Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Сафір Ф.О. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.01.2012 року у розмірі 14737 грн. 92 коп., а також сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір про надання кредиту у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник не виконує належним чином свої обов'язки щодо своєчасного та повного погашення кредиту та плати за кредит. Станом на 30 вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 14737 гривень 92 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Повноваження представника перевірено, є дійсними. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також, суду надано письмові пояснення, з яких вбачається, що представник відповідача вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості необгрунтованими і безпідставними, так як позивачем не зазначено в позовних вимогах жодних даних про номер карткового рахунку, дату вручення картки відповідачу (документ з його підписом про отримання такої картки), повідомлення йому пін-коду, строку дії картки. Окрім цього, позивачем не було надано до суду примірник «Умов та правил надання банківських послуг» за підписом [PERSON], адже підпис анкети - заяви від 16.01.2012 року не свідчить про те, що саме надані Умови діяли в той час. Отже, не можуть вважатися невід'ємною частиною анкети - заяви. Оскільки анкета-заява від 16.01.2012 року не містить відомостей про наданий кредит, його розмір і термін, відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України зазначена анкета-заява не є належним доказом, який підтверджує факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 2000 гривень. Повторно надісланий розрахунок суми заборгованості не є фінансовим документом, і не може підтверджувати оплату кредиту і невчасність внесення платежів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. На підтвердження факту укладання кредитного договору банком надана копія заяви (а.с. 6). Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. У відповідності до частини 1 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши умови та правила надання банківських послуг (а.с. 9-32), які були надані представником позивача, суд приходить до висновку, що даний документ не можна вважати договором, оскільки, на відповідних умовах не міститься жодних вказівок, що саме з ними погодився відповідач, при підписанні заяви на отримання кредиту. В даних умовах не визначено, від якої дати вони складені, відсутні підписи чи застереження про те, що відповідач ознайомлений саме з цими умовами. Отже, при вирішенні питання, щодо порушення відповідачем умов договору, суд не бере до уваги умови та правила надання банківських послуг, які були надані позивачем, оскільки, належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач був ознайомлений саме з цими умовами та погодився на отримання кредитних коштів саме на цих умовах, суду не надано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі Умови не містять підпису позичальника.

Outcome: dismissed