Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У листопаді 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 263,47 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № Д125421/02-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використання платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою від 20.12.2012 року [PERSON] було надано кредит у розмірі 12 400,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,00% річних на строк дії картки. Банк свої зобов'язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 07.08.2017 року виникла заборгованість у розмірі 24 263,47 грн., яка складається з наступного: 12 184,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 713,94 грн. - заборгованість по процентам; 4 599,42 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 765,33 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію договору №Д125421/02-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використання платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою від 20.12.2012 року, відповідно до змісту якого відповідач уклав договір з позивачем та погодився на його умови, розрахунок заборгованості, встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № Д125421/02-ДК про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використання платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою від 20.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 400,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,00% річних за користування кредитом на строк дії картки. Банк свої зобов'язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 07.08.2017 року виникла заборгованість у розмірі 24 263,47 грн., яка складається з наступного: 12 184,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6 713,94 грн. - заборгованість по процентам; 4 599,42 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 765,33 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved