Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М., про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень. В обґрунтування позову зазначає, що у якості забезпечення її кредитних зобов`язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000002524 від 25.04.2007 року нею укладено з ТОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», іпотечний договір № MRTG-000000002524/S, за умовами якого в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . 07.02.2019 року державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. відповідно до вимоги банку та іпотечного договору прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк». Оскільки реєстрація права власності на передану в іпотеку квартиру відбулася з порушенням вимог закону, [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просить суд скасувати рішення державного реєстратора Тарасенка І.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності: 30195449 від 06.02.2019 року 17:38:05, про реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» на квартиру [ADDRESS] та припинити право власності відповідача на спірну квартиру. У письмових поясненнях на позовну заяву представник АТ «Укрсоцбанк» посилаючись на те, що державним реєстратором вчинено реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна відповідно до вимог діючого законодавства, просить суд у позові відмовити внаслідок його необґрунтованості та безпідставності. Ухвалою суду від 18.02.2020 року до участі у справі замість АТ «Укрсоцбанк» залучено його правонаступника АТ «Альфа-Банк». У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник АТ «Альфа-Банк» - Півторак Т.О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. у судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 25.04.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON] придбала в [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 25.04.2007 року [PERSON] укладено з ТОВ «УніКредит Банк» іпотечний договір № MRTG-000000002524/S, за яким у забезпечення виконання зобов`язань за іпотечним кредитом № MRTG-000000002524 від 25.04.2007 року, укладеним між ТОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] , за яким надано кредит у розмірі 89 416 доларів США 00 центів з терміном погашення не пізніше 25.04.2027 року, передано банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 7.1.5 Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої частини), воно не буде виконане. Відповідно до п. 7.1.11 ст. 7 Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором. За змістом п. 9.1 ст. 9 Іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому законодавством України (в тому числі ст. 37 Закону України «Про іпотеку») та умовами цього договору. 25.09.2019 року АТ «Укрсоцбанк» направлено [PERSON] на адресу: [ADDRESS] , повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, у якому банком порушено вимогу про сплату боргу за кредитним договором № MRTG-000000002524 від 25.04.2007 року, яка станом на 22.08.2018 року становить 161 779 доларів США 27 центів та складається із строкової заборгованості у розмірі 62 364 доларів США 46 центів, простроченої заборгованості в розмірі 20 863 доларів США 89 центів, строкової заборгованості по нарахованих процентах у розмірі 2 075 доларів США 14 центів та простроченої заборгованості по нарахованих процентів у розмірі 76 475 доларів США 78 центів (т. 1 а.с. 217б-218). Відповідно до довідки про вручення поштових відправлень указане повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 19.09.2018 року повернуто адресату відділенням поштового зв`язку, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (т. 1 а.с. 218а). За змістом п. 9.3.4 ст. 9 Іпотечного договору письмові повідомлення іпотекодержателя іпотекодавцю друкуються та підписуються уповноваженими особами іпотекодержателя і надсилаються іпотекодавцю телефаксом, кур`єром або поштою. 06.02.2019 року АТ «Укрсоцбанк», в особі представника Волощука О.Л., звернулося до КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 225б). 07.02.2019 року державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М. прийнято рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк» (т. 1 а.с. 244). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 06.02.2019 року 17:38:05 державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» Тарасенком І.М. внесено запис про право власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк» (т. 1 а.с. 245). Відповідно до розрахунку вимог банку у зв`язку із неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором № MRTG-000000002524 від 25.04.2007 року, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитом становить 200 985 доларів США 72 центів, з яких заборгованість за кредитом - 83 228 доларів США 35 центів, що еквівалентно 2 244 176 грн. 55 коп., заборгованість за відсотками - 83 249 доларів США 06 центів, що еквівалентно 2 244 734 грн. 98 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 7 373 доларів США 59 центів, що еквівалентно 198 822 грн. 13 коп., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 27 134 доларів США 72 центів, що еквівалентно 731 662 грн. 98 коп. (т. 2 а.с. 46-55). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Положеннями ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в редакції станом на час укладення договору іпотеки, визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25.12.2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У пунктах 9.1 та 9.3.1 іпотечного договору зазначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому законодавством України (в тому числі ст. 37 Закону України «Про іпотеку») та умовами цього договору. Таким чином, підписавши іпотечне застереження, сторони визначили можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, пункти 9.1.та 9.3.1. іпотечного договору і є договором про задоволення вимог іпотекодержателя (правочином). Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, (у редакції, яка діяла на час вчинення реєстратором дій), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, іпотекодержатель має право почати звернення стягнення на предмет іпотеки тільки після направлення іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення, та не усунення іпотекодавцем порушення у тридцятиденний строк з моменту отримання такої вимоги, а державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, здійснюється державним реєстратором у разі надання доказів про направлення такої вимоги іпотекодавцю та завершення тридцятиденного строку з моменту отримання такої вимоги. Під час розгляду справи суду надані докази виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору стосовно направлення позивачу та третім особам письмової вимоги про усунення порушення, які вважають врученими відповідно до п. 9.3.4. умов іпотечного договору, тому іпотекодержателем додержані умови звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність. Разом з цим, судом установлено, що спірна квартира була передана позивачкою в забезпечення зобов`язань за валютним кредитом та є її єдиним житлом. Згідно з п. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такий висновок щодо застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 802/1340/18-а та у постанові від 19.05.2020 року у справі 644/3116/18. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира виступає як забезпечення зобов`язання за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, спірна квартира використовується позивачкою, як місце їх постійного проживання. Іншого нерухомого майна у її власності немає. Отже, перехід права власності на спірну квартиру до іпотекодержателя без згоди власників майна відбувся всупереч забороні, встановленій Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а відтак у державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Позивачем заявлені позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк» на спірну квартиру та припинення права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру. Отже, позивачем обраний вірний спосіб захисту своїх порушених прав. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved