Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. У позові вказано, що 07 листопада 2014 року померла його матір [PERSON] та після її смерті залишилась спадщина, а саме житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, земельна ділянка, що розташовані по вул. Пейзажна, 8 в м. Полтава. 24 червня 2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Пейжазна, 8, м. Полтава. У звязку з тим, що за життя його мати не зареєстрував право власності на земельну ділянку, тому нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але його інтереси представляла представник за довіреністю [PERSON] Представники позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявилась, але суду надано заяву про розгляд справи без участі представника Ради та заперечення на позовну заяву в яких представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позивних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що матірю позивача [PERSON] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КЕ № 414838. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] прийняла спадщину та 21 серпня 2012 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на земельну ділянку по вул. Пейзажна, 8 в м. Полтаві. [PERSON] померла 07 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 285805. Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та 24 червня 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пейзажна, 8 в м. Полтава, яке посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 02 вересня 2015 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку по вул. Пейзажна, 8 в м. Полтаві після померлої 07 листопада 2014 року [PERSON], оскільки право власності на земельну ділянку не зареєстровано у відповідних органах державної реєстрації за [PERSON] Отже, позивач по справі [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] та є єдиним спадкоємцем першої черги після її смерті. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Зважаючи на викладене, доводи представника відповідача, які викладені в письмових запереченнях, в частині, що оскільки [PERSON] за життя не зареєструвала права власності на земельну ділянку, тому дана земельна ділянка не входить до складу спадщини після її смерті, суд визнає безпідставними та не бере до уваги. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, зважаючи, що відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], крім позивача по справі, тому в даному випадку [PERSON] міська рада є належним відповідачам по справі, а доводи представника ради, що викладені в письмових запереченнях, в цій частині є безпідставними. Зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved