Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі були зареєстровані та проживали його жінка [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] та їх діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У травні 2014 року його син [PERSON] , невістка [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , виїхали на постійне місце проживання у м. Новокузнецьк Кемеровської області Російської Федерації, де і проживають на теперішній час. Оскільки вони виїхали на постійне місце проживання в інше місце, він звернувся до суду з позовом про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2015 року його позовні вимоги задоволено частково, визнано [PERSON] , [PERSON] тами, що втратили право користування вказаною квартирою. В іншій частині позову було відмовлено, оскільки доказів того, що діти забезпечені іншим житлом та мають можливість здійснити реєстрацію за іншою адресою суду не надано. На теперішній час відповідачі придбали у приватну власність житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , де проживають і зареєстровані разом з дітьми. Таким чином, на теперішній час діти житлом забезпечені. Так як син та невістка вже зняті з реєстрації, але не зняті їх неповнолітні діти, які з 2015 року не проживають в квартирі, на них нараховуються комунальні платежі і він не може отримати житлову субсидію. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України просив визнати дітей такими, що втратили право користування житлом у зв`язку з їх відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали клопотання, в яких позов визнали, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти зняття з реєстраційного обліку їх малолітніх дітей. Визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області Горбань В.І. надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, справу просила вирішити на розсуд суду. Центр надання адміністративних послуг Покровської міської ради Донецької області про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2007 року (а.с.5). [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 18.04.2016р. по теперішній час (а.с.9). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в місці її постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений копією акту Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Мирний-24 В» від 12.11.2018р., згідно якого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживають з травня 2015 року (а.с.6). Згідно копії довідки про склад родини від 25 вересня 2018 року, виданою ТОВ «Міський центр розрахунків комунальних платежів» м. Новокузнецьк Кемеровської області, Росія на ім`я [PERSON] , що він зареєстрований 22.01.2016 року за адресою: [ADDRESS] , разом із ним зареєстровані та проживають: [PERSON] та їх діти - [PERSON] . [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.12-14). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2015 року [PERSON] та [PERSON] придбали у приватну власність житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та є її власниками (а.с.15-24). За таких підстав, суд приходить до висновку, оскільки малолітні діти забезпечені житлом, будучи зареєстрованими за іншою адресою, і права їх на не порушуються, - підлягають судовому захисту права позивача шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.405 ЦК України,

Outcome: approved