Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовом, яким просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на будівлю, видане 30 червня 1972 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих, зареєстроване 30 червня 1972 року Кіровоградським міжміським бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову (кадастрову) книгу під № 59/1, на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , ід.номер [NUMBER] в порядку спадкування за заповітом право власності на 7/50 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на будівлю від 30.06.1972 року [PERSON] на праві особистої власності належить 7/50 часток житлового будинку [ADDRESS] ), виданого 30 червня 1972 року Кіровоградським міським комунальним відділом. 05 вересня 1990 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , під номером [ADDRESS] - [PERSON] . Заповіт містить відповідну відмітку від 15.02.2018 року, що за наявними даними Державного нотаріального архіву, він не змінений та не скасований. Весь час із моменту знайомства вважала [PERSON] не просто сусідкою, а своєю ріднею, вона також мала до неї прихильність. [INFO] [PERSON] померла у віці 88 років, після смерті якої особисто проводила обряд поховання. Крім того, відразу вступила у фактичне володіння спадковим майном та продовжує використовувати вказану частку домоволодіння, підтримує її у належному стані, оплачує комунальні послуги, зберігає та використовує після смерті [PERSON] речі повсякденного вжитку та документи померлої. Заяву про прийняття спадщини не подавала. 19.06.2018 року звернулась до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П., та отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.06.2017 року. Так, з`ясувалось, що згідно свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 30 червня 1972 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих, зареєстрованого 30 червня 1972 року Кіровоградським міжміським бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову (кадастрову) книгу під № 59/1, 7/50 часток житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно у позасудовому порядку не може захистити своє право. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про встановлення юридичного факту та визнання права власносі в порядку спадкування. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження. Вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 25). Згідно ухвали суду від 06 травня 2019 року витребувано у ОКП Кіровоградське ООБТІ інвентарну справу по житловому будинку [ADDRESS] ; витребувано у Кропивницькій міській державній нотаріальній конторі №2 належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні (а.с. 47). 29 травня 2019 року завідуючою Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 на виконання вимог ухвали суду від 06 травня 2019 року направлено відповідь та 04 червня 2019 року начальником ОКП КООБТІ інвентаризаційну справу (а.с. 56-57, 58). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2019 року, за клопотанням представника позивача, витребувано у Державному нотаріальному архіві в Кіровоградській області належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 65-66). В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити повністю. Відповідач, його представник в судовому засіданні позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити . Свідок [PERSON] , яка з 1990 року є сусідкою позивача та проживає за адресою: [ADDRESS] , в судовому засіданні пояснила, що була знайома із померлою [PERSON] . За її життя нею опікувалась [PERSON] , оскільки дітей у неї не було, була одинока. Заслухавши виступ сторони позивача, відповідача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Частинами першою, другою та третьою статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно із частинами першою та другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до статті 338 ЦПК України (ст. 278 ЦПК України в редакції, що діяла по 14.12.2017 року) суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії в часі. Згідно ч. 3. ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Тобто на момент складання заповіту та вступу у спадщину діяв акт цивільного законодавства- ЦК України (1963 року). Так, відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 цього ж кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Судом з`ясовано, що [INFO] в с. Н-Миргород,Н-Миргородського району, Кіровоградської області народилась [PERSON] , постійне місце проживання якої: [ADDRESS] , про що свідчить виписка із паспорта [NUMBER] (а.с. 11). Згідно Свідоцтва про право власності на будівлю, виданого 30 червня 1972 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Кіровоградської міської ради депутатів трудящих, зареєстрованого 30 червня 1972 року Кіровоградським міжміським бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову (кадастрову) книгу під № 59/1, 7/50 часток житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 12, 13). 05 вересня 1990 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , [PERSON] . Заповіт містить відповідну відмітку від 15.02.2018 року, що за наявними даними Державного нотаріального архіву, він не змінений та не скасований (а.с. 14). [PERSON] [INFO] померла (а.с. 15). 19 червня 2018 року [PERSON] звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контри №2 із заявою про надання роз`яснення щодо порядку оформлення спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контри №2 Ляшенко В. Є . на заяву [PERSON] роз"яснено, що право власності [PERSON] , померлої [INFO] , на 7/50 часток житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] свідоцтвом про право власності на будівлю, виданого 30 червня 1972 року не підтверджується. Необхідно в судовому порядку встановити факт, що свідоцтво на право власності на будівлю, видане 30 червня 1972 року відділом комунального господарства виконавчого комітету Кіровоградського міської ради депутатів трудящих, зареєстроване 30 червня 1972 року Кіровоградським міжміським бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову (кадастрову) книгу під № 59/1 на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , померлій [INFO] (а.с. 17). Крім того, 26.07.2019 року цим же нотаріусом, позивачу постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1661/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як відсутній документ , що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно . Окрім того, завідуючою Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2, 29 травня 2019 року повідомлено, що за даними Спадкового реєстру та алфавітних книг обліку спадкових справ, що зберігаються у нотаріальній конторі, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , нотаріальною конторою не заводилася. За інформацією про заведенні спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину до 2004 року, необхідно звернутися до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області (а.с. 56). Згідно відповіді в.о. завідувача Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 25 червня 2019 року, відповідно до алфавітних книг спадкових справ з 1994 по 2003 р. Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, алфавітних книг спадкових справ з 1994 по 1996 р. Третьої кіровоградської державної нотаріальної контори свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , не видавалось. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (пункт 4.14. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). Відповідно пункту 4.15.п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У відповідності п.4.18 п.4 глави 10 розділу II вказаного Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз"яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги про встановлення юридичного факту та визнання права власносі в порядку спадкування підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved