Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON], та просила встановити факт, що [PERSON] є сином [PERSON], померлої [INFO], встановлення якого необхідно для оформлення спадщини. Позов мотивований тим, що після померлого [INFO] батька - [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], який він успадкував після смерті своєї матері, а її бабусі - [PERSON], але юридично не оформив. Крім того, за життя її батько втратив свідоцтво про народження, а тому вона позбавлена можливості підтвердити родинні відносини між ним та [PERSON]. В зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та недоведеністю родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину та запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Синявської сільської ради Менського району, та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Києві, про що відділом реєстрації смерті в м. Києві було видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та на інше майно. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується належними доказами - свідоцтвом про народження [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.10,11). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 340/2011, заведеної за заявою [PERSON], остання в установлений законом строк звернулася до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, інший спадкоємець за законом першої черги, дружина померлого [PERSON] - [PERSON] відмовилася від спадкування на користь позивача, про що надала нотаріальній конторі відповідну заяву. 23 лютого та 03 квітня 2012 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс [NUMBER], розташований в ГБК «Райдуга» по [ADDRESS], 1/4 частку квартири [ADDRESS], легковий автомобіль ВАЗ 21063, на грошові заощадження з належними до них відсотками та компенсацією, що зберігаються у філіях - Оболонського відділення №8142-ТВБВ №0441 та Святошинського відділення №8069 ПАТ «Державний ощадний банк України», у відділенні №30 філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у ПАТ «БАНК «ТАВРИКА» відповідно, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок та недоведеністю факту родинних відносин між [PERSON], померлою [INFO], та [PERSON], померлим [INFO]. Вiдповiдно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК Укpаїни, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з повідомленнями відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції в Чернігівській області №2269/02.4.4-6 від 03 жовтня 2014 року та Державного архіву Чернігівської області №С-1687 від 13 жовтня 2014 року, актовий запис про народження [PERSON] не виявлено (а.с. 72,74). Відсутність документів, підтверджуючих факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], позбавляє позивача можливості оформити спадщину після смерті її батька. З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00014536135 від 03 жовтня 2014 року та запису акта про смерть №27 від 31 липня 1995 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Синявка Менського району Чернігівської області (а.с.70, 71). Матеріалами справи також підтверджується, що остання проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] з 01 жовтня 1957 року по [INFO], виписана у зв'язку зі смертю (а.с. 31). З довідки Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області від 03 липня 2014 року №245 вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері - [PERSON]. Згідно з даними, зазначеними в атестаті зрілості, виданому 26 червня 1954 року [PERSON], останній з 1944 року навчався в Синявській середній школі Березнянського району Чернігівської області (а.с. 28). Відомості щодо часу та місця народження останнього, зазначені в атестаті зрілості узгоджуються з даними, зазначеними у свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.27). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, враховуючи неможливість позивача довести родинні відносини між її батьком та бабусею в іншому, аніж в судовому порядку, суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Синявка Менського району Чернігівської області, є матір'ю [PERSON], який помер [INFO]. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Як вбачається із довідки Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області від 03 липня 2014 року №245, після смерті [PERSON] [INFO] фактично прийняв спадщину [PERSON], якому у користування перейшли речі померлої, останній здійснював догляд за будинком, але юридично спадщину не оформив (а.с.30). За повідомленням Двадцять першої київської державної нотаріальної контори №4362/02-14/340-2011 від 17 жовтня 2014 року спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] нотаріальною конторою не заводилась (а.с.76). Згідно з положеннями Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Як вбачається з довідок №№246, 247, 248 від 03 липня 2014 року, виданих Синявською сільською радою Менського району Чернігівської області, домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору (погосподарська книга №06 за 1991-1995 роки, особовий рахунок №263), головою якого була [PERSON], за вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,45 га (а.с.31-33). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6), загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON] і після її смерті був успадкований [PERSON], до нього перейшли всі права на спірний будинок, що належали на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON]. Враховуючи те, що право на спірний будинок за померлим [PERSON] підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об'єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування. Як вбачається із повідомлення №307 від 08 липня 2014 року, виданого комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.16). Згідно оцінки, проведеної у липні 2014 року КП Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації, вартість житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], становить 17038,00грн.. З технічного паспорту на садибний одноповерховий житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що садиба за вказаною адресою станом на 04 липня 2014 року складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1952 році), тамбуру а-1 (збудований в 1962 році), сараю Б-1, гаражу Б1-1 (збудованих в 1971 році), погреба В-1 (збудований в 1970 році), навісу Г-1 (збудований в 1980 році), убиральні Д-1 (збудованої в 1975 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі, технічний паспорт не містить (а.с. 17-21). За викладених обставин, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON]К шляхом задоволення її позову у повному обсязі та встановлення факту, що має юридичне значення, визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями (житловий будинок, тамбур а-1, сарай Б-1, гараж Б1-1, погріб В-1, навіс Г-1, убиральня Д-1), вартістю 17 038 (сімнадцять тисяч тридцять вісім) грн., що розташовані по [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved