Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У вересні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 січня 2006 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач одержав кредит в розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем вчасно чергові платежі не сплачуються у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року становить 92 891,34 грн., з яких 19 162,29 грн. - заборгованість за кредитом, 71 979,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 750,00 грн. - заборгованість з пенею та комісією за користування кредитом, від цієї суми віднімається сума, у розмірі 68 5205,98 грн., яка була відшкодована рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року, різниця становить 24 365,36 грн., а також 500,00 грн. та 1 218,27 грн. штрафу, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому він просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 083,63 грн. за кредитним договором від 23 січня 2006 року та судові витрати. У судове засідання представник позивача та не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні, проти позову заперечувала та просила застосувати при розгляді даної справи строк позовної давності, передбачений діючим законодавством та наслідки його пропуску, передбачені ст. 267 ЦК України. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, 23 січня 2006 року між [PERSON] та закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", було укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно умов якого Банк відкрив Клієнту картковий рахунок у національній валюті та випустив платіжну картку строком дії один рік. Таким чином, строк виконання зобов'язання [PERSON] було встановлено в межах строку дії картки та кредитного ліміту, тобто один рік, а саме до 01 травня 2008 року. За положеннями частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач звернувся до суду з даним позовом 25 вересня 2015 року. Враховуючи приписи частини другої статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. За приписами частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В розумінні частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається із заперечень відповідача, він просить застосувати позовну давність до даного позову. З урахуванням викладених обставин справи та норм законодавства суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки строк позовної давності почав свій перебіг з 01 травня 2008 року та закінчився 01 травня 2011 року, а позивач звернувся до суду 25 вересня 2015 року. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014 №6-20цс14 про те, що в законодавстві визначаються різні поняття - як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Отже суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 257, 267, 546-547, 550, 553-554, 612, 625, 1046-1054 ЦК України та

Outcome: dismissed