Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

01.10.2018 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до суду із позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про звільнення майна з-під арешту, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначено, що 22.04.2008 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 11337477000, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений договір іпотеки № 113374770000/3 від 22.04.2008 року, за умовами якого відповідач передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором. Обтяження згідно з вищевказаним іпотечним договором відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. Таким чином, 08.04.2016 року позивач набув права власності на предмет іпотеки. Дана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Позивачу стало відомо, що на дане нерухоме майно накладено арешти: постановою 47056156 від 25.09.2015 року, виданою Комунарським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області; постановою 31755434 від 16.11.2015 року, виданою Ленінським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області; постановою 31755434 від 16.08.2012 року, виданою Ленінським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області; постановою 30002883 від 24.11.2011 року, виданою Комунарським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Позивач зазначає, що має бажання скористатись свої правом розпорядження майном, однак, реалізувати вказане право не є можливим внаслідок існування вказаних арештів на нерухоме майно, розташованого за адресою предмета іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Існування арештів, які накладені на вказане майно унеможливлюють реалізацію позивачем свого права власності, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на вище вказане, просить суд звільнити з-під арештів нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка перебуває під арештами, що були накладені вищевказаними постановами державних виконавців, а також стягнути з відповідача судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2018 року відкрито провадження у справі № 333/274/18 та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача за довіреністю - Пивоваров В.І. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON], повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, просить вирішити справу на розсуд суду, заперечень та зауважень не має. Представник третьої особи - Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, та додатково повідомив, що згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 31755434 з виконання виконавчого листа від 27.01.2012 року № 2-1343, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ ВТБ Банк суми боргу у розмірі 959 237 грн. 22 коп. 16.08.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 16.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. На даний час, виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1343 від 27.01.2012 року знищене і перевірити його матеріали неможливо. Згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень, станом на 19.11.2018 року, відкриті виконавчі провадження де боржником виступає [PERSON] відсутні. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги, заяви надані учасниками процесу, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11337477000. За умовами договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с. 6-9). В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, 22.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 113374770000/3. За умовами іпотечного договору [PERSON] передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). 12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором. Обтяження згідно з вищевказаним іпотечним договором відступлено ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек (а.с. 12-18). Таким чином, 08.04.2016 року позивач набув права власності на предмет іпотеки. Дана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. На вказане нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS], накладено арешти: постановою 47056156 від 25.09.2015 року, виданою Комунарським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області; постановою 31755434 від 16.11.2015 року, виданою Ленінським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області; постановою 31755434 від 16.08.2012 року, виданою Ленінським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області; постановою 30002883 від 24.11.2011 року, виданою Комунарським ВДВС ЗМУЮ, функціональним правонаступником якого є Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (а.с. 19-20). Позивач має бажання скористатись свої правом розпорядження майном, однак, реалізувати вказане право не є можливим внаслідок існування вказаних арештів на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна. Згідно з абз. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише уразі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» заставодержатель може звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, та це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним. Як зазначено в ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Арешт, накладений на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], вищезазначеними постановами державних виконавців, позбавляє право позивача вільно розпоряджатись своєю власністю, тобто порушує право власності на квартиру, яке гарантується Конституцією України та положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України. Таким чином позовні вимоги ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є обґрунтованими і такими, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду, що становить 3 524 грн. 00 коп. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved