Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

01 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною заявою, в якій просить: визнати його матір - [PERSON] , [INFO] , недієздатною; встановити над [PERSON] опікунство, призначивши його опікуном. Заяву обґрунтовує тим, що його мати - [PERSON] , [INFO] , внаслідок психічного хронічного, стійкого розладу, судинної деменції, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона не може себе обслуговувати, самостійно одягатися, умиватися, відвідувати магазин, купувати продукти харчування, писати та читати, погано орієнтується в просторі та часі. [PERSON] постійно проживає з заявником, заявник здійснює догляд за нею. Визнання його матері та встановлення над нею опіки потрібне в її інтересах, в зв`язку з чим звернувся до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] та його представник - адвокат Дубінський В.М. у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі. При цьому зазначили, що до органу опіки та піклування м. Черкаси для отримання висновку про можливість заявника бути опікуном [PERSON] в разі визнання її недієздатною, звернулися. Представник заінтересованої особи - Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - Чуйко В.В. у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити у повному обсязі. Інші особи, окрім [PERSON] , до органу опіки та піклування м. Черкаси з заявами про призначення їх опікуном [PERSON] , не зверталися. Враховуючи психічний стан здоров`я [PERSON] - особи, щодо якої здійснюється розгляд заяви про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки та опікунства, її виклик у судове засідання не здійснювався. Суд, заслухавши доводи заявника, його представника та представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Капітанівським РАЦС Новомиргородського району Кіровоградської області 23 грудня 1961 року, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Отже, заявник [PERSON] є сином [PERSON] , в зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України, має право на звернення до суду з заявою про визнання останньої, за наявності підстав, недієздатною. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого УПФУ в Новомиргородському районі 09 грудня 2003 року, [PERSON] , 1939 року народження, з 01 липня 2003 року є пенсіонером за віком. Згідно довідки №1661/01-05/1, виданої комунальним некомерційним підприємством «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» 23 вересня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , оглянута лікарем - психіатром КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» 19 вересня 2019 року. Діагноз: «Судинна деменція». Судинною деменцією називають придбаний психічний розлад, який проявляється у вигляді зниження інтелекту, порушення суспільної адаптації та іншими розладами функцій головного мозку. Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.2 ст.39 ЦК України, порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в т.ч. на підставі висновків експертів. Відповідно до п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України, призначення експертизи є обов`язковим для встановлення психічного стану особи. Згідно ст.298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово - психіатричну експертизу. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2019 року, з метою встановлення психічного стану [PERSON] , призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської міської ради». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №398 від 15 листопада 2019 року судово - психіатричної експертної комісії Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської міської ради», у [PERSON] , [INFO] , виявляються прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі судинної деменції (F-01.0 за міжнародною кваліфікацією хвороб 10-го перегляду) - через що на теперішній час вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та за своїм психічним станом не може приймати участь у судових засіданнях і надавати пояснення по суті справи. Згідно ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати недієздатною. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Враховуючи вік [PERSON] , яка є пенсіонером, а також висновок судово-психіатричної експертизи №398 від 15 листопада 2019 року, в якому зазначено, що [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визначити максимальний строк дії рішення про визнання останньої недієздатною, який становить два роки. Початок даного строку рахувати з часу набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.1 ст.300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що над [PERSON] , [INFO] , яка підлягає визнанню недієздатною, необхідно встановити опіку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст.63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, призначена лише за її письмовою заявою та призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявник [PERSON] просить призначити його опікуном матері - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї з зацікавлених сторін. Відповідно до подання №10794-2 від 22 жовтня 2019 року Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, опікунська рада при виконавчому комітеті Черкаської міської ради не заперечує щодо призначення [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останньої недієздатною за рішенням суду. Згідно акту обстеження житлових умов від 26 вересня 2019 року, складеного адвокатом Дубінським В.М., громадяни [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] спільно з її сином - [PERSON] . На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення заявника - [PERSON] опікуном його матері - [PERSON] , [INFO] , яка підлягає визнанню судом недієздатною. Відповідно до ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved