Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

01.11.2016 р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, яку в подальшому уточнив. В обгрунтування позовних вимог вказав, що 23.11.2002 року, [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] З травня 2016 року шлюбні відносини між [PERSON] та відповідачем були припинені. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду від 28.02.2017 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В період шлюбу [PERSON] та відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2009 року набуто спірне майно придбано жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, вул. Мальванова, будинок № 40, право власності на який було оформлено 27.09.2012 року. Будинок № 40 по вул. Мальванова у місті Єнакієве Донецької області, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON] та власністю її колишнього чоловіка [PERSON]. Крім того, в період шлюбу, у 2013 році за спільні кошти [PERSON] та відповідача на підставі договору купівлі-продажу було набуто спірне майно придбано автомобіль CHEVROLEТ CAPTIVA д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску. Як будинок, так і автомобіль були оформлені на відповідача [PERSON] Між [PERSON] та відповідачем немає домовленості про поділ майна, шлюбний договір вони не укладали. У звязку із викладеним, просить: визнати будинок № 40 по вул. Мальванова міста Єнакієве Донецької області, а також автомобіль CHEVROLEТ CAPTIVA д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; визнати за [PERSON], [INFO], право власності на ? частку будинку № 40 по вул. Мальванова міста Єнакієве Донецької області та на ? частку автомобіля CHEVROLEТ CAPTIVA д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску; визнати за відповідачем, [PERSON], [INFO] право власності на ? частку будинку № 40 по вул. Мальванова міста Єнакієве Донецької області та на ? частку автомобіля CHEVROLEТ CAPTIVA д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску; судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про день, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки мирним шляхом вирішити вказаний спір сторонам не вдається. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. 11.01.2017 р. представником відповідача суду надано заяву від імені відповідача [PERSON], в якій зазначено, що позовні вимоги [PERSON] він не визнає, оскільки спірний житловий будинок є його особистою власністю, що підтверджується інформацією з реєстру, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.09.2012 р. Крім того, вважає, що автомобіль є рухомим майном, яке не підлягає розподілу. Просить розглядати справу без його участі за участі його представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні визнала, що вказане спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Просила визнати за позивачем [PERSON] право власності на автомобіль, а за відповідачем на будинок. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 23.11.2002 р. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Єнакіївського міського управління юстиції, актовий запис № 556. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу Петрова (а.с. 12). Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2017 р. по справі № 219/7350/16-ц (провадження № 2/219/105/2017), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Під час зареєстрованого шлюбу подружжям придбано будинок № 40 по вул. Мальванова в м. Єнакієве Донецької області, а також автомобіль CHEVROLEТ CAPTIVA д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску. Так, відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 26.02.2009 р., посвідченого державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1-553, [PERSON] купив одноповерховий житловий будинок за № 40 на вул. Мальванова у м. Єнакієве Донецької області, про що також свідчить витяг з Державного реєстру правочинів № 7055261 від 26.02.2009 р. (а.с. 16-17, 20). Крім того, факт належності на праві власності будинку відповідачу [PERSON] підтверджується наступними документами: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.09.2012 р.; витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Єнакіївської міської ради «Єнакіївське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 35649839 від 27.09.2012 р.; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 71894207 від 01.11.2016 р. (а.с. 14-15, 18, 19). Згідно висновку про вартість майна від 03.11.2016 року, складеного ВОП [PERSON], ринкова вартість оцінюваної ? частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загільною площею будинку 128,5 м , житловою площею 84,0 м, розташованого по вул. Мальванова, будинок № 40 у місті Єнакієве Донецької області складає 151063,00 грн (а.с. 31). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 477526 видно, що [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], є власником автомобіля CHEVROLEТ CAPTIVA, реєстраційний номер АН 98-79 II, 2013 року випуску. Дата реєстрації 04.10.2014 року (а.с. 11). Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу від 03.11.2016 року, складеного ФОП [PERSON], середня ринкова вартість оцінюваної ? частки автомобіля марки CHEVROLEТ, модель CAPTIVA, реєстраційний номер АН9879II, 2013 року випуску, складає 208940,00 грн. (а.с. 30). Як видно з дослідженої у судовому засіданні копії довідки Центру 1443 (ТСЦ 1443 м. Краматорськ) Управління державної автоінспекції від 11.10.2016 р., відповідно до компютерного обліку, станом на 11.11.2016 р. за громадянином [PERSON], [INFO], зареєстрований транспортний засіб CHEVROLEТ CAPTIVA, реєстраційний номер АН9879II, двигун: LE9130700200, кузов: КL1CG26U9DB032365, 2013 року випуску, колір сірий (а.с. 33). Актом № 61 від 01.02.2017 р. встановлено, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [INFO] з червня 2009 року з дочкою [PERSON], [INFO] (а.с. 107). Згідно зі\~ст. 60 СК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. За приписами ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Статтею 368 ЦК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт того, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя є: будинок № 40 по вул. Мальванова в м. Єнакієве Донецької області та автомобіль CHEVROLEТ CAPTIVA, д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується\~ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368\~ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325\~ЦК\~України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] шлюбний договір не укладався та між ними немає домовленості про поділ майна за взаємною згодою. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст. 71 СК України,\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за\~\~його\~\~згодою,\~\~крім випадків,\~\~передбачених\~ЦК України\~і за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У п. 25 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 Пленум Верховного суду розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст.71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 цього кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що сторони не зверталися до суду з позовом про припинення права на частку у спільному майні. Таким чином, оскільки жоден з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу. Право колишнього подружжя на частку у спільному сумісному майні зберігається незалежно від припинення шлюбу (ст. 68 СК України). У випадку порушення цього права особа має право на його захист. До таких вимог позовна давність застосовується у три роки, вона обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ст. ст. 20,72 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень\~ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та вважає доведеним той факт, що будинок № 40 по вул. Мальванова в м. Єнакієве Донецької області, а також автомобіль CHEVROLEТ CAPTIVA д.н.з. АН 98-79 II, 2013 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, суд вважає необхідним здійснити розподіл вищевказаного майна у визначеному позивачем порядку, а саме: визнати за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] право власності на ? частку кожного об'єкта спільної сумісної власності подружжя, що підлягає розділу. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. Як видно з позовної заяви, вартість ? частки спірного майна, складає 360003,00 грн. Тобто, при зверненні до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1% від вказаної суми, що становить 3600,03 грн. При зверненні до суду позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с. 1) та 3050,04 грн. (а.с. 27), а всього на загальну суму 3601,24 грн. Таким чином, оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають розподілу порівну між сторонами, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3600,03 грн.

Outcome: approved