Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що 20.07.2014 р. в м. Новодружеську Луганської області помер батько позивача [PERSON] [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] і грошових вкладів на рахунку 9939 в установі банку № 2867/016 в м. Новодружеську ВАТ «Державний ощадний банк України». Позивач прийняв спадщину, подавши заяву до Лисичанської державної нотаріальної контори. Державний нотаріус Лисичанської державної контори відмовила у вчиненні нотаріальних дій та у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, на підставі того, що немає можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Представник позивача просила визнати за позивачем право власності на спадщину, яка складається з квартири [ADDRESS] і грошових вкладів на рахунку 9939 в установі банку № 2867/016 в м. Новодружеську ВАТ «Державний ощадний банк України». У судове засідання позивач не зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність, про що надав відповідну заяву. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність, про що надала відповідну заяву. Представник відповідача у судове засідання не зявився, позовні вимоги визнав, просить справу розглядати у його відсутність, про що надав відповідну заяву. В порядку\~ст. 197 ч. 2 ЦПК України\~розгляд справи проводиться за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 411211, виданого 23.07.2014 р. виконавчим комітетом Новодружеської міської ради м.Лисичанськ Луганської області, 20 липня 2014 року у м. Лисичанську Луганської області помер [PERSON] (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про народження серії V-УР № 0618274, виданого 21.09.1963 р. Новодружеським пос. РАЦС м. Лисичанська Луганської області, 11 вересня 1963 року народився [PERSON], про що зроблено відповідний запис № 197. Батьками у свідоцтві вказані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.11). Таким чином, [PERSON], [INFO], який помер 20.07.2014 року у м. Лисичанську Луганської області є батьком позивача [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про права власності на житло №18264 та технічного паспорту власником квартири [ADDRESS] є [PERSON].(а.с.17,18). Згідно довідки від 15.11.2016 року, виданої відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради, за адресою: м. Новодружеськ, вул. Мира, 26/12 зареєстрований: [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, в Лисичанській ДНК спадкова справа після померлого 20.07.2014 р. [PERSON] не заводилася. Згідно ф.№2 ВАТ «Державний ощадний банк України» на імя [PERSON] відкрито рахунок 9939 від 25 лютого 2012 року. Відповідно до приписів ст.ст. 1218, 1268 1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено загальний шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом, а також за заповітом, перебіг якого розпочинається з моменту відкриття спадщини, яким згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті спадкодавця. Згідно розяснень викладених у листі ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Оскільки позивачем не заявлено про відмову від спадщини, суд вважає можливим визнати за позивачкем право власності на спадкове майно, яке належало спадкодавцеві. Беручи до уваги наведене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved