Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

02.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (на далі ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. У своєму позові позивач зазначив, що з 21.10.2014 року по 31.01.2015 рік працювала у Миколаївської філії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» провідним фахівцем зі страхування. 31.01.2015 року вона звільнилась за угодою сторін. Але на день звільнення їй була нар ахова, але не виплачена заробітна плата. Посилаючись на вищенаведене просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 4101,85 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2300,00 грн. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також позовні вимоги збільшила, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 4101,85 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.01.2015 року по 27.04.2015 рік в розмірі 7045,98 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. В судове засідання представник відповідача не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в трудових відносинах. Відповідно до копії трудової книжки, 31.01.2015 року позивач звільнилася з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на підставі п.1 ст36 КЗпП України. Також встановлено, що при звільненні позивача, підприємство не виплатило їй заробітну плату на загальну суму 4101,85 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником повний розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач своєчасно не провів із звільненим працівником кінцевий розрахунок, суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 31.01.2015 року по 27.04.2015 рік в розмірі 7045,98 грн., з розрахунку (фактична заробітна плата за останні два повні місяці роботи 5079,82 грн. / на кількість робочих днів за останні два повні місяці роботи 62 дні = розмір середньої заробітної плати /81,93 грн. х кількість днів затримки 86 днів). Крім того, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що діями відповідача позивачу безумовно завдана моральна шкода, однак розмір моральної шкоди, визначеної позивачем, є завищеним. Аналізуючи обставини справи, при визначені розміру компенсації за спричинену моральну шкоду, суд враховує глибину моральних страждань позивача, їх тривалість і характер, істотні зміни у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial