overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

01 червня 2016 року заявник звернулася до суду з зазначеною заявою.\~\~\~ Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй [PERSON] на праві власності за договором купівлі-продажу квартири належить двокімнатна квартира №135, яка розташована за адресою: м.Донецьк, вул.Щетиніна, буд. 40. Маючи намір подарувати квартиру донці, вона зайнялась підготовкою документів. У процесі підготовки документів було встановлено, що у договорі купівлі-продажу помилково вказане прізвище «Москаленко» замість «Москалєнко», тому просить суд встановити факт, що записана в договорі купівлі-продажу [PERSON] є [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статей 256, 259 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, судом встановлено, що заявник в паспорті, в свідоцтві про розірвання шлюбу та в картці платника податків записана як [PERSON] (а.с.4,10,11). В договорі купівлі-продажу від 07.08.2014 року та у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] було записано як [PERSON] (а.с.7,9). Із-за розбіжностей в прізвище заявник не може своєчасно реалізувати своє право подарувати квартиру донці.\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначена в договорі [PERSON] є [PERSON]. Враховуючи зазначене, факт належності документу заявнику доведений в суді, тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

01 червня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20 березня 2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 45\~689,85 грн., що складається з заборгованості за кредитом 21\~399,67 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 21\~538,28 грн., заборгованості за пенею та комісією 100,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 2 151,90 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 березня 2012 року на загальну суму 45\~689,85 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

01 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить розірвати між ними шлюб, який зареєстрованний 14 лютого 1982 року Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, про що 14 лютого 1982 року складено відповідний актовий запис № 1, посилаючись на те, що спільне проживання з відповідачем не склалось оскільки у сторін склалися різні погляди на життя та ведення справ сім'ї, на підставі цього в них постійно виникають побутові сварки та непорозуміння. Як наслідок виникла взаємна відчуженість, втратилося почуття любові та поваги один до одного. В результаті чого їхня сім'я розпалася. Вже понад тривалий час вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства. Таким чином позивач вважає, що шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї із відповідачем є неможливим. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а відповідач не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: 14 лютого 1982 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрованний Жданівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, про що 14 лютого 1982 року складено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 456269 від 14 лютого 1982 року. Від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась і збереження її неможливе. Формальне перебування в шлюбі суперечитиме інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 26 червня 1993 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який наразі є студентом, проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння в їх відносинах, сімейних стосунках, постійно сварились, втратили один до одного повагу та любов. Шлюбні відносини між ними припинені з 2014 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 червня 1993 року, про що Відділом ЗАГС Новомосковської міської адміністрації Дніпропетровської області зроблено запис за № 227 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 5). 23 травня 1994 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у жовтні 2014 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що з 03.10.1998 року вони перебувають у шлюбі зареєстрованому Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №11, від шлюбу мають доньку- [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Питання щодо місця проживання дитини вирішено. Дитина проживатимуть разом із батьком. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання також подала заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 03.10.1998 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №11. Після реєстрації шлюбу подружжя обирало спільного прізвище «[PERSON]»(а.с.8) 18.03.1999 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.7) За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не заявляла клопотання про зміну прізвища тому суд вважає за можливе залишити її прізвище «[PERSON]». Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач\~у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 12 серпня 2010 року, від якого мають доньку Єлизавету, [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 12 лютого 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання його дитини не надає, працює у ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на посаді чергового інспектора ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, однак розмір його заробітної плати їй невідомий, утримань за виконавчими листами відповідач не має. У зв'язку з чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 лютого 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 7, 8), відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 березня 1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку різними поглядами на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини припинили в червні 2011\~року з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 березня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області зроблено запис за № 80 та видане свідоцтво про укладення шлюб (а.с. 6). 16 травня 2003 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у червні 2011 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 01.03.2013 року шлюбу, в якому вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], який народився 06.04.2013 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з лютого 2016 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

01 червня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 12.08.2006 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №466. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у 2015 році. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач з відповідачем мешкають окремо. Дитина мешкає разом з позивачем, бо у відповідача інша сімя. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.08.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №466, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №051296 (а.с.4). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО № 206150 (а.с.5). Шлюбні відносини припинені у 2015 році. Позивач з відповідачем мешкають окремо. Дитина мешкає разом з позивачем, бо у відповідача інша сімя. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.161 СК України якщо є спір щодо місця проживання дитини між батьком та матірю, які проживають окремо, він вирішується органом опіки та піклування або судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення мешкання дитини слід задовольнити. Визначити місце проживання дитини з позивачем.

Outcome: approved