Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У листопаді 2016 року до Краматорського міського суду Донецької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування, який обґрунтовує тим, що 01.10.2009 року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2010 року, згідно до якого 1/3 частка зазначеної квартири належить [PERSON], інші 2/3 частки квартири належать [PERSON]. 08.09.2011 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області за [PERSON] було визнано право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 38860,00 грн. 07.10.2011 року [PERSON] продав вищезгадану квартиру [PERSON]. 17.05.2012 року Апеляційний суд Донецької області прийняв рішення, яким рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08.09.2011 року скасував та у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири відмовив. Після цього [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності на майно, усунення перешкод в користуванні власністю. 12.10.2013 року [PERSON] померла, а вона - [PERSON], як дочка та єдина спадкоємиця померлої, у 6-місячний строк подала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини та в подальшому приймала участь у судових засіданнях як правонаступник за позовами щодо спірного майна. 18.08.2014 року Краматорсикй міський суд прийняв рішення, яким витребував на її користь з чужого незаконного володіння 1/3 частку спірної квартири, визнав недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 07.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], усунув перешкоди в користуванні майном. 15.11.2016 року Апеляційний суд Донецької області вищезазначене рішення Краматорського міського суду скасував. Відмовив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребував з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частку спірної квартири. В іншій частині рішення залишив без змін. Оскаржуваним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири в порядку спадкування та вселення в квартиру задоволено повністю. Визнано за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (колишня назва 19-го Партзїзду) у м. Краматорську Донецької області, після смерті її матері [PERSON], яка померла 12.10.2013 року. Вселено [PERSON], [INFO], в квартиру [ADDRESS] (колишня назва 19-го Партзїзду) у м. Краматорську Донецької області. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості оформлення частки спірної квартири в позасудовому порядку шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме - не було надано суду обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Зазначає на те, що позивач [PERSON] з цим позовом звернулась безпосередньо до Краматорського міського суду без попереднього звернення до нотаріальної контори та отримання відмови нотаріуса щодо оформленні спадкових прав. На думку відповідача відсутні правові підстави для звернення позивача з даним позовом до суду та відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки суд не може виконувати функції, покладені чинним законодавством виключно на нотаріусів. Вказує на те, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15.11.2016 року по справі №234/2498/13-ц, за яким було витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS], не було відновлено право власності [PERSON] на 1/3 частку спірної квартири. Таким чином, як на момент смерті [PERSON] (12.10.2013 року) так і на теперішній час спірна квартира належить на праві власності виключно [PERSON] В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи апеляційним судом без її участі ( вх. 5475/17 від 14.07.17 р. ). Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення норм матеріального або процесуального права. При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.05.2010 року є власником 1/3 частки квартири, яке зареєструвала у Краматорському БТІ 10.06.2010 р. Інші 2/3 частки вказаної квартири належали відповідачу [PERSON] (а.с. 8,9). На момент укладення договору купівлі-продажу квартири між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 07 жовтня 2011 року 1/3 частина спірної квартири вибула із володіння власника [PERSON] не з її волі, а на підставі заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2011 року, яке в наступному було скасовано рішенням Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2012 року, як незаконне, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання за ним права власності було відмовлено (а.с.15,16). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 12.10.2013 року (а.с.7), тобто на момент своєї смерті була законною власницею 1/3 частки спірної квартири. Той факт, що за життя 1/3 частина квартири вибула із володіння [PERSON] поза її волею, відповідно до судового рішення, яке було в подальшому скасовано, не позбавляє її права власності на цю частку взагалі, бо це право є абсолютним та непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності (ст.321 ЦК України). Саме власник має право на захист своїх прав в порядку ст.387 ЦК України. Право позивача на спадкування 1/3 частки квартири підтверджується також рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15.11.2016 року у справі, яка розпочалася ще за життя померлої власниці [PERSON] та відповідно до цього рішення витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] (як правонаступника) 1/3 частку квартири [ADDRESS]. (а.с.50-56). Відповідно до копії заяви від 18.10.2013 року, поданої до Першої Краматорської держаної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], її дочка [PERSON] прийняла спадщину, що належала матері (а.с. 10,11). Розглядаючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що за час свого життя спадкодавець [PERSON] була власницею 1/3 частки спірної квартири, тому це право в порядку спадкування перейшло до її дочки [PERSON] За таких обставин визнав за спадкоємцем [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/3 частину спірної квартири та вселив її у квартиру. Проте, з таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі погодитись не можна, виходячи з наступного. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст.1217 ЦК України) У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 12.10.2013 року, відкрилась спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яку прийняла її дочка [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до Першої Краматорської державної нотаріальної контори ( а.с11) Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" : за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З матеріалів справи та пояснень позивача [PERSON]МИ видно, що після смерті спадкодавця вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, її заява зареєстрована, тобто позивач є такою, що прийняла спадщину. ( а.с.11). Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Вбачається, що позивач [PERSON] з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] до нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину не зверталась, відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не має. Оскільки [PERSON] не має відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування є передчасним. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Перешкод для оформлення спадкових прав у позасудовий спосіб не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач не отримала відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то відсутні підстави для висновку про порушення, невизнання чи оспорювання її прав, що потребує судового захисту. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині позову про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на 1/3 частину спірної квартири та відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог за вказаних вище підстав. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст права власності полягає у володінні, користуванні та розпорядженні майном (ст. 317 ЦК України). Після прийняття спадщини у позивача виникло право користування та володіння спадковим майном, але виникли труднощі із здійсненням свого права, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вселення позивача у спірну квартиру. Крім того, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15.11.2016 року з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] була витребувана 1/3 частка квартири [ADDRESS]їзду у м. Краматорську. Таким чином, суд першої інстанції захистив право позивача на користування та володіння майном, яке попереднім рішенням суду витребувано на її користь ( а.с. 12 ) Доводи апеляційної скарги щодо вселення позивача в квартиру не спростовують висновків суду першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції про вселення позивача належить залишити без змін. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17.07.2017 р. частково задоволена заява [PERSON] про забезпечення заявленого нею позову до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартир в порядку спадкування, накладено арешт на 1/3 частку спірної квартири [ADDRESS] ( вул. [PERSON]). Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що в задоволенні позову про визнання права власності на 1/3 частку квартири позивачу відмовлено, подальше існування арешту на частку спадкової квартири буде перешкоджати позивачу в оформленні спадкових прав в нотаріальній конторі, тому Апеляційний суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: partial