Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

ТОВ «Компанія Севеко» 12.10.2018 року звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 2 906 225 грн. 49 коп., що включають: інфляційне нарахування боргу у розмірі 2 612 142 грн. та три відсотки річних у розмірі 294 083 грн. 49 коп., та стягнути судовий збір в сумі 43 593,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 р. по справі № 214/9128/14-ц, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Торговий дім «Севеко» грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн. та судові витрати у розмірі 3 654 грн. 07.11.2016 р. на виконання вказаного рішення суду по справі № 2/214/1180/15 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу видано виконавчий лист, за яким 24.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. На підставі ухвали Верховного Суду України від 18.01.2017 року державним виконавцем 21.04.2017 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 53271236. Постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 р. залишено в силі ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року. 18.01.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження по виконанню рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Відповідно довідки державного виконавця станом на 23.08.2018 року борг відповідачем не погашався. Позивач зазначає, що позов ТОВ «Торговий дім «Севеко» до [PERSON] був поданий з приводу отримання відповідачем у період з 07.12.2009 року по 26.09.2011 року без достатньої правової підстави від товариства грошових коштів в загальній сумі 2 379 000 грн., які були перераховані на банківські рахунки [PERSON] на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу, які між сторонами фактично не укладались. Позивач вказує, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 року встановлені обставини, що 04.07.2014 р. позивачем ТОВ «Торговий дім «Севеко» було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання письмову вимогу у семиденний строк від дня пред`явлення такої вимоги перерахувати на поточний рахунок товариства грошові кошти в сумі 2 379 000 грн., проте ця вимога не була вручена відповідачу та повернулась відправнику за закінченням строку зберігання, що вважається належним чином повідомленням [PERSON] , оскільки відповідач ухилилася від отримання вказаної вимоги. Зазначає, що 14.08.2014 р. ПАТ «Укрпошта» складено фіскальний чек, відповідно якого лист (вимога) [PERSON] не отримано і повернутий, тому строк повернення коштів обчислюється з 21.08.2014 року. 08.11.2016 року між ТОВ «Компанія Севеко», як новим кредитором, та ТОВ «Торговий дім «Севеко», як первісним кредитором, було укладено договір № 0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги за зобов`язанням з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором і боржником [PERSON] щодо сплати нею грошових коштів в сумі 2 382 654 грн., в тому числі коштів набутих за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000 грн., а також судових витрат в сумі 3 654 грн. Вказує, що таким чином до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] щодо виконання судового рішення про стягнення заборгованості, а також стосовно стягнення трьох відсотків річних та встановленого індексу інфляції. Позивач зазначає, що з 21.08.2014 р. до 03.10.2018 р. минуло 1 504 дні, у зв`язку з чим відповідно до ст. 625 ЦК України через порушення [PERSON] грошового зобов`язання 3 % від суми боргу 2 379 000 грн. становить у розмірі 294 083 грн. 49 коп., інфляційне збільшення за вказаний період становить в сумі 2 612 142 грн., які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2018 року справа передана для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 51). Ухвалою Дніпровського районного суду від 04.02.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 01.03.2019 року (а.с. 77, 78). Ухвалою Дніпровського районного суду від 29.05.2019 року підготовче провадження було закрите, справа призначена до розгляду по суті в судовому засіданні на 15.07.2019 року (а.с. 103, 104). В судовому засіданні 15.07.2019 р. представником відповідача Рибінцевим С . С . заявлено клопотання про відвід судді, за результатами розгляду якого судом постановлена ухвала від 15.07.2019 р. якою заява представника відповідача про відвід судді визнана необґрунтованою, провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід судді (а.с. 112, 113). Ухвалою судді Дніпровського районного суду Чех Н.А. від 23.07.2019 р. відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про відвід судді (а.с. 118-120). Ухвалою суду від 29.07.2019 р. поновлено провадження у справі з призначенням дати судового засідання на 24.09.2019 р. (а.с. 123). Ухвалою суду від 24.09.2019 року відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку на подання відзиву; продовжено відповідачу процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву, встановлений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у порядку загального позовного провадження від 04.02.2019 року, та прийнято відзив на позов з додатками; встановлено процесуальні строки для подання позивачем відповіді на відзив та відповідачем заперечення, роз`яснено учасникам справи порядок і наслідки стосовно подання (неподання) відповідних процесуальних заяв; оголошено перерву в судовому засіданні до 22.10.2019 р. (а.с. 172-174). У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 09.08.2019 року, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, вказує, що заявлені вимоги не ґрунтуються на нормах матеріального права. Зазначає, що її зобов`язання, яке фактично є абсурдним та яке вона не визнає, виникло за рішенням суду не з 04.07.2014 р., як вказує позивач, а з дати набрання рішенням суду чинності тільки з 29.11.2017 р. Крім того, нею повністю борг погашений ще 09.02.2018 року. Так, за поданою нею заявою від 12.12.2011 року про вихід зі складу учасників товариства їй в строк до 12.12.2012 року мало бути здійснено виплату вартості частини майна у статутному капіталі ТОВ «Торговий дім «Севеко» в сумі 5 495 600 грн. Ці обставини невиконання грошового зобов`язання підтверджуються рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 р., яке набрало чинності 29.01.2018 р., яким з ТОВ «Торговий дім «Севеко» стягнуто 5 495 600 грн. вартості частини майна, 3 % річних 665 705,74 грн., інфляційні втрати 5 511 485 грн., судовий збір 3 205 грн. та витрати на оплату судової експертизи 23 971,20 грн. Нею 09.02.2018 р. надсилалась позивачу та ТОВ «Торговий дім «Севеко» заява про зарахування зустрічних вимог, у зв`язку з чим відповідно ст. ст. 601, 603 ЦК України, зобов`язання припинилося. Також зазначає, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей, згідно ст. 1214 ЦК України, нараховуються проценти за користування ними, відповідно норми ст. 536 ЦК України, тому відсутні правові підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України, яка поширюється лише на договірні зобов`язання. Крім того, унеможливлює проведення нарахувань за правилами ст. 625 ЦК України з серпня 2014 року, оскільки таке право у позивача виникло лише з 22.02.2017 р. відповідно умов додаткової угоди № 1 до договору № 0811-16 про відступлення права вимоги від 08.11.2016 р. (а.с. 126-130). 04.10.2019 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позов в повному обсязі, вказує, що відзив відповідача є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Від представника відповідача 08.10.2019 р. до суду надійшли заперечення з викладенням у них обставин, які зазначені у відзиві на позов. В судовому засіданні представник позивача Шевченко М.М. просив задовольнити позов, підтримав викладені у ньому обставини. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити в позові, надали пояснення, викладені у відзиві та запереченнях. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2015 року по справі № 214/9128/14-ц задоволено позов ТОВ «Торговий дім Севеко» до [PERSON] про стягнення грошових коштів, стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко» грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 654 грн. (а.с. 17-20). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.12.2015 року скасоване заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року по справі № 214/9128/14-ц, в позові відмовлено (а.с. 24-28). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.12.2015 року скасоване, заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року залишене в силі (а.с. 29-32). Постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 р. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року (а.с. 37-40). Отже, вищевказане рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2015 року по справі № 214/9128/14-ц за позовом ТОВ «Торговий дім Севеко» до [PERSON] про стягнення грошових коштів набрало законної сили 05.10.2016 року. За нормою частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2015 року встановлені обставини безпідставного отримання відповідачем [PERSON] коштів у розмірі 2 379 000 грн. від ТОВ «Торговий дім Севеко» в розумінні ст. 1212 ЦК України. 08.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко», як новим кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко», як первісним кредитором, укладено Договір № 0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до пункту 1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредитору, і стає кредитором за зобов`язанням з безпідставного набуття, збереження майна між Первісним кредитором і [PERSON] (боржником) щодо сплати нею грошових коштів в загальній сумі 2 382 654,00 грн., в т.ч. грошові кошти, які набула [PERSON] за рахунок Первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000,00 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн. (а.с. 45) Згідно пункту 2 вказаного договору, за цим Договором Новий кредитор набув право вимагати від Боржника [PERSON] належного виконання наступних обов`язків: сплати грошових коштів, які набула [PERSON] за рахунок Первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000,00 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн., стягнутих з [PERSON] заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 р. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Севеко» до [PERSON] про стягнення грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Севеко». 22.02.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко», укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08.11.2016 р., відповідно якої внесено зміни до пункту 1 та абзаців 1, 2 п. 2 Договору про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08.11.2016 р., за якими доповнено право нового кредитора подальшого нарахування та вимоги від боржника [PERSON] . 3 % річних та інфляційних втрат внаслідок набуття грошових коштів [PERSON] без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000,00 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору в сумі 3 654,00 грн., стягнутих з [PERSON] заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 р. (а.с. 46). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 р., замінено стягувача ТОВ «Торговий дім Севеко» на його правонаступника ТОВ «Компанія Севеко» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2015 р. у цивільній справі № 214/9128/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко» до [PERSON] про стягнення грошових коштів (а.с. 21-23, 33-36). Відповідно положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст. 177 ЦК України , об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За правилами ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.01.2015 року встановлено, що зважаючи на те, що строк виконання зобов`язань з повернення коштів підприємства ТОВ «Торговий дім Севеко» сторонами не був визначений, позивачем 04.07.2014 р. було направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом (№ поштового відправлення 5004204287698) письмову вимогу, якою ТОВ "Торговий дім Севеко" вимагало від [PERSON] у семиденний строк від дня пред`явлення вказаної вимоги перерахувати грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн., зобов`язання з повернення коштів мало бути виконано протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги або встановлення неможливості її вручення відповідачу та повернення відправнику у зв`язку із закінченням строку зберігання, зважаючи на те, що [PERSON] сама ухилилася від отримання вказаної вимоги, направленої за місцем її зареєстрованого проживання (а.с. 20). Як убачається із копій вимоги ТОВ "Торговий дім Севеко" про повернення (стягнення) грошових коштів від 03.07.2014 року за № 0428, опису вкладення в лист, квитанцій Укрпошта, поштового конверту, вказана вимога надсилалась на адресу відповідача 04.07.2014 року та 14.08.2014 року була повернута товариству з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 13-16). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, відповідно положень ст. ст. 252 ч. 2, 253, 530 ЦК України, порушення терміну повернення відповідачем коштів ТОВ «Торговий дім Севеко» (семиденний строк від дати 14.08.2014 р.) рахується з 22.08.2014 року, а не з 21.08.2014 року, як зазначено в позові. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). За укладеним Договором № 0811-16 про відступлення права вимоги від 08.11.2016 р. до позивача ТОВ «Компанія Севеко» перейшло право вимоги від ТОВ «Торговий дім Севеко» по відношенню до відповідача [PERSON] за її зобов`язанням щодо повернення грошових коштів в сумі 2 382 654,00 грн. Заперечення відповідача про те, що право вимоги по стягненню 3 % річних та інфляційних втрат позивач набув з 22.02.2017 року, тобто з моменту укладення додаткової угоди № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08.11.2016 р., за умовами якої передбачено саме таке стягнення, суд до уваги приймати не може, виходячи з наступного. Пунктом 7 основного Договору про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08.11.2016 р. обумовлювалось, що до ТОВ «Компанія Севеко» переходять усі права від ТОВ «Торговий дім Севеко», які забезпечують виконання обов`язків боржника [PERSON] , при цьому жодних виключень та обмежень щодо передачі таких прав укладеним правочином не визначалось. Разом з тим, відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання встановлена законом, а саме приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, та право на стягнення таких коштів надано кредитору. Згідно ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення - договору або делікту, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. В даному випадку між позивачем, як новим кредитором, та відповідачем виникло грошове зобов`язання у зв`язку з неповерненням [PERSON] безпідставно отриманих коштів ТОВ «Торговий дім Севеко» у розмірі 2 379 000 грн. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, що також не виключає застосування норми ст. ст. 536, 1214 ч. 2 ЦК України, на які вказує представник відповідача, відповідно яких нараховуються проценти за користування грошима. Заперечуючи проти позову, відповідач також посилається на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 р. у справі № 904/166/14, яке залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 р., відповідно якого з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Севеко» на користь [PERSON] стягнуто 5 495 600 грн. вартості частини майна, 3 % річних 665 705,74 грн., інфляційних втрат 5 511 485 грн., судовий збір 3 205 грн. та витрати на оплату судової експертизи 23 971,20 грн. (а.с. 134-150). При цьому відповідач вказує, що відповідно положень ст. ст. 601, 603 ЦК України вона на адреси ТОВ «Торговий дім Севеко» та ТОВ «Компанія Севеко» 09 лютого 2018 року надсилала зустрічну вимогу до первісного кредитора проти вимоги нового кредитора про зарахування зобов`язання щодо грошових коштів 2 379 000 грн. та судового збору 3 654 грн., у зв`язку з чим таке зобов`язання є припиненим (а.с. 151-153). Проте до таких тверджень відповідача суд відноситься критично, оскільки подана [PERSON] зустрічна вимога не визнана позивачем і подання позову свідчить про недосягнення домовленостей щодо припинення зобов`язань [PERSON] , з даного питання будь які угоди між сторонами не укладались. Отже, спірні правовідносини, що склалися між сторонами, відповідають правовій природі грошового зобов`язання та визначеним законодавством підставам для їх виникнення і невиконання такого зобов`язання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. На час вирішення спору відповідач не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів, які мала відшкодувати до 21.08.2014 року включно. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. З розрахунку ціни позову позивачем до стягнення заявлені вимоги за період часу з 21.08.2014 р. по 03.10.2018 року. Однак, з урахуванням направленої ТОВ «Торговий дім Севеко» вимоги відповідачу та дати повернення товариству цієї вимоги 14.08.2014 року через її неотримання [PERSON] , позовні вимоги підлягають задоволенню за період часу з 22.08.2014 р. по 03.10.2018 року. Три проценти річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, від суми заборгованості 2 379 000 грн. за вказаний період за 1 503 дні прострочення становить у розмірі 293 692 грн. 44 коп., що включає: за 2014 р. - 2 379 000 грн. х (3: 365 : 100) х 131 днів = 25 614,99 грн. за 2015 р. - 2 379 000 грн. х (3: 365 : 100) х 365 днів = 71 370 грн. за 2016 р. - 2 379 000 грн. х (3: 366 : 100) х 366 днів = 71 370 грн. за 2017 р. - 2 379 000 грн. х (3: 365 : 100) х 365 днів = 71 370 грн. за 2018 р. - 2 379 000 грн. х (3: 365 : 100) х 276 днів = 53 967,45 грн. При цьому позивачем заявлено до стягнення три відсотки річних у розмірі 294 083,49 грн., тому в цій частині позов слід задовольнити частково. Також позивач просить стягнути інфляційних втрати. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Індекс інфляції, офіційно встановлений Державним комітетом статистики України, у зазначений період часу становив: у 2014 році - вересень 102,9; жовтень 102,4; листопад 101,9; грудень 103; у 2015 році - січень 103,1; лютий 105,3; березень 110,8; квітень 114,0; травень 102,2; червень 100,4; липень 99,0; серпень 99,2; вересень 102,3; жовтень 98,7; листопад 102,0; грудень 100,7; у 2016 році - січень 100,9; лютий 99,6; березень 101,0; квітень 103,5; травень 100,1; червень 99,8; липень 99,9; серпень 99,7; вересень 101,8; жовтень 102,8; листопад 101,8; грудень 100,9; у 2017 році - січень 101,1; лютий 101,0; березень 101,8; квітень 100,9; травень 101,3; червень 101,6; липень 100,2; серпень 99,9; вересень 102,0; жовтень 101,2; листопад 100,9; грудень 101,0; у 2018 році - січень 101,5; лютий 100,9; березень 101,1; квітень 100,8; травень 100,0; червень 100,0; липень 99,3; серпень 100,0; вересень 101,9. Отже інфляційна складова боргу за вказаний період, виходячи з суми заборгованості 2 379 000 грн., становить - 2 035 064 грн. 65 коп., з яких: за 2014 р - (2 379 000 грн. *102,9/100 * 102,4/100 * 101,9/100 * 103/100) - 2 379 000 грн. = 252 002 грн. 02 коп. за 2015 р. - (2 379 000 грн. * 103,1/100 * 105,3/100 * 110,8/100 * 114,0/100 * 102,2/100 * 100,4/100 * 99,0/100 * 99,2/100 * 102,3/100 * 98,7/100 * 102,0/100 * 100,7/100) - 2 379 000 грн. = 1 030 415 грн. 99 коп. за 2016 р. - (2 379 000 грн. * 100,9/100 * 99,6/100 *101,0/100 * 103,5/100 * 100,1/100 * 99,8/100 * 99,9/100 * 99,7/100 * 101,8/100 * 102,8/100 * 101,8/100 * 100,9/100) - 2 379 000 грн. = 294 078 грн. 87 коп. за 2017 р. - (2 379 000 грн. * 101,1/100 *101,0/100 *101,8/100 * 100,9/100 * 101,3/100 * 101,6/100 * 100,2/100 * 99,9/100 * 102,0/100 * 101,2/100 * 100,9/100 * 101,0/100) - 2 379 000 грн. = 325 179 грн. 42 коп. за 2018 р. - (2 379 000 грн. *101,5/100 *100,9/100 *101,1/100 * 100,8/100 * 100,0/100 * 100,0/100 * 99,3/100 * 100,0/100 * 101,9/100) - 2 379 000 грн. = 133 388 грн. 35 коп. За заявленими вимогами позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 2 612 142 грн., що перевищує фактичний їх розмір, тому у цій частині позов також підлягає задоволенню частково. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, як підставу для відмови у позові, посилання на майнове становище, оскільки чинні норми закону не пов`язують врахування матеріального стану сторони та звільнення від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме на загальну суму 2 328 757 грн. 09 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 34 931 грн. 36 коп.

Outcome: partial