Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Озерище Агро Рос» про визнання правочинів недійсними, в якому просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 17 лютого 2012 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Озерище Агро-Рос" про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером № 7122085600:01:001:0011 загальною площею 5,5059 га розташованої в адміністративних межах Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні звернувся в суд з зустрічним позовом до ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» про визнання правочину недійсним. ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» стверджує що між ним та [PERSON] було укладено договір оренди землі 17.02.2012 року, який нібито був зареєстрований у встановленому законом порядку і укладений у відповідності до земельного законодавства України, але це не відповідає дійсності. Договір оренди землі, на який посилається ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський», як на підставу своїх вимог у первісному позові, укладений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», тому може бути визнаний недійсним у відповідності до закону. Реєстрація договору оренди землі 17.02.2012 року не була проведена у відповідності до встановленої на той час процедури і тому в автоматизованій системі Державного земельного кадастру (АС ДЗК) відсутні відповідні дані про існуючі зареєстровані обмеження (обтяження) щодо цього договору. Невід'ємною частиною договору оренди землі має бути: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди (ст.15 ч.4 Закону України «Про оренду землі»), однак цього не було додержано відповідачем при укладанні договору оренди земельних ділянок. [PERSON] та ТОВ «Озерище Агро-Рос» уклали між собою договір оренди землі, який був визнаний Державою (зареєстрований у встановленому порядку). Позовні вимоги первісного позову порушують право Позивача на розпорядження своєю власністю і створюють перешкоду у користуванні земельними ділянками. Третій особі, яка є законним користувачем на підставі договору. Вважає, що обставини, на які посилається ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» як на підставу своїх вимог у первісному позові, а саме договір оренди землі, може бути визнаний судом недійсним у відповідності до закону у судовому порядку, оскільки він укладений без врахування всіх істотних умов з яких сторони мають дійти згоди у відповідності до ст.15 Закону України «Про оренду землі». Просить суд визнати недійсними договір оренди землі від 17.02.2012 року, укладений між ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський»» і [PERSON] у відповідності до закону. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на Відповідача. Ухвалою суду від 29.01.2015р. первісний позов ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» до [PERSON], ТОВ «Озерище «Агро-Рос» про визнання правочинів недійсними - залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом - [PERSON] та [PERSON] підтримали позов [PERSON] повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи про що надали письмову заяву. Представник відповідача та відповідач по зустрічним позовом ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 171-172,177,184-186,190,195). Повідомлення про причину неявки в засідання відповідача до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши надані сторонами докази у справі, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, судом встановлено наступне: Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6,627 ЦК України). У відповідності до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі". Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (яка діяла на час виникнення спірних відносин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове тлумачення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємними частинами договору оренди землі є: - план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); - акт приймання-передачі об'єкта оренди; - проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Як вбачається з наданої позивачем копії державного акту про право приватної власності на землю серії ЯЕ №138448 від 19.09.2007 року, [PERSON] на підставі рішення Озерищанської сільської ради від 28.02.2001р. №12/55 передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,5056 га (а.с.13) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії договору оренди земельної ділянки без номеру від 17.02.2012р. (а.с.10-11) вбачається, що він укладений на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ №138448 від 19.09.2007 між [PERSON]. та ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» та який був зареєстрований 31.07.2012 року за № 712208564003127 (а.с.11 на звороті), про що свідчить сформована поземельна книга відкрита 04.07.2012р. на земельну ділянку кадастровий номер 7122085600:01:001:0011 (а.с.119-122) та технічна документація із землеустрою (а.с.123-130). Позивач [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди землі від 17.02.2012 року, укладені між ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський»» і [PERSON] у відповідності до закону, зокрема, ч.1 ст 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу та ст..15 Закону України «Про оренду землі». Згідно копії договору оренди земельної ділянки без номеру від 17.02.2012р. (а.с.10-11), а саме п.1 вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва, яка знаходиться на території Озерищанської сільської ради: с.Озерище Канівського району Черкаської області. В п.2 Договору зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,5056 га рілля. Так з умов оспорюваного договору оренди землі від 17.02.2012 р. вбачається, що із визначених законом істотних умов у ньому: - не ідентифіковано об'єкт оренди за кадастровим номером - п.п. 1,2; Доводи представника відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» викладені у письмових запереченнях на зустрічний позов, що об'єкт оренди ідентифіковано в невід'ємних частинах Договору, зокрема, акті визначення меж земельної ділянки, суд оцінює критично з наступних підстав. Акт визначення меж земельної ділянки на місцевості за своєю правовою природою є волевою дією сторін договору з досягнення згоди щодо предмету договору - земельної ділянки. Таким чином, посилання в самому договорі на державний акт та площу земельної ділянки ще не є достатнім доказом того, що сторони досягли згоди щодо такої істотної умови договору, як предмет договору, адже цей предмет повинен бути визначений на місцевості. Крім того, оскільки такі акти відповідно до закону є невід'ємною частиною договору, без їх існування такий договір не може бути чинним, що також свідчить про недосягнення згоди з усіх істотних умов договору. Крім цього, в оспорюваних договорах орендна плата визначена без такої істотної умови як індексація, оскільки дана умова взагалі відсутня в умовах договору, натомість зазначено, що орендна плата здійснюється без врахування індексу інфляції (п. 10). Згідно умов оспорюваних Договорів обчислення орендної плати проводиться з незрозумілої величини - 4,5 % «вартості паю», хоча згідно п.2 Договору в оренду передано земельну ділянку (п.9), тому на думку суду це є не досягненням згоди з такої істотної умови Договору як орендна плата. Із змісту оспорюваних Договорів вбачається, що сторони не досягли згоди щодо умов п.26 Договору, в якому безпідставно зазначено про встановлені обмеження (обтяження). В умовах оспорюваних Договорів відсутня також узгоджена позиція щодо підстав зміни або розірвання Договору (п.40) та відсутня умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Щодо тверджень представника позивача за зустрічним позовом щодо невизначеності в умовах договору ризику випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди, то слід зазначити. П. 32 укладених договорів, визначається ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини, але з даного пункту неможливо встановити хто саме несе ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди чи його частини, орендар (орендодавець), разом з тим дане питання повністю і точно врегульоване Законом України «Про оренду землі», де в ст..11 зазначено, що ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У разі прострочення орендодавцем або орендарем установлених договором оренди землі строків передачі об'єкта оренди ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі. Таке положення узгоджується з вимогами статті 11 ЦК України, згідно якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є як договори так і акти цивільного законодавства. Таким чином зобов'язання щодо ризику випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди виникає із закону. Слід зазначити, що судом в судовому розгляді встановлено та підтверджено поясненнями представника ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» невід'ємні частини до оспорюваного Договору були складені в одному примірнику, який переданий на зберігання управлінню Держземагенства в Канівському районі. Суд зазначає про те, що надана відповідачем за зустрічним позовом копія договору оренди та акта приймання -передачі землі не відповідають копіям цих документів, які знаходяться в технічній документації, яка зберігається у відділі Держземагенства у Канівському районі Черкаської області та надана на запит суду завірена копія (а.с.1124-125,16 на звороті та а.с.127), оскільки в них відсутні дата укладення договору та акта приймання - передачі. Судом встановлено, що у [PERSON] виникли правові відносини з використання її земельних ділянок з ТОВ «Озерище Агро-Рос», про що свідчить копія договорів оренди землі без номера від 05.07.2013р., акти приймання-передачі земельних ділянок від 05.07.2013 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.07.2013 р. та копія реєстраційної справи. Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким що, вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено що, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення зустрічного позову в частині визнання договорів № б/н оренди земельних ділянок від 17 лютого 2012 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Селекційний племзавод «Золотоніський»» і [PERSON] на земельну ділянку площею 5,5056 га, яка знаходиться в адміністративних межах Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області (зареєстрований 31.07.2012 р. за № 712208564003127), недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України. В матеріалах справи є докази сплати позивачем за зустрічним позовом [PERSON] судового за подання зустрічного позову в сумі 243,60 грн. (а.с.61), які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved