Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

02.03.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання, але не більше досягнення дитиною 23-х років. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини, він навчається в Пловдивському університету «Паїсій Хилендарський» в Болгарії, на 1-му курсі, спеціальності «Правознавство», денна форма навчання, самостійного заробітку не має та знаходиться на її утриманні. Так як позивач є працездатним, але відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу синові, вона змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав, зазначив що добровільно надає матеріальну допомогу синові. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити (а.с.20). Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданого 25.09.2001 року Виноградненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що спільний син сторін у 2019-2020 навчальному році являється студентом І курсу Пловдивського університету «Паїсій Хилендарський», спеціальність «Правознавство», на денній формі навчання, факультет № 1907253135 , що підтверджується довідкою № 1907253135 /25.09.2019 року (а.с.12). Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а саме: проживання на період навчання, транспортних витрат так як навчається в Болгарії, канцелярських товарів та одягу. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що обов`язок утримувати повнолітню дитину у період навчання лежить на обох батьках, а не лише на матері. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько. Згідно до п.20 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання, застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що відповідач являється працездатною особою, на утриманні не має неповнолітніх дітей або не працездатних батьків, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, але сторонами не надано доказів отримання відповідачем якогось постійного заробітку, тому суд вважає за можливим зменшити розмір аліментів, якій просить стягувати позивачка до 1 200 грн. та саме цю суму стягувати з відповідача щомісячно на період навчання повнолітнього сина. Зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд враховуючи, матеріальний та сімейний стан сторін по справі, вбачає підстави для часткового задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840.80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial