Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 06.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 166-02-И, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 36000 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом - 12% річних та строком погашення до 19.02.2027 року. В забезпечення зобов'язань, що випливають з кредитного договору між сторонами було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 06.04.2007 року за реєстровим №1191. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору утворилася заборгованість яка станом на 17.08.2015 р. становить 55370 доларів США (що еквівалентно 1204738 грн. 67 коп. за курсом НБУ станом на 17.08.2015 року) та 2192733 грн. 51 коп. і яка складається з: суми строкової заборгованості по основному боргу - 21048 дол. США 07 центів; суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 12000 дол.США 00 центів; суми строкової заборгованості по відсоткам 187 дол. США 27 центів; суми простроченої заборгованості по відсоткам 22135 дол. США 43 центи; щомісячної комісії 13489 грн. 56 коп.; пені за прострочення заборгованості 2179243 грн. 95 коп. Просив в забезпечення виконання кредитного договору звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2007 року, визнати за ним право власності на зазначену квартиру та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, встановлених актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності зі ст.ст. 536, 546, 549 того ж Закону за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується погасити кредит та сплатити відсотки. У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути займодавцю позику (грошові кошти в той же сумі або речі, визначені родовими ознаками, тієї ж кількості, того ж роду та якості, які були передані йому займодавцем) в строк і в порядку, встановленому договором. Згідно ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, що належить йому за договором позики. Згідно положень ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1 ст.37 того ж Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Також, як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 39 своєї постанови №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами та доповненнями) з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Як вбачається з досліджених матеріалів справи 06.04.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 166-02-И, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 36000 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом - 12% річних та строком погашення до 19.02.2027 року. (а.с.5-8). В забезпечення зобов'язань, що випливають з кредитного договору, 06.04.2007 року між сторонами було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] 06.04.2007 року за реєстровим № 1191, відповідно до якого відповідач передав в заставу позивачу трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно проведеного позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованость відповідача за кредитним договором №166-02-И від 06.04.2007 року, станом на 17.08.2015 р. складає 55370 доларів США (що еквівалентно 1204738 грн. 67 коп. за курсом НБУ станом на 17.08.2015 року) та 2192733 грн. 51 коп. Дана заборгованість складається з: суми строкової заборгованості по основному боргу - 21048 дол. США 07 центів; суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 12000 дол.США 00 центів; суми строкової заборгованості по відсоткам 187 дол. США 27 центів; суми простроченої заборгованості по відсоткам 22135 дол. США 43 центи; щомісячної комісії 13489 грн. 56 коп.; пені за прострочення заборгованості 2179243 грн. 95 коп. (а.с. 31-38). У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору позивач направляв відповідачеві вимогу щодо погашення заборгованості (а.с. 9-10). Отже, аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп.. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 526, 536, 546, 549, 589, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами та доповненнями),

Outcome: approved