Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про обтяження (арешт) вказаної квартири, зареєстровані 25 лютого 2009 року за реєстраційними номерами 8494720, 8495207, 8495213, 8495261. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі частку квартири [ADDRESS]. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну померлій матері спадкову частку квартири вона не може, так як 25 лютого 2009 року на квартиру постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - Відділ ДВС) було накладено арешт. При зверненні до Відділу ДВС із заявою про зняття арешту із квартири їй відмовлено, оскільки виконавчі провадження, які були відкриті на ім'я матері [PERSON] завершені та знищені за закінченням строку їх зберігання. Для зняття арешту із квартири їй рекомендовано звернутися до суду. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила суд задовольнити позовні вимоги та зняти арешт з квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що підстави для перебування квартири під арештом відсутні. Представник відповідача Відділу ДВС державний виконавець Письок Ю.В. у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, у якому просив розглянути справу без участі представника Відділу ДВС. Принципові заперечення щодо розгляду справи відсутні. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 20 серпня 1987 року виконавчим комітетом Броварської ради народних депутатів Київської області на підставі рішення від 21 липня 1987 року № 166 [PERSON] було видано ордер № 510 на право зайняття сім'єю із п'яти осіб п'ятикімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 27 серпня 1995 року, виданим представництвом Фонду держмайна у місті Бровари, вказана вище квартира на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім'ї чотирьом дочкам: [PERSON] (позивачу), [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до заповіту від 13 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Саверою Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 1921, [PERSON] все своє майно заповідала [PERSON] (позивачу). Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області від 12 серпня 2011 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну померлій [PERSON] частку зазначеної квартири відмовлено. Із Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 72601941 від 10 жовтня 2014 року видно, що за результатами пошуку у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна виявлено арешти нерухомого майна - квартири [ADDRESS], зареєстрований 25 лютого 2009 року згідно із постановами старшого державного виконавця Відділу ДВС Вовнянко В.В. про арешт майна боржника та заборони його відчуження АА891923, АА891924, АА891925, АА891926, реєстраційні номери обтяження відповідно 8494720, 8495207, 8495213, 8495261. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Із листа від 02 грудня 2014 року за № 45244 вбачається, що на виконанні у Відділі ДВС перебували зазначені вище виконавчі провадження по стягненню з [PERSON] суми заборгованості, які завершені. Дані виконавчого провадження знищені за закінченням строку їх зберігання. За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність арешту на квартиру [ADDRESS], частка якої на праві власності належить померлій [PERSON], перешкоджає позивачу реалізувати свої права на спадкування за заповітом цієї частки квартири та порушує її законні права та інтереси. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність виконавчих проваджень щодо [PERSON], яка померла [INFO] року, та інших співвласників квартири [ADDRESS], суд вважає, що позовні вимоги про звільнення нерухомого майна з під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved