Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника: 18 жовтня 2018 року, [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи її тим, що [INFO] року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Свої спадкові права заявник не може реалізувати через відсутність документів, які підтверджують його родинний зв'язок зі спадкодавиецю, зокрема у сертифікаті про право на земельну частку (пай) остання вказана як [PERSON], а у свідоцтві про смерть - [PERSON]. Вважаючи, що у сертифікаті про право на земельну частку (пай) анкетні дані спадкодавиці вказані невірно, заявник звернувся до суду і просив встановити факт належності правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай), що виданий на ім'я [PERSON], померлій [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі : 22.10.2018 року Черкаським районним судом Черкаської області винесено ухвалу про прийняття до розгляду заяви з відкриттям провадження. 20.11.2018 року від представника заявника - [PERSON] через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі та підтримання вимог заяви. 20.11.2018 року від голови Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області до суду надійшла письмова заява про розгляд справ без участі представника сільської ради та підтримання вимог заяви. Встановлені судом обставини: [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується даним свідоцтва про смерть, що видано повторно 26.09.2018 року, серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті останньої відкрилась спадщина, зокрема і у виді земельної частки (паю), що підтверджується даними сертифікату на право на земельну частку (пай) від 21.11.1996 року, серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] (а.с.11). У свідоцтві про народження від 23.05.1979 року, серії [NUMBER], спадкодавиця вказана як [PERSON], [INFO] (а.с.10). У свідоцтві про укладення шлюбу від 15.04.1939 року, серії [NUMBER], зазначено, що 15.04.1989 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки виконкому Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 25.09.2018 року №396/02-09, [PERSON],[INFO], була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований та проживає її чоловік [PERSON].1927 р.н. (а.с.9). Отже у судовому засіданні встановлено, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 21.11.1996 року, серії [NUMBER] будо допущено описку при написанні прізвища та ім'я спадкодавиці, зокрема у прізвищі наявний апостроф, а ім'я має невірне закінчення, проте дані обставини не залишають сумніву у тому, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Приписами ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.7, п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.При розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку оформлення спадкових справ, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, з урахуванням наявних доказів по справі і принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що заява є законною, обґрунтованою, підтвердженою відповідними і належними доказами, а тому підлягає до задоволення. Судові витрати: Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved