overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

01.08.18р. позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 14.02.2015 р. у Шевченківському відділі РАЦСу Львівського МУЮ, актовий запис № 51. Свої вимоги мотивує тим, що за час шлюбу з відповідачем у них народилось дочка - [PERSON], [INFO] Однак подружнє життя із відповідачем у них не склалось. Вони зрозуміли, що мають протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між ними вплинуло на їх сімейні стосунки. З вересня 2017 року вони проживають окремо, і з того часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові, просила такий задовольнити. Крім того просила не змінювати її прізвище на дошлюбне. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне домашнє господарство. Відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги один до одного стали приводом до втрати між ними почуття любові та поваги. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати. В зв»язку із задоволенням позову, із відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений нею при зверненні до су3ду судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

01.08.1993року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 19, від якого мають троє дітей: доньку Віту,21.07.1995р.н., доньку Руслану, 21.10.1998р.н., сина [PERSON], 02.05.2005р.н.. Посилаючись на різні характери, різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, втрату почуття любові та поваги один до одного, непорозуміння, конфлікти на грунті вживання алкогольних напоїв відповідачем і нищення домашніх речей та небажання працювати і матеріально утримувати сімю, [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Після закінчення трьохмісячного строку для примирення, в судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на розірванні шлюбу, посилаючись на наявність у позивачки іншого чоловіка та наміру укласти з ним шлюб. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наведених у заяві підстав. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо та позивачка має іншого чоловіка, з яким має намір зареєструвати шлюб, 29.09.2015року суд надав подружжю строк для примирення але примирення не настало і наполягають на розірванні шлюбу. Спору щодо місця проживання дітей не має. Із встановалених обставин справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя Гарник і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, його необхідно розірвати з підстав, наведених в позовній заяві, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Гарник». На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

01.08.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом (позов направлено поштою а.с.10) до [PERSON] про стягнення аліментів(а.с.1-2), мотивуючи свої вимоги наступним. 28.03.2013 р. шлюб з відповідачем розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], яки повністю перебуває на її утриманні. Відповідач працює, має стабільний заробіток і тому має реальну змогу сплачувати аліменти. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином трьохрічного віку. У судовому засіданні позивачка позов(а.с.1-2) підтримала; отримує допомогу на дитину, але довідки зараз не має; якщо суд не стягне аліменти на неї, то вона з цим погодиться. Відповідач позов визнав частково: - згоден платити аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходу; - не згоден платити аліменти на дружину, оскільки він не працює, звільнився. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, які проживають окремо, є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO](а.с.3). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач від цього ухиляється. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню у судовому порядку в силу ст. 181 СК України. Також згідно ч. 2 і 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 01.08.2014 р., і до досягнення дитиною повноліття; в задоволенні решти позовних вимог - відмовити, оскільки [PERSON], відповідно до копії з трудової книжки, яку він надав в судовому засіданні, не працює; позивачкою суду не доведено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу вимог згідно ч. 4 ст. 84 СК України. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

01.08.2014р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем з 10.03.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.01.2014 року та до повноліття [PERSON] Згідно викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

01.08.2014 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивачка просила змінити розмір стягуваних за рішенням Вінницького районного суду від 15.10.2012 р. аліментів на утримання дитини [PERSON], які стягувалися з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, на даний час відповідач офіційно не працевлаштований, заробляє кошти тимчасовими заробітками; просила стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно. У відкритому судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття. Відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням пояснень сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що за рішенням Вінницького районного суду від 15.10.2012 р. з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на даний час відповідач має мінливий та нестабільний дохід, тому аліменти необхідно визначити в твердій грошовій сумі. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; - ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Оскільки, відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, має тимчасові заробітки та у зв'язку з цим мінливий та нестабільний дохід, то необхідно змінити розмір стягуваних з нього за рішенням Вінницького районного суду від 15.10.2012 р. аліментів у виді частки від його доходів та щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до її повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

01.08.2014 р. до суду подано дану заяву, в якій заявниця вказала, що її батьку [PERSON], померлому [INFO]. належала 5/100 частина будинку [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі мирової угоди затвердженої ухвалою Гайсинського районного суду від 07.06.2006 р., де його прізвище записано «[PERSON]», відповідно і в технічному паспорті, і в реєстрі права власності на нерухоме майно його прізвище зазначено теж «[PERSON]», просила встановити факт володіння померлим [INFO]. [PERSON] на праві приватної власності 5/100 частиною житлового будинку [ADDRESS] для подальшого оформлення нею спадкового майна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 25). Представники Гайсинської міської ради до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 26). Доведено, що [PERSON], померлому [INFO]. на праві приватної власності належала 5/100 частина житлового будинку [ADDRESS], але через зазначення його прізвища в мировій угоді затвердженій ухвалою Гайсинського районного суду від 07.06.2006 р. «[PERSON]» та решті документах - не може реалізувати право розпорядження своїм майном. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON], померлому [INFO]. на праві приватної власності належала 5/100 частина житлового будинку [ADDRESS], але через зазначення його прізвища в мировій угоді затвердженій ухвалою Гайсинського районного суду від 07.06.2006 р. «[PERSON]» та решті правовстановлюючих документах, - не може реалізувати право розпорядження своїм майном, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - витягом з реєстру права власності на нерухоме майно, де власником зазначено [PERSON] (а.с. 16); - копією ухвали Гайсинського районного суду від 07.06.2006 р., де визнано за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 14); - копією технічного паспорта від 27.11.2006 р., виданого на ім`я [PERSON] на 5/100 часин будинку [ADDRESS] (а.с. 9-10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

01.08.2014 р. до суду подано дану заяву, в якій заявниця вказала, що їй належить квартира [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.1992 р., в якому через технічну помилку нотаріуса не зазначено належність гаража та сараю до вказаної нерухомості, просила встановити факт, що їй належить гараж та сарай, які відносяться до квартири [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.1992 р. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 22). Представники Гайсинської міської ради до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 23). Доведено, що [PERSON], [INFO] належать гараж та сарай, які відносяться до квартири [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.1992 р., але через технічну помилку нотаріуса не зазначено їх належність до вказаної нерухомості, тому вона не може реалізувати право розпорядження своїм майном. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON], [INFO] на праві приватної власності належать гараж та сарай, які відносяться до квартири [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.1992 р., але через технічну помилку нотаріуса не зазначено їх належність до вказаної нерухомості, - не може реалізувати право розпорядження своїм майном, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - договору купівлі-продажу від 29.08.1992 р. на право особистої власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 11); - довідкою Гайсинської міської ради № 03.09-656 від 29.04.2014 р. про складання акту обстеження господарських будівель на прибудинковій території з належністю будівель та їх частин з часу введення житлового будинку (а.с. 3); - довідкою КП Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 647 від 14.08.2014 р. про те, що до квартира [ADDRESS] господарські приміщення належать гараж та сарай (а.с. 20).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

01.08.2014 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу його батьками: [PERSON], який помер [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування заяви зазначив, що в свідоцтві про шлюб батьків невірно записано дівоче прізвище та по-батькові матері - «[PERSON]» замість «[PERSON]», що унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину матері. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи не з'явилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Допитана в якості свідка [PERSON] (дружина заявника) підтвердила, що [PERSON], яка померла [INFO], є дружиною батька позивача. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як убачається з паспорту (а. с. 5), заявник народився [INFO] в с. Заудайка Ічнянського району Чернігівської області. Його батьком є [PERSON], який помер [INFO], а матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 10 - 12). У свідоцтві про шлюб батьків заявника невірно записано повне дівоче ім'я матері заявника - «[PERSON]», замість «[PERSON]» (а.с. 9). Зазначене підтверджується копією посвідки про її народження та показаннями свідка [PERSON], які в сукупності узгоджуються між собою, а тому вважається доведеним. Наявність помилок в написанні дівочого прізвища та по-батькові матері заявника в свідоцтві про шлюб є перешкодою для отримання заявником свідоцтва про спадщину матері, а тому потребує встановлення факту, що має юридичного значення, в судовому порядку. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

01.08.2014 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд з зазначеною заявою (а.с. 5). Заявник просить суд: - Встановити факт що заповіт склала 19 червня 1996 року [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 19.07.1996 року його мати [PERSON] склала заповіт на його і брата [PERSON]. [INFO] його мати померла. Він звернувся в нотаріальну контору, але йому відмовили в оформлені спадщини за заповітом, так як в самому заповіті покійна мати записана по батькові, як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть, як [PERSON]». Нотаріус написала, що треба в судовому порядку встановити факт належності документу (заповіту). В судовому засіданні заявник підтримав свою вимогу, просить задовольнити її. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У свідоцтві про народження заявника у графі мати записано (російською мовою) - [PERSON]» (а.с.9). За паспортом громадянина України мати заявника записана російською мовою, як «[PERSON]», а українською мовою, як «[PERSON]». Паспорт видано 21.08.1996 року (а.с.14). Заповіт мати заявника складала 19.06.1996 року, за два місяці до отримання паспорту громадянина України і нотаріус записав її, як [PERSON], при цьому в заповіті зазначено місце проживання [ADDRESS], так записано і в паспорті (а.с.6). У свідоцтві про смерть спадкодавець записана, як [PERSON], у відповідності з паспортом (а.с.7). У відповідності до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України судом може бути розглянуто справу про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин вимога заявника є законною і обґрунтованою. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, що зазначене в документі не збігається з прізвищем цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, який просить встановити заявник має для нього суттєве значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

01.08.2014 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, просив встановити факт видачи державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 033033, площею 1,95 га на ім'я [PERSON] - 14 липня 2004 року. Заявник в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій заяву підтримав та просив справу слухати без його участі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, завідувач Баштанської державної нотаріальної контори (в порядку заміщення державного нотаріуса Новобузького району) [PERSON] надав суду заяву, в якій просив справу слухати без участі представника державної нотаріальної контори. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При огляді ксерокопії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 033033 (а.с.8) видно, що він виданий на підставі розпорядження Новобузької РДА від 02.06.2004 року № 579-р для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON], де у даті видачі маються виправлення, а саме замість 14 липня 2004 року зазначено 14 лютого 1004 року. Виходячи з того, що державний акт на право власності на земельну ділянку, серії МК № 033033 виданий на підставі розпорядження Новобузької РДА від 02.06.2004 року № 579-р, тому дату видачі даного державного акту слід вважати - 14 липня 2004 року. Наведені вище докази, їх оцінка свідчать, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 033033, площею 1,95 га, видано 14 липня 2004 року, на підставі розпорядження Новобузької РДА від 02.06.2004 року № 579-р для ведення особистого селянського господарства на ім'я [PERSON].

Outcome: approved