Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

01 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу (а.с. 3-5). В подальшому уточнивши позовні вимоги, просила суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 03 грудня 2005 року по 15 грудня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 03 грудня 2005 року по 04 листопада 2013 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2013 року. Незважаючи на розлучення, позивач та [PERSON] продовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, проживали, як чоловік та жінка. 18 грудня 2015 року [PERSON] помер. Позивач проводила його поховання, понесла витрати, пов`язані з похованням [PERSON] (а.с.55-56). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області\~від 30 серпня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю - задоволенні. Встановлено факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], померлим 15 грудня 2015 року, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (а.с. 88-90). В апеляційній скарзі апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішенням скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.94-99). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом 1 інстанції встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2013 року розірвано шлюб, зареєстрований 03 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). 15 грудня 2015 року [PERSON] помер (а.с.26). Згідно довідки Виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради № 787 від 28 березня 2016 року, [PERSON] постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO] по день смерті 15 грудня 2015 року. На момент смерті мешкав один (а.с.51). 06 квітня 2016 року до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] звернулася позивач із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с.70). 24 травня 2016 року до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] подано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті дядька - [PERSON] в порядку спадкування за законом ( а.с.75). 25 травня 2016 року до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] подано заяву [PERSON] про прийняття спадщини після [PERSON] в порядку спадкування за заповітом (а.с.78). Згідно із копією заповіту, складеного від імені [PERSON] 26 грудня 2014 року та посвідченого секретарем Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 351, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] ( а.с.77). Задовольняючи позовні вимоги та встановлюючи факт факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], померлим 15 грудня 2015 року, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції посилався на ч.2 ст. 256 ЦПК України та виходив з того, що позовна заява обґрунтована, оскільки, в судовому засіданні показаннями свідків підтверджено факт перебування позивача та померлого у шлюбних відносинах до 04 листопада 2013 року, а також підтверджено факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю не менше 5 років до часу відкриття спадщини, що позивачці необхідно для реалізації спадкових прав. Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду 1 інстанції, виходячи з наступних підстав. Суд першої інстанції вирішив встановити факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON], померлим 15 грудня 2015 року, не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Однак, як вбачається із уточненою позовної заяви позивачка посилаючись на п. 5 ч.1 ст. 256 ЦПК України просила суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 03 грудня 2005 року по 15 грудня 2015 року, тобто, суд з власної ініціативи вийшов за межі заявлених позовних вимог. Зважаючи на те, що судом 1 інстанції, було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення судом першої інстанції\~норм процесуального права\~та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області\~від 30 серпня 2016 року та ухвалення нового рішення. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві, колегія суддів виходить із того, що позивачка обґрунтовує їх саме п. 5 ч.1 ст.256 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, і посилається, на те, що після розірвання шлюбу 04.11.2013 року продовжувала проживати з померлим 15.12.2015 року [PERSON] Однак, позивачка не ставить питання про встановлення факту її проживання з померлим однією сімєю, як чоловіка та жінки без шлюбу, а просить встановити факт їхнього проживання однією сімєю, з моменту вступу в шлюб 03 12.2005 року, який було розірвано 04.11.2013 року, по 15.12.2015 року - день смерті [PERSON], що не передбачено п. 5 ч.1 ст.256 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, з вищезазначених підстав, що не позбавляє позивачку права, в разі необхідності, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних права, свобод чи інтересів, з дотриманням вимог Цивільного процесуального кодексу України, визначивши правові підстави для звернення до суду, зміст своїх вимог та коло осіб по справі й їх процесуальний статус. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed