Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

01 червня 2000 року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,26 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем права на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутності (позовна заява, а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Бахтинської сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 20). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 01 червня 2000 року (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Бахтинської сільської ради № 824 від 03 серпня 2015 року (а.с. 11), довідкою про грошову оцінку земельної частки (паю) № Л-82/0-70/6-16 від 25 січня 2016 року (а.с. 12), випискою із списку громадян, членів КСП «Нива», що додається до державного акта на право колективної власності на землю від 05 січня 2016 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Нива» с. Бахтин площею 2, 26 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району [PERSON] 03 листопада 1999 року (а.с. 9), на користь [PERSON]. Цей заповіт станом на 05 січня 2016 року не змінений і не скасований (зворот а.с. 9, а.с. 22). Інформаційними довідками зі спадкового реєстру (а.с. 21-24) стверджується, що згаданий вище заповіт є дійсним, а також, що спадкова справа на прізвище спадкодавця не зареєстрована, а, отже, спадкові права ніким не оформлялися. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Бахтинської сільської ради № 824 від 03 серпня 2015 року (а.с. 11) доведено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 12 лютого 2016 року (а.с. 10), слідує, що оригінал земельного сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 26 від 18 лютого 2016 року (а.с. 14). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та обставину, що про існування заповіту він дізнався лише у 2015 році, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved