Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

01.12.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить: розірвати шлюб, укладений між сторонами, та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій суми по 5000 грн. на кожну, щомісячно з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебувають у шлюбі з квітня 2014 року, в якому [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] донька - [PERSON] . Однак відносини стали погіршуватися, наразі кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Крім того, позивач також посилається на те, що відповідач протягом останнього часу не надає постійної допомоги з дітьми, не цікавиться їх розвитком, потребами та інтересами. Матеріальна допомога також має непостійний характер. З позовної заяви вбачається, що діти перебувають на утриманні матері, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Позивач зазначає, що аліменти у загальному розмірі 10 000 грн. на обох дітей будуть достатніми для можливості забезпечення їх необхідними речами, оскільки, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, стан здоров`я дітей та розмір прожиткового мінімуму на кожну дитину, останній є недостатнім для утримання двох дітей. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 07.06.2021 року засобами поштового зв`язку до суду від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якій він погоджується з вимогою про розірвання шлюбу, однак щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі заперечує. Посилається на те, що його діти повністю здорові, а батьком дитини позивача - [PERSON] , яка має хронічне захворювання, він не є, тому вказана обставина не має враховуватися. Крім того, зазначає, що позивачем не надано навіть приблизного розрахунку витрат, які необхідні на утримання спільних дітей, тому така вимога є необґрунтованою, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладено в рівній мірі на обох батьків. Щодо посилання позивача на те, що відповідач систематично не надає допомоги дітям, вказує, що він зі свого боку максимально у вільний час та при можливості доглядав та утримував всіх трьох дітей до часу, коли позивач їх забрала та почала проживати у невідомому місці. 09.06.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначила, що наявністю третьої дитини вона обґрунтовувала лише обставини подальшого самостійного проживання із усіма дітьми та вимоги на її утримання не висувала. Відносно заперечень відповідача щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій суми пояснила, що жодною нормою не встановлено вимоги надавати розрахунок майбутніх витрат на кожну дитину, як підставу для визначення розмір аліментів, оскільки при визначенні розміру аліментів враховуються обставини, визначені ст. 182 СК України, а не витрати на утримання дитини. Заперечень та будь-яких інших заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та доньку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб між сторона підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, звернення з вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є правом позивача, обмежувати яке суд не вбачає обґрунтованих підстав. З позову вбачається, що діти проживають разом з матір`ю (позивачем), відповідачем зазначені обставини не оспорювалися. Позивач просить стягувати аліменти у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, обґрунтовуючи такий розмір тим, що розмір прожиткового мінімуму на кожну дитину (для дітей віком до 6 років - 1859 грн., від 6 до 18 років - 2318 грн.) є недостатнім для забезпечення дітей. Зазначає, що розмір аліментів на двох дітей у сумі 10 000 грн. обґрунтовується, виходячи з сукупності факторів, таких як: мінімальна заробітна плата, споживчий кошик, вартість комунальних послуг, міського транспортного забезпечення, речей особистого вжитку, іграшок, книг, іншого дитячого обладнання чи майна та продуктів харчування. Крім того, посилається на розмір заробітної плати відповідача, який складає близько 28 000 грн. щомісяця, та відсутності на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків та інших осіб. Відповідач в свою чергу заперечує щодо заявленого розмір з тих підстав, що така сума є необґрунтованою. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, відповідач зобов`язаний утримувати кожну дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Разом з тим, матеріали справи не містять інформації щодо суми, яку позивач витрачає кожного місяця на спільних дітей, в тому числі і приблизного розрахунку, що в таку суму входить, що позбавляє суд можливості встановити, що дійсний розмір витрат, які несе наразі позивач складає 10 000 грн. Тобто, така сума не є обґрунтованою з огляду на положення законодавства. Доведення необхідного розміру стягнення аліментів на дитину покладено на сторону, яка заявляє такі вимоги. Крім того, стороною не надано жодних документів, що б підтверджували матеріальний стан відповідача, який дозволяв би йому сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач, свою чергу, також не надав жодного документу, який спростовував би доводи позивача щодо його заробітної плати або свідчив би про його незадовільний майновий стан. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. на утримання кожної дитини є достатнім та співмірним для задоволення потреб неповнолітньої дитини одним з батьків. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову Таким чином, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх сина та доньки, аліменти в розмірі 7000 грн. щомісяця, починаючи з 01.12.2020 року - від дня звернення із позовною заявою до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача та держави підлягає судовий збір у розмірі - по 840,80 грн.

Outcome: approved