overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою до Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначив, що на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області від 30 липня 2002 року № 327 йому передано у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,98 гектарів, що розташована в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. В Державному акті серії IV-МК № 010393 на право приватної власності на землю, виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією 24 травня 2003 року допущено помилку в написанні його прізвища та невірно зазначено «Моісеєв», що перешкоджає йому в користуванні своїм правом власності. Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності йому Державного акта серії IV-МК № 010393 на право приватної власності на землю, виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією 24 травня 2003 року на ім'я [PERSON]. У судове засідання [PERSON] надав письмову заяву, в якій свої правові вимоги підтримав, а справу просив розглянути без його участі. Голова Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Філатова Т.М. проти встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику не заперечувала, про що надала письмову заяву, а справу просила розглянути без її участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області від 30 липня 2002 року № 327 заявнику передано у приватну власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,98 гектарів, що розташована в межах території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. В Державному акті серії IV-МК № 010393 на право приватної власності на землю, виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією 24 травня 2003 року допущено помилку в написанні його прізвища та невірно зазначено [PERSON] ( а. с. 4 ), хоча з копії його паспорту вбачається, що його вірне прізвище, ім'я та по батькові - [PERSON] ( а. с. 3 ). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення належності правовстановлюючого документа ( Державного акта серії IV-МК № 010393 на право приватної власності на землю, виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією 24 травня 2003 року ) саме [PERSON], прізвище якого в цьому документі не збігається з його паспортними даними, що передбачено п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна та призначення його опікуном [PERSON]. Заява обгрунтована тим, що його сестру, [PERSON], визнано рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 14.12.2006 року недієздатною та її опікуном призначено його матір, [PERSON] Вказує, що матір, внаслідок похилого віку, а також погіршення стану здоров'я, не може належним чином здійснювати опіку над його недієздатною сестрою, а тому просить звільнити її від повноважень опікуна і призначити його опікуном недієздатної сестри [PERSON]. У судове засідання заявник не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - орган опіки та піклування Любомльської міської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви та призначення [PERSON] опікуном [PERSON] визнаної рішенням суду недієздатною. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 60 ч.1 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ЦК України передбачає, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Як вбачається з рішення Любомльського районного суду Волинської області від 14.12.2006 року, [PERSON], [INFO], визнано недієздатною внаслідок психічного захворювання, що позбавляє її можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними, та призначено її опікуном [PERSON], [INFO] (а.с.10). Із досліджених у судовому засіданні матеріалів заяви вбачається, що [PERSON] внаслідок погіршення стану здоров'я, не може належним чином здійснювати опіку за недієздатною дочкою, а тому відмовляється від прав та обов'язків опікуна. Із заяви [PERSON] вбачається, що він просить призначити його опікуном сестри [PERSON]. Згідно рішення від 24.02.2015 року, виконавчий комітет Любомльської міської ради Волинської області рекомендує призначити опікуном [PERSON] - її брата [PERSON] (а.с.4-5). За таких обставин суд вважає, що заяву [PERSON] про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна та призначення його опікуном [PERSON] слід задовольнити. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 14 жовтня 2007 року у відділі РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис №1783. Від спільного шлюбу в подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та той факт, що відповідач почав зловживати спиртними напоями. Як подружжя вони не проживають вже більше року. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, укладеного між ним та [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів з відповідача, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1). До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею витрати за надання правової допомоги в розмірі 300 грн., що підтверджується документально (а.с.13).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дітей: [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO], до їх повноліття, які визначити в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на її користь, як матері дитини. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має синів - [PERSON] та [PERSON], які знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнав,не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. (а.с.3, 5) Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 180 СК України встановлен, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Частииною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач проти задоволення позову не заперечував. Позивачка з 06.12.2013р. по теперішній час перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю в розмірі 936,64грн. щомісячно. З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що погоджується на стягнення аліментів, проте просив суд визначити їх розмір у меншій сумі, оскільки він на даний час не працює та не має доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року по 14.12.2012 року (день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу), від якого у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні позивача - його матері [PERSON], а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча згідно закону зобов'язаний таку допомогу надавати. Ці обставини в судовому засіданні визнаються сторонами та підтверджуються: копією рішення суду від 03.12.2012 року про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження [PERSON], довідкою про склад сім'ї позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня становить 1032 грн. згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Тому суд, задовольняючи позов виходить з того, що батьки в рівній мірі зобов'язані утримувати дитину, тобто порівну. А тому, суд приходить до висновку, що оскільки на даний час [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому в силу ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з урахуванням заявлених позовних вимог, в сумі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судові витрати по справі стягуються з відповідача в дохід держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, через постійні сварки між ними, з квітня 2013 року вони з чоловіком разом не проживають. Сторони в судове засідання не з'явились, позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 07 жовтня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 22 липня 1989 року в Нововолинському міському відділі ЗАГСу Волинської області. Від спільного шлюбу у подружжя є двоє дітей, донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що фактичні шлюбні відносини між ними припинено в грудні 2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Відповідач до неї пред'являє необгрунтовані, безпідставні претензії, що робить спільне життя нестерпним. Поведінка відповідача негативно впливає на психологічний стан дітей. Вважає, що подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить їхнім інтересам, примирення та збереження сім'ї не можливе, фактично шлюб розпався, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, втратили один до одного хороші почуття і помиритися не бажають, тому позивач звернулась до суду, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов визнає повністю. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.4), копію свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5), копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7), копію паспорта та коду позивача (а.с.8), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 04 вересня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] і [PERSON] не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити (а. с. 11, 12). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 вересня 1999 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5, 6). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

01 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначено, що 07.09.2013 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Причиною розпаду сім'ї позивач вважає безвідповідальне ставлення відповідача до сімейного життя та виховання сина. Сумісне життя припинилось з 14.12.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. Спільне господарство не ведеться. При таких обставинах збереження сім'ї позивач вважає не можливим, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що з 14.12.2013 року сумісне життя з відповідачем припинилося. [PERSON] зовсім не приділяє уваги сім'ї та не знаходить часу для виховання сина. Також повідомила, що останій має намір створити сім'ю з іншою жінкою. Відповідач в судовому засіданні 14.05.2014, 16.06.2014 та 16.07.2014 року був відсутній, хоча відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, останій належним чином був повідомлений про день час та місце судового розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що є у справі, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.09.2013 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 07.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області. Як вбачається зі змісту позовної заяви, подальше сумісне подружнє життя сторін не можливе та суперечить інтересам позивача, адже відповідач безвідповідально ставиться до сімейного життя. Ця обставина свідчить про небажання позивача надалі мешкати однією сім'єю з відповідачем. Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 14.05.2014 року сторонам був наданий строк для примирення у зв'язку із тим, що в сім'ї є малолітня дитина. В продовж даного строку, відповідач не доклав зусиль для примирення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб на даний час носить формальний характер і повинен бути розірваний. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору про розподіл майна у сторін не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved