Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

01.09.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 червня 1977 року між ним та відповідачем, актовий запис 223, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що їхні стосунки як чоловіка та дружини не склалися і на даний час взагалі припинилися. Протягом останніх двадцяти років шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Тепер у їх відносинах відсутнє порозуміння та повага. Його дружина не цікавиться його особистим життям. Подружні відносини між ними припинені з 2000 року. Причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Протягом останніх двадцяти років проживають за різними адресами. Вказує, що ведення спільного господарства припинено. Між цим також зазначає, що від подружнього життя мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Примирення між ними неможливе, просить позов задовольнити Відповідач у судовому засіданні позову не визнала, пояснила, що спільно із чоловіком не проживають 11 років. У чоловіка є інша жінка, що стало причиною розпаду сім`ї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 104 - 105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.06.1977 року, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.1977 року, актовий запис № 223 (а.с.5). У судовому засідання встановлено, що від подружнього життя сторони мають двоє дітей, які на даний час є повнолітніми. Сімейне життя в сторін не склалось, шлюбні відносини між ними припинені. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved