Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

01 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з відповідачем по справі, [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2003 року. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків при розгляді даної справи не вирішувалося. З липня 2011 року дочка [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Оскільки відповідачка вихованням дитини не займається, позивач просив визначити місце проживання дитини з ним за адресою: с. Маячка, вул. Шевченка, 34, Новосанжарського району Полтавської області. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю. Представник третьої особи органу опіки та піклування Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 116605, виданим виконкомом Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 5). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.10.2012 року шлюб, укладений 22.03.2003 року в Маячківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). [PERSON] проживає в [INFO] разом з дочкою [PERSON], [INFO], яка навчається у шостому класі Маячківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Колишня дружина [PERSON] з сімєю не проживає з липня 2011 року, вихованням дочки не займається (а.с. 7-9, 33). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обовязків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Правило ч. 2 ст.157 СК України додатково підкреслює обовязок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст. 141 СК України. Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обовязок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх зясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. За місцем проживання позивача є можливість створити умови для відпочинку та розвитку дитини, згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] (а.с. 11). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved