overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

01 березня 2016 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 25 липня 2009 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 165. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися по заяві про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 липня 2009 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 165 (а.с.10). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

01 березня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 22 вересня 2001 р. між нею та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, який був зареєстрований 22.09.2001р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Коломийського міського управління юстиції у Івано-Франківській області, актовий запис № 315. Від цього шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що на даний момент проживає разом із нею. 28 грудня 2013 року, згідно рішення Коломийського міськрайонного суду, шлюб між ними було розірвано. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати свою дитину. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Відповідач офіційно не працює, однак працює на приватних роботах, стан його здоровя та матеріальне становище дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, крім того просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] /а.с.3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дочка перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі по 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. .На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

01 березня 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.09.2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 10386,27 доларів США, що складається з заборгованості за кредитом - 2 664,10 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 101,65 доларів США, заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 1 620,52 доларів США; від цієї суми віднімається 4 994,89 доларів США, що була задоволена рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 29.11.2010 року, різниця складає 5391,38 доларів США. Заборгованість до стягнення складає 3 578,53 доларів США. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача 3578,53 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 90 000,03 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

01 березня 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у період з червня 1999 року по квітень 2000 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У період подружнього життя, а саме [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. Вказала, що з відповідачем проживала під прізвищем [PERSON], яке змінила на [PERSON] після реєстрації шлюбу 01 січня 2001 року. Наголошує, що вона сама утримує дитину, а відповідач працюючи ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позовну заяву підтримала та просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин двічі, 14.03. і 28.03.2016 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. У своїй заяві позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку в разі неявки відповідача. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з позовної заяви, сторони проживали однією сім'єю без укладення шлюбу у період з червня 1999 року по квітень 2000 року У період спільного проживання, а саме, [INFO] року у них народилася донька - [PERSON], батьком якої є відповідач у справі, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від сім'ї, а дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Зі змісту позовної заяви видно, що відповідач є працездатним, однак не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, не надає позивачу допомоги на її утримання. Суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 01 березня 2016 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

01 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 26 січня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нововолинського міського управління юстиції, актовий запис №17. Від спільного проживання в подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на шлюб та сімю, нехтування дружиною сімейними цінностями. постійні конфлікти, що часто виникали в присутності дитини та негативно впливали на її виховання. На теперішній час сім'я фактично розпалась, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. залишити за ним у звязку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

01 березня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 31). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2017 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

01 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 серпня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння. Позивач та Відповідач разом не проживають, не ведуть спільного господарства, дітей від шлюбу не мають. Позивач у судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив розглянути справу у заочному порядку згідно з положеннями ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 21 серпня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис №1894) (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, та на примирення не згодні. З матеріалів справи вбачається, що спори про поділ майна подружжя між Позивачем та Відповідачем відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

01 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений між ними 30.04.2009р. у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №138. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], 26.01.2010р.н. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, причиною цього була поведінка чоловіка та його ставлення до неї та сім»ї. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім»я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечив, у останнє судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.2009р. у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №138(а.с.5). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], 26.01.2010р.н. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу сторонам залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

01 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення сином повноліття. Позивачка у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав судові заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами повністю згоден та просив суд, при ухваленні рішення врахувати те, що він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку. Враховуючи те, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 20 грудня 2003 року по 15 червня 2015 року (а.с. 5, 6). Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження (а.с.9). Син проживає і знаходяться на утриманні матері, батько добровільно надає матеріальну допомогу, що вбачається з довідки виробничого підрозділу «Харківська дистанція колії» від 23.03.2017р. Чинне законодавство не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини за рішенням судом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір та на користь позивачки витрати на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

01 березня 2017 року Дубровицький районний суд Рівненської області ухвалив рішення по справі за позовом позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та стягнув з [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), уродженця та жителя [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 550 грн. (п'ятсот п'ятдесят гривень) щомісячно, починаючи з 15.02.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. При ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання кожної дитини щомісячно, як це було зазначено у позовній заяві. Як вбачається із позовної заяви (а.с.1-2) позивачка [PERSON] просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частини 1 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оглянувши матеріали справи, суд рахує, що є всі підстави для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved