1973 році, брата [PERSON] у 1979 році та дружини [PERSON] у 2015 році, і що його батьки провели поховання його сестри [PERSON] у 1925 році. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у 2015 році він провів поховання своєї дружини [PERSON] на території Сумського міського кладовища в місці родинного поховання, де йому було дозволено підпоховання померлої дружини над могилою брата [PERSON], так як позивач мав оригінал свідоцтва про смерть брата. Позивач вказує, що він здійснював поховання матері, батька, брата та дружини, але оригіналів свідоцтв про смерть матері [PERSON], батька [PERSON] позивач не має, має лише дублікати, так як оригінали були втрачені з огляду на тривалий час, який пройшов з дати поховання. Свідоцтва про смерть сестри [PERSON] (ні оригіналу, ні дублікату) він не має, так як її поховання здійснювали батьки ще у 1925 році. Позивач бажає бути похованим в місці родинного поховання, але для проведення підпоховання в місці родинного поховання необхідно мати оригінали свідоцтв про смерть, на підставі яких видається свідоцтво про поховання. Але у видачі свідоцтва про поховання йому було відмовлено на тій підставі, що таке свідоцтво видається лише на підставі оригіналу свідоцтва про смерть. На даний час єдиним шляхом вирішення проблеми є звернення до суду з позовом про визнання його користувачем родинного поховання, про встановлення факту проведення ним поховання своїх родичів та зобов'язання КП «Спеціалізований комбінат» видати позивачу свідоцтво про поховання. Вказане свідоцтво про поховання надасть йому право на встановлення надмогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про підпоховання та здійснення інших дій, що не суперечать діючому законодавству. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти встановлення факту проведення поховання, однак заперечував проти визнання позивача користувачем всього родинного поховання, оскільки він особисто не здійснював перше поховання в даному родинному похованні - [PERSON] у 1925 році. За вказаних підстав позивач не має права отримати свідоцтво про поховання на дане конкретне поховання і не може бути користувачем даного поховання. Представник відповідача пояснив, що видати свідоцтво про поховання КП «Спеціалізований комбінат» може лише тій особі, яка пред'явила первинний оригінал свідоцтва про смерть, а не повторне свідоцтво (дублікат). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, і ця обставина підтверджена КП «Спецкомбінат», що на території міського кладовища м. Суми є родинне поховання [PERSON], де розташовані поховання [PERSON] померлої у 1925 році, [PERSON] померлої у 1959 році, [PERSON] померлого у 1973 році, [PERSON] померлого у 1979 році та підпоховання [PERSON] померлої у 2015 році. Судом також встановлено, що позивач має оригінали свідоцтв про смерть [PERSON], який помер у 1979 році та [PERSON], яка померла у 2015 році (а.с.8,9), а тому за наявності оригіналів свідоцтв про смерть даних осіб не потребує встановлення факт проведення позивачем поховання цих осіб. Оригіналів свідоцтв про смерть батька [PERSON], померлого у 1973 році та матері [PERSON], померлої у 1959 році - позивач не має, є лише дублікати свідоцтв (а.с.10,11). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони є бувшими колегами позивача, спілкуються з ним багато років і підтверджують, що [PERSON] проводив поховання своєї матері [PERSON] у 1959 році, поховання свого батька [PERSON] у 1973 році. Також він здійснював поховання брата у 1979 році та поховання дружини у 2015 році. В судовому засіданні оглянуті дублікати свідоцтв про смерть вищеперерахованих осіб. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувачем місця поховання (родинного поховання) є особа, яка здійснила перше поховання на відповідному місці поховання (родинного поховання), та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством видається відповідне свідоцтво. В даному випадку суд вважає необхідним встановити факт проведення [PERSON] поховання родичів: матері [PERSON], яка померла в 1959 році і похована на міському кладовищі в м. Суми; батька [PERSON], який помер в 1973 році і похований на міському кладовищі в м. Суми, оскільки цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Та на підставі цього, суд вважає необхідним зобов'язати Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат» видати [PERSON] свідоцтво про поховання [PERSON], яка померла в 1959 році та свідоцтво про поховання [PERSON], який помер в 1973 році. Крім того, враховуючи вимоги ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання його користувачем місця поховання та визнати його користувачем місць поховання: матері [PERSON], яка померла в 1959 році; батька [PERSON], який помер в 1973 році; брата [PERSON], який помер в 1979 році; дружини [PERSON], яка померла в 2015 році, похованих на території Сумського міського кладовища в м. Суми по вул. 20 років Перемоги. Стосовно вимоги визнання позивача користувачем місця поховання [PERSON], яка померла у 1925 році, то дана вимога задоволенню не підлягає з тих підстав, що позивач не є особою, яка здійснила перше поховання на відповідному місці похованні і взагалі відсутнє свідоцтво про смерть даної особи і свідоцтво про її поховання. Відповідно до Наказу Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 року № 193 «Про необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання та ритуального обслуговування населення», укладення договору замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі оригіналу свідоцтва про смерть, чи свідоцтва про поховання першого похованого. Враховуючи, що позов в частині визнання позивача користувачем чотирьох поховань задоволено, також встановлено факт проведення ним поховання батьків та зобов'язано відповідача видати відповідні свідоцтва про поховання, то позовна вимога про зобов'язання відповідача дозволити підпоховання в місці родинного поховання - на даний час задоволенню не підлягає, оскільки права особи в цій частині відповідачем не порушені, і такий дозвіл надається на підставі свідоцтва про поховання. Судові витрати суд вважає необхідним залишити за позивачем, за його заявою. На підставі викладеного,

Outcome: partial