Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

01.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] в якій вказав, що він з 10 вересня 2008 р. перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою [PERSON] В період спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO] З лютого 2012 р. відповідачка [PERSON] припинила надавати кошти на утримання дитини, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, вона не зважає на те, що її син потребує батьківського піклування та догляду, з лютого 2012 року мешкає окремо. Відповідачка ухиляється від покладеного на неї у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати свою дитину. Це, зокрема, виявляється в тому, що позивач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, яка повністю знаходиться на утриманні позивача, та проживає разом з ним. Позивач самостійними зусиллями та коштами забезпечує дитину одягом, продуктами харчування, купує необхідні речі та забезпечує інші потреби сина. Відповідачка офіційно не працевлаштована. У звязку з цим позивач просив суд стягнути аліменти з відповідача на його користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідачку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що з лютого 2012 року він не проживає з відповідачкою [PERSON] Дитина проживає з ним, навіть коли він був призваний до армії за мобілізацією, тоді дитина проживала з його батьками. Відповідач надала чеки, квитанції на придбання речей для дитини, але половини речей немає. Можливо що ці речі вона віддавала своїй другій дитині. Відповідач отримує допомогу як малозабезпечена та мати-одиначка, але ці гроші вона дитині не надає, а використовує на свої потреби. Тільки один раз відповідач надала 300 грн. дитині на школу. Він ніколи не забороняв бачиться відповідачці з дитиною, давав їй дитину на її прохання, але дитина більше доби у неї не витримувала, вранці вона її брала, а ввечері привозила. Вони разом проживали з 2009 р. В 2012 р. відповідач знайшла іншого чоловіка і пішла від нього. Мешкали вони у його батьків, дитина залишилася проживати з ним. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вони з позивачем почали проживати разом з листопада 2008 р. 03.02.2012 р. вона пішла від позивача, дитину забрала з собою. Дитина проживала з нею до січня 2016 р. Вона дійсно отримує допомогу як малозабезпечена та мати-одиначка. З січня 2016 р. дитина проживає з позивачем. Вона постійно допомагала дитині одежею та продуктами, в травні останній раз вона бачила дитину. В наданих суду запереченнях відповідач зазначила, що вона вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119-120 ЦПК України. Пояснила, що [PERSON] сам вирішив, що їх спільна дитина [PERSON] буде мешкати разом з ним та поставив її перед фактом, тобто в січні 2012 р. [PERSON] забрав дитину до себе і більше не повернув. На її вимоги повернути сина їй [PERSON] відповів категоричною відмовою. З січня 2016 р. він фактично забороняє їй бачитися з дитиною, не дозволяє їй брати участь у вихованні дитини. Вона наразі не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, вона має другу дитину [INFO]. З характеристики наданої їй квартальним комітетом №14 ТМР видно, що вона виховує двох синів. Її фактичні доходи наразі складаються лише з щомісячної одноразової допомоги по народженню дитини, з допомоги одиноким матерям та соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. Доходи [PERSON] складають більше 30000 грн. на рік і в рази перевищують її скромні доходи. Вона не відмовлялася і не відмовляється ані виховувати сина [PERSON], а ні його утримувати. Вона не надавала згоди на те, щоб її син проживав разом з батьком. [PERSON] прийняв таке рішення самостійно, попри її бажання. Але все ж таки вона надавала по можливості матеріальну допомогу своєму сину [PERSON], яка складалася з тих речей які купувала та передавала своєму сину [PERSON] через батька, факт купівлі речей та продуктів підтверджується відповідними чеками та її записами. На її утриманні зараз також знаходиться її матір [PERSON], [INFO], яка страждає на онкозахворювання і потребує значних коштів на лікування та догляд. Відповідач вказала, що не визнає вимоги в позовній заяві [PERSON], заперечує проти викладеного в позовній заяві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача з дитинства, з відповідачкою вона майже не спілкується. Вона знає що [PERSON] бросила дитину в три роки та пішла з сімї. Позивач три місяці просив відповідачку повернутися, але даремно. Вона не бачила, що б відповідачка приходила, брала дитину. Дитину забезпечує позивач, дитина виховується в його сімї. Їх діти ходили в одну групу в садок та разом в школу, спілкуються. [PERSON] жодного разу не відвідала дитину а ні в садку, а ні в школі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача [PERSON] Останні три роки дитина знаходиться у батька. Коли вони розлучилися, [PERSON] декілька разів брала дитину до себе. Дитина мешкає з батьком, дідусем та бабусею. Батько займається вихованням дитини. Мати допомоги дитині не надає. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Копією свідоцтва про народження серії І-ЖС №127148 від 29.09.2009 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Довідкою №ТО000000012 від 29.06.2016 р. підтверджується, що [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER] працює в ТОВ «Токмак-Агро» з 11.02.2014 р. апаратником оброблення зерна, дохід з 01.06.2015 р. по 31.05.2016 р. склав 24020,63 грн. Довідкою про склад сімї комітету мікрорайону «Залізничний» від 27.07.2016 р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], разом з ним без реєстрації проживає син [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні батька [PERSON] Згідно характеристики вих.№50 від 18.07.2016 р. [PERSON] працює в ТОВ «Токмак-Агро» на посаді аппаратчика обробки зерна з 03.11.2008р. За період роботи зарекомендував себе відповідальним працівником, здатним виконувати доручені завдання у встановлені строки. За час роботи [PERSON] не має дисциплінарних стягнень, на роботі характеризується як чоловік відповідальний, ініціативний, трудолюбивий. В період з 02.03.2015 р. по 31.03.2016 р. був призваний на військову службу в звязку з мобілізацією. В характеристиці №8 від 19.07.2016 р. виданій Токмацьким навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №12» Токмацької міської ради Запорізької області вказано, що [PERSON] навчається у школі з вересня 2015 р. Дитина виховується у неповній сімї, мати з сімєю не проживає. Батько, [PERSON], добре ставиться до дитини. [PERSON] знаходиться на утриманні батька. Дитина охайна, доглянута. У цьому певна заслуга бабусі та мачухи. У цьому році [PERSON] перейшов до другого класу. Учень старанний, програмний матеріал 1 класу засвоїв. Хлопчик працьовитий, комунікабельний, відповідальний. З повагою ставиться до дорослих. Батько та бабуся приймають активну участь у вихованні дитини. [PERSON] виховується в сімї, де панує піклування про дитину. Військовим квитком серії АВ №327661 виданим 24.02.2015 р. підтверджується, що [PERSON] у період з 02.07.2015 р. по 02.10.2015 р. брав безпосередню участь у Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №352873 від 27.06.2016 р. підтверджується, що [PERSON] помер 26.06.2016 р. Згідно довідки до форми №106/о №187 від 27.06.2016р. причиною смерті [PERSON] є рак піднебінного мигдалик. Наданими [PERSON] товарними чеками №328/2 від 23.07.2016 р., №840/29 від 05.06.2016 р. підтверджується придбання одежі, копією чека магазину «Канцлер» підтверджується придбання канцелярських товарів. Довідкою ГУТСЗН м.Токмак від 12.07.2016 р. підтверджується виплата [PERSON] щомісячної одноразової допомоги при народженні першої дитини з січня 2016 р. по червень 2016 р. всього 5160,00 грн., допомоги на потерпілу дитину одиноким матерям з січня 2016 р. по червень 2016 р. всього 1201.22 грн., державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям з січня 2016 р. по червень 2016 р. всього 13433,68 грн., а всього 19794,90 грн. В характеристиці квартального комітету №14 від 08.07.2016 р. вказано, що [PERSON], [INFO] проживає за адресою [INFO]. За час проживання в цьому кварталі скарг від громадян квартала, а також сусідів не надходило, поводить себе як потрібно громадянину, відзиви сусідів гарні, до спиртних напоїв не схильна і помічена не була, виховує двох синів, проживає з матірю, на теперішній час не працює. Зазначену інформацію про виховання [PERSON] двох дітей суд оцінює критично бо відповідачка в судовому засіданні визнала, що спільна з відповідачем дитина з нею не мешкає, але не з 2012 року, а із січня 2016 року. Наданими [PERSON] товарними чеками від 15.05.2014 р., 10.01.2014 р., 20.12.2015 р., 20.09.2015р., 15.04.2016 р. підтверджується купівля одежі. Випискою №2014/187/2 із медичної карти амбулаторного хворого підтверджується, що [PERSON], [INFO] онкологічним захворюванням, надійшла до денного стаціонару 11.07.2015 р. Виписним епікризом історії хвороби №2574 від 06.07.2016 р. підтверджується, що [PERSON], [INFO] знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ТЦРБ з 28.06.2016 р. по 06.07.2016 р. з діагнозом: Рожисте запалення правого плеча, еритемна форма. Згідно пояснень свідків дитина сторін проживає з батьком з понад три роки, знаходиться на його утриманні, мати допомоги дитині не надає, виховання не займається. Дані пояснення повністю узгоджуються з інформацією, яка зазначена педагогами в характеристиці на дитину та довідці про склад сімї [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що дитина з лютого 2012 р. по січень 2016 р. періодично проживала в неї, а з січня 2016 р. постійно в батька. Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «…Дитина, якщо можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В частині 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її згоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402: «…Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного із них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вихованням в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Зокрема, при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вмог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведеного, з урахуванням того, що відповідачка є матір,ю [PERSON] [INFO], здорова, аліменти на інших дітей не сплачує, доказів того що її мати знаходиться на її утриманні суду не надано, суд вважає, що відповідач зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Наявність на її утриманні другої дитини сама по собі не є підставою для звільнення від утримання першої дитини.

Outcome: approved