Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

01.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу і стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 15.02.2009 року він був прийнятий на посаду лісника Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство». 15.02.2011 року він був переведений на посаду майстра лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство». 05.03.2013 року наказом директора ДП «Вознесенське лісове господарство» його звільнено з займаної посади, згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов*язків, покладених на нього трудовим договором. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.06.2013 року він був поновлений на роботі. 21.08.2013 року директором ДП «Вознесенське лісове господарство» видано наказ № 148 про скорочення чисельності та штату працівників, відповідно до якого у ДП «Вознесенське лісове господарство» скорочується 2 посади майстра лісу ( майстерська дільниця №4-5) Прибузького лісництва [PERSON] та [PERSON] з 21.10.2013 року. Тому наказом директора ДП «Вознесенське лісове господарство» від 21.10.2013 року за № 47-к, позивача було звільнено з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України. В уточненій позовній заяві позивач зазначав, що скорочення чисельності та штату працівників у ДП «Вознесенське лісове господарство» відбулося з порушенням вимог ст. 42 КЗпП України, тому він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, посилаючись на те, що він має переважне право на залишення на роботі, оскільки на його утриманні дружина, яка не працює, троє неповнолітніх дітей, він має відповідний стаж роботи та здобуває вищу освіту. Тому вважає, що незаконним звільненням його та його родину залишено без коштів до існування, чим йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 47 523 грн.. У судовому засіданні позивач та його представник просили суд визнати незаконним та скасувати наказ директора ДП «Вознесенське лісове господарство» від 21.10.2013 року за № 47-к та поновити його, [PERSON], на роботі на посаді майстра лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство». Також, просили стягнути з відповідача оплату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати. Представник відповідача - ДП «Вознесенське лісове господарство» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає їх необґрунтованими. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. В силу ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку скорочення чисельності або штату працівників. У судовому засіданні встановлено, що 15.02.2009 року позивач був прийнятий на посаду лісника Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство». 15.02.2011 року він був переведений на посаду майстра лісу Прибузького лісництва ДП «Вознесенське лісове господарство» (а.с.7). 05.03.2013 року наказом директора ДП «Вознесенське лісове господарство» [PERSON] був звільнений з займаної посади, згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов*язків, покладених на нього трудовим договором. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.06.2013 року - позивач поновлений на роботі на раніше займаній посаді (а.с.7). 21.08.2013 року по ДП «Вознесенське лісове господарство» видано наказ № 148 про скорочення чисельності та штату працівників, відповідно до якого у ДП «Вознесенське лісове господарство» скорочується 2 посади майстра лісу (майстерська дільниця №4-5) Прибузького лісництва [PERSON] з 21.10.2013 року та як наслідок, наказом директора ДП «Вознесенське лісове господарство» від 21.10.2013 року за № 47-к, позивача було звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.7-8). Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2013 р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ДП «Вознесенське ЛГ» про визнання незаконним та скасування наказу №148 від 21.08.2013 р. про скорочення чисельності та штату працівників. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 18.12.2013р. рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2013 р. скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] Визнано неправомірним та виключено з п.1 наказу директора «Вознесенське ЛГ» №148 від 21.08.2013 р. посилання «майстерська дільниця №4-5 Прибузького лісництва [PERSON]» Наказом №40 від 08.01.2014 р. про внесення змін до наказу від 21.08.2013 р. №148 на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18.12.2013 р. внесено зміни до п.1 наказу від 21.08.2013 р. №148 «Про скорочення чисельності та штату працівників», який викладено в такій редакції-скоротити 2 посади майстра лісу з 21 жовтня 2013 р., інші положення наказу залишено без змін. Відповідно до вимог ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв*язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більше утриманців, особам в сім*ях яких не має інших працівників з самостійним заробітком, працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва. Матеріалами справи (а.с.94) підтверджується той факт що в ДП «Вознесенське лісове господарство» дійсно було проведено скорочення чисельності штату, зокрема, посади 2 майстрів лісу (майстерська дільниця №4-5) Прибузького лісництва, що підтверджується Протоколом наради Держлісагенства України від 30.05.2013 року за № 27, Протоколом наради Держлісагенства України від 27.06.2013 року №32 «Про оптимізацію структури чисельності штатних працівників лісгоспів», Аналізом фінансової та виробничої діяльності лісництв, виробничим обґрунтуванням щодо оптимізації обходів № 4,5 по Прибузькому лісництву ДП «Вознесенське лісове господарство» на 2013 рік. Між тим, порушенням прав позивача є те, що профспілковий комітет ДП «Вознесенський ЛГ» 20 серпня 2013 р. (а.с.116) надав згоду на скорочення посад майстрів лісу Прибузького лісництва, а не на звільнення позивача з роботи за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, також всупереч вимогам ст. 49-2 КЗпП України, [PERSON], було запропоновано інша посада майстра лісу обх. №7 Щербанівського лісництва не одночасно з попередженням про звільнення (за два місяці), а саме в день звільнення - 21.10.2013 року (а.с.16). Крім того, при звільнені позивача не було враховано вимог ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв*язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним при наявності двох і більше утриманців, особам в сім*ях яких не має інших працівників з самостійним заробітком (а.с.12-14,18,19), працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва (а.с.11,17,60,61). Крім того ДП «Вознесенське лісове господарство» не надало до Вознесенського міськрайонного центру зайнятості інформацію про наступне вивільнення працівників (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З бухгалтерських довідок ДП «Вознесенське ЛГ» (а.с.83-84) вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача за мінусом 2 191 грн. 67 коп. вихідної допомоги складає 3 961,03 грн., середньоденна -110,03 грн. З 21.10.2013 р.по 22.01.2013 р. кількість робочих днів вимушеного прогулу становить - 61 день. Тому, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу становить 6 711 грн. 83 коп. (а.с.110 -111). Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач був звільнений з порушенням встановленого законом порядку звільнення і позовні вимоги в частині поновлення на роботі й оплаті за час вимушеного прогулу підлягають повному задоволенню. В силу п.п. 5,9 ПВС України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позивачу, порушенням відповідачем встановленого законом порядку звільнення, призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 300 грн.

Outcome: partial