Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що 28.07.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на забезпечення умов проживання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Посилаючись на те, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і місце слухання справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви суду не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] 28.07.2007 року зареєстрували шлюб, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 294. Сторони від даного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено, що позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з її віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved