overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 29 травня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31 січня 2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 16894,86 грн. Просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2008 року в сумі 16894,86 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 травня 2008 року між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" укладений кредитний договір відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7000 грн., що підтверджується копією заяви позичальника (а.с.9), умовами надання банківських послуг (а.с.10-15), витягом із Статуту (а.с.20), випискою по рахунку (а.с.42-52). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-8), станом на 31 січня 2014 року заборгованість за кредитним договором відповідача становить 16894,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом становить 6035,85 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 9816,4 грн., штрафи (фіксована частина та відсоток від суми заборгованості) в сумі 1042,61 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 16894,86 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ»Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №005-28353-251011 згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, випустив та надав Держателю платіжну картку, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток із сплатою проценту, строком кредитування протягом 364 календарних днів. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилась. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 жовтня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ»Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №005-28353-251011, згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, випустив та надав Держателю платіжну картку, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток із сплатою проценту, строком кредитування протягом 364 календарних днів. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконувала і станом на час звернення з позовом до суду заборгованість відповідачки перед банком складає 4 641,69 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1 589 грн. 73 коп., прострочене тіло кредиту - 1 841, 64 грн., заборгованість по комісіям - 1 210 грн. 32 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у примусовому порядку. Ці обставини підтверджуються: кредитним договором від 25 жовтня 2011 року №005-28353-251011, розрахунками заборгованості за кредитним договором, з яких вбачається, що [PERSON] не виконує зобов'язання з повернення грошових коштів За таких обставин, на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню з відповідачки заборгованість в сумі 4 641,69 грн. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами [ADDRESS]. 07 серпня 2013 року у зазначеному будинку з дозволу позивачки була зареєстрована відповідач по справі [PERSON], але з часу реєстрації відповідач у зазначеному будинку не проживала. З наведених підстав позивачка в позовній заяві просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування зазначеним житлом. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але надала суду заяву про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, про причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі позивачці на праві власності належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 07 серпня 2013 року у зазначеному будинку з дозволу позивачки була зареєстрована відповідач по справі [PERSON], що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, що проживають у зазначеному вище житловому будинку. Згідно з копією акту від 19.02.2014 року, складеного за участю депутата Доброолександрівської сільської ради Карабаджак М.П., відповідачка [PERSON] за зазначеною вище адресою не проживає з серпня 2013 року. У зв"язку з тим, що відповідачка [PERSON] відсутня понад шість місяців за місцем реєстрації місця свого проживання, а доказів поважності причин відсутності не надано, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 липня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12 липня 2007 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своїм особистим підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. У порушення умов договору [PERSON] зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв"язку з чим у останньої, станом на 31.01.2014р. утворилась заборгованість в розмірі 11561 гривень 40 копійок, з яких : 2996 гривень 97 копійок - заборгованість за кредитом; 5797 гривень 73 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1739 гривень 97 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 526 гривень 73 копійок - штраф (процентна складова). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 березня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29 березня 2007 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своїм особистим підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку - щомісяця в позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. У порушення умов договору [PERSON] зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим у останнього, станом на 31.12.2013р. утворилась заборгованість в розмірі 19793 гривень 13 копійок, з яких : 3582 гривень 60 копійок - заборгованість за кредитом; 14791 гривень 81 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 918 гривень 72 копійок - штраф (процентна складова). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно укладеного кредитного договору № Б85.925.70023 від 10.03.2011р. між ПАТ „Плюс Банк", правонаступником якого є ПАТ „Ідея Банк" та відповідачем [PERSON] 10.03.201р., останній отримав кредит у розмірі 1248 грн. коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Заявником було письмово повідомлено боржника про зміну кредитора у зобов"язанні. У зв*язку з порушеннями умов кредитного договору відповідачем, утворилася заборгованість останнього перед Банком, яка станом на 08.01.2014р. складає 4964 грн. 57 коп., а саме: основний борг - 0,00 грн., прострочений борг - 762 грн. 07 коп., прострочені проценти - 1038 грн. 72 коп., строкові проценти - 13 грн. 33 коп., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 3080 грн. 45 коп., віндикаційні витрати - 70 грн. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 4964 грн. 57 коп. та судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з"явився, надавши суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позов, при цьому не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, тому суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 163084,40грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у грудні 2007р. за договором банк надав відповідачу 95000,00грн кредиту терміном до 02.12.2022р. під 16% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №685/ФК-07 від 03.12.2007р. ТОВ "Український промисловий банк" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 95000,00грн зі сплатою за користування 16% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 02.12.2022р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 02.01.2014р. становить: за кредитом - 89722,23грн, за відсотками - 72678,17грн, за комісією - 684,00грн., а всього - 163084,40грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобов'язань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У березні 2015р. заявник звернувся до суду із заявою, в якій, з урахуванням наступних уточнень, просить встановити факт родинних відносин зі своєю померлою дружиною [PERSON], посилаючись на розбіжність прізвищ його дружини в свідоцтві про укладання шлюбу та в свідоцтві про смерть, що є перешкодою в оформлені правовстановлюючих документів на спадщину. У судовому засіданні заявник вимогу підтримав. У заінтересованої особи - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора - заперечення відсутні. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть 30.12.2011р. в м.Миколаєві померла [PERSON] у віці 68 років. За фактом її смерті [PERSON] Миколаївською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, згідно її копії (№282/2012). Постановою державного нотаріуса [PERSON] Миколаївської державної нотаріальної контори від 11.06.2013р. у видачі свідоцтва про право власності на спільне майно подружжя, а саме: на всю квартиру №9, що знаходиться в м.Миколаєві, вул.Ч.Майовщиків,1, після смерті [PERSON], відмовлено з тих підстав, що спадкоємцем [PERSON] не надано документів, які є доказом родинних відносин зі спадкодавцем. Згідно копій свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис №16 Кам'янської сільради Очаківського району Миколаївської області, витягу з ДРАЦС щодо актового запису про шлюб, прізвище дружини вказано російською Гнедая, українською - "Гнєдая". Згідно копії свідоцтва про смерть I-ФП №154945, виданого міським відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції, прізвище померлої - "Гнєда". Виходячи з наведених даних, пояснень заявника, наданих документів, суд визнає достовірним той факт, що [PERSON], померла 30.12.2011р., за життя за документами також мала прізвище при реєстрації шлюбу - [PERSON], тобто померла була дружиною заявника. Оскільки даний факт має для заявника правове значення, його підтвердження необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 06 березня 2009 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з лютого 2014 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з"явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачка своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення в газеті "Урядовий кур"єр" № 67(5441) від 11 квітня 2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 06 березня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 06 березня 2009 року актовий запис № 129 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з лютого 2014 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 26 жовтня 2007 року з відповідачем шлюб. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання змінити її прізвище на дошлюбне - "[PERSON]". В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1355, дошлюбним прізвищем позивача було "[PERSON]" (а.с. 5). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved