Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

01.04.2021 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 14.07.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №38. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , котрі проживають з нею. Їх шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо. Вони стали чужими людьми, не підтримують шлюбних відносин. Відповідач вчиняє психологічне та економічне насильство відносно неї та дітей, веде себе агресивно. Примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 21.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. 09.08.2021 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Поштовий конверт з судовою повісткою повернувся з відміткою, що адресат відмовився одержувати такий. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. 09.08.2021 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 14.07.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №38, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2007. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (арк. справи 5). Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, окреме проживання, відсутність спільного побуту, наявність двох неповнолітніх дітей та те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй набуте в шлюбі прізвище, суд вважає за необхідне залишити позивачу набуте в шлюбі прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved