Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

02.02.2018 року до суду звернулася позивач із позовом до [PERSON] про стягнення завдатку. В обґрунтування позову зазначено, що в серпні 2015 року позивач домовилася із відповідачем про придбання в неї житлового будинку № 1 по вул. Пролетарська в с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області за ціною 55000,00 грн. У звязку із тим, що у позивача була лише частина обумовленої суми коштів, а відповідачу необхідно було привести у відповідність всі документи для укладення договору купівлі-продажу, відповідачем було складено розписку про отримання нею суми в розмірі 35000,00 грн. в якості завдатку та зазначення дати укладення договору купівлі-продажу до 15.12.2015 року. Однак до цього часу договір купівлі-продажу будинку не укладений з вини відповідача, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь подвійний розмір завдатку в розмірі 70000,00 грн. та судові витрати на оплату судового збору та правничої допомоги. Ухвалою суду від 06.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03.04.2018 року. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання 03.04.2018 року, слухання справи було відкладено на 03.05.2018 року, про що повідомлено відповідача шляхом направлення судової повістки. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в сьогоднішнє судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19.08.2015 року [PERSON] склала розписку наступного змісту: «Я, [PERSON], 16.08.1979 СВ 116479, беру задаток за хату по ул. Пролетарская, 1 в сумме 35000 грн. (тридцать пять тысяч грн.). Полная стоимость хаты 55\~000 грн. (пятьдесят пять тысяч грн.). Остаточная сумма расчета при купли-продаже 20000 грн. (двадцать тысяч грн.), которая сбудется 15.12.2015. В случае невыполнения условий расписки задаток возвращается в двойном размере». Зі змісту цієї розписки вбачається, що між сторонами було досягнуто усної домовленості з приводу купівлі-продажу житлового будинку та відповідачем було отримано згідно цієї домовленості 35000,00 грн., які є частиною обумовленої суми в розмірі 55000,00 грн. за майбутнім договором-купівлі продажу будинку. Також сторонами досягнуто домовленості щодо строку укладення договору до 15.12.2015 року. Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 112313267 від 31.01.2018 року, [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 1 по вул. Пролетарська в с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області. Тому суд приходить до висновку, що домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку стосувалася саме будинку № 1 по вул. Пролетарська в с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області. На даний час договір купівлі-продажу спірного будинку не укладений. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно із частинами першою, третьою статті 635 ЦК України, попереднім є договір,\~сторони якого зобовязуються протягом\~певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно зі статтею 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов'язання. Суд приходить до висновку про те, що внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки попередній договір, його учасниками укладався з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу будинку, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню. У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України. Враховуючи те, що\~нотаріально посвідчена угода про сплату завдатку між позивачем та відповідачем не укладалася, а існує лише розписка про отримання коштів, суд приходить до висновку, що отримана відповідачем сума не є завдатком, а є фактично авансом і підлягає поверненню. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82ц13 та Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 року у справі № 196/844/16-ц. Таким чином, посилання позивача на те, що отримана відповідачем сума є завдатком та підлягає поверненню у подвійному розмірі не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та спростовуються вищезазначеним. У звязку із тим, що суд прийшов до висновку, що передана відповідачу грошова сума є авансом, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню підлягає сума в розмірі 35000,00 грн. Згідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення судом половини позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню 50% понесених позивачем судових витрат в розмірі 352,40 грн. судового збору та 2500,00 грн. витрат, повязаних з правничою допомогою.

Outcome: partial