Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що зареєствувала шлюб з відповідачем 06.06.2005 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому районі Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №18. За період шлюбу у сторін народилося два сина: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними часто виникали сварки, непорозуміння, а тому сім місяців, як сторони не проживають однією сім`єю, у зв`язку з чим шлюбні відносини між ними припинилися. Примирення між ними неможливе, тому позивачка змушена звертатися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач систематично зловживав алкогольними напоями, вчиняв насильство в сім`ї відносно позивачки, вона кілька разів подавала заяви про розірвання шлюбу, проте кожного разу відповідач вмовляв її, що він зміниться і вони будуть жити разом заради дітей. На даний час сторони не ведуть спільного господарства. Майно сподіваються поділити у добровільному порядку. Враховуючи викладене, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути на користь [PERSON] понесені судові витрати та відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Ухвалою суду від 14.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 23.09.2020 за заявою відповідача, сторонам надано строк для примирення тривалістю три місяці, провадження у справі зупинено. 24.12.2020 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Наполягає на розірванні шлюбу та зазначила, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище " [PERSON] ". Також відмовилась від вимоги про стягнення на її користь усіх судових витрат. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Згідно з частинами першою, четвертою\~статті 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~06.06.2005р.\~зареєстрували шлюб\~у Відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби по\~Тростянецькому районі\~Тростянецького міськрайонного\~управління юстиції\~у Вінницькій\~області,\~ про\~що 06.06.2005\~р.\~складено відповідний\~актовий запис\~№18.\~Прізвище дружини\~після державної\~реєстрації шлюбу\~-\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб (повторно)\~серії [NUMBER] \~(а.\~с. 7). У шлюбу в сторін народилося двоє дітей: сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8,9). Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.3\~ст.109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В розумінні\~ст.56 СК України\~ніхто не може бути примушений до збереження шлюбних відносин. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Позивач у позовній заяві вказала, що шлюбні відносини припинені, примирення між ними неможливе. Відповідач позов визнав. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved