Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

01 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 серпня 2008 року між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалось, через непорозуміння у вирішенні питань сім'ї та побуту. Шлюбні відносини припинені понад двох років, сторони перестали вести спільне господарство. Збереження шлюбу позивач, вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явилась, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомила. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Заперечень проти позовних вимог до суду не надавала. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, 09 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №307, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцва про народження серія [NUMBER] (а.с.4). Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час подружнього життя між сторонами не досягнуто взаєморозуміння, що створило умови, за яких подружжя понад двох років не веде спільне господарство. Шлюбні відносини сторони не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а судом встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейні стосунки і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам один одного, тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved