Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У лютому 2013 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати відповідача - [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. 26 березня 2013 року заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва позов був задоволений, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення від 26.03.2013 року. Ухвалою суду від 17.02.2015 року заочне рішення від 26.03.2013 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2017 року була проведена заміна позивача - [PERSON], який помер [INFO], на його правонаступника - [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні та в своїх письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи, позовні вимоги підтримали, просили суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Відповідач неодноразово не з'являлася в призначені по справі судові засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Представник третьої особи - КП ДЄЗ "Океан" надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на час звернення [PERSON] до суду з даним позовом, власниками житлового будинку [ADDRESS] були - [PERSON], на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.04.1996 року (1/2 частка), та [PERSON] (1/2 частка), на підставі проведених прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що належало боржникові [PERSON]. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] скориставшись своїм правом, 14.02.2013 року звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] (невістки) такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Заочним рішення від 26.03.2013 року було визнано [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. Не погодившись з ухваленим рішенням, відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення від 26.03.2013 року. Ухвалою суду від 17.02.2015 року заочне рішення від 26.03.2013 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2017 року була проведена заміна позивача - [PERSON], який помер [INFO], на його правонаступника - [PERSON] Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] продали свої частки спірного житлового будинку [PERSON], уклавши договір купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстрованого в р. за № 2720. На момент укладання договору купівлі - продажу спірного будинку 1/2 частка житлового будинку належала [PERSON] на підставі Дублікату Договору про право забудови, виданого державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Миколаївської області Нестеренко Н.В. 10 квітня 2006 року за р. №3-88, замість втраченого Договору про право забудови, посвідченого Жовтневою нотаріальною конторою 05 липня 1976 року за р. №2579, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 серпня 2014 року за р. №436849748101; 1/2 частка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. 16 січня 2012 року за р. №67, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 серпня 2014 року за, р. №436849748101. Виходячи з наведеного вбачається, що на даний час власником цілого житлового будинку [ADDRESS] є третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], а не позивач по справі. Враховуючи таке, суд робить висновок, що позивач по даній справі - [PERSON] не має матеріально-процесуального права на звернення до суду із даним позовом в порядку ст.ст. 391, 405 ЦК України, так як не є власником вказаного житлового будинку. Крім цього, згідно наявної у матеріалах справи адресно - довідкової довідки вбачається, що відповідачка [PERSON] 24.05.2013 року була знята з реєстрації на підставі рішення суду. Судовим розглядом також встановлено, що після скасування заочного рішення суду від 26.03.2013 р., згідно якого відповідачка була визнана такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням та знята з реєстрації за цією адресою, відповідачка не вселилась у житлове приміщення та не намагалась зареєструвати там своє місце проживання. За таких обставин суд приходить до висновку, що предмет позову фактично відсутній. З огляду на викладене суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ч.ч. 6,7 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачкою, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ .

Outcome: dismissed