Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ФОП [PERSON], ТОВ "Облжилпостачторг", в якому просив стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 296 467, 90 грн, завдані недостачею товарно-матеріальних цінностей згідно договору зберігання укладеному у формі акта прийому - передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04 грудня 2012 року. В обгрунтування позову зазначив, що 20 листопада 2013 року заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька, яке набрало законної сили, встановлено, що 04 грудня 2012 року завідуюча складом ТОВ «Облжилпостачторг» [PERSON] привласнила ввірені їй, ФОП [PERSON], товарно - матеріальні цінності на загальну суму 298 813,10 грн. Зазначеним рішенням суду стягнуто з ТОВ «Облжилпостачторг» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 296 467,90 грн. Згідно ухвали господарського суду Донецької області з 29 грудня 2011 року ТОВ «Облжилпостачторг» перебуває у стадії банкрутства. Зазначене свідчить про те, що на час ухвалення рішення у ТОВ «Облжилпостачторг» відсутні кошти для відшкодування шкоди, та зазначений факт робить неможливим виконати рішення суду. 04 квітня 2013 року між ним та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором зберігання укладеному у формі акта прийому - передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04 грудня 2012 року. Крім того з 19 лютого 2013 року в провадженні СВ Київського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 12013050830000571 за правовою кваліфікацією по ч. 4 ст. 191 КК України, за заявою [PERSON] про привласнення товару. Таким чином вважає, що з 04 квітня 2013 року, замість ФОП [PERSON], у нього виникло право стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 296 467, 90 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах та доводах викладених у позові, та просив його задовольнити у повному обсязі. Пояснив суду, що не звертався ані до арбітражного керуючого, який уповноважений здійснювати ліквідацію ТОВ «Облжилпостачторг» відповідно до постанови Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2013 року, ані до державної виконавчої служби з приводу виконання рішення Київського районного суду м. Донецька від 20 листопада 2013 року. Відповідачка відповідно до наданої заяви від 15 грудня 2014 року просила розглядати справу за її відсутності, відповідно до наданих письмових заперечень просила у задоволенні позову відмовити на тих підставах, що позивач безпідставно намагається стягнути з неї збитки, не зважаючи на те, що вже існує рішення суду про стягнення цих збитків з іншої особи. Третя особа ФОП [PERSON] відповідно до наданої заяви від 20 листопада 2014 року просила розглядати справи без її участі, з задоволенням позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи ТОВ "Облжилпостачторг" був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб - сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 20 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Облжилпостачторг», третя особа [PERSON] про визнання дійсним договору та стягнення коштів, позов задоволено, визнано дійсним договір зберігання укладений у формі акта прийому - передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04.12.2012 року між зберігачем ТОВ «Облжилпостачторг» та поклажодавцем ФОП [PERSON], стягнуто з ТОВ «Облжилпостачторг» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 296 467,90 грн. Розглядаючи зазначену справу суд встановив, що відповідно до актів прийому - передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04.12.2012 року складених між ФОП [PERSON] та [PERSON], завідуючої складом ТОВ «Облжилпостачторг», у присутності [PERSON], ФОП [PERSON], здала, а представник складу [PERSON] прийняла на відповідальне зберігання вказані матеріальні цінності на загальну суму 298 813,00 грн. Крім того суд встановив, що 03.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про уступку права вимоги. Відповідно до цього договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за всіма зобов»язаннями до ТОВ «Облжилпостачторг» згідно договору зберігання укладеному у формі акту прийому - передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 04.12.2012 року, та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] З наведеного вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування шкоди ТОВ «Облжилпостачторг», де працювала [PERSON], на користь [PERSON] на підставі зазначеного рішення суду. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як було встановлено в судовому засіданні позивач не бажав реалізовувати свої права в порядку ст. 368 ЦПК України - звернення судових рішень до виконання. З огляду на зазначене, суд не вбачає порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача [PERSON], тоді як відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed