Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

01.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] . Крім неї в даному будинку зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який з січня 2019 року виїхав на постійне місце проживання до РФ. Позивачка не може розпорядитися своїм будинком через те, що в ньому зареєстрований відповідач, який тривалий час не проживає в ньому, комунальні послуги не сплачує і самостійно не бажає знятися з реєстрації, що змушує її звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду спрямував заяву про визнання ним позовних вимог [PERSON] щодо визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори 24.12.2003р., серія ВВА №616831, Угодою про розподіл спадкового майна, посвідченої державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори 24.12.2003р., зареєстровано в реєстрі за №2997, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (номер витягу 2675765, дата 27.01.2004р.) Згідно Довідки №17664 про реєстрацію місця проживання, наданою Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, відповідач [PERSON] з 16.02.2011 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Відповідно до Акту Красноторського старостинського округу Краматорської міської ради від 29.03.2021 року, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з 2019 року по теперішній час. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач як власник будинку згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визнав у повному обсязі, на території України він зареєстрований в будинку, який належить позивачці [PERSON] на праві власності, як член сім`ї, в будинку не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з 2019 року, чим порушує право позивачки, як власника. Таким чином, право позивачки, як власника будинку, порушені і вона, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України має право вимагати визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Щодо обраного позивачкою способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивача шляхом подальшого зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. За наведених обставин, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком задоволені, то з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь позивачки.

Outcome: approved