Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11 червня 2019 року позивач по справі звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вказаним позовом, яким просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,85 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності реформованого КСП «ЧЕРВОНИЙ ПАРТИЗАН» (далі КСП) на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , яка призначалась йому внаслідок паювання земель КСП згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , зареєстрованим 19.01.1996 за №8. В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Ним після смерті батька прийнята спадщина, оскільки на момент смерті батько постійно проживав з ним та був зареєстрований за його адресою. За свого життя батько з жовтня 1955 по березень 1973 року працював в колгоспі «Червоний партизан» та перебував його членом. В 1992 році колгосп «Червоний партизан», був реорганізований в КСП «Червоний партизан». В 1996 році КСП отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, [PERSON] включений до зазначеного Державного акта під № 46, проте сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я виготовлений не був та не видавався. Вважає, що батько набув право на земельну частку (пай) у день видачі Державного акту на право колективної власності на земельну ділянку КСП 19.01.1996 року. Проте, з невідомих позивачу причин сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] виданий не був. Протягом всього часу з моменту розпаювання земель КСП позивач не знав, про наявність у батька права на земельну часту (пай), оскільки сертифікат йому виданий не був та не був знайдений в його документах після його смерті. В квітні 2018 року позивач довідався, що батько був внесений до списків членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), звернувшись до відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з інформаційним запитом. Позивач змушений звернутися до суду для визнання свого права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та отримання документу, що посвідчує таке право, яким є рішення суду. Відповідач Шевченківська районна державна адміністрація Харківської області надала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника адміністрації, проти задоволення позовної заяви не заперечувала, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області надала відзив на позовну заяву, яким з позовними вимогами не згодні з наступного. Як слідує зі змісту позовної заяви та копій доданих до неї документів, зокрема копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, станом на момент розгляду судової справи № 637/672/19 [PERSON] є покійним. [PERSON] працював у колгоспі «Червоний партизан» та йому призначено пенсію члена колгоспу за віком (по старості) в 1973 році. В справі по паюванні земель колективної власності КСП «Червоний партизан» прізвище [PERSON] відсутнє. Також в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку земель колективної власності КСП «Червоний партизан» - прізвище [PERSON] відсутнє. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся. Все це пов`язане з тим, що до списку громадян - членів КСП «Червоний партизан» у 1996 році [PERSON] був внесений помилково. Бо згідно Статуту КСП «Червоний партизан», а саме розділ З «Членство в підприємстві, права та обов`язки членів підприємства», в пункті 3.9 зазначено: - членство в підприємстві зберігається також за громадянами при припиненні роботи по старості або інвалідності, якщо вони не виїхали на постійне місце проживання в іншу місцевість. Відповідно до запису в погосподарській книзі № 4 за 1991-1995рр. с.Великі Хутори Шевченківського району, Харківської області Великохутірської сільської ради [PERSON] дійсно вибув з села Великі Хутори на постійне місце проживання в смт.Ківшарівка, Куп`янського району 12 травня 1994 року. Тому у розподілі земельних ділянок між власниками сертифікатів [PERSON] участі не приймав, так як права на земельну частку (пай) не отримав. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, правових підстав для їх задоволення немає (а.с.30-34). Позивач, надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Заперечення Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, не визнає та відхиляє їх з тих підстав, що спадкодавець набув їх за життя і воно переходить до спадкоємців в силу ст. 1218 Цивільного кодексу України (а.с.63-65). Процесуальні дії: Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатися за загальними правилами позовного провадження з призначенням підготовчого засідання та повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року по справі проведено підготовче судове засідання, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши доводи позивача і його представника, дослідивши відзив на позовну заяву, матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, пов`язані із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та правовідносини щодо спадщини. Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] свідчить, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.10). Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] свідчить про те, що [PERSON] є батьком позивача (а.с.10). З довідки ТОВ «Керуюча компанія КОМЕНЕРГО -КУП`ЯНСЬК» від 29.01.2018 року наданою позивачем вбачається, що [PERSON] проживав постійно в селищі Ківшарівка Купянського району Харківської області з 12.10.1994 року по 04.05.1996 рік по день своєї смерті у свого сина - позивач та був там зареєстрований (а.с.11). Лист Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради від 20.05.2019 року № 3143-16/09 свідчить про те, що наявна архівна пенсійна справа №15140 на ім`я [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ,актовий запис № 58(а.с.12). З копії представлення колгоспу «Червоний партизан вбачається, що [PERSON] вступив в колгосп «Червоний Партизан» в жовтні 1955 року (а.с. 13). Довідка колгоспу «Червоний партизан від 25.03.1973 № 5 містить відомості про середньомісячний заробіток [PERSON] , [INFO] з 1967 року по 1971 рік (а.с. 14). [PERSON] працював в колгоспі «Червоний Партизан» до березня 1990 року довідки колгоспу (а.с.15). В 1992 році колгосп «Червоний партизан», був реорганізований в КСП «Червоний партизан» 21.12.1992 року, рішенням загальних зборів № 3 від 21.12.1992 року (а.с.55). Копія протоколу № 1/74 засідання комісії по призначенню пенсій і допомог колгоспникам Харківської районної ради соціального забезпечення колгоспників Харківської області від 28.03.1973 (а.с.17). Копія розпорядженням Шевченківського «райсобесу» від 03.05.1993 про призначення [PERSON] пенсії члена колгоспу за віком (по старості) (а.с19-20). З листа відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру в Харкіській області від 12.04.2018 № 29/56/0-0.23, 29-56/150-18 свбачається, що прізвище [PERSON] включено до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] за № 46 (312); по КСП «Червоний партизан». Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності 19 січня 1996 року за № 8. В справі по паюванні земель колективної власності КСП «Червоний партизан» прізвище [PERSON] відсутнє. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку земель власності КСП «Червоний Партизан» прізвище [PERSON] - відсутнє. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся (а.с.21). З відповіді приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчука С.М. на запит суд свідчить про те, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] інформація у спадковому реєстрі відсутня, спадкову справу не заведено, заповіт - відсутній (а.с.69-71). Мотивована оцінка аргументів сторін. Позивач посилається на п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року за № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Про те, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: Позивач зазначає, що батько: 1)перебування в членах КСП; 2)включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акту. Також позивач посилається на п.24 Пленуму Верхового Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо член колективною сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, він набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідач заперечує проти позову посилаючись, що на момент отримання Державного акту КСП спадкодавець не був членом КСП. Відповідно до запису в по господарській книзі № 4 за 1991-1995рр. с.Великі Хутори Шевченківського району, Харківської області Великохутірської сільської ради [PERSON] на території якої знаходилось КСП, при отриманні акта на землю в 1996 році батько позивача на території сільради не проживав та вибув з с.Великі Хутори на постійне місце проживання в смт.Ківшарівка, Куп`янського району 12 травня 1994 року (а.с.54). З п.3.9. статуту КСП «Червоний партизан» вбачається, що членство в КСП зберігається за громадянами, які залишили роботу по старості, або ж за інвалідністю, у разі від`їзду на постійне місце проживання в іншу місцевість членство в КСП ними втрачається (а.с.37-38). Статут КСП «Червоний партизан» зареєстрований 09.03.1993 року розпорядженням представника Президента України Шевченківської районної адміністрації № 32 від 09.03.1993 року. Прийнято Статут на зборах уповноважених членів КСП, протокол № 3 від 24.12.1992 року (а.с.34). З довідки Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру в Харкіській області КСП «Червоний партизан» держакт на землю отримало 19.01.1996 року. На 19.01.1966 року батько позивача по справі на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області де розташоване КСП «Червоний партизан» не проживав. Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Враховуючи, що батько позивача помер [INFO] ( 23 роки тому назад), до даних правовідносин треба застосовувати Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Чи були і ким порушенні права, за захистом яких мало місце звернення до суду. З вище наведених доказів суд приходить до висновку, що права позивача не було порушено відповідачами, так як за життя батько позивача [PERSON] права на приватизацію відповідної земельної частки (паю) не мав. З п.3.9. статуту КСП «Червоний партизан» вбачається, що членство в КСП зберігається за громадянами, які залишили роботу по старості, або ж за інвалідністю, проте у разі від`їзду на постійне місце проживання в іншу місцевість членство в КСП ними втрачається автоматично. Норми права, які суд застосував, та мотиви їх застосування. Суд застосовує до даних правовідносин Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», у якому зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського колективу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. Статут КСП «Червоний партизан» про членство в КСП. На 19.01.1966 року батько позивача по справі на території Великохутірська сільська рада Шевченківського району де розташоване КСП не проживав, так як вибув на постійне місце проживання в іншу місцевість в смт. Ківшарівка, Куп`янського району, Харківської області, з 12 травня 1994 року року по день своєї смерті, що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія КОМЕНЕРГО -КУП`ЯНСЬК» від 29.01.2018 року надану позивачем по справі, а також витягом з погосподарській книзі № 4 за 1991-1995р., наданою відповідачем (а.с.11, 54). Таким чином, згідно п. 3.9 Статуту КСП «Червоний партизан» членство в КСП [PERSON] втратив в 1994 році, так як він виїхав на постійне місце проживання в іншу місцевість. Тому посилання представника позивача на Указ Президента України від 08.08.1995 року № 720 безпідставні, до цього указу право на земельну частку (пай) мають лише члени КСП, які раніше працювали і залишаються членами КСП. Батько ж позивача на час отримання державного акта КСП не був членом КСП та не мав права на земельний пай, так як виїхав проживати в іншу місцевість. З аналізу вищевикладеного вбачається, що права у померлого на земельну частку (пай), яке може успадковуватися, не було. Визнання права власності на майно з урахуванням лише визнання позову одним з відповідачів - Шевченківською РДА є неправильним, оскільки рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим ( ст. 263 ЦПК ). Судам слід мати на увазі, що в разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. Крім того, суд зазначає, що з 01 січня 2019 року набрав чинності Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», яким, зокрема, визначено порядок виділення та оформлення власниками невитребуваних земельних паїв права власності на відповідні земельні ділянки. Закон чітко визначив, що право розпорядження не витребуваними земельними часками (паями) та нерозподіленими ділянками що знаходяться за межами населених пунктів мають лише органи місцевого самоврядування - тобто, сільські, селищні, міська ради, в нашому випадку - Великохутірська сільська рада Шевченківського району Харківської області, натомість Шевченківська районна державна адміністрація Харківської області з 01.01.2019 року жодного відношення до даної категорії земель немає і є неналежним відповідачем. Норми права, на які посилаються сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Посилання позивача і його представника на п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель,переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року, а також на п.24 Пленуму Верхового Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд не приймає до уваги з тих підстав, що як в Указі Президента так і в Постанові ВСУ вказано, що право мають члени КСП, в нашому випадку на момент отримання державного акта на право колективної власності на землю, батько позивача членство в КСП втратив в зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в іншу місцевість. Це також підтверджується і довідкою відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру в Харкіській області від 12.04.2018 № 29/56/0-0.23, 29-56/150-18 про те, що прізвище [PERSON] був включений до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с.79-81), але в уточнюючому списку в справі по паюванні земель прізвище [PERSON] відсутнє. В Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку земель власності КСП прізвище [PERSON] - відсутнє. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся (а.с.21, 76-78,78-81). Відповідно до ст.. 4, 19 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", КСП діє на основі статуту. У статуті підприємства вказуються найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому. Трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати позивача по справі складаються з судового збору за вимогу майнового характеру. Оскільки в позові позивачу судом відмовлено, судовий збір позивачу не повертається.

Outcome: dismissed