Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

01.10.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь щомісячно аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перебуває з 03.09.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб фактично розпався, тривалий час вони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам дитини. Сторони домовились, що дитина залишиться проживати з матір`ю. Відповідач коштів на утримання сина не надає. За станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач має можливість брати участь в утриманні дитини, оскільки як їй відомо він працює в м. Києві, проте свої доходи приховує. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що змінює свої позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Наполов М.І. у підготовче судове засідання не з`явились. Від адвоката Наполова М.І. до суду надійшла заява, в якій зазначена узгоджена правова позиція сторони відповідача, а саме відсутність заперечень щодо вимог уточненої заяви [PERSON] від 14.11.2019 року та прохання розглянути справу без їх участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне. 03.09.2011 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у виконкомі Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про що зроблено запис за № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.09.2011 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.10.2012 року (а.с.4). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, фактично їх сім`я розпалась, шлюб існує лише формально. Позивачка [PERSON] в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] не повідомив суду жодних заперечень щодо цього, відзив на позовну заяву не подав, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільних дітей у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що позивачка змінила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти у мінімальному гарантованому розмірі, а відповідач визнав змінені позовні вимоги, відомостей про розмір його доходів, про наявність на його утримання інших осіб, а також відомостей про наявність у нього захворювань, які потребували б додаткових витрат, суду не надав. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 01.10.2019 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць, за період з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви в частині розірвання шлюбу в сумі 768 грн. 40 коп. та в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів та розірвання шлюбу.

Outcome: approved