Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У травні 2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, сторони переконалися, що перестали розуміти один одного, є зовсім різними людьми, втратили почуття любові та поваги, мають різні погляди на сімейні цінності, обовязки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач часто вчиняв сварки, виганяв дружину з дитиною із дому вночі, через що подальше сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, сімя фактично розпалася і тому позивач вирішила розірвати шлюб. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, сплачений нею судовий збір щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Згодом позивач уточнила позовні вимоги, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця, аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку, сплачений нею судовий збір щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявилася. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав, та підтвердив, що примирення з позивачем неможливе, а збереження шлюбу недоцільне. Позов про стягнення аліментів відповідач визнав частково, не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в мінімальному розмірі, але не визнав позов про стягнення з нього аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заперечень відповідач послався на те, що він не працює, самостійного джерела доходів не має, працевлаштуватись не може, оскільки здійснює догляд за своїм дідусем в порядку надання соціальної допомоги, і тому змушений постійно перебувати поряд з ним. Відповідач для цього навіть був змушений звільнитись з роботи. Сам відповідач існує за рахунок особистого господарства та неофіційних доходів в середньому 1500,00 грн на місяць, а також користується допомогою батьків. У звязку з цим він має можливість сплачувати лише аліменти на дитину і лише в мінімальному розмірі. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сімю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 вересня 2015 року у Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №996, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №164997 від 26 вересня 2015 року. Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. За ствердженням позивача, яке відповідачем не спростовано, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, між сторонами немає. Неповнолітня дитина проживає з позивачем. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити їй дошлюбне прізвище. Як вбачається з\~ч.2 ст.104 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову, проти примирення заперечив. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи інші позовні вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180,\~181 СК України\~обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з такого. За правилами\~ст.182 СК України (в редакції, чинній на момент подання позову)\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, яким мінімальний розмір аліментів визначений на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років., за умови, коли чоловік має можливість надавати таку допомогу. При цьому суд бере до уваги доводи відповідача про те, що його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання матері його дитини, оскільки вони позивачем не спростовані та підтверджуються наданими відповідачем документами, з яких випливає, що він дійсно офіційно непрацевлаштований та перебуває на обліку в органах соціального захисту населення як такий, що здійснює догляд за дідусем інвалідом 1-ї групи. В задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку слід відмовити. Згідно із ч.1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З огляду на це, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця, починаючи з 29.05.2017 року і до 07.07.2017 року, а також у розмірі пятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, стягненню з відповідача підлягає також судовий збір. Позов було подано позивачем до суду 29 травня 2017 року. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial