Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 23285 грн. 58 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 06 березня 2007 року між сторонами укладено договір, за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 4822,80 грн. на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов'язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. Представник позивача та відповідач у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його присутності. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов доведений і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 06 березня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] (позичальником) укладено договір на підставі заяви позичальника №ROXRRX17710020, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 4822,80 грн. шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству згідно з рахунком-фактурою №624 від 06 березня 2007 року строком на 12 місяців (до 06 березня 2008 рік) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії. Банк виконав свої зобов'язання, надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов'язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15 квітня 2014 року заборгованість за договором №ROXRRX17710020 від 06 березня 2007 року становить 23285,58 грн. та складається з: тіла кредиту - 1183,78 грн., заборгованості по відсотках - 7580,36 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 24,12 грн., фіксованої частини штрафу - 500,00 грн., процентної частини штрафу - 1085,03 грн. та пені за несвоєчасність виконання договірних зобов'язань - 12912,29 грн. Виходячи з роз'яснень, які містяться в п.31 постанові Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року з доповненнями від 07 лютого 2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положень ст.267 ЦК України щодо застосування позовної давності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного, ст.ст.267, 526, 530, 553, 554, 610-612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved