Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

У серпні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач вказує, що 16 квітня 2016 року в магазині «Ольга», в якому відповідачка [PERSON] торгує побутовою технікою замовила холодильник «Норд». Детально описавши продавцю параметри холодильника. Продавець прийняв та записав замовлення. Ціна холодильника склала 4998 грн. Продавець виписав чек на суму 2000 грн. (аванс), які позивач одразу сплатила. Також вказує, що 21 квітня 2016 року їй зателефонувала працівник магазину [PERSON] та повідомила, що через 20 хвилин привезуть замовлений холодильник Позивач відпросилась з роботи, однак, холодильник привезли тільки через 3 години. Оскільки позивач поспішала на роботу, то не змогла уважно ознайомитись з придбаним товаром, який залишався запакованим. В цей же день, 21 квітня 2016 року позивач прийшла до магазину «Ольга» та оплатила повну суму вартості холодильника. Згодом позивачем було з'ясовано, що доставлений товар - холодильник не відповідав її замовленню, оскільки, був іншої марки ("Калунас"), вироблений в КНР, з параметрами, які позивача не влаштовували. В телефонному режимі відповідач пообіцяла замінити доставлений позивачу холодильник на замовлений «Норд», через тиждень, чого не було виконано. 28 квітня 2016 року позивач подала заяву про розірвання договору купівлі-продажу холодильника «Калунас» на підставі ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» та власними силами повернула холодильник до магазину. Однак, відповідач не повернула коштів, сплачених за придбаний товар, який був повернутий продавцю з повідомленням про розірвання договору купівлі-продажу. З урахуванням вищевикладеного позивач просила стягнути на її користь з відповідача 4998 грн. за повернутий товар, 3000 гривень моральної шкоди, 209 грн. 16 коп. процентів за користування чужими грошовими коштами, 35 грн. 74 коп. як три проценти річних, а також кошти на придбання ліків в сумі 1663 грн. 99 коп. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи неодноразово викликаною судовими повістками, направленими за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а також за місцезнаходженням належного їй магазину. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково враховуючи таке. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частина 1 ст. 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 707 ЦК України (ч. 1) передбачено, що покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Цією ж статтею передбачено, якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. Згідно з ч. 3 ст. 9 вказаного закону при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Судом встановлено, що позивач повернула відповідачу (продавцю) товар. Продавець не виконав своїх обов'язків з обміну даного товару на товар, який попередньо був визначений умовами договору купівлі-продажу. Відтак, позивач правомірно здійснила розірвання договору купівлі-продажу. Відтак, з 28.04.2016 договір купівлі-продажу холодильника є розірваним, а тому необхідність його розірвання в судовому порядку відсутня. Водночас, з вищевказаних норм ЦК України та Закону України "Про захист прав споживачів" випливає обовязок продавця повернути гроші, сплачені за товар. В межах доказів, наданих позивачем суд приходить до висновку, що даного обов'язку відповідач не виконав, а тому заявлена до стягння сума 4998 грн. 00 коп. є обгрунтованою. Відповідно до п. 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сімї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.5\~постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд приходить до висновку, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала в тривалому невиконанні відповідачем законних вимог позивача як споживача в межах правовідносин купівлі-продажу товару, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, оскільки позивач вимушена була постійно ходити до магазину відповідача, звертатися до органів захисту прав споживачів, правоохоронних органів, звертатись до суду. Розмір моральної шкоди заявлений позивачем до стягнення - 3 000 грн. 00 коп. суд в межах встановлених фактичних обставин вважає адекватним, таким, що повністю відповідає вимогам розумності, добросовісно та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Правовим наслідком розірвання договору купівлі-продажу товару з поверненням останнього продавцю є обов'язок продавця повернути отримані від покупця кошти. Даного обовяку продавець не виконав, тим самим, продовжуючи користуватись коштами позивача, тобто, чужими грошовими коштами. Наведений позивачем розрахунок розміру проценти за користування чужими грошовими коштами, а також, трьох процентів річних суд вважає правильним. Суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів причинного зв'язку між ушкодженням її здоров'я (понесеними витратами на лікування) та заподіяною відповідачем моральною шкодою, а тому в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: partial