Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилаючись на ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71 72 Житлового кодексу України просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 46 в будинку 4 по вул. Чернігівська ( колишня Кірова) м. Шостка. Сумської області. Позов мотивується тим, що [PERSON], є наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS] (колишня Кірова) м. Шостка, загальною площею 38.1 кв. метрів. В цій квартирі позивач проживає разом зі своїм сином [PERSON]. Даний факт підтверджується копією довідки виданою ПП «Житлово-експлуатаційна дільниця №1» доданої до позову. Також В цій квартирі зареєстрована донька позивачки, [PERSON], яка з січня 2010 року виїхала з квартири, і по даний час в квартирі не проживає без поважних причин, вона залишила квартиру добровільно, забравши свої речі. Даний факт підтверджується копією акту про підтвердження не проживання громадян від 19.12.2016 року доданого до позовної заяви. Позивачу відомо, що вона мешкає в м. Києві, уклала шлюб, та не має наміру повертатись до квартири. На даний час позивач бажає оформити субсидію, але відповідачка зареєстрована з квартирі і без її документів та письмового погодження зробити це не можливо. А сплачувати повну вартість за комунальні послуги позивач не має змоги, оскільки не працює. [PERSON] практично 7 років не цікавиться квартирою, не бере участі в оплаті комунальних послуг, тобто не виконує обов'язки передбачені статтею 64 Житловою Кодексу України. Відповідачці жодного разу позивач не чинив перешкод у користуванні квартирою. Вищевказані обставини порушують майнові права позивача. Представник позивача [PERSON], та третя особа [PERSON] просять розглянути справу без їх участі про що надали відповідні заяви. Представник позивача вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення, судові витрати по розгляду справи в суді позивач бере на себе, а 3-я особа проти позову не заперечує. Відповідачка [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлена належним чином через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 11 березня 2017 року за № 47, в судове засідання не зявилась, заяви про перенесення слухання справи не надала. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про їх взаємовідносини та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази по справі, а саме, копію паспорту позивача, копію паспорту відповідачки, довідку про склад сімї позивача, з якої вбачається реєстрація у спірному житлі відповідача, копію договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між ПП «Житлово-експлуатаційна дільниця №1» та [PERSON], копію акту, складеного паспортистом ПП «Житлово-експлуатаційна дільниця №1» та сусідами позивача по спірній квартирі про не проживання [PERSON] у спірному житлі з 11.01.2010 року по теперішній час, копію квитанцій про сплату за комунальні послуги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт відсутності за місцем мешкання [PERSON] на протязі більше 7-ми років, що свідчить про те, що [PERSON] тривалий час протягом більше 7 років не цікавиться житлом та не проявляє ніякого інтересу до нього. За таких обставин згідно до ст. 71 ЖК України вона може бути визнана як особа, що втратила право користування житлом. У відповідності із ст. 319 Цивільного кодексу України, власник майна володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У той же час, положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися де суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім цього, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, пре позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 71 ЖК України містить вичерпний перелік випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Але відповідачка не користується жилим приміщенням понад шість місяців з жодної з причин, визначеної у законі як поважна. Відповідно до ст. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved