Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивачів, які перебували з відповідачем у трудових відносинах, невиплачену заробітну плату за червень - липень 2019 року, а також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язати відповідача перерахувати на користь Пенсійного фонду України належні позивачам страхові внески. В ході судового розгляду справи від представника позивачів надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, в якій представник позивачів просив суд стягнути з відповідача на користь позивачів, які перебували з відповідачем у трудових відносинах, невиплачену заробітну плату за червень 2019 року в розмірі 4173 гривень та за липень 2019 року в розмірі 4173 гривень, а також стягнути з відповідача на користь позивачів середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет». Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись до суду з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення чи видачі трудової книжки. Статтею 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно обирає. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються законодавством про працю та іншими актами законодавства, прийнятими згідно до нього. Власник, або уповноважений ним орган повинен неухильно додержуватися законодавства про працю. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачі по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебували в трудових відносинах з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД», а при їх звільненні, протягом липня 2019 року, їм не було виплачено заробітну плату за червень - липень 2019 року. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Тобто, відповідачаем не було виконанно зазначення вимоги трудового законодавства, оскільки при звільненні позивачів відповідач не виплати заробітну плату за червень - липень 2019 року та не повідомив письмово про суми нарахованої заробітної плати, що нележні позивачам при звільненні. У відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїни №100 від 08.02.1995 року. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, форми ОК-7, які маються в матеріалах справи по кожному із позивачів, відсутні відомості про нараховану ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» заробітну плату позивачам за останні два місяці до звільнення, а також відсутні відомості відповідача про відпрацьовані позивачами дні та суму нарахованої заробітної плати. Оскільки Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік" передбачено розмір мінімальної заробітної плати станом на червень - липень 2019 року в сумі 4173 гривні, то відповідач мав би виплатити позивачам за червень - липень 2019 року не менше в сумі 4173 гривні, тому позов в частині стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати в розмірі 4173 гривень, кожному, підлягає задоволенню. Крім цього, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, форми ОК-7, що надані позивачам Пенсійним фондом України, як було зазначено вище, встановлено, що протягом більшої частини періодів їх роботи, працедавцем - ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТІО «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» не перераховувалися до Пенсійного фонду України страхові внески з їх заробітної плати, в результаті чого вони втратили частину трудового стажу, який відпрацював кожний із позивачів, а саме: [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 23.11.2015 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОІ-O ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі 5-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 163 від 23.11.2015 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 17.07.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України за наказом № 154 від 17 .07.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 16-17 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К. Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України 08.10.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 23.11.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року та з 01.06.2018 року по 17.07.2019 року, не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, та спростовується як відомостями зазначеними в тру довій книжці так і довідкою виданою відповідачем 14.01.2019 № 015 про стаж роботи [PERSON] , а також розрахунковим листком за серпень 2018 року, в якому зазначено, що в серпні 2018 року [PERSON] нараховано 6193 гривні 88 копійок за відпрацьовані 16 днів (184 години), в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Позивач [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 16.01.2014 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі 5-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 32к від 16.01.2014 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 01.08.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ за наказом № 141 від 01.08.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 4-7 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К. Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України 11.10.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 16.01.2014 року по 31.05.2014 року, з 01.08.2014 року 31.08.2014 року, з 01.10.2014 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року та з 01.06.2018 року по 01.08.2019 року, не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, та спростовується як відомостями зазначеними в трудовій книжці, так і розрахунковими листками за 2015, 2016 та 2018 роки, в яких зазначено, що [PERSON] нараховано заробітну плату та ним відпрацьовано дні та години на роботі, в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Позивач [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 14.11.2012 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТІ-O «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» електрогазозварником в кар`єрі 4-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 418к від 14.11.2012 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 19.07.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ за наказом № 125 від 19.07.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 8-9 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К. Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України 16.10.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 01.10.2013 року по 30.11.2013 року, з 01.01.2014 року по 28.02.2014 року, з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року, з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, з 01.10.2014 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року та з 01.06.2018 року по 19.07.2019 року, не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, та спростовується як відомостями зазначеними в трудовій книжці, так і довідками про доходи [PERSON] за 2015 та 2016 роки виданими відповідачем відповідно 17.05.2016 року № 372 та 10.02.2017 року № 120, а також розрахунковими листками за 2016, 2017 та 2018 роки, в яких зазначено, що [PERSON] нараховано заробітну плату та ним відпрацьовано дні та години на роботі, в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Позивач [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 01.03.2011 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОІО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» електрогазозварником в кар`єрі 5-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 92к від 01.03.2011 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 19.07.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ за наказом № 147 від 19.07.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 22-25 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К.Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України 04.10.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року, з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, з 01.10.2014 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року та з 01.06.2018 року по 19.07.2019 року, не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, та спростовується як відомостями зазначеними в трудовій книжці, так і розрахунковими листками за 2014 та 2015 роки, в яких зазначено, що [PERSON] нараховано заробітну плату та ним відпрацьовано дні та години на роботі, в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Позивач [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 21.08.2018 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі 4-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 120 від 21.08.2018 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 19.07.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ за наказом № 130 від 19.07.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 4-5 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К.Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України 05.11.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 21.08.2018 року по 19.07.2019 року, не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, та спростовується відомостями зазначеними в трудовій книжці, в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Позивач [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 05.03.2014 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕ)КЕНОІ-O ВІДПОВІДАЛЬНІСТІ-O «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі 4-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 071к від 05.03.2014 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 16.07.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ за наказом № 142 від 16.07.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 4-5 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К.Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих Пенсійним фондом України 24.10.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 05.03.2014 року по 31.05.2014 року, з 01.08.2014 року по 31.08.2014, з 01.10.2014 по 31.12.2015 року, з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року та з 01.06.2018 року по 16.07.2019 року" не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, "Та спростовується як відомостями зазначеними в трудовій книжці, так і розрахунковими листками за 2014, 2015, 2016 та 2018 роки, в яких зазначено, що [PERSON] нараховано заробітну плату та ним відпрацьовано дні та години на роботі, в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Позивач [PERSON] , відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] посвідченої за останнім місцем роботи ТОВ «КРИВБАСРЕМОНТ», 12.01.2018 року прийнятий на роботу до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТІО «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД»» слюсарем черговим та з ремонту устаткування в кар`єрі 5-го розряду з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком 1 відповідно до наказу № 9/1 від 12.01.2018 року. [PERSON] працював безперервно у відповідача по 13.07.2019 року, та був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ за наказом № 126 від 13.07.2019 року. Зазначені відомості містяться на аркуші 6-9 трудової книжки належної [PERSON] та посвідчені підписом інспектора відділу кадрів Н.К.Ніцук та печаткою відповідача. Однак, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих пенсійним фондом України 16.10.2019 року, форма ОК-7, [PERSON] за період з 12.01.2018 року по 30.04.2018 року та з 01.06.2018 року по 13.07.2019 року, не має будь яких доходів, що не відповідає фактичним обставинам, та спростовується як відомостями зазначеними в трудовій книжці, так і довідкою про доходи [PERSON] за 2018 рік виданою відповідачем 09.11.2018 року № 857, в якій зазначено, що [PERSON] нараховано заробітну плату, в той період коли відсутні відомості за даними Пенсійного Фонду України. Вищевказані обставини та докази, підтверджують порушення відповідачем чинного законодавства у трудових відносинах працівника та роботодавця. Зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Згідно з п. 4 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАВОД БУРОВОЇ ТЕХНІКИ «ДСД» є страхувальником. Відповідно до ч.1. ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. Страхувальник Пенсійного фонду у фондом зобов`язаний подавати звітність територіальним органам строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом. Згідно з ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підстав бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) доходу, на який відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). Відповідно до ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». З вище викладених норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можна зробити висновок, що страхувальник, а в даному випадку це відповідач, зобов`язаний обчислювати страхові внески та в обов`язковому порядку перераховувати страхові внески до Пенсійного фонду та подавати звітність про сплату таких внесків. Проте, відповідач не дотримався такого порядку та вчасно не сплатив страхові внески за позивачів до Пенсійного фонду за періоди, зазначені у позові, чим фактично позбавив позивачів загального та спеціального стажу роботи, а відсутність у Пенсійному фонді України розміру заробітної плати в періоди її фактичного отримання відповідно зменшує суму нарахувань пенсії позивачам при її призначенні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку. Оскільки відповідач не виконав вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу наданими Пенсійним фондом України, форма ОК-7 по кожному із позивачів, необхідно зобов`язати відповідача перерахувати до Пенсійного фонду України належні позивачам страхові внески. Також, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У відповілності до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України згідно з Постановою від 10.10.2019 року у справі №522/13736/15, середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явленнядо суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня коли працівник дізнався або повинен бв дізнатися про порушення свого права. Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18). Як встановлено в ході судового розгляду справи позивачі були звільненні з роботи протягои липня 2019 року, а звернулись до суду з позовом в грудні 2019 року, тобто з пропуском строку, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України. На підставі вищевикладених обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивачів. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Крім цього у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. Вказані правовідносини регулюються ст. 43 Конституції України, ст. ст. 116, 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76,77, 81, 141 ЦПК України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Outcome: partial