Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.11.2015 року справу за позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.01.2016 року дану цивільну справу прийнято до провадження суду, справу призначено до розгляду. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Ідея Банк» (далі по тексту ПАТ «Ідея Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №910.16883 від 09.12.2005 року, відповідно до якого Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 134175.88 грн. на купівлю автомобіля «Форд Транзит», а відповідач взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 30.07.2016 року зі сплатою 19,99% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач передав у заставу автомобіль «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки, відповідач недотримувався, не виконував порядку строків погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, загальна сума заборгованості станом на 08.06.2015 року складає 345 473.73 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 51 350.83 грн., прострочений борг - 67335.95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46485.91 грн., строкові проценти - 486.4 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 176460.24 грн., інші штрафні санкції 3354,4 грн. В зв'язку з тим, що відповідач неналежно виконував зобов'язання, забезпечене заставою, ПАТ «Ідея Банк» набуло право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету застави через укладення договору купівлі-продажу з покупцем від імені боржника. Оскільки, позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], ПАТ «Ідея Банк» було змушено звернутися до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того представником до суду було направлено заяуву про уточнення вимог позову, в якій він просить також вилучити у відповідача, або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави та передати його ПАТ «Ідея Банк». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 30.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.16883, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 134 175.88 грн. для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати платежів відповідно до умов договору (а.с.10-13). Даний факт підтверджується копіями меморіальних ордерів (а.с.14-15). На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідач передав у заставу автомобіль «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], який належить йому на праві власності (а.с. 16-17). Відповідно до п. 2 договору, за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 151200.00 грн (а.с.16). Предмет застави належить заставодавцю на праві вдасності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого ВРЕВ ДАІ №13 при УДАІ м. Києва 28.07.2012 року (п.1 договору застави, а.с.16). Відповідно до умов договору застави автомобіля, заставодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет застави для задоволення своїх вимог в повному обсязі у випадках невиконання заставодавцем забезпечених згідно цього договору зобов'язань. Згідно договору звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися на підставі рішення суду . Судом встановлено, що у відповідача станом на 08.06.2015 року існує заборгованість, яка складає 345 473.73 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 51 350.83 грн., прострочений борг - 67335.95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46485.91 грн., строкові проценти - 486.4 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 176460.24 грн., інші штрафні санкції 3354,4 грн. В зв'язку з тим, що відповідач неналежно виконував зобов'язання, забезпечене заставою, ПАТ «Ідея Банк» набуло право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету застави через укладення договору купівлі-продажу з покупцем від імені боржника. Оскільки, позивач фактично не може реалізувати своє право на продаж автомобіля «Форд Транзит», д.н.з. [NUMBER], ПАТ «Ідея Банк» було змушено звернутися до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет застави. На адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про наявну заборгованість та наслідки у разі її не повернення (а.с.29-30). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 727.37 грн та витрати на оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved