Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 29 вересня 2016 року об 21 год. 00 хв. по вул. Межигірській, біля буд. 87-а в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Форд» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ленд Ровер» д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до полісу № АЕ/9764347в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», а т/з «Форд» д.н.з. [NUMBER] - не була застрахована в жодній страховій компанії. Позивач зазначає, що Постановою Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди. 17 листопада 2016 року до МТСБУ звернулась потерпіла сторона із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з чим МТСБУ виплатило потерпілому в ДТП 32542,40 грн. завданої останньому матеріальної шкоди. Окрім того, позивач зазначає, що для визначення розміру завданого збитку по даній справі було залучено аварійного комісара за послуги якого позивач сплатив 620,00 грн.. Таким чином загальна сума регламентованих виплат позивача по даній страховій справі складає 33162,40 грн.. З метою досудового врегулювання спору, представником позивача на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу про компенсацію регламентованих виплат проте, вищезазначена сума відповідачем сплачена не була. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на свою користь 33162,40 грн. понесених регламентованих виплат та сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 вересня об 21 годині 00 хвилин, [PERSON], у місті Києві, по вулиці Межигірській, 87-А, керуючи автомобілем «Форд» д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним у порушенні вимог Правил дорожнього руху у зв'язку із чим притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.. Окрім того, зі змісту даної постанови вбачається, що відповідач був присутній в судовому засіданні, де свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю. Дана постанова набрала законної сили 16 листопада 2016 року (а.с.8-9). У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Згідно з положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Судом встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, положенням ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно Полісу № АЕ/9764347 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 травня 2016 року, автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON] застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (а.с.6). В результаті зазначеної дорожньої пригоди автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження, в зв'язку з чим власник [PERSON], 17 листопада 2016 року, звернувся до позивача із відповідною заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування (а.с. 35). На підставі вищенаведеної норми закону, позивачем згідно Наказом № 880 від 01 лютого 2017 року було здійснено виплату в розмірі 32542,40 грн. (а.с. 37), крім того позивачем було сплачено послуги аварійного комісару за огляд пошкодженого автомобіля та визначення розміру завданої шкоди у розмірі 620,00 грн.(а.с. 38), усього в сумі 33162,40 грн., що підтверджується, платіжними дорученнями № 170рв від 23 листопада 2016 р., № 880рв від 03 лютого 2017 р.. Судом встановлено, що на адресу відповідача було направлено Вимогу про компенсацію регламентованих виплат на суму 33162,40 грн., але зазначену компенсацію в добровільному порядку відповідачем виплачено не було (а.с. 39 ). У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення в порядку регресу з [PERSON] витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та витрат на послуги аварійного комісару, в розмірі 33162,40 грн.. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням (а.с. 1). У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: approved