Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

01.11.2021 р. судом ухвалено рішення про задоволення позову. 04.11.2021 р. на адресу суду надійшла заява представник позивачки про ухвалення додаткового рішенняпро стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню з відповідача у зв`язку з розглядом справи та просить суд вирішити питання стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.. Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Судове засідання у справі було призначено на 10.11.2021 р.. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належно повідомлені. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення пославшись на те, що з ухваленим рішенням він не погоджується оскільки позивачка у позовній заяві, а її представник у судовому засіданні, повідомили суду неправдиві обставини щодо наявності заборгованості за попереднім виконавчим листом, та які, на його думку, виявилися для суду визначальними для визначення розміру аліментів. Ствердив, що станом на день подачі позову, у відповідача не було заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, в підтвердження чого надав розрахунок заборгованості по аліментах від 21.10.2021 р. у виконавчому провадженні №4432196. Окрім цього зазначив, що договором про надання правової допомоги №639 від 02.08.2021 р., укладеним між АО «Мицик, Кравчук та партнери» та [PERSON] не визначено порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються, виключає об`єктивну можливість встановити домовленість між адвокатом і клієнтом щодо ціни договору (гонорару), більше того сторони даного договору погодили розмір погодинної ставки за надані послуги лише в акті виконаних робіт, що на його думку не відповідає вимогам цивільного законодавства. Також ставить під сумнів можливість здійснення представництва інтересів позивачки в суді адвокатом Савчук Н.В., оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перебування останньої у трудових, договірних відносинах із АО «Мицик, Кравчук та партнери». Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду заяви. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.11.2021 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] у користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на час її навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.08.2021 року і до закінчення навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, припинити виплату аліментів у випадку припинення навчання. Стягнуто з [PERSON] на користь держависудовий збір у розмірі 908,00 грн.. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В судовому засіданні 01.11.2021 р. представником позивачки усно заявлено, що після ухвалення рішення по суті позовних вимог, стороною позивача буде подана відповідна заява про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 04.11.2021 р. на адресу суду надійшла заява представника позивачки про ухвалення додаткового рішення, в якій остання просила стягнути з відповідача у користь позивачки понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.. 02.08.2021 року між АО «Мицик, Кравчук та партнери» в особі керуючого партнера Мицика О.В. та [PERSON] укладено договір №639 про надання правової допомоги. Окрім цього, АО «Мицик, Кравчук та партнери» адвокату Савчук Н.В. видано ордер серії ВС №1104513 на надання правничої (правової) допомоги позивачці. На підтвердження факту виконання умов надання правової допомоги представником позивачки надано: 1) акт виконаних робіт від 03.11.2021 р., згідно якого вартість юридичних послуг становить 2000,00 грн.; 2) копію меморіального ордеру №@PL386991 від 02.08.2021 р. про оплату послуг в сумі 2 000,00 грн.. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачкою витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи. Таким чином заперечення представника відповідача щодо стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу. Більше того, твердження представника відповідача щодо введення позивачкою та її представником, в ході розгляду даної справи, суду в оману з приводу обставин та підстав, які були предметом дослідження, суд вважає суб`єктивними судженнями, оскільки останній у відповідності до норм цивільного процесуального законодавства мав право в підтвердження фактів наведених у «Заяві про розгляд справи без участі відповідача та визнання позову (часткове) від 18.10.2021 р.», надати суду відповідні докази, чого ним не було зроблено. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача. Враховуючи викладене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved