overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

01 березня 2017 року завідуючий 5-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про продовження примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] був визнаний недієздатним 10 червня 2014 року. До 1 ОСЛ [PERSON] поступив на лікування 25.05.2016 року і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Згідно вимог ст. 15 ЗУ «Про психіатричну допомогу» пацієнт щомісячно оглядався комісією лікарів, рішенням якої потребував подальшого стаціонарного лікування. Після проведеного лікування комісія лікарів психіатрів дійшла до висновку про необхідність продовження примусової госпіталізації [PERSON] У судовому засіданні представник 5 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом він не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.5). Заінтересована особа [PERSON] та особа, що надає правову допомогу [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 червня 2014 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено йому опікуна [PERSON] ( а.с.6). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 23 вересня 2016 року [PERSON] було продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку строком на 6 місяців ( а.с.8). [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розгляду у вигляді : « Розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим зниженням інтелекту та памяті», внаслідок чого не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними. Внаслідок частих дисфорії, маячних ідей відношення є небезпечним до оточуючих. По своєму стану є безпорадним, не може задовільнити життєві потреби на достатньому рівні ( а.с.3). Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і пояснення в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки 1 ОСЛ від 10.01.2017 року [PERSON] перебуває на обліку в даній лікарні з 1998 року, останні госпіталізації 23.12.2011 року, 14.04.2014 року, 20.03.2015 року, 17.07.2015 року, 25.05.2016 року. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого є небезпечним для оточуючих та не може задовольнити свої життєві потреби на достатньому рівні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

01 березня 2017 року завідуючий 5-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни звернувся до суду із заявою про продовження примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] був визнаний недієздатним 24 липня 2009 року. [PERSON] поступив на лікування до 1 ОСЛ 13.11.2014 року і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Згідно вимог ст. 15 ЗУ «Про психіатричну допомогу» пацієнт щомісячно оглядався комісією лікарів, рішенням якої потребував подальшого стаціонарного лікування. Після проведеного лікування комісія лікарів психіатрів дійшла до висновку про необхідність продовження примусової госпіталізації [PERSON] У судовому засіданні представник 5 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом він не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.5). Заінтересована особа [PERSON] та особа, що надає правову допомогу [PERSON] не заперечували проти заяви. Прокурор також не заперечувала проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2009 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено йому опікуна [PERSON] ( а.с.7). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 20 вересня 2016 року [PERSON] було продовжено госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку строком на 6 місяців ( а.с.8). [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розгляду у вигляді : « Важкої розумової відсталості (виражена імбецильність ) з порушенням поведінки, внаслідок чого є безпорадним, не може задовільнити життєві потреби на достатньому рівні. Внаслідок відсутності можливості керувати своїми діями та поведінкою, несе реальну загрозу здоровю собі та оточуючим ( а.с.3). Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і пояснення в судовому засіданні лікаря- психіатра [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки 1 ОСЛ від 28.02.2017 року [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з дитинства. Багато разів, тривалий час, знаходився на стаціонарному лікуванні в психлікарні. Являється інвалідом 1 А групи. Остання госпіталізація з 13.11.2014 року по теперішній час (а.с.6). Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого є небезпечним для себе та оточуючих, та не може задовольнити свої життєві потреби на достатньому рівні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

01 березня 2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним свого батька [PERSON], який проживає з нею, посилаючись на те, що батько перебуває на лікуванні Полтавській обласній психіатричній лікарні, втратив пам'ять та не памятає як його звуть, де він живе, своїх рідних. Батько весь час намагається кудись піти з дому у невідомому напрямку, не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної сторонньої допомоги та контролю. Заявник просить визнати батька недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заяви не заперечують, підтримують подання про призначення заявника опікуном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч.1\~ст. 39 ЦК України\~суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з довідкою сер. МСЕ № 0060350 [PERSON], [INFO], визнаний інвалідом 2 групи та група інвалідності встановлена безстроково ( а.с.43). \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 197 від 04 травня 2017 року [PERSON] на даний час виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді вираженої судинної (атеросклеротичної) деменції та ступінь вираженої деменції у [PERSON] є таким, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с.23-27). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно зі\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з поданням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради у разі визнання [PERSON] недієздатним просять призначити опікуном його дочку [PERSON] ( а.с.31). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Передбачених\~ст. 64 ЦК України\~обмежень, для призначення заявника опікуном\~\~[PERSON] не встановлено, вони знаходяться в родинних відносинах, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON]В.( а.с.39) , проживають разом, а тому суд вважає встановити опіку над [PERSON] та призначити його опікуном [PERSON], яка є його дочкою та за станом здоровя може бути опікуном. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, контакту не доступний. Стиснув зуби «мичить», закриває очі, кривляється, наляканий, озирається. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Межевський р-н, с. Межеве, вул. Чкалова, 14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2017р. о 15 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2017р. о 15 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Межевської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої погляд наляканий, скарги на жахи, тривогу. Говорить, що чує «голоси» в голові «і їх багато, розмовляють між собою». Критика знижена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 88/61. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 01.03.2017р. о 01 год. 03 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 01.03.2017р. о 01 год. 03 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена, повідомляє, що чує «голоси» переслідувачів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 25/114. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2017р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2017р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням фельдшера Пазич лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої мова по типу «словесної окрошки». Критики не має. Звучать маячні ідеї отруєння, збитку на адресу сусідки. Мислення різнопланове, паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровський р-н, с. Сурско-Літовське, вул. Енергетична, 15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2017р. о 10 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2017р. о 15 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Брандзе лікарні КЗ «Днепропетровской ЦРЛ» ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Висловлює маячні ідеї впливу. Агресивний до матері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Довженко, 45. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.02.2017 р. о 08 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.02.2017 р. о 08 год. 14 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого настрій знижений, періодично плаче. Висловлює суїцидальні думки, в ночі намагався лезом порізати собі руку. Неодноразово казав та писав матері, що застрелиться, повіситься. [PERSON] було поставлено попередній діагноз тяжкий депресивний епізод з суїцидальними тенденціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved