Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно - транспортна Компанія" звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів, отриманих за договором поворотної безпроцентної фінансової допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» в якості водія Товариства з 18 березня 2016 року по 24 жовтня 2016 року. У ТОВ «Торгівельно-транспортна Компанія» в 2011 році укладений колективний договір між адміністрацією та трудовим колективом. У відповідності до п.2.6.5. цього Колективного договору кожний робітник товариства має можливість звернутися до керівництва товариства з проханням про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги. У разі гострої необхідності в грошових коштах у заявителя та при наявності фінансової можливості товариства, генеральний директор приймає рішення про надання такої позики, про що видається наказ по товариству. Саме додаток № 4 до колективного договору передбачає порядок надання працівникам ТОВ «Торгівельно- транспортна Компанія» поворотної безпроцентної фінансової допомоги. 30 вересня 2016 року відповідач [PERSON], як працівник товариства звернувся з заявою до генерального директора товариства [PERSON] про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги у розмірі 21000,00 гривень. Цього ж дня, 30 вересня 2016 року був виданий наказ № 200 «Про виділення поворотної безпроцентної фінансової допомоги» та на виконання цього наказу був укладений договір № 066/16 між відповідачем та товариством. Гроші відповідачем отримані 03 жовтня 2016 року, про що свідчить його підпис у видатковому касовому ордері. За умовами договору п.2.2. відповідач брав на себе зобов'язання повернути безпроцентну фінансову допомогу, шляхом внесення в касу Товариства всієї суми одноразово, або частками, але не пізніше 30 січня 2017 року. Пунктом 3.1.2. договору передбачається, що при звільненні з роботи за власним бажанням або за іншими підставами, позичальник зобов'язується сплатити залишок заборгованості достроково, до дня свого звільнення. Але, починаючи з 25 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] перестав виходити на роботу з невідомих причин. Відповідальні особи Компанії неодноразово складали акти про відсутність відповідача на роботі, направляли йому листи з проханням сповістити причини своєї відсутності на роботі; але відповіді на ці листи не отримали. 22 листопада 2016 року відповідач був звільнений з роботи 25 жовтня 2016 року за п.4 ст.40 КЗпП України - за прогули без поважних причин. З поштового повідомлення вбачається, що відповідач особисто отримав 16 листопада 2016 року повідомлення з проханням повідомити причини своєї відсутності на роботі, але відповіді на це повідомлення нам не надходило. Станом на сьогоднішній день відповідач [PERSON] не з'явився в Товариство, а ні за трудовою книжкою та розрахунком, а ні у зв'язку з необхідністю повернення поворотної фінансової безпроцентної допомоги. Відповідно до умов договору, в разі несвоєчасного повернення грошових коштів п.4.2. договору відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми неповернутих грошових коштів, а також сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. На день пред'явлення позову 23 листопада 2016 року пеня складає - 485,41 гривень, 3% річних - 51,78 гривня, всього сума боргу складає 21537,19 гривень. Сума боргу з урахування індексу інфляції не розраховувалась з причини відсутності коефіцієнтів інфляції за жовтень-листопад 2016 року. Просить суд стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» з [PERSON] кошти в сумі 21537,19 гривень, у тому числі основний борг - 21000,00 гривень, пеня - 485,41 гривень, 3% річних - 51,78 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що згідно наказу №63-л-1727 від 17 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] з 18 березня 2016 року було прийнято на роботу за посадою водія автотранспортних засобів. Заявою [PERSON] від 30 вересня 2016 року підтверджується факт того, що він звернувся до керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» з проханням надати йому матеріальну допомогу в розмірі 21000,00 гривень. Наказом №200 від 30 вересня 2016 року підтверджується факт того, що керівництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» надало поворотну безпроцентну фінансову допомогу у розмірі 21000,00 [PERSON] зі строком погашення до 30 січня 2017 року, на підтвердження чого був укладений договір №066/16 від 30 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» та [PERSON]. Згідно видаткового касового ордеру від 03 жовтня 2016 року встановлено, що [PERSON] отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» грошові кошти в розмірі 21000,00 гривень. Наказом №240-л від 22 листопада 2016 року підтверджується факт того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна Компанія» було вирішено звільнити [PERSON] з 25 жовтня 2016 року. Згідно пункту 1.4 договору поворотної безпроцентної фінансової допомоги №066/16 від 30 вересня 2016 року термін повернення позичальником грошових коштів за даним договором: 30 січня 2017 року. Відповідно до пунктів 3.1.2. та 4.2. договору поворотної безпроцентної фінансової допомоги №066/16 від 30 вересня 2016 року позичальник зобовязується при звільненні з роботи за власним бажанням або за іншими підставами, сплатити залишок заборгованості достроково, до дня свого звільнення, та якщо позичальник порушує термін сплати часток поворотної фінансової допомоги, передбачений п.2.2. цього договору, він зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми неповернутих грошових коштів, а також сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказаний борг у розмірі 21537,19 гривень слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно - транспортна Компанія", а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved