Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

01.02.2021 року, позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на їх утримання, вказуючи на те, що мають похилий вік, слабке здоров`я, страждають на ряд захворювань. Розмір пенсії [PERSON] складає 5556,27 грн., [PERSON] складає 1757,10 грн. інших доходів не мають. Вказаних коштів не вистачає на ліки, продукти харчування, одяг та оплату комунальних послуг, тому вони потребують матеріальної допомоги. Їх син [PERSON] не надає їм такої допомоги, хоча є працездатним та здоровим, тому відповідач має можливість і повинен надавати матеріальну допомогу на їх користь. Просили стягнути з відповідача на їх користь аліменти на їх утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожного починаючи з моменту звернення до суду і довічно. Крім того просили стягнути з відповідача на їх утримання по 2000 грн. на кожного за період останніх 3 років. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач був своєчасно, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляд справи замовною кореспонденцією, однак жодного разу в судові засідання з`явився з невідомих причини ( а.с. 33,38,42). У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, але від них мається заява про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є особами похилого віку, пенсіонерами, отримують пенсію за віком, що підтверджується виписками по банківським рахункам (а.с.8,13). Згідно свідоцтва про народження видано Жовтневим РАЦС м. Жданова серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [PERSON] ( а.с. 7). З медичних документів вбачається, [PERSON] має онкологічне захворювання (D-s: Ca prostatae T3N0M1 (oss) А 4 кл.гр.2), [PERSON] має захворювання на сахарний діабет 2 типу середнього ступеню тяжкості з ускладненнями - діабетична ангіопатія сосудів ніг, ішемія лівої стопи 2 ступеню, правої 3 ступеню, гнойно некротична рана, абсцес правої стопи, а також ішемічна хвороба серця, А/с кардіосклероз, СН1, гіпертонічна хвороба 2 ступеню. О 2018 році [PERSON] було проведено хірургічну операцію - факоємульсифікація з імплантацією складної ІОЛ ( а.с. 9, 10, 14-15,16, 17, 18, 19-21, 23-24). Витрати на медичне обстеження, ліки та оперативне втручання понесені Позивачами підтверджуються квитанціям (а.с.11, 12, 25, 26). Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Враховуючи, що [PERSON] , [PERSON] є непрацездатними особами які досягли встановленого законом пенсійного віку та отримують пенсію, яка є єдиним їх джерелом доходу, тому суд приходить до висновку, що позивачі потребують матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідача. Підстав, які б унеможливлювали надання [PERSON] матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі визначеному позивачем не встановлено. При визначені розміру аліментів, судом враховується, що відповідач є працездатним, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь непрацездатних матері та батька у твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожного щомісячно. Що стосується вимог позивачів про стягнення аліментів у сукупному розмірі по 2000 грн. щомісячно за період останніх 3 років суд зазначає про таке. Статтею 206 СК України визначено, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Представлені позивачами вище досліджені судом докази підтверджують наявності у них певних захворювань, проте не дають підстав вважати такі хвороби - тяжкими. Позивачами не доведено, що вони є інвалідами, а їх син має достатній дохід для сплати по 2000 грн. кожному щомісячно за період останніх 3 років. На підставі викладеного позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial