Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

01 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2012 року позичила [PERSON] 7000 доларів США, які останній повинен був повернути до 01 січня 2013 року, на підтвердження чого дав розписку. Оскільки [PERSON] кошти повернув лише частково в сумі 550 доларів США, [PERSON], уточнивши свої вимоги, просить стягнути з нього на її користь 76626 грн. боргу. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, яка підтримала позовні вимоги, відповідача, який визнав позов у повному обсязі, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсною. У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що згідно з розпискою [PERSON] від 23 жовтня 2012 року, копію якої представила суду [PERSON], [PERSON] отримав 7000 доларів США, які зобов'язався повернути до 01 січня 2013 року (а.с. 3). На зворотному боці вказаної розписки зазначено про повернення боржником 550 доларів США. У судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що дійсно він 23 жовтня 2012 року взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі 7000 доларів США, для погашення заборгованості перед кредиторами, на підтвердження чого написав розписку. Він також підтвердив своє зобов'язання повернути борг до 01 січня 2013 року і визнав, що повернув частину боргу - 550 доларів США, протягом лютого-квітня 2014 року. Крім того, відповідач погодився з сумою, яку просить стягнути позивач - 76626 грн., що є еквівалентом 6450 доларів США за курсом НБУ на 24 червня 2014 року (11,88 грн. за 1 долар США). Зважаючи на те, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами судові витрати (а.с.1, 8). Ухвалою суду від 14 липня 2014 року вжито заходи забезпечення позову, для скасування яких суд підстав не вбачає.

Outcome: approved