Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

01 березня 2017 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому після уточнень просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку 55659,02грн. заборгованості за кредитним договором №DNJ0AN02000088 від 19.08.2006 року, яка складається з відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 19.02.2014 року по 19.02.2017 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № DNJ0AN02000088 від 19.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 47747грн. 00 коп. на термін до 19.08.2013 року, та зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: в період сплати з «21» до «28» числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж, який становить 1039,79 грн. та складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії. Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, проценти, комісії відповідно до умов договору. Свої зобовязання за вказаним кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував, тому станом на 18.01.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 406 534 грн. 81 коп., з яких: 48 089 грн. 08 коп. заборгованість за кредитом; 115 491 грн. 31 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4426 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 238\~528 грн. 27 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач, посилаючись на положення ст. 256 ЦК України, після уточнення позову просить стягнути з останнього заборгованість у розмірі 55659,02 грн., на підставі п. 3.2 Кредитного договору, яким визначено розмір відсотків 3,17% на місяць від суми простроченої заборгованості, яка складається з відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 19.02.2014 року по 19.02.2017 року. 12 травня 2017 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення. 05.12.2017 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області вказане заочне рішення було скасовано, а справа призначена до розгляду в судовому засіданні в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 17.05.2017 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні та у письмових запереченнях, проти задоволення позву заперечував, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вважає, що оскільки останній платіж по кредитному договору було здійснено відповідачем 01.04.2013 року, а до суду банк звернувся 01.03.2017 року, то позивач звернувся до суду поза межами позовної давності. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNJ0AN02000088, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 47747грн. 00 коп. на термін до 19.08.2013 року, та зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с.9-10). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору [PERSON] зобовязався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий Банком поточний рахунок № 26003050001060 ООО АвтоПриват на строк з 19.08.2006 року по 19.08.2013 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 47\~747,00 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля, а також у розмірі 18\~206,69 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,23 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця у період сплати у розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: в період сплати з «21» до «28» числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж, який становить 1039,79 грн. та складається із заборгованості по кредиту, відсотками, винагороди, комісії. (а.с.9). Згідно з п. 3.2 договору при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п. 1.1 Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 3,17 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом (а.с.10). Відповідач підтвердив свою згоду на укладення з Банком кредитного договору №DNJ0AN02000088 від 19.08.2006 року, одержання кредитних коштів та їхнього використання відповідно до умов зазначеного договору, про що свідчить особистий підпис відповідача у договорі (а.с.10 зворот). В порушення умов договору відповідач належним чином свої зобов'язання не виконує. У звязку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 18.01.2017 року виникла заборгованість у розмірі 406 534 грн. 81 коп., з яких: 48 089 грн. 08 коп. заборгованість за кредитом; 115 491 грн. 31 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4426 грн. 15 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 238 528 грн. 27 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.6-8). Представник позивача під час підготовчого судового засідання разом з уточненою позовною заявою надала уточнений розрахунок заборгованості за період з 19.02.2014 року по 19.02.2017 року, з якого вбачається заборгованість по тілу кредиту в розмірі 48089,08 грн., заборгованість по відсоткам за період з 19.02.2014 року по 19.02.2017 року складає 55659,02 грн. (а.с.93). Крім того, відповідно до виписки з рахунку за період з 19.08.2006 року по 19.02.2017 року, здійсненої на імя відповідача [PERSON], вбачається рух коштів щодо погашення заборгованості за Кредитним договором від 19.08.2006 року, в тому числі і пені. Із вказаної виписки вбачається, що останній платіж по договору було здійснено 01.04.2013 року (а.с. 101-106). При вирішенні даного спору, суд вважає, що необхідно врахувати правові позиції, які висловлені Верховним Судом України в постановах від 02.12.2015 року №2-249цс15 та від 29 червня 2016 року у справі №-6-1188цс16. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Згідно умов п. 3.2 Кредитного договору [PERSON] повинен сплачувати проценти в розмірі 3,17 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. В судовому засіданні сума непогашеної в строк заборгованості була встановлена в розмірі 48089 грн. 08 коп. із вказаних вище розрахунків та не спростована представником відповідача. Отже, укладений між сторонами кредитний договір передбачає нарахування та сплату відсотків до моменту повного погашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що повне погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за умовами кредитного договору не відбулося, а тому останній має право на нарахування відсотків відповідно до умов кредитного договору. Враховуючи те, що кошти за кредитним договором від 19 серпня 2006 року № DNJ0AN02000088 в належному розмірі повернуто не було та правові позиції ВСУ, суд, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитом, які визначені п. 3.2 вказаного Кредитного договору, у межах строку позовної давності з урахуванням предявлених позовних вимог. Розраховуючи суму процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся з позовом 01 березня 2017 року, отже початок перебігу строку позовної давності - 01 березня 2014 року. Між тим, у позові [PERSON] просить стягнути заборгованість станом на 19 лютого 2017 року. Таким чином, період нарахування відсотків, що підлягають стягненню визначений періодом з 01 березня 2014 року по 19 лютого 2017 року та складає 55150,72 грн. (48089,08 грн. помножено на 0,1057% на день (3,17% / 30) помножено на 1085 днів прострочення і поділено на 100 = 55150,72 грн.). Таким чином, предявлений позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду 01.03.2017 року. Доказів звернення позивача до суду з даним позовом через засоби поштового звязку суду не надано, тому саме з цієї дати слід відраховувати позовну давність, а не з 19.02.2014 року, як наведено у розрахунку позивача, що міститься в позовній заяві. Доводи представника відповідача щодо обчислення строку позовної давності з моменту останнього платежу, а саме з 01.04.2013 року не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки предметом даного позову після уточнень є лише заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а не кредитна заборгованість в цілому, тому суд дає правову оцінку правовідносинам лише в межах предявленого позову. При цьому суд наголошує, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності відповідно до умов Кредитного договору. Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 832 грн. (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: partial