Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про відшкодування шкоди. Вказувала, що 28.06.2020 року між 07 год. 21 хв. та 07 год. 23 хв. водій автомобіля марки Volkswagen д. н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з автомобілем марки Nissan Micra д.н.з. [NUMBER] , який було припарковано за адресою м. Чернівці, вул. Шептицького, 12а. Після скоєння ДТП водій автомобіля Volkswagen д.н.з. [NUMBER] залишив місце аварії. З пояснень власника транспортного засобу [PERSON] стало відомо, що за кермом автомобіля марки Volkswagen д.н.з. [NUMBER] перебував [PERSON] . Вказувала, що в Першотравневому районному суді м. Чернівці перебувала адміністративна справа відносно [PERSON] , однак останнього не притягнуто до відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Просила стягнути з [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, оскільки дані події негативно вплинули на моральний стан, що призвело до порушення звичного робочого режиму, оскільки позивачка змушена була вчиняти дії щодо з`ясування особи, яка завдала шкоди, зверталася до працівників поліції, працівників СТО для відновлення власного авто, що завдало моральних страждань та внесло у життя суттєвий дискомфорт та порушило звичний життєвий режим. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що обставини за яких сталась ДТП встановлені Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі про адміністративне правопорушення та набрала законної сили. Згідно вказаної постанови суду, адміністративна справа закрита за відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, тому відсутні будь-які підстави для покладання будь-якої відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП на власника транспортного засобу. Окрім того, що стосується моральної шкоди вказав, що в позовній заяві повинно бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні також просила задовольнити позов повністю. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази дійшов до наступного. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Що стосується матеріальної шкоди суд, зазначає наступне. Так, згідно з\~ст. 1166 ч.ч.1, 2 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, як це визначено\~ст. 1187 ч.2 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6\~(з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з приводу застосування наведених вище норм\~ЦК\~роз`яснив, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до постанови №4 від 01.03.2013 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10.11.2020 року адміністративну справу відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.18-19). Окрім того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що власником автомобіля, який скоїв ДТП є [PERSON] та що саме неправомірні дії [PERSON] завдали шкоду майну позивача. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача не підлягають задоволенню. За загальним правилом встановленим\~ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, згідно з\~ст. 23 ч.2 ЦК України\~полягає, разом з іншим, і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Таким чином, судом не встановлено факту доведеності заподіяння матеріальної шкоди позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем, а тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не довела належними та допустими доказами обставини, на якими обґрунтовувала позовні вимоги, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed