Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

01 червня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13252, вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М. від 16.03.2021 року щодо звернення стягнення на суму 104528,85 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що позивач 29.04.2021 року дізнався, що відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенко Є.М. про задоволення вимог відповідача за кредитним договором в розмірі 104 528,85грн. 05.09.2019 року між [PERSON] та AT «Ідея Банк» укладено Кредитний договір № Z 06.00301.005667931, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 74999 грн., під 21,99% відсотків річних за користування кредитними коштами. Позивач вважає, що виконавчий напис № 13252 від 16.03.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про зверненння стягнення коштів. Документом, що підтверджує факт безспірної заборгованості, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отрмання. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.06.2021 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання на 26.07.2021. 13.07.2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд в задоволенні позовної заяви [PERSON] до AT «Ідея Банк», за участю третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати за відсутністю представника відповідача. У судове засідання 26.07.2021 року учасники процесу не зявилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце його проведення, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 28.09.2021 року. Ухвалами від 26.07.2021 року було продовжено строк підготовчого провадження та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином посвідчену копію нотаріальної справи про вчинення виконавчого напису від 16.03.2021 року № 13252, у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. - належним чином посвідчену копію виконавчого провадження № 65260471 щодо виконавчого напису від 16.03.2021 року № 13252. 27.09.2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., на виконання ухвали суду від 26.07.2021 року, надійшла копія виконавчого провадження № 65260471 щодо виконавчого напису від 16.03.2021 року № 13252. У судове засідання 28.09.2021 року представник відповідача та треті особи не зявилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце його проведення, у тому числі і на офіційному сайті суду, у звязку з чим, зважаючи на думку позивача, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.09.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 28.10.2021 року. У судове засідання 28.10.2021 року учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце його проведення, у тому числі і на офіційному сайті суду, однак до суду не повернулося поштове повідомлення про віручення судової повістки відповідачу та терім особам, у зв`язку з чим проведення судового засідання було відкладено на 01.12.2021 року. У судове засідання 01.12.2021 року учасники процесу не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце його проведення, у тому числі і на офіційному сайті суду, від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутністю, у зв`язку з чим суд вирішив провести розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин на підставі п.2 вищенаведеного Переліку. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення на підставі п.2 цього Переліку. Відповідно до п.1 вищенаведеного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 16.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. видано виконавчий напис № 13252 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 104528,85 грн. за кредитним договором № Z06.00301.005667931 від 05.09.2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Згідно з виконавчим написом №13252 строк платежу за кредитним договором № Z06.00301.005667931 від 05.09.2019 року настав, грошові кошти в строк не виплачені. Стягнення заборгованості проводиться за період 05.08.2020 по 03.02.2021. Сума заборгованості складає 104528,85 грн, в тому числі: оновний строковий борг - 70433,34 грн., прострочений основний борг - 1435,03 грн., прострочені проценти - 9239,81 грн., строкові проценти - 1255,35 грн., строкова плата за обслуговування кредиту - 2441,29 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту - 17824,03 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 1900,00 грн. Поставновою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. відкрито виконавче провадження № 65260471 з примусового виконання виконавчого напису № 13252 від 16.03.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 104528,85 грн. Відповідно до договору кредиту та страхування № Z06.00301.005667931 від 05.09.2019 року укладеного з АТ «Ідея Банк», [PERSON] отримала кредит у сумі 74999,00 грн., процентна ставка - 21,99 % річних, строк кредиту - 60 місяців. Нведений договір нотаріально не посвідчений. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачу було направлено вимогу стягувача (АТ «Ідея Банк») щодо сплати боргу від 03.02.2021 року з довідкою розрахунком, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень від 09.02.2021 року, серед яких адресатом зазначено [PERSON] ( [ADDRESS] ), тобто за адресою реєстрації позивача, та відповідним описом вкладення. Більш того, наведене відправлення було вручено 18.02.2021 року, що підтверджується поштовими документами та перевіркою статусу відправлення № 7950101730577, які були додані відповідачем до відзиву на позов. Також, на думку суду, запжпючи на наявність банківської виписки з 05.09.2019 року по 12.03.2021 року, детального розрахунку за кредитом, а також паспорт споживчого кредиту - додаток № 1 до договору кредиту та страхування № Z06.00301.005667931 від 05.09.2019 року, АТ «Ідея Банк» не позбавлене права звернутися з відповідним позовом до боржника. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню, тобто позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved