Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Автокредит Плюс» про захист прав споживача, застосування наслідків недійсності правочину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2015 року між ним та відповідачем був укладений публічний договір про надання фінансового лізингу №КІ00АІ0000651408 від 01.04.2015, шляхом підписання ним заяви про приєднання до публічного договору, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії (www.planetavto.com.ua). Вказану заяву він підписав на майдані з продажу подержаних авто у м. Києві, тобто поза офісним/торговельним приміщенням відповідача із представником відповідача. Від імені лізингодавця наявна ксерокопія печатки і факсиміле підпису директора ТОВ «Автокредит плюс» [PERSON] , а також представника лізингодавця. У відповідності до умов заяви лізингоодержувач отримує предмет лізингу на 60 місяців, вносить аванс у розмірі 145000,00 грн. та здійснює подальші щомісячні платежі у розмірі 8038,33 грн. у період з 16 по 20 число кожного місяця на транзитний рахунок ТОВ «Автокредит плюс». Позивач зазначає, що згідно додатку №1 до Договору, який водночас є специфікацією та актом приймання передачі, йому був переданий у володіння на умовах лізингу легковий автомобіль марки «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 350000 грн. разом із свідоцтвом про його реєстрацію та ключем. Він зазначає, що розраховував на настання юридичних наслідків щодо отримання предмета лізингу у власність. Перед укладенням публічного договору про надання фінансового лізингу йому не було відомо про наявність жодних недоліків які згодом унеможливлять набуття права власності на даний автомобіль. Позивач зазначає, що після оформлення вищезазначеного публічного договору лізингу в МРЕО, за місцем його проживання 11.05.2016, було зареєстровано автомобіль та змінено реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач зазначає, що у квітні 2020 року він здійснив останню частину виплати лізингу, та вирішив відчужити автомобіль, у жовтні 2020 року півд. Час звернення до МРЕО для перереєстрації автомобіля на нового власника йому стало відомо, що на автомобіль накладено обмеження на відчуження, у зв`язку із його заставою та розшуком. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на автомобіль «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] ТОВ «Глобал Спліт» накладено приватне обтяження у вигляді заборони на відчуження рухомого майна, яке зареєстровано 10.07.2017 на підставі договору про відступлення прав вимоги №392 від 06.03.2019 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. Позивач зазначає, що заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пустовойт Т.В. від 16.04.2015 у цивільній справі позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] задоволено, присуджено стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором (відповідно до кредитного договору від 09.02.2012 [PERSON] надано ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» у тимчасове користування, на умовах повернення, строковості і платності грошові кошти у сумі 199000,00 грн., заставним майном був автомобіль марки «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] ) у розмірі 302851,25 грн. Ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пустовойт Т.В. від 10.04.2019 у цивільній справі замінено сторону у виконавчому провадженні з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Позивач зазначає, що 24.03.2015 року ТОВ «Автокредит Плюс» придбало у [PERSON] автомобіль «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] д.р.н. [NUMBER] , інтереси якого представляв [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 31.07.2012 виданої приватним нотаріусом Чупрун Т.Н., зареєстрована в реєстрі за №2147. Позивач зазначає, що згідно відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву, нотаріальна дія за №2147 була вчинена приватним нотаріусом Чупрун Т.А. 08.06.2012 від імені іншої особи. В період з 26.05.2012 по 02.08.2012 відсутні записи про посвідчення довіреності від імені [PERSON] . Позивач вважає, що відсутні правові підстави на укладення публічного договору про надання фінансового лізингу №КІ00АІ0000651408 від 01.04.2015. Враховуючи вищевикладене, просить суд встановити нікчемність договору фінансового лізингу застосувавши наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 417 462,60 грн. Стягнути судові витрати у вигляді 4500 грн. за надання професійної правової допомоги та 4174,60 судовий збір. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом про нікчемність. Тобто дата з якої у позивача виникло право на позов виникло 17.04.2015 року (дата початку виконання договору), однак позивач звернувся лише 14.12.2020 року, тобто після сплину трирічного строку позовної давності. Відповідач зазначає, що вимоги про повернення лізингових платежів у зв`язку із встановленням нікчемності договору фінансового лізингу задоволенню не підлягають на підставі ч. 1 ст. 809-1 ЦК України. Відповідач зазначає, що вимога позивача про стягнення 417462,60 грн. не підлягає задоволенню, оскільки він не сплачував відповідачу суму у вказаному у позовній заяві розмірі 417462,60 грн. за договором фінансового лізингу. Так розрахунок заявленої суми здійснено позивачем виходячи з вартості автомобіля у розмірі 350000 грн. та різниці курсу НБУ долара США до гривні станом на 01.04.2015 року та 14.12.2020 року. Відповідач зазначає, що позивач не проводив платежі на виконання договору фінансового лізингу у доларах США. Відповідач зазначає, що з 350000 грн. загальної вартості предмету лізингу за договором самим відповідачем було сплачено 173 396,03 грн. за рахунок страхового відшкодування, отриманого відповідачем, як вигодо набувачем за договором страхування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участі позивача у період знаходження автомобілю у фінансовому лізингу. Таким чином, позивач не сплачував відповідачу 350000 грн. або 417 462,60 грн. вартості автомобіля. Відповідач зазначає, що він на законних підставах придбало автомобіль та у подальшому, також діючи законно та добросовісно, передало його у фінансовий лізинг позивачу. Також зазначає, що реєстрація автомобілю у 2015 році за лізингодавцем а в 2016 році за лізингоодержувачем свідчить про те, що був відсутній розшук та у державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 21.05.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 51). 26.05.2021 року позивач надав заяву про усунення недоліків (а.с. 54). 27.05.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 57). Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. [NUMBER] автомобіль «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] , власником є [PERSON] , дата реєстрації 11.05.2016 року (а.с. 10). Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, 10.07.2017 за №16359284 на підставі договору про відступлення прав вимоги, який виданий 06.03.2019 на заборону відчужувати (а.с. 11). Судом встановлено, що заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пустовойт Т.В. від 16.04.2015 у цивільній справі позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] задоволено, присуджено стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 302851,25 грн. (а.с. 14-16). Судом встановлено, що ухвалою судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Пустовойт Т.В. від 10.04.2019 у цивільній справі замінено сторону у виконавчому провадженні з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (а.с. 13). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу д.н.з. [NUMBER] автомобіль «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] , власником є ТОВ «Автокредит плюс» (а.с. 19). Судом встановлено, що [PERSON] 01.04.2015 року підписав заяву про приєднання до публічного договору №КІ00АІ0000651408 від 01.04.2015 р. про надання фінансового лізингу на 60 місяців (а.с. 21). Судом встановлено, що згідно Додатку №1 до договору фінансового лізингу №КІ00АІ0000651408 від 01.04.2015 р. специфікація та акт приймання-передачі зазначено автомобіль «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] (а.с. 22). Судом встановлено, що між продавцем [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , що діє на підставі довіреності від 31.07.2012, виданої приватним нотаріусом Чупрун Т.Н. і зареєстрованої в реєстрі за номером 2147 та покупцем товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» підписано акт приймання-передання ТЗ «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] (а.с. 23). Судом встановлено, що [PERSON] , інтереси якого представляє [PERSON] , що діє на підставі довіреності від 31.07.2012, виданої приватним нотаріусом Чупрун Т.Н. і зареєстрованої в реєстрі за номером 2147 дав свою згоду на приєднання до договору купівлі-продажу на умовах від 24.03.2015 року, визначених договором купівлі-продажу, що розміщений на офіційному веб-сайті покупця www.planetavto.com.ua (а.с. 24). Судом встановлено, що згідно відповіді Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.11.2020 №5300-05-31/06 за інформацією, наданою Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом, нотаріальна дія за №2147 була вчинена приватним нотаріусом Чупрун Т.А. 08.06.2012 року від імені іншої особи. Також у справі №139 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» в період з 26.05.2012 по 02.08.2012 відсутні записи про посвідчення довіреностей від [PERSON] (а.с. 29-30). Судом встановлено, що згідно виписки по рахунку [NUMBER] [PERSON] з 01.01.2015 по 08.07.2021 дебет складає 430535,34 (а.с. 128). Судом встановлено, що згідно довідки про суми зарахувань на рахунок № [NUMBER] за договором фінансового лізингу № КІ00АІ0000651408 від 01.04.2015 року сума зарахувань на рахунок від клієнта [PERSON] складає 233 510,00 (а.с. 129). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно доЗакону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено, що відповідач не надав всієї необхідної інформації про автомобіль до укладення заяви про приєднання до публічного договору № КІ00АІ0000651408 від 01.04.2015 року або приховував інформацію про транспортний засіб. Судом встановлено, що під час реєстрації транспортного засобу на відповідача, та в подальшому на позивача, будь-яка інформація про заборону відчуження транспортного засобу «MITSUBISHI» модель «OUTLANDER» 2012 року випуску, типу універсал, номер кузова - [NUMBER] була відсутня, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. При цьому, суд відмовляє у прийнятті зустрічної позовної заяви ТОВ`Автокредит плюс», оскільки відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Згідно ухвали суду про відкриття провадження відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення, відповідач отримав ухвалу суду 02.07.2021 року (а.с.60), а зустрічна позовна заява надійшла до суду лише 20.07.2021 року, тобто після вплину терміну для подання відзиву. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed