Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

У грудні 2019 позивач звернулась до суду з позовом до Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позов тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, площею 3,3435 га (кадастровий номер 0522287500:03:000:1117), що розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Позивач спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від неї не відмовилась, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості, у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на вказане майно, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 28.12.2019 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, а також витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 19.03.2020 ухвалою суду було замінено неналежного відповідача Трощанську сільську раду Липовецького району Вінницької області на належних відповідачів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач подала заяву про зменшення розміру позовних вимог та просила суд визнати за нею, [PERSON] право власності на ј частку земельної ділянки, площею 3,3435 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 0522287500:03:000:1117), що розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заява була прийнята судом до розгляду, оскільки подана із дотриманням вимог ст..49 ЦПК України. Відповідачі не надали до суду відзиву, однак надали до суду заяви про визнання позову, просили суд про розгляд справи у їх відсутність. У підготовче судове засідання позивач не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.223 ЦПК України, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі, за відсутності сторін спору, при цьому, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина. Із матеріалів Спадкової справи №144/2017 до майна померлого [PERSON] встановлено, що своїм правом на спадкування скористались дружина та діти спадкодавця - сторони спору - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , подавши заяви про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги спадкування. Факт родинних відносин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із спадкодавцем підтверджено свідоцтвами про їх народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.22, 24, 25). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли чотири спадкоємці, які є сторонами спору, отож вона їм належить у рівних частках, тобто по ј частці кожному. Судом встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3435 га (кадастровий номер 0522287500:03:000:1117), що розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю серія ВН №09371. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно матеріалів цивільної справи встановлено, що правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем в нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідачі подали заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved