Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері [PERSON], а саме на 3/4 частини житлового будинку № 1 з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що при житті його матері [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] Заповітом від 19.11.2007 року [PERSON] заповіла все своє майно для нього. [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку він прийняв. Крім нього, спадщину прийняв вітчим [PERSON], який перебував з [PERSON] у шлюбі та досяг пенсійного віку, тому має право на обов'язкову частку у спадщині. Маючи намір оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори, якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому він звернувся до суду за захистом свого права на спадкове майно. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті дружини [PERSON], а саме на 1/4 частини житлового будинку № 1 з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] та визнати за ним право власності на спільну сумісну власність подружжя на господарські будівлі (а.с. 44-46). Обгрунтовуючи вимоги зустрічного позову [PERSON] зазначив, що він має право на обов'язкову частку в розмірі 1/4 частини спадкового майно після смерті дружини [PERSON] Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 22.09.2015 року вимоги зустрічного позову в частині визнання за [PERSON] права власності на спільну сумісну власність подружжя на господарські будівлі, залишено без розгляду (а.с. 53). В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] підтримав позовні вимоги первісного позову в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, зробив усну заяву, якою визнав зустрічний позов в повному обсязі, наслідки даної процесуальної дії були роз'яснені, згідно ст. 174 ЦПК України. Відповідач-позивач [PERSON], представник відповідача-позивача [PERSON] в судовому засіданні зробили усну заяву, якою визнали первісний позов в повному обсязі, наслідки даної процесуальної дії були роз'яснені, згідно ст. 174 ЦПК України, підтримали зустрічний позов в повному обсязі з підстав викладених в зустрічній позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги первісного та зустрічного позовів, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягать задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що при житті [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] яка не отримала свiдоцтво про право власностi на будинок, тому цей будинок не зареєстрований в Державному peєстрі права власностi на нерухоме майно, про що свiдчить копія технічного паспорту на будинок (а.с.11-12), лист КП "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 25.11.2014 року (а.с.10), довідка виконавчого комітету Йосипівської сільської ради Баранівського району від 03.11.2014 року (а.с.9). Заповітом від 19.11.2007 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачу [PERSON] (а.с.5). [INFO] померла [PERSON] в с. Табори Баранівського району Житомирської області (а.с. 6), після її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Згідно з матеріалами спадкової справи № 229/2014 до майна померлої [PERSON], спадщину прийняв [PERSON] за заповітом та [PERSON] за законом на обов'язкову частку у спадщині, згідно з ст. 1241 ЦК України (а.с. 28-39). [PERSON] від 25.11.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с. 13). Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК (в редакції 1963 року), громадяни могли мати у власноті житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов'язували наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. У відповідності з п.п. 4.15 глави 10 [PERSON] свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у [PERSON] та [PERSON] відсутні з причин, зазначених вище, тому вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно за ними при таких обставинах є обгрунтованими. Ці вимоги доведені вищевказаними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved