Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У січні 2015 року Заступник Броварського міжрайонного прокурора Київської області (далі - Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Броварської центральної районної лікарні Київської області (далі - Броварська ЦРЛ), у якому зазначав, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до вимог ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вироком встановлено, що 14 жовтня 2012 року близько 10.50 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки ЗАЗ-110557, реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи на регульоване світлофором перехрестя вулиці Чапаєва та вулиці Київської у місті Бровари Київської області та повертаючи ліворуч, не був уважним і не надав дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїжджу частину дороги, на яку він повертав, внаслідок чого допустив на неї наїзд. У результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася у період з 17 по 23 жовтня 2012 року на стаціонарному лікуванні в Броварській ЦРЛ. Витрати на її лікування складають 1065 грн. 96 коп. У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину не заявлявся. Просив стягнути з [PERSON] на користь Броварської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в розмірі 1065 грн. 96 коп. Прокурор Мольченко О.О. та головний лікар Броварської ЦРЛ Багнюк В.В. у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких просили розглянути справу за їхньої відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року встановлено, що 14 жовтня 2012 року близько 10.50 год. [PERSON] у світлу пору доби, керуючи автомобілем марки ЗАЗ-110557, реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи на регульоване світлофором перехрестя вулиці Чапаєва та вулиці Київської у місті Бровари Київської області та повертаючи ліворуч, не надав дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїжджу частину дороги, на яку він повертав, у результаті чого допустив наїзд на пішохода, внаслідок чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді саден і подапоневротичної гематоми в лобній області зліва, струсу головного мозку; перелому 3-го ребра зліва по паховій лінії; забою правого колінного суглобу з частковим пошкодженням зовнішньої колатеральної зв'язки, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Зазначеним вироком суду [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Даний вирок суду набрав законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями потерпіла [PERSON] була доставлена до Броварській ЦРЛ, де знаходилася на стаціонарному лікуванні в ангіаневрологічному відділенні 9 днів у період з 17 по 23 жовтня 2012 року. Витрати на її лікування у вказаному медичному закладі складають 1065 грн. 96 коп., що підтверджується розрахунком-калькуляцією. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування [PERSON], яка потерпіла від злочину, у кримінальному провадженні не заявлявся. Згідно із ч. ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом норми ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, згідно із ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Згідно із п. п. 2, 3 даного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день і стягується з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину [PERSON], суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень від сплати судового збору звільняються. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved