Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання за ним та за [PERSON] права власності на 3/8 частки за кожним, а за [PERSON] на ? частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що після померлого [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку в зазначеному житловому будинку, в якому 1/8 частка належить [PERSON] та [PERSON], а саме по ? кожному, як членам колгоспного двору, які не втратили своїх часток. Він є спадкоємцем за заповітом, а [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатна донька померлого. При зверненні до Менської районної державної нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину, йому було роз'яснено, що отримати дане свідоцтво він не може із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок, в зв'язку з чим було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Стольненської сільської ради Менського району, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Положеннями статей 1223, 1233 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, яким є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області померла [PERSON], про що виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Її спадкоємцями за законом першої черги були чоловік - [PERSON], та діти - [PERSON], [PERSON], що підтверджується матеріалами справи (а.с.7, 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], що підтверджується наступним. Як вбачається з довідок №121, №122, №123 від 05 лютого 2014 року, виданих виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, згідно погосподарської книги №12 (особовий рахунок [NUMBER]) житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться по [ADDRESS], станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON], зареєстрований з 1960 року по 22 червня 2013 року і виписаний у зв'язку зі смертю, а членами двору - його дружина [PERSON], зареєстрована з 1960 року по [INFO] і виписана у зв'язку зі смертю, донька - [PERSON], зареєстрована з 1960 року до теперішнього часу, онук - [PERSON], зареєстрований з 1984 року до теперішнього часу (а.с.63-65). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належав на праві власності у рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/4 частці кожному. Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. З матеріалів спадкової справи № 617/2007, заведеної за заявою [PERSON], як спадкоємця за законом першої черги, вбачається, що останній в установлений законом строк звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері - [PERSON]. Інші спадкоємці померлої [PERSON] - [PERSON] відмовився від належної йому частки спадкового майна на користь [PERSON], про що свідчить наявна в матеріалах спадкової справи заява від 16 жовтня 2007 року, а [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті матері по 1/12 частці у спірному будинку, у зв'язку з чим частка [PERSON] у спірному будинку збільшилась до 1/3, а частка [PERSON], з урахуванням відмови батька від спадщини на його користь, становить - 1/6. [INFO] помер [PERSON], про що виконкомом Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області 26 жовтня 2007 року, вбачається, що [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.10). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2008 року була [PERSON] визнана недієздатною, а тому відповідно до ч.1 ст.1241 ЦПК України після смерті батька - [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, яка становить половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №225/2013, заведеної після смерті [PERSON] за заявою [PERSON], як спадкоємця за вказаним заповітом, останній в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 04 лютого 2014 року від свого імені та від імені [PERSON] із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом. 04 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на успадковані ними земельні ділянки. У видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], відмовлено постановою державного нотаріуса Менської районної державної нотаріальної контори від 04 лютого 2014 року №247/02-31 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с. 67). З урахуванням успадкованого майна, частка [PERSON] у спірній садибі збільшилась до 17/48 часток, а [PERSON] до - 19/48 часток. Як вбачається із повідомлення №169 від 28 січня 2014 року, виданого комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.23). У січні 2014 року спеціалістами Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації була складена технічна документація та проведена оцінка житлового будинку та господарських споруд, розташованих по [ADDRESS], загальну вартість яких визначено 10016 грн. (а.с. 29-62). Згідно технічної документації садиба по [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1960 році), ґанку а-1 (збудований в 1973 році), сараю Б-1 (збудований в 1960 році), сараю Б1-1(збудований в 1971 році), убиральні В-1 (збудована в 1975 році), навісу Г-1 (збудований в 1973 році), погреба з шийкою Д-1 (збудований в 1965 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі, технічний паспорт не містить (а.с.24-28). За викладених обставин та враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не втратили право на свої частки у майні колгоспного двору (по ? частці кожний), успадкувані частки [PERSON] та [PERSON] після померлих [INFO] матері - [PERSON] та [INFO] - [PERSON], суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на 17/48 часток, за [PERSON] - на 19/48 часток, та за [PERSON] на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями ( житловий будинок А-1, ґанок а-1, сарай Б-1, сарай Б1-1, убиральня В-1, навіс Г-1, погреб з шийкою Д-1), загальною вартістю 10 016,00 грн., розташованого в [ADDRESS].

Outcome: partial