Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернулася до суду у відповідності до ст.233 ЦК України з позовом до відповідача,яка доводиться їй рідною дочкою, про скасування договору дарування останній жилого будинку під [ADDRESS] і належного їй на праві власності, який був зареєєстрований 11.09.2008 року у Великоновосілківській держнотоконторі Донецької області в реєстрі за № 2603. Свої вимоги позивач мотивує тим, що уклала цей договір на користь дочки під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, оскільки на час його укладення у неї вже було виявлене онкологічне захворювання- рак правої молочної залози з метостазами в ліву, проведена операція по видаленню правої молочної залози), проводилась хіміотерапія,що породило у неї лячність про скору смерть і, крім цього, її чоловік- [PERSON]. в зазначений період погрожував їй,що у разі її смерті ,він позбавить спадщини її дітей..Тому вона була вимушена підти на крайню міру-відчуджити своє єдине житло-будинок шляхом дарування на користь відповідача. Після укладення спірного договору вона залишилася проживати в будинку та продовжувала сплачувати за комунальні послуги, що свідчить про відсутність у неї намірів дарувати квартиру. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і підтвердила, що якщо б не тяжка хвороба- рак молочної залози і зазіхання її чоловіка на її власність та його прогроза , що у разі її смерті, він залишить її дітей без спадщини,вона б ніколи не лишила себе житла, яке у неї воно єдине. Відповідач не з*явилась в судове засідання,хоча і була про нього повідомлена належним чином і не надала пояснень своєї поведінки. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом ч.1 ст.233 ЦК, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як роз'яснив Пленум ВС у п.23 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Статтею 233 ЦК не передбачено обмежень чи заборон її застосування до окремих правовідносин, зокрема договору дарування. Позивач надала суду пояснення і докази і,зокрема: витяг з історії захворювання за №70775(а.с.18) ; довідки виконкому Комарської сільської рад Великоновосілківського району (а.с.19,20), якими підтверджуються її вимоги в частині того,що вона на день укладення договору дарування дійсно страждала оконологічним захворюванням і відчуджуване житло за цим договорм у неї було єдиним, що в свою чергу підтверджує її доводи проте,що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі. Відповідач не надала суду заяви про застосування до цих правовідносин позовної давності.

Outcome: approved