Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

01.04.2014 року позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньок - [PERSON], [INFO] р. нар., та [PERSON], [INFO] р. нар., у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття доньки [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох спільних неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] та [PERSON], однак після припинення подружніх відносин відповідач з січня 2014 року припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча повинен і може її надавати, оскільки офіційно працює і отримує заробітну плату. Саме тому вона просить стягувати аліменти з відповідача в судовому порядку. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 30.04.2014 року подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 30.04.2014 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в своїй відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони з 27.10.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 2). Від цього шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей : доньки [PERSON], [INFO] р. нар., та [PERSON] [INFO] р. нар., батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений відповідач (а. с. 3,4). Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, однак відповідач цього обов'язку не виконує з січня 2014 року після припинення подружніх відносин з позивачкою. З довідки виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради від 17.03.2014 року № 312 (а. с. 6) вбачається, що діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач офіційно працює сторожем у Новоград-Волинському економіко-гуманітарному коледжі, щомісячно отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою № 14 від 28.03.2014 року (а.с. 8), а тому має можливість сплачувати аліменти. Інших утриманців та стягнень по виконавчим документам на користь інших осіб з нього не проводиться. Дані обставини не були спростовані відповідачем. Ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу передбачає, що у випадку якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи матеріальний стан відповідача, його стан здоров'я та сімейний стан, матеріальний стан позивачки, з якою проживають діти, те, що відповідачем під час розгляду справи були визнані заявлені до нього позовні вимоги, не були оспорені ні предмет позову, ні підстави, з яких позов був заявлений, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. При цьому суд враховує п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якого максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків від заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved