Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

01 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11\~557,27 грн. 31 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 3\~171,21 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 04 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н. (у вигляді заяви позичальника), у відповідності до якого Банк надав [PERSON] кредитну картку із строком дії до 05/11 (травня 2011 року), з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 250 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отриманні кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами, складає між Банком та відповідачам кредитний договір. Таким чином, при укладенні договору сторони керувалися положеннями частини 1 статті 634 ЦК України, відповідно до яких, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] не сплачує суми для погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в звязку з чим, загальна сума заборгованості, а саме, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 30 серпня 2011 року по 30 серпня 2014 року становить 3\~171,21 грн. В звязку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н. від 04 травня 2007 року, а саме, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 30 серпня 2011 року по 30 серпня 2014 року в сумі 3\~171,21 грн.; судові витрати 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те. що в з 30.12.2008 року перебуває м місцях позбавлення фолі за скоєння злочину, Банку було відомо про це від його дружини, але, Банк не звертався до нього з будь якими вимогами, крім того, він просить суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, відмовити в задоволенні вимог Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, з наступного. Згідно до статті 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. На підставі статті 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. У відповідності до частини 1 статті 634 ЦК України, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н. (у вигляді заяви позичальника), у відповідності до якого Банк надав [PERSON] кредитну картку із строком дії до 05/11 (травня 2011 року), з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 250 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отриманні кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами, складає між Банком та відповідачам кредитний договір. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим, заборгованість за договором, а саме - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 30 серпня 2011 року по 30 серпня 2014 року в сумі 3\~171,21 грн.;, що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. В той же час, у відповідності до умов кредитного договору, кредит надавався строком по 05/11 (травня 2011 року), тобто, до зазначеного часу [PERSON] повинен був погасити заборгованість за кредитним договором в зазначений строк. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У відповідності до ст. 256 ЦК України, визначено, що позовна давність це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. В звязку з наведеним, вбачається, що Банк мав право вимоги за зобовязанням в термін до травня 2014 року. У відповідності до позовної заяви, ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON] 01.09.2014 року., тобто, з пропуском терміну позовної давності. На підставі ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивач звернувся до суду з пропуском строку для звернення про захист цивільного права або інтересу, відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, у задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed