Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

01 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 01 лютого 2008 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені з червня 2008 року, спільного господарства не ведуть. Спір щодо мешкання дітей та майновий спір на даний час відсутні. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Також зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище, тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі по ? частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON]В у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НО № 433981, виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 19. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружині залишити без змін. Згідно свідоцтва про народження серії I-НО № 202844, виданого 23 червня 2008 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 509, [PERSON] народилася 02 червня 2008 року, в графі батьки зазначено: батько [PERSON] та мати [PERSON]. З довідки, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» 30 листопада 2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: місто Маріуполь, вул. Володимирська, 15-1. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: на користь держави судового збору у сумі 487 гривень 20 копійок, а також на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved