Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього 41 536,88 грн недоплаченого страхового відшкодування, 10 518,63 грн пені та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 11.02.2017 року у м. Васильків на вул. Декабристів, 68 сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , HYUNDAI ELANTRA д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та BMW реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Винним у ДТП визнано водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Посилаючись на невиконання страховиком вимог ч. 2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині забезпечення явки свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків». В зв`язку з чим, вона понесла додаткові збитки у вигляді оплати звіту №850/021/17Н від 02.03.2017 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданого майну, який був виконаний ФОП [PERSON] , в розмірі 1 200 грн. 10.06.2017 року страховиком було виплачено кошти, не відповідно до звіту виконаного ФОП [PERSON] , а у розмірі 37 851,33 грн., що значно менше суми зазначеної у звіті (79 388,21 грн). Таким чином вважає, що ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» не доплатило 41 536,88 грн страхового відшкодування та вартість виготовлення звіту, що загалом складає 42 763,88 грн (41 536,88+1 200). Станом на день подання позову страховик не відшкодував 42 763,88 грн, а тому зобов`язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З 10.06.2017 по 30.04.2018 року минуло 322 дні: в період з 11.06.2017 по 26.10.2017 діяла ставка 12,5 (кіл. днів 138); в період з 27.10.2017 по 14.12.2017 діяла ставка 13,5 (кіл. днів 49); В період з 15.12.2017 по 25.01.2018 діяла ставка 14,5 (кіл. днів 42); в період з 26.01.2018 по 01.03.2018 діяла ставка 16 (кіл. днів 34); в період з 02.03.2018 по 30.04.2018 діяла ставка 17 (кіл. днів 59). Разом розмір пені складає 10 518,63 грн. Просить суд стягнути з відповідача 42 763,88 грн доплати страхового відшкодування, 10 518,63 грн пені та судові витрати. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. У серпні 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив позовні вимоги, посилаючись на те, що дійсно 11.02.2017 року мала місце ДТП за участю автомобілів BMW реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] 13.02.2017 року [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про пригоду. На виконання вимог ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було направлено представника для огляду транспортного засобу Mercedes-benz ML350 та виконання звіту про оцінку. Згідно звіту № 136/G/17, встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, склав: 46 621,60 грн (з урахуванням ПДВ); 38 851,34 грн (без урахування ПДВ). Оцінка шкоди та розрахунок вартості матеріального збитку, заподіяного власнику Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] , були проведені у відповідності та на основі: ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-ІІІ від 12.07.2001 року, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, «Методика оцінки майна», затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10 грудня 2003 року, Національний стандарт № 1 «Загальні засади проведення оцінки майна та майнових прав», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.10.2003 р. Вказані результати розрахунку були повідомлені позивачу. 14.02.2017 року позивач звернулася до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування із зазначенням, відомостей про особисті банківські реквізити для виплати страхового відшкодування, згідно погоджених умов даної заявив розділі «Увага ознайомтесь з цією важливою інформацією», позивач підтвердила свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком, оскільки на той час позивач вже була обізнана з розрахунком проведеним ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Станом до моменту узгодження розміру відшкодування, позивач не повідомляла страховика про необхідність проведення експертизи пошкодженого майна, натомість у заяві від 14.02.2017р. погодилась із способом та розміром того збитку, який розраховано страховиком. Правомірність погодження страхового відшкодування між страховиком та потерпілою особою безпосередньо у заяві про страхове відшкодування підтверджується судовою практикою, зокрема постановою Київського апеляційного суду у справі № 757/13525/18 від 06.06.2019 р. 08.06.2017 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування до нього. На підставі цих документів та заяви від 14.02.2017р. було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 37 851, 33 грн на користь позивача (що підтверджується самим позивачем в позові). Таким чином, відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, яка відбулася 11.02.2017р. здійснювалась ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на основі умов договору страхування № АЕ/7952873, за результатами звіту № 136/0/17 від 03.03.2017р., з урахуванням погоджених з позивачем умов заяви від 14.02.2017р. Отже ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виконало всі зобов`язання передбачені чинним законодавством у сфері страхування, а розмір відшкодування було розраховано, погоджено та сплачено із додержанням вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Просили у позові відмовити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.02.2017 року сталась ДТП за участю автомобілів Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , BMW реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , HYUNDAI ELANTRA д.н.з. [NUMBER] (а.с. 10). 29.09.2016 року між ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7952873, забезпечений транспортний засіб «BMW», реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 51). 13.02.2017 року, [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП (а.с. 52-53). 14.02.2017 року [PERSON] звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування із зазначенням, відомостей про особисті банківські реквізити для виплати страхового відшкодування (а.с. 54). Згідно звіту № 136/G/17 від 03.03.2017 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає: 46 621,60 грн (з урахуванням ПДВ); 38 851 ,34 грн (без урахування ПДВ) (а.с. 55-69). 10.06.2017 року страховиком сплачено позивачу страхову суму в розмірі 37 851,33 грн, що підтверджено самою [PERSON] у позові (а.с. 3). Згідно ст. 8 Закону України "Про страхування", страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною 22.1 статті 22 вищезгаданого закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та отримав страхове відшкодування в розмірі 37 851,33 грн (без урахування ПДВ) у строки передбачені законом. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені умови виплати страхового відшкодування та обов`язки особи, яка бажає отримувати таке відшкодування. Відповідно до ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач вказує, що відповідачем у порушення норм вищевказаного закону не було дотримано вимоги ст. 34 закону, в частині направлення представника на місце настання страхового випадку/місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків. Однак такі твердження позивача спростовуються наявними в матеріалах справи копіями: заяви від 14.02.2017 року (в якому [PERSON] погодилась із способом і розміром збитку, визначеного страховиком (а.с.54) та звіту №136/G/17 від 03.03.2017 року (а.с. 55-69). Розмір завданої власнику автомобіля Mercedes-benz ML350, д.н.з. [NUMBER] шкоди був оцінений страховиком та виплачено страхове відшкодування на підставі ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для перевірки розміру виплаченого відшкодування, не спростував визначеного страховиком зазначеного розміру, а отже не довів, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed