Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

01.02.2016р. позивач [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду із позовом до ВАТ «Содовий завод» про стягнення компенсації грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що він працював у відповідача ВАТ «Содовий завод» в період з 22.09.1986р. по 03.04.2000р. З жовтня 1996р. ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Наказом № 107 від 27.07.1998р. він був звільнений з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, але при його звільнені відповідачем не була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 2272,83 грн. Рішенням Словянського міськрайонного суду № 2-2531-99 від 16.08.1999р. з відповідача ВАТ «Содовий завод» на його користь було стягнуто заборгованість із заробітної плати у сумі 2272,83 грн. Наказом № 126 від 10.11.1998р. він знов був прийнятий на роботу до ВАТ «Содовий завод», а наказом № 500 від 29.10.1999р. він був звільнений з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Наказом № 84 від 01.02.2000р. він знов був прийнятий на роботу до ВАТ «Содовий завод», а наказом № 71 від 03.04.2000р. він був звільнений з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. При його звільненні з підприємства в обох випадках відповідач був зобовязаний провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Станом на час його звільнення заборгованість по заробітній платі і другим виплатам відповідача за період з 10.11.1999р. по 03.04.200р. склала 2721,26 грн., яку стягнуто з відповідача на його користь рішенням Словянського міськрайонного суду № 2-2927-2000 від 16.10.2000р. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогами виплатити йому заборгованість із заробітної плати, але до теперішнього часу так і не отримав. Вважає, що у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» та ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» і відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 15 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» підприємства, установи та організації всіх форм господарювання, які своєчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату за 1998-200р.р., зобовязані під час цієї заборгованої заробітної плати нарахувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997р. № 1427. Нарахована позивачем сума компенсації за період з 01 серпня 1998р. по 25.10.2012р. становить 15296,84 грн., яку і просить стягнути з відповідача на власну користь. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволені позовних вимог наполягав. Представник відповідача ВАТ «Содовий завод» - ліквідатор [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, заяв про відкладення або перенесення судового розгляду справи від неї не надходило. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних обставин: Законом України «Про оплату праці» (ст. 34) та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» (ст. 1) передбачено проведення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням термінів її виплати тільки працюючим особам. Проведення такої компенсації після припинення трудових відносин між підприємством, установою або організацією всіх форм господарювання та працівником не передбачено. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб, - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України. З наданих позивачем письмових доказів слідує, що згідно до запису в трудовій книжці [PERSON] він був звільнений з ВАТ «Содовий завод» з 03.04.2000 року за ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу № 71 від 03.04.2000р. (а.с. 8). Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення компенсації грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, так, як [PERSON] з 03.04.2000р. не перебуває у трудових стосунках із ВАТ «Содовий завод» і не має права на отримання від ВАТ «Содовий завод» такої компенсації. Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року по справі № 6-5380св13. У звязку з тим, що позивач під час подання позову не сплатив судовий збір, від сплати якого не звільнений, так як відповідно до п.1) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору тільки за подання позову про стягнення заробітної плати, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір з вимог про стягнення компенсації грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved