Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У червні 2019 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення щомісячно із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з дідусем та бабусею за адресою: [ADDRESS] . Дитина навчається у 8-В класі Добропільського навчально-виховного комплексу «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад». 12 жовтня 2007 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області шлюб між донькою позивача [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Мати дитини - [PERSON] , померла [INFO] . Батько дитини зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, вихованням сина не займається, з сином не проживає. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання ним батьківських обов`язків. Батько участі в житті дитини не приймає. У зв`язку з цим просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його онука - неповнолітнього [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не прибула, однак звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів не заперечував. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі. Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] з 09 листопада 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13), який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2007 року було розірвано. (а.с.16) Від даного шлюбу [INFO] в подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 червня 2005 року Добропільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. (а.с.14) Мати дитини, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. (а.с.15) Згідно довідки Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 11 лютого 2019 року про реєстрацію місця проживання особи, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . (а.с.17) Актом обстеження житлово-побутових умов, складеним комісією ОСББ «Фенікс», підтверджується факт проживання позивача [PERSON] разом зі своїм онуком [PERSON] та бабусею хлопчика [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В акті також зазначено, що відповідач відвідує дитину дуже рідко, найчастіше в нетверезому стані. Іноді дідусь з бабусею змушені викликати працівників поліції (а.с.22) Відповідно до акту від 19 березня 2019 року, складеного комісією Служби у справах дітей Добропільської міської ради, сім`я позивача [PERSON] складається з дружини [PERSON] та онука [PERSON] , які разом проживають за адресою [ADDRESS] . В акті також зазначено, що для дитини створені добрі умови для проживання, він має окрему кімнату, яка обладнана за всіма потребами, та інше забезпечення. (а.с.18) [PERSON] навчається в 8-В класі Добропільського НВК «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад», що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 15 березня 2019 року (а.с.20) та згідно довідки дитина за період навчання у даному закладі проживала разом з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] Мати [PERSON] померла у [INFO]. Батько дитини, [PERSON] , вихованням сина не займався, батьківські збори не відвідував, результатами навчання не цікавився. (а.с.19) Що також підтверджується характеристикою [PERSON] від 19 березня 2019 року. (а.с.21) Як вбачається з рапорту Інспектора ЮП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Мурашка Ю.В. від 13 березня 2019 року, що при перевірці за місцем проживання громадянина [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , було встановлено зі слів сусідів, що останній зловживає алкогольними напоями, не працює. Сина разом з батьком [PERSON] раніше не бачили, він не займається вихованням сина, життям та здоров`ям не цікавиться. Вихованням хлопчика займається його дідусь. (а.с.24) 29 березня 2019 року постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Виконавчим комітетом Добропільської міської ради надано до суду висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] » від 17 квітня 2019 року, в якому виконком Добропільської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.12) Звертаючись до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, позивач посилався на те, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини. Згідно ч. 2 ст. 258 Сімейного кодексу України, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч. 4 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не цікавиться ні життям дитини, ні здоров`ям, ні успіхами в навчанні, не допомагає в її утриманні. Жодним чином не проявляє інтересу до свого сина. Крім того, відповідач у повному обсязі визнав вимоги позивача та надав згоду на позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання сина. Таким чином, судом встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання і утримання свого сина [PERSON] , [INFO] , не займався його вихованням та матеріальним забезпеченням, не цікавиться його життям, станом здоров`я та успіхами в навчанні, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, свідомо не вчиняє дій, спрямованих на відновлення повноцінного спілкування з сином, який потребує батьківської уваги та виховання. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування з поданням про призначення опіки над неповнолітньою особою не звертався. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України). Враховуючи, що письмової заяви на передачу позивачу, який є рідним дідом неповнолітнього [PERSON] , немає, та відсутність подання органу опіки та піклування про встановлення піклування на дитиною, суд вважає за необхідне передати [PERSON] на піклування органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, та з урахуванням того, що дитина передається на піклування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради, а позивач звертався до суду, крім іншого, з вимогою про стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , суд вважає за необхідне дані позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, проте не на користь позивача, а на особистий рахунок дитини, обов`язок відкриття якого слід покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Добропільської міської ради. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, а також те, що позивач звернувся до суду з двома вимогами майнового та немайнового характеру, за розгляд яких в порядку ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за кожною вимогою, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів позивач звільнений, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., та за вимогою про стягнення аліментів з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial