Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до кредитного договору № ICKGMCUI.108356.005 від 15.03.2013 року, позивач зобов'язався протягом 60-ти днів з моменту укладання договору, встановити відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснювалося щоденно, при цьому проценти розраховувалися на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, який підлягає сплаті позичальником до 25 числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. Пільговий період складає 30 днів по кожній платіжній операції, процентна ставка під час пільгового періоду складає 0,0001% річних. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши 11 липня 2013 року кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.03.2015 року становить 8040,99 грн. та складається з наступного: 3205,20 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 2331,96 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 155,00 грн. - поточна заборгованість за процентами; 2013,25 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 335,58 грн. - сума пені., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду повідомлений за допомогою СМС-повідомлення через те, що його місце проживання зареєстроване в м.Торезі Донецької області, куди не направляються поштові відправлення, проте до суду не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд у відповідності до ст.ст.169, 224 -226 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до кредитного договору № ICKGMCUI.108356.005 від 15.03.2013 року, відповідачу на рахунок [NUMBER], відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, Банком встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік, який відповідач зобов'язався погашати шляхом сплати щомісячного мінімального платежу в строк до 25-го числа, який складає 10% від суми заборгованості. Однак свої зобов'язання відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 13.03.2015 року має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 8040,99 грн. та складається з наступного: 3205,20 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 2331,96 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 155,00 грн. - поточна заборгованість за процентами; 2013,25 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 335,58 грн. - сума пені Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виповняться належним чином відповідно до умов договору і вимогам ЦК України. У відповідності ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання і на підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки ( ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем доведені підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, які слід стягнути на користь позивача в повному розмірі. Однак, на переконання суду, вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки місце проживання відповідача згідно паспортних даних зареєстроване в м. Торезі Донецької області, а статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями громадянам, які зареєстровані та постійно проживають в зоні проведення антитерористичної операції, з 14 квітня 2014 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня нараховувалася після цієї дати. Отже, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 7705,41 грн. У зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації у ПАТ "ВБР" з 27.11.2014 року за № 132, а також продовженням тимчасової адміністрації з 28.03.2015 року, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, тому судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладено,

Outcome: partial