Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

01 листопада 2017 р. позивачі звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій просили ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99-979М від 27.07.1999 р., а саме квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], діючою від свого імені та від імені та представляючи інтереси неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також визначити ідеальні частки в спільній сумісній власності в зазначеній квартирі по ? частині за її власниками - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с. 14) [PERSON] народився [INFO] р. в сім'ї [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. (а.с. 20) 27.07.1999 р. на Одеській універсальній біржі «Витязь» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99-979М, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені і представляючи інтереси свого неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] купили квартиру за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстровано в ОМБТІ та РОН у реєстрову книгу під № 331пр стр 33 р 116 (а.с. 15-16, 16 звор.) [INFO] [PERSON] помер у віці 54 років, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 2627 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2017 р. у спадковій справі № 407/2017, постановленою державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляк А.М., в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] відмовлено. Підставою для відмови вказано те, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на біржі від 27.07.1999 р. та не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час посвідчення та реєстрації договору, не містить відомості щодо розміру часток кожного із співвласників квартири. (а.с. 22) Відповідно до Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні за підписом паспортиста та начальника ОСББ «ОТТАВА 18/22», у вказаній квартирі зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 19) Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, покупці передали відповідачам [PERSON] та [PERSON] обумовлену в договорі купівлі-продажу грошову суму, а відповідачі передала покупцям квартиру, після чого позивачі вселилася до квартири, зареєструвались в ній, де й проживають по цей час. Причинами неприйняття державним нотаріусом Ворсуляк А.М. зазначеного договору купівлі-продажу, як правовстановлюючого документу, була та обставина, що договір укладений на Біржі, а також, що в договорі не було визначено часток співвласників. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Статтею 224 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст.ст. 225 і 227 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, в наявності не було передбачених законом обмежень для укладання договору, який не містив протизаконних умов, права неповнолітнього [PERSON] не були порушені. Один із покупців за цим договором помер, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди. З урахуванням цих конкретних обставин суд визнає договір купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. Щодо розміру часток покупців за договором № 99-979М купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В цьому договорі покупці свої частки у праві власності на квартиру не визначили. Стаття 112 ЦК УРСР, яка регулювала на той час поняття спільної власності передбачала, що розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). На 27.07.1999 року підстави виникнення спільної сумісної власності на майно передбачались: ст.16 Закону «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; п.1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст.17 Закону «Про власність»; ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Суд виходить із рівності часток [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в спільній частковій власності в квартирі [ADDRESS], становлять по ? частині кожного, тому що інше не встановлено домовленістю між ними і відсутні докази про те, що участь когось з учасників сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою. Таким чином, частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності у зазначеній кваритрі становлять по 1/4 частин за кожним.

Outcome: approved