Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності рішення суду. В обґрунтування заяви зазначила, що 14 жовтня 1999 року, вона - [PERSON] (на разі [PERSON]) звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визнання дійсною угоди з купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], укладену між [PERSON] та [PERSON]. Даний позов, судом було задоволено у повному обсязі та ухвалено рішення № 2-1712/1999р від 14.10.1999 року, яким визнано дійсною угоду з купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], укладену між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що рішення суду було викладено на російській мові, замість імені [PERSON], у рішенні суду вказано ім'я [PERSON]. Після набрання судовим рішенням законної сили, заявник звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Александрук Ганни Вікторівни, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради для реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Проте у зв'язку з тим, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №2-1712/1999р. від 14.10.1999 року складено на російській мові та визначено право власності за [PERSON], рішенням Державного реєстратора Александрук Г.В. №30459772 від 14.07.2016 року, було відмолено Заявнику у реєстрації права власності на даний будинок. Відповідно до змісту даного рішення: «Відтак для проведення державної реєстрації речових прав на домоволодіння [ADDRESS] заявником надано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська б/н по справі № 2-1712/1999, яким право власності на зазначене домоволодіння визнано за «[PERSON]», Натомість із заявою про державну реєстрацію права власності на вказане домоволодіння звертається гр. [PERSON] на російській мові "[PERSON]". Таким чипом вказані юридичні обставини позбавляють державного реєстратора можливості вчинити дії, направлені на проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Вказана вище обставина мала місце, оскільки ім'я [PERSON] та «[PERSON]» на українській мові, звучить як [PERSON], що при зворотному перекладі ім'я [PERSON] на російську мову, передбачає одразу два варіанти перекладу даного імені, тому і постає питання щодо встановлення факту належності рішення суду №2-1712/1999р. від 14.10.1999 року саме [PERSON]. Факт належності заявниці доданого рішення суду №2-1712/1999р. від 14.10.1999 року підтверджується копією паспорта та свідоцтвом про народження заявника. Враховуючи викладене, вона звертається до суду з даною заявою і просить встановити факт належності [PERSON] рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №2-1712/1999р. від 14.10.1999 року. У судовому засіданні заявник просив заяву задовольнити, з підстав наведених ним у заяві. Також суду повідомила, що вона не має доказів того, що орган, який видав документ, (факт належності якого вона просить встановити), у даному випадку - суд, не має можливості внести до нього відповідних виправлень. Представник заінтересованої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечували проти винесення рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що заявник по справі народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано Ленінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська 08 липня 1976 року, прізвище заявника зазначено російською мовою «[PERSON]» (а.с.6). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 червня 1993 року, заявник - [PERSON], 26 червня 1993 року уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с. 7). 08 січня 1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, і [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 27 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердянського міськвиконкому Запорізької області (а.с.8). 03 липня 1999 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], і змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська 06 лютого 2001 року (а.с.9). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 04 листопада 1999 року, прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено як «[PERSON]», яка народилася [INFO] в м. Дніпропетровську (а.с.11). 14 жовтня 1999 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по цивільній справі №2-1712/1999 в резолютивній частині якого російською мовою зазначено: «Признать действительной сделку купли-продажи домовладения [ADDRESS], заключенную 31 октября 1998 года между [PERSON] и [PERSON]. Признать за [PERSON] право собственности на домовладение [ADDRESS]» (а.с.4). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Александрук Г.В. заявниці [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS]. Як зазначено у вказаному рішенні державного реєстратора: «Для проведення державної реєстрації речових прав на домоволодіння [ADDRESS] заявником надано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська б/н по справі № 2-1712/1999, яким право власності на зазначене домоволодіння визнано за «[PERSON]», Натомість із заявою про державну реєстрацію права власності на вказане домоволодіння звертається гр. [PERSON] на російській мові "[PERSON]". Таким чином вказані юридичні обставини позбавляють державного реєстратора можливості вчинити дії, направлені на проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.» (а.с.5). У серпні 2016 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] із заявою: встановити факт належності [PERSON] рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-1712/1999р. від 14.10.1999 року. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Заявником суду не надано доказів того, що організація, яка видала документ, в даному випадку суд, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Порядок виправлення у рішенні суду будь-яких помилок встановлений ст. 219 ЦПК України, згідно якої суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Однак, заявником суду не надано доказів того, що він звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про виправлення описки у рішенні суду від 14.10.1999 року, та йому було відмовлено у зв'язку з неможливістю внести до нього відповідних виправлень. На підставі викладеного, вирішуючи вимоги про встановлення факту належності [PERSON] рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 2-1712/1999р. від 14.10.1999 року, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь заявника, оскільки заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі рішення суду, судовому розгляду в порядку окремого провадження не підлягають. Враховуючи викладене, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська №2-1712/1999р. від 14.10.1999 року слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed