Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Черкаська міська рада звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свій позов обґрунтовує тим, що 16 липня 2010 року між Черкаською міською радою та [PERSON] укладено Угоду за № 743 про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, яка зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури, будівництва та землеустрою, за адресою [ADDRESS] . Предметом цієї угоди є грошове зобов`язання по оплаті за фактичне користування частиною прибудинкової території, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку використовує відповідач, маючи у власності нежитлове приміщення. Відповідно до п.3.2 угоди відповідач зобов`язався протягом шести місяців відшкодувати позивачу збитки за фактичне використання ним земельної ділянки без правовстановлюючих документів в розмірі 6920 грн.90 коп. рівними частинами по 1153 грн. 48 коп. до 10 числа місяця наступного за звітним. Пунктом 3.4 угоди передбачено, що щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території з 01 липня 2010 року складає 291 грн.10 коп. Пунктом 3.5 угоди встановлено, що в разі будь яких змін Черкаською міською радою розмірів плати за користування частиною прибудинкової території розмір щомісячної плати змінюється без внесення змін до даної угоди. Згідно розрахунків управління земельних ресурсів департаменту містобудування Черкаської міської ради розмір плати за користування частиною прибудинкової території з 1 січня 2012 року становив 417 грн. 30 коп., а з 1 січня 2015 року - 521 грн. 27 коп. Щорічно плата за користування земельною ділянкою у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі уточнювалася на коефіцієнт індексу інфляції (за 2016 рік- 1,433, за 2017 рік -1,06) З 01 січня 2016 року у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі розмір щомісячного платежу становить 746 грн.98 коп. (коефіцієнт індексації - 1,433). З 01 січня 2017 року у зв`язку зі щорічною індексацією грошової оцінки землі розмір щомісячного платежу становить 791 грн. 80 коп. (коефіцієнт індексації - 1,06). Всього за період з 1 січня 2010 р. по 31 жовтня 2017 року відповідачу нараховано 41885 грн. 20 коп. Отже, за весь вищевказаний період використання Відповідачем земельної ділянки, який вона зобов`язалась оплатити згідно пунктів 3.2 і 3.4 угоди № 743, їй нараховано 50320 грн. 50 коп. ( 41885,20 +6920,90 + 1514,40 ( донарахування за 2012 рік) = 50320,50 ). Однак, в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач лише частково виконала умови угоди. Так, на виконання умов угоди вона сплатила до міського бюджету лише 37580 грн. 15 коп., внаслідок цього за нею утворилася заборгованість у розмірі 12740 грн. 35 коп. (50320,50 - 37580,15 =12740,35). Пунктом 2.1. угоди встановлено строк дії угоди, а саме до 1 липня 2013 року. Проте, враховуючи фактичне використання землекористувачем частини прибудинкової території протягом місяця після закінчення строку дії угоди, ця угода вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені угодою (п.2.3 угоди). Враховуючи несплату орендної плати за землю відповідачу неодноразово направлялись повідомлення про порушення граничних термінів сплати орендної плати, на її вимогу було направлено акт звірки по сплаті за користування частиною прибудинкової території, проте всі звернення були залишені Відповідачем без уваги. Пунктом 3.6 угоди передбачено стягнення пені за несвоєчасне внесення платежів, передбачених угодою, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення боргу за кожний день прострочення. За допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЗАКОН Підприємство 9.5.2." встановлено суму пені в розмірі 353 грн. 49 коп. за шість місяців. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, а також порушення ним вимог чинного законодавства міський бюджет недоотримав за угодою справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 16 липня 2010 року №743 в сумі 12740 грн. 35 коп. та пеню в сумі 353 грн. 49 коп. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь міського бюджету м. Черкаси заборгованість за угодою справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 16 липня 2010 року №743 в сумі 12740 грн. 35 коп., пеню в сумі 353 грн. 49 коп. та судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2017 року відкрито провадження по справі. 12 лютого 2018 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 24 квітня 2018 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішення по справі №712/1929/18 за позовом [PERSON] до Черкаської міської ради про визнання угоди не дійсною. 24 квітня 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси поновлено провадження по справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Представники відповідача [PERSON] - адвокат Колодницький В.Е. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог Черкаської міської ради заперечував. Зазначив, що угода від 16 липня 2019 року за своєю суттю і за формою є незаконною. Підстав для оплати за користування прибудинковою територію не має. Крім того, плата за користування земельною ділянкою можливо, якщо ділянка виділена в натурі, їй присвоєний кадастровий номер, виданий правовий документа користування земельною ділянкою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2010 року між Черкаською міською радою, як «Землевласником» та [PERSON] , як «Землекористувачем» укладено угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території. Відповідно до п.1.1. угоди, об`єктом угоди є частина прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , яку використовує відповідач, маючи у власності нежитлове приміщення. Відповідно до п.2.1.-2.3. угоди, угода укладається до 1 липня 2013 року. Угода набуває чинності з дати її реєстрації в книзі реєстрації угод про справляння плати за користування частиною прибудинкової території. У разі, якщо землекористувач продовжує використовувати частину прибудинкової території після закінчення строку дії цієї угоди, то за відсутності письмових заперечень Землевласника протягом одного місяця після закінчення строку дії угоди, ця угода вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені угодою. Пунктом 3.1. угоди передбачено, що за користування частиною прибудинкової території, Землекористувач сплачує плату у грошовій формі у розмірі визначеному згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року №793. Відповідно до п.3.2. угоди Землекористувач, що використовує земельну ділянку з порушенням вимог ст. 206 ЗК України, чим завдає збитків Землевласнику, протягом 6-ти місяців зобов`язується відшкодувати кошти в розмірі 6920 грн. 90 коп. рівними частинами по 1153 грн. 48 коп. щомісячно до 10-го числа місяця наступного за звітним, за період з 8 липня 2008 року по 30 червня 2010 року. Пунктом 3.4 угоди передбачено, що місячна плата за користування частиною прибудинкової території з 01 липня 2010 року складає 291 грн.10 коп. та вноситься Землекористувачем до 10-го числа місяця наступного за звітним Пунктом 3.5 угоди передбачено, що в разі будь яких змін Черкаською міською радою розмірів плати за користування частиною прибудинкової території розмір щорічної плати змінюється без внесення змін до Угоди. Вказана угода зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури, будівництва та землеустрою 16 липня 2010 року за №742, про що в книзі обліку Угод про плату за користування частиною прибудинкової території зроблено запис. З розрахунку плати за користування частиною прибудинкової території [PERSON] по [ADDRESS] , який зроблений на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року №793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території», плата за користування земельною ділянкою на рік - 3493 грн. 40 коп. Сума до сплати за період фактичного користування з 8 липня 2008 року до 30 червня 2010 року складає 6920 грн. 90 коп. З розрахунку плати за користування частиною прибудинкової території [PERSON] по [ADDRESS] , який зроблений на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року №793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території», плата за користування земельною ділянкою на рік з 1 січня 2012 - 5008 грн. 10 коп. З розрахунку плати за користування частиною прибудинкової території [PERSON] по [ADDRESS] , який зроблений на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року №793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території», плата за користування земельною ділянкою на рік з 1 січня 2015 - 6255 грн. 19 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті орендної плати за земельну ділянку по [ADDRESS] , який складений департаментом фінансовоі політики Черкаської міської ради 21 листопада 2017 року, за період з 1 липня 2010 року по 31 жовтня 2017 року [PERSON] нараховано 50320 грн. 50 коп. ( 41885,20 +6920,90 + 1514,40 ( донарахування за 2012 рік). За вказаний період [PERSON] сплачено 37580 грн. 15 коп. Заборгованість становить 12740 грн. 35 коп. Як вбачається з вказаного розрахунку останній платіж був здійснений [PERSON] в червні 2016 року в сумі 1493 грн. 94 коп. Так, за приписами статей 627, 628 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525 та 526 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Питання справляння плати за використання землі в Україні, на момент укладання Угоди, було врегульовано Законом України «Про плату за землю», в якому статтею 2 визначено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати,що визначається залежно від грошової оцінки земель. Відповідно до абз. 2 ст. 1 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент укладення Угоди) податок - обов`язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками. Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України встановлюються податки і збори. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори, лише в порядку і розмірах, встановлених законом. Питання сплати податків і зборів, на момент укладення Угоди, визначалися та регулювалися Законом України «Про систему оподаткування», який не передбачав такого виду податку чи збору як плата за користування прибудинковою територією, а в статті 1 названого Закону вказано, що податки і збори (обов`язкові платежі), справляння яких не передбачено цим Законом, сплаті не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про плату за землю» (в редакції, чинній на момент укладення Угоди) за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Відповідно до ст. ст. 15,16 Закону України «Про оренду землі» в оренду може бути передана лише земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), а укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Отже, беручи до уваги те, що рішень про передачу позивачу у власність чи у користування земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , Черкаська міська рада не приймала, і такої земельної ділянки у власність чи у користування позивачу не передавала, відтак позивач на день укладення угоди від 16 липня 2010 року не була ні власником, ні постійним користувачем, ні орендарем земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До того ж, багатоквартирний житловий будинок м . Черкаси [ADDRESS] в якому знаходиться нежитлове приміщення позивача, знаходиться на балансі ОСББ «Затишок». Тому, 01 листопада 2008 року між ОСББ «Затишок 2005» та [PERSON] укладено договір № 5 на участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Згідно п. 1.1 вказаного договору, виконавець забезпечує обслуговування та ремонт нежитлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] , а також утримання прибудинкової території із розрахунку 0,80 грн. за 1 кв.м. загальної площі приміщення. Власник приймає участь у витратах на виконання названих робіт. В подальшому між ОСББ «Затишок 2005» та [PERSON] 27 квітня 2015 року та 01 березня 2017 року укладено Додаткові угоди до вказаного Договору щодо зміни розміру вартості надання послуг за один місяць. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] листом від 16 травня 2019 року зверталася до Черкаської міської ради з приводу розірвання угоди про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 16 липня 2010 року, так як вона не відповідає чинному законодавству, але відповіді не отримала. З вказаної дати відповідач не сплачує позивачу нараховану плату, оскільки сплачує плату за утримання прибудинкової території на рахунок ОСББ. Повторно звернувшись 09 листопада 2016 року до Черкаської міської ради з вказаним питанням, була надана відповідь від 29 грудня 2016 року №8582-2, про відсутність підстави для розірвання угоди про справляння сплати за користування частиною прибудинкової території від 16.07.2010 року № 743 по [ADDRESS] , оскільки відповідач фактично використовує приміщення для комерційних цілей. Як вбачається з розрахунків наданих позивачем, плата за користування земельною ділянкою розраховувалася на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року №793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території». Згідно з текстом Угоди підставою для укладення спірної угоди, зазначено рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року № 793 «Про справляння плати за користування частиною при будинкової території», відповідно до якого визначалася плата за користування частиною прибудинкової території. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2009 року у справі № 22-а-1771/08 визнано незаконним та нечинним Рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року № 793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території». У вказаній постанові суду зазначено, що зазначеним рішенням виконавчого комітету на території міста Черкаси фактично встановлений новий вид плати за користування землею тобто плату, яка не є земельним податком, не є орендною платою, оскільки відповідні земельні ділянки не передавалися платникові в оренду (http://reyestr.court.gov.ua/Review/3110524). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку що розрахунку плати за користування частиною прибудинкової території [PERSON] по [ADDRESS] , які зроблені на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21 червня 2005 року №793 «Про справляння плати за користування частиною прибудинкової території», згідно яких, плата за користування земельною ділянкою на рік з 1 січня 2012 становить 5008 грн. 10 коп., а з 1 січня 2015 - 6255 грн. 19 коп., здійсненні на підставі рішення, яке визнано незаконним та нечинним, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність заборгованості [PERSON] в сумі 12740 грн. 35 коп. перед Черкаською міською радою за угодою від 16 липня 2010 року про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи - покладаються на позивача. На підставі наведеного ст.ст. 525,526,627,628,629 ЦК України ЦК України,

Outcome: dismissed