Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У вересні 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просило стягнути з Відповідача на користь ПрАТ «СК «Універсальна страхова група» суму в розмірі 7 447,70 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 29.10.2015р. між Позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-1102-14-00202, предметом якого є страхування транспортного засобу «Субару», державний № [NUMBER]. 23.09.2015р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Субару», державний № [NUMBER], під керування водія [PERSON] та транспортного засобу «Тойота», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно довідки патрульної служби та постанови Голосіївського районного суду м. Києва, вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення Відповідачем ПДР. До Позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав при цьому всі необхідні документи, за наслідком розгляду яких Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15 054,94 грн. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони («Тойота, державний № [NUMBER]), застраховано в ПрАТ «СК «Арсенал страхування», на адресу якої Позивач 16.01.2016р. направив заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПрАТ «СК «Арсенал страхування» сплатив на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 7 607,24 грн., відповідно різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 7 447,70 грн. (15 054,94 грн. - 7 607,24 грн.), що має бути стягнуто з Відповідача з вини якого сталася ДТП. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 22.09.2016р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.35). Представник Позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 23.09.2015р. о 17 год. 40 хв. на вул. Жилянській, 27 в м. Києві керував автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER]. При перестроюванні не надав дорогу автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що привело до пошкодження обох транспортних засобів, що підтверджується довідкою № 74552758 про дорожньо-транспортну пригоду від 21.10.2015р. (а.с.12-13). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2015р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.14). Станом на момент здійснення вищевказаного страхового випадку автомобіль «Субару», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], був застрахований в ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1102-14-00202 від 29.10.2014р. з терміном дії з 01.11.2014р. по 31.10.2015р. (а.с.5-6). Відповідно до ст. 21 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 24.09.2015р. до Позивача звернулась власник автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER] - [PERSON] з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.8-10). З урахуванням акту від 24.09.2015р. огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) - автомобіля «Субару», державний номер [NUMBER] (а.с.15-16), ремонтної калькуляції № ЦРКА-2258 від 29.10.2015р. (а.с.18-19), Розрахунку суми страхового відшкодування від 29.10.2015р. (а.с.21) Позивачем затверджено Страховий акт № ЦРКА-2258 від 29.10.2015р. про виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 15 054,94 грн. (а.с.20). З копії платіжного доручення № 19793 від 30.10.2015р. вбачається, що Позивачем на підставі страхового акту № ЦРКА-2258 від 29.10.2015р. було сплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 15 054,94 грн. (а.с.22). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як встановлено з матеріалів справи на час ДТП 23.09.2015р. цивільно-правова відповідальність [PERSON], автомобіль «Тойота», державний номер [NUMBER], було застраховано у ПрАТ «Арсенал-страхування», згідно полісу АІ/7427094. В січні 2016 року Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал-страхування» з заявою № 11/13705 від 16.01.2016р. про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу, в якій просив сплатити суму в розмірі 15 054,94 грн. на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (а.с.23). ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатило Позивачу грошові кошти в сумі 7 607,24 грн., що не заперечувалось позивачем та зокрема встановлено в рішенні Господарського суду м. Києва від 01.08.2016р. у справі № 910/10426/16 за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.24-27). Водночас, рішенням Господарського суду м. Києва від 01.08.2016р. у справі № 910/10426/16 встановлено, що сума страхового відшкодування із урахуванням розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ (Subaru Impreza, державний реєстраційний номер [NUMBER]) станом на 23.09.2015р. та за вирахуванням франшизи в сумі 510,00 грн., яке підлягає виплаті ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» становить 7 607, 24 грн. Відтак, з огляду на те, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» вказана сума страхового відшкодування була перерахована ПрАТ «СК «Українська страхова група», суд дійшов висновку, що відповідач у справі виконав своє зобов'язання перед позивачем з виплати страхового відшкодування як вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди (15 054,94 грн.) та страховою виплатою ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (7 607,24 грн.) становить 7 447,70 грн., яка підлягає стягненню з винної у ДТП особи. При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016р. у справі № 6-2878цс15. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON], про відшкодування шкоди підлягає задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» грошових коштів у сумі 7 447,70 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди (15 054,94 грн.) та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (7 607,24 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 253, 256, 257, 993, 1191 ЦК України, ст.ст.8, 9 Закону України «Про страхування», ст. 12, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі № 6-2878цс15, та

Outcome: approved