Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що між [PERSON] та АКБ «Правекс-банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-банк» 06.07.2011 року був укладений кредитний договір № 2049-012/11Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 72772 гривень строком до 06.07.2016 року зі сплатою 15,99% річних. За період користування кредитом позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Так, згідно п.1.2 кредитного договору кредит надається строком до 06.07.2016 року зі сплатою 15,99% річних. Позичальник допустив порушення своїх зобов`язань і станом на 10.11.2016 року за ним обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 7000,43 гривень. Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору. У зв`язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, позичальнику нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 10.11.2016 року становить 6204,77 гривень. Через порушення строків, встановлених кредитним договором щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, позичальнику нарахована пеня, розмір якої станом на 10.11.2016 року становить 3635,58 гривень. Отже, загальна сума пені складає 9840,35 гривень. Загальна сума заборгованості станом на 10.11.2016 року складає 36146,43 гривень, яка складається із заборгованості по сплаті основної суми кредиту в розмірі 19305,65 гривень, із заборгованості по сплаті процентів в розмірі 7000,43 гривень, із заборгованості за пенею за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 6204,77 гривень та несвоєчасну сплату процентів по кредиту в розмірі 3635,58 гривень. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №2049-012/11Р від 06.07.2011 року. За умовами договору поруки, поручитель зобов`язався нести майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасно та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. 31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2049-012/11Р від 06.07.2011, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Тому, позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2049-012/11Р від 06.07.2011 року у розмірі 36146,43 гривень, з яких кредит - 19305,65 гривень, проценти - 7000,43 гривень, пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 6204,77 гривень, пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 3635,58 гривень. Представники позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання неодноразово не з`являвся, про час, місце та дату судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про судовий виклик на сайті судової влади. У зв`язку з чим суд вважає відповідача повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов не надано. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Із письмових заперечень проти позову, наданих до матеріалів справи, вбачається, що відповідач [PERSON] позов не визнає, зазначає про невжиття заходів банком щодо погашення кредиту відповідачем [PERSON] . Кредит надався для покупки автомобіля, на даний час автомобіль перебуває у банківській заставі і банк має право звернути на нього своє право за рахунок погашення залишку банківського кредиту. Просить відмовити в позові про стягнення заборгованості, а також відмовити в частині стягнення штрафів та пені з урахуванням строків позовної давності та незастосування штрафів та пені в зоні АТО. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2011 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2049-012/11Р. Кредит було надано з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується, за договір №314224-000792 від 24.06.2011 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно договорів страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з врахуванням вимог п. 6.1.8 та 6.1.9. кредитного договору. Банк має право надати позичальникові кредит в національній валюті на загальну суму 72772 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені кредитним договором. Кредит надається строком з 06.07.2011 року до 06.07.2016 року зі сплатою 15,99 процентів річних (Том 1, а.с.8-14). Згідно договору поруки №2049-012/11Р від 06.07.2011 року, [PERSON] , у порядку та на умовах, передбачених договором поруки, зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] (Том 1, а.с. 17-18). Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача всього станом на 10.11.2016 року складає 36146,43 гривень, з якої: заборгованість за кредитом - 19305,65 гривень, за відсотками за користування кредитом - 7000,43 гривень, заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату кредиту - 6204,77 гривень, заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 3635,58 гривень (Том 1, а.с. 26-28). Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Згідно розділу «Луганська область» вказаного Додатку, до Переліку включено м. Луганськ. З наданого розрахунку заборгованості вбачається нарахування пені за несвоєчасну сплату кредиту, в сумі 6204,77 гривень, за період з 31.05.2015 року по 06.07.2016 року, які не підлягають стягненню (а.с. 26-28). З розрахунку заборгованості вбачається нарахування пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, в сумі 3635,58 гривень не підлягає стягненню із зазначених вище підстав (а.с.26-28). Позивачем не надано суду відомостей про період початку нарахування та методику нарахування відповідачам пені, з розрахунку наданого позивачем визначити такі період та метод неможливо. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором по сплаті основної суми кредиту в розмірі 19305,65 гривень, відсотків за користування кредитом в розмірі 7000,43 гривень законними та обґрунтованими. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. 20.08.2005 року відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції за актовим записом № 650, було зареєстровано шлюб відповідачів. 06.07.2011 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-банк» був укладений кредитний договір № 2049-012/11Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 72772 гривень строком до 06.07.2016 року зі сплатою 15,99% річних. Кредит було надано з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується, за договір №314224-000792 від 24.06.2011 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно договорів страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з врахуванням вимог п. 6.1.8 та 6.1.9. кредитного договору (Том 1, а.с. 8-14). Згідно договору поруки №2049-012/11Р від 06.07.2011 року, [PERSON] , у порядку та на умовах, передбачених договором поруки, зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] (Том 1, а.с. 17-18). Рішенням Артемівського районного суду м. Луганська від 17.10.2012 року шлюб між відповідачами було розірвано (Том 1, а.с. 138). Згідно відповіді Територіального сервісного центру №4442 від 03.11.2018 року за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки ВАЗ 21101, 2005 року, номерний знак [NUMBER] , та автомобіль марки CHEVROLET AVEO, 2011 року, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 01.07.2011 року. 31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2049-012/11Р від 06.07.2011, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Згідно додатку до договору купівлі-продажу прав вимог за кредитними договорами-переліку кредитних договорів та договорів забезпечення вбачається про право грошової вимоги за кредитним договором №2049-012/11Р від 06.07.2011 року укладеного з [PERSON] і заборгованість станом на 31.01.2017 року складає за кредитним договором по сплаті основної суми кредиту - 19305,65 гривень, за відсотками за користування кредитом - 7000,43 гривень, загальна сума 26306,08 гривень (Том 1, а.с. 213-215). Отже, суд дійшов висновку про те, що право грошової вимоги за кредитним договором №2049-012/11Р від 06.07.2011 року за договором забезпечення-договору поруки до боржника-поручителя [PERSON] у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відсутнє, тому суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши в сукупності надані докази, а також беручи до уваги те, що згідно ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. відповідно до квитанції. Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1002,85 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial