Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2020 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, Львівської міської ради, ОСББ "Кондукторська, 48", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про знесення об`єкта самочинного будівництва. 01.10.2020 року до суду надійшла заява від представника третьої особи [PERSON] , щодо ухвалення додатково судового рішення, відповідно якого просив вирішити питання про стягнення з позивачів витрат на правову допомогу в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд даної заяви без його участі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2020 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, Львівської міської ради, ОСББ "Кондукторська, 48", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про знесення об`єкта самочинного будівництва. 19.02.2020 року між [PERSON] та адвокатом Огородником О.І. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №5/2020, з Додатком №1 до нього. 10.09.2020 року третя особа [PERSON] та її адвокат Огородник О.І. внесли зміни в Додаток №1 до Договору в частині додаткової винагороди адвоката. 29.09.2020 року третя особа [PERSON] та її адвокат Огородник О.І. підписали Акт №1 про надані послуги по Договору №5/2020 про надання професійної правничої допомоги. Разом з тим, від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшло клопотання, в якому просять відмовити у задоволенні заяви третьої особи, а у випадку задоволення такої врахувати дане обгрунтування як клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] додав угоду про внесення змін в Додаток №1 до Договору №5/2020 про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2020 року та Акт №1 про надані послуги по Договору №5/2020 про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2020 року, в якому зазначається, що загальна сума витрат на правничу допомогу станосить 28000,00 гривень, детальний опис виконаних послуг надається в акті №1 про надані послуги по Договору №5/2020 про надання професійної правничої допомоги від 19.02.2020 року Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання позивачів слід відмовити враховуючи те, що наявність одних лише припущень проти заяви про відшкодування судових витрат, за відсутності доказів неспівмірності заявлених стороною витрат на правову допомогу, не може бути підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу, а також те, що витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона вже сплатила чи їх вона ще має сплатити. Разом з тим, суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Враховуючи те, що при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення з позивачів витрат на правову допомогу, відмовлено в задоволенні позову, а представник третьої особи підтвердив надані ним адвокатські послуги, належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з позивачів на користь третьої особи витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 28000,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved