Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

01 червня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 30 листопада 2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за яким вона передала останньому у власність грошові кошти в сумі 12 000 доларів США без нарахування процентів за користування вказаними грішми. На підтвердження отримання грошей відповідач склав розписку. Позичені кошти [PERSON] зобов'язався повернути їй не пізніше 01 жовтня 2012 року. Але у порушення умов даного договору відповідач суму позики в обумовлений строк не повернув, у зв'язку з чим вона змушена звертатись до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 95 916 гривень, що еквівалентно 12 000 доларам США станом на 01 жовтня 2012 року, а також 3 % річних за прострочення зобов'язання у сумі 1 438,74 гривень та інфляційні витрати в сумі 191,54 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати в сумі 40 гривень, понесені нею за отримання довідки у відділі статистики у Сокирянському районі, витрати на правову допомогу в сумі 1500 гривень та судовий збір в сумі 975,46 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Згідно матеріалів справи позивачка проживає та зареєстрована у [ADDRESS] Від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, оскільки на її утриманні знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO], а також письмові пояснення, згідно до яких позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до п. 4 укладеного між ними договору, розписка є невід'ємною частиною договору, її оригінал на даний час знаходиться в неї, тому що відповідач [PERSON] позичені кошти в сумі 12 000 доларів США їй досі не повернув. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в ході розгляду справи пояснював, що відповідач позов не визнає, обставини, на які посилається позивачка, не відповідають дійсності. Він дійсно позичав в позивачці гроші, але позичені кошти вже повернув у передбачений договором строк, а позивачка на підтвердження отримання грошей повернула відповідачу оригінал розписки, складений ним 30 листопада 2011 року. На спростування доводів позову надав суду розписку [PERSON] від 30 листопада 2011 року, зазначаючи, що саме ця розписка є оригіналом (а.с. 97). В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, надіславши заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, просив у позові відмовити, стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати, пов'язані з проведенням експертизи. Матеріалами справи встановлено, що 30 листопада 2011 року між [PERSON] (далі Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (далі Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передала у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 12 000 доларів США без нарахування процентів за користування грішми. [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] суму позики у строк не пізніше 01 жовтня 2012 року включно. Відповідно до п. 4 Договору договір вважається укладеним з моменту фактичної передачі позикодавцем позичальникові обумовленої суми, що відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджуватиметься розпискою, яка є невід'ємною частиною даного договору. (а.с. 8). Факт отримання [PERSON] позики в сумі 12 000 доларів США підтверджується доданою до позову розпискою останнього з його особистим підписом. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28 лютого 2012 року, після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на «[PERSON]». Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 17 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 липня 2012 року, актовий запис № 35, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На доведення невиконання відповідачем зобов'язань за договором позики позивачка посилається на те, що оригінал розписки, складеної [PERSON] під час отримання позики, знаходиться в неї, відповідачу вона його не повертала, отже факт повернення їй боргу є вигаданим [PERSON] До письмових пояснень позивачка додала розписку [PERSON] від 30 листопада 2011 року (а.с. 88), зазначаючи, що це оригінал, та договір позики від 30 листопада 2011 року (а.с. 87). Однак, відповідно до висновку експерта від 25 березня 2014 року № 136, зображення рукописного тексту, який починається словами «Расписка. Я, [PERSON]. получил………….» та закінчується словами «………расписке до 01.10.2012 г. 30 ноября 2011г.» та зображення підпису в документі № 1 (а.с. 88), виконані за допомогою копіювально-розмножуваної техніки з електрографічним способом відтворення зображення. Рукописні записи які починаються словами «Расписка. Я, [PERSON]. получил………….» та закінчується словами «………расписке до 01.10.2012 г. 30 ноября 2011г.» та підпис у документі № 2 (а.с. 97), виконані пишучим приладом. Отже оригінал розписки [PERSON] від 30 листопада 2011 року, перебував в [PERSON] Повернення позикодавцем (у даному випадку [PERSON]) боргового документу (розписки позичальника) позичальнику (у даному випадку [PERSON]) суд розцінює як підтвердження прийняття [PERSON] виконання зобов'язання з боку [PERSON] На підставі викладеного, зважаючи, що позивачкою не надано будь-яких інших переконливих доказів невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором позики від 30 листопада 2011 року, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивачки на користь відповідача підлягають судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 114,70 гривень та витрати, пов'язані з проведенням у справі судової технічної експертизи в сумі 450,24 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved