Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1956 року проживає у [ADDRESS] і з того часу отримує від Дзержинського РЕМ електроенергію згідно укладених договорів. 29 лютого 2012 року працівниками Дзержинського РЕМ був складений акт про порушення Правил користування електроенергією для населення за самовільне підключення електроустановок до електричної мережі. Даний акт був розглянутий комісією з розгляду актів при Дзержинському РЕМ, яка склала протокол №2 і здійснила розрахунок суми недооблікованої електроенергії в сумі 17163.81 грн. Даний протокол був ним оскаржений і рішенням Дзержинського міського суду від 24 вересня 2012 року йому було відмовлено у задоволенні його позовних вимог. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 5 листопада 2012 року його позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з нього на користь ПАД «ДТЕК Донецькобленерго» вартість недооблікованої електроенергії в розмірі 4046.42 грн. Рішення Апеляційного суду ним не було оскаржено. Після цього він неодноразово з'являвся в Дзержинський РЕМ, надавав рішення суду і вважав, що стягувач (ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») звернеться у відповідну інстанцію з приводу примусового виконання судового рішення. Чому підприємство - стягувач цим не скористалось йому не відомо. Пройшло майже 2 роки з моменту ухвалення рішення і 7 жовтня 2014 року без всякого попередження, на порушення договору, укладеного з постачальником електроенергії, а також п. 36 Правил користування електричною енергією для населення, працівники Дзержинського РЕМ відключили його будинок [ADDRESS] від споживання електроенергії. 15 жовтня 2014 року він звернувся із заявою до начальника Дзержинського РЕМ з заявою про роз'яснення дій його підлеглих, які порушили його право на споживання електроенергії, передбачене п. 41 Правил. Поточної заборгованості за спожиту електроенергію станом на 7 жовтня 2014 року по будинку у нього не було. У відповіді на його заяву начальником Дзержинського РЕМ йому було роз'яснено, що причиною відключення його будинку від споживання електричної енергії 7 жовтня 2014 року виявилась його заборгованість за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 5 листопада 2012 року. До наступного часу (станом на 19 листопада 2014 року) його будинок відключений від споживання електроенергії, не звертаючи на його прохання про негайне підключення його будинку до електромережі. Вважає, що незаконними діями працівників Дзержинського РЕМ йому спричинена моральна шкода, оскільки він є інвалідом першої групи за загальним захворюванням і за станом здоров'я потребує постійного догляду; у будинку живе один, сім»ї у нього немає, його будинок не газифікований, тому він користується електропічкою, у зв'язку з чим протягом майже півтора місяця він позбавлений можливості готувати собі їжу; в наступний час настали холоди і відключення його будинку від споживання електроенергії перешкоджає використанню електрообігрівача, оскільки коштів на придбання вугілля у нього немає; на вулиці в ці дні рано темніє і він не може у вечірній час ні подивитись телебачення, ні почитати книгу; без читання книг він відчуває себе некомфортно і це порушує його звичний уклад життя. Просив визнати дії працівників ПАТ «Донецькобленерго» такими, що порушують його право на отримання електричної енергії відповідно до договору про умови надання до його будинку [ADDRESS] електричної енергії незаконними; зобов'язати працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» негайно підключити його будинок до мережі електропостачання; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 17000 грн. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 4 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги [PERSON] посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи; апелянт вважає, що судом не враховано, що після набрання законної сили рішення Апеляційного суду Донецької області від 5 листопада 2012 року, яким з нього стягнута вартість електроенергії, не врахованої внаслідок порушення ПКЕЕН в розмірі 4046.42 грн., він неодноразово звертався до Дзержинської виконавчої служби про примусове виконання цього рішення, але йому відповідали, що виконавчий лист до них не надходив; крім того, він звертався і до Пенсійного фонду в м. Дзержинську про відрахування з його пенсії суми, яка була стягнута за рішенням суду, в чому йому було відмовлено; судом не враховано, що виконавчий лист представником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про примусове виконання рішення був направлений до виконавчої служби тільки 5 листопада 2013 року, а 31 березня 2014 року провадження було закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»; таким чином на момент незаконного відключення його будинку від енергопостачання матеріали про примусове виконання рішення Апеляційного суду знаходилось на виконанні у державній виконавчій службі і чому відповідач як стягувач не контролював виконання рішення йому не відомо; вважає, що суд безпідставно не витребував і не оглянув у судовому засіданні виконавче провадження і це суттєво вплинуло на прийняття необґрунтованого та необ'єктивного рішення. У судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення законним і обґрунтованим. Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи [PERSON] в задоволенні позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними суд першої інстанції виходив з того, що працівники енергопостачальної організації діяли в межах повноважень, наданих їм діючим законодавством України та не порушили прав та інтересів позивача; відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що ним не були надані докази вини відповідача. Проте з такими висновками погодитись неможливо виходячи з наступного. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМ України від 26 липня 1999 року №1357 (з наступними змінами та доповненнями) та Методикою визначення обсягу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року (із змінами і доповненнями, внесеними постановою НКРЕ України від 8 лютого 2007 року №154 і від 18 грудня 2008 року № 1384). Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 53 Правил у разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадків виявлення факту самовільного підключення). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] мав борг перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у вигляді вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення в розмірі 4046.42 грн., який був стягнутий з [PERSON] рішенням Апеляційного суду Донецької області від 5 листопада 2012 року, яке ніким не оскаржено. З позовної заяви позивача вбачається, що його будинок був відключений відповідачем від електричної енергії 7 жовтня 2014 року. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання дій ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» незаконними судом першої інстанції не враховано, що з моменту набрання чинності рішенням Апеляційного суду законної сили і відключенням будинку позивача від електричної енергії минуло більше ніж 2 роки. За цей період у [PERSON] відсутня поточна заборгованість за спожиту електричну енергію; при відключенні будинку позивача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не враховано, що він людина похилого віку, є інвалідом першої групи. За таких обставин, на думку апеляційного суду, питання про стягнення боргу з [PERSON] ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» мало можливість за цей час вирішити відповідно до ст. 368 ЦПК України, без відключення будинку позивача від електричної енергії. Але своїм правом примусового виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 5 листопада 2012 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» скористалося тільки 18 грудня 2014 року, звернувшись із заявою про примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 18 грудня 2014 року. У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснила, що правом примусового виконання рішення ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» скористалося не зразу після ухвалення рішення, оскільки надавало можливість [PERSON] добровільно виконати рішення суду, для чого йому направлялися повідомлення і попередження про відключення електричної енергії; при цьому представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» посилалось на наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Так,дійсно на а.с. 70, 71 є повідомлення про вручення поштового відправлення, але на одному з них (з датою 25.02.2014 року) значиться, що кореспонденція повернута за закінченням терміну зберігання, а на другому (з датою 12.04.2014 року) є відмітка про вручення, але з цього документа не вбачається, що саме було вручено [PERSON] Крім того, пунктом 53 Правил не передбачено направлення повідомлення про сплату вартості необлікованої електричної енергії та попередження про відключення електричної енергії в разі відмови такого боргу. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання дій ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» незаконними та зобов'язання відновлення постачання електричної енергії. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з того, що Закони та інші нормативно-правові акти, які регулюють відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії, а саме ст. ст. 22, 711, 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України "Про електроенергетику", Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою КМ України від 26 липня 1999 року №1357 (з наступними змінами та доповненнями) не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язань з постачання електричної енергії. Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди з інших підстав.

Outcome: partial