Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

01 липня 2014 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що добровільно борг відповідач не повертає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого він передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 20000 грн., а відповідач зобов'язався повернути йому вказану суму протягом 10 місяців, сплачуючи щомісяця 2000 грн., починаючи з грудня 2013 року. Договір позики було оформлено розпискою позичальника. Відповідач порушив строки повернення грошових сум, на теперішній час йому повернуто 9600 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за позикою в сумі 10400 грн., та відсотки по боргу в сумі 643,84 грн. Також просить стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн., бо порушено звичний стан його життя, він став нервовим та роздратованим, має погане самопочуття, втратив апетит, бо переживав за грошові кошти, які йому не повернули своєчасно. Позивач [PERSON] просить суд задовольнити в повному обсязі його вимоги, з урахуванням суми боргу, відсотків від простроченої суми на 01 липня 2014 року, моральної шкоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно своєчасно не віддав борг. Не згоден з сумою боргу, посилаючись, що позивач збільшив борг на 500 грн. Також не визнає моральну шкоду, вважає, що договір позики був укладений в добровільній формі, він своєчасно не повернув борг з причин матеріального стану. Зобов'язується повернути борг та проценти відповідно до рішення суду. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON], яка дала пояснення, аналогічні поясненням відповідача. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2013 року було укладено договір позики між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 20000 грн., зобов'язався повернути протягом 10 місяців по 2000 грн. щомісяця. (арк.справи 4). В указаний строк відповідач [PERSON] свої зобов`язання по договору позики не виконав, в судовому засіданні сторонами факт не заперечується. Як вбачається зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимого цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вирішуючи питання про повернення суми позики, суд вважає, що в письмовій угоді між сторонами вказана дата повернення боргу, але згідно матеріалам справи вказане зобов`язання в повному обсязі не виконано в строк, і цивільні правовідносини між позивачем та відповідачем по теперішній час не вирішено і існують до наступного часу. В судовому засіданні не доведено щодо повернення суми боргу в квітні 2014 року [PERSON] в сумі 500 грн., бо не підтверджується документально, інша сума позики розміром 9600 грн., яка повернута відповідачем позивачу не оспорюється сторонами, і суд бере її до уваги. На підставі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув cуму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідач своєчасно і до теперішнього часу не виконав свої грошові зобов`язання, та згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, він зобов`язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотку не встановлений договором або законом, тому суд вважає що сума процентів складає 753,86 грн., але суд бере до уваги розрахунок позивача в сумі 643,84 грн., наданий в матеріалах справи. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Щодо відшкодування моральної шкоди, відповідно до статті 23 та 1167 Цивільного кодексу України, поняття моральної шкоди полягає у: по-перше, фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; по-друге, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; по-третє, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; і по-четверте, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди, бо правочин, який був укладений між сторонами 08 листопада 2013 року і ситуація, яка виникла, а саме, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язання, не підпадає під положення про моральну шкоду, в зв'язку з чим в вимогах щодо стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення суми позики та процентів за користування грошовими коштами підлягають задоволенню і стягненню з відповідача [PERSON] в повному обсязі, про стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] - необхідно відмовити, посилаючись на чинне законодавство, також необхідно стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, згідно зі ст. 88 ч.1 ЦПК України.

Outcome: partial