Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів № Б-42/41 від 18.06.2010 року з усіма додатками, укладений між [PERSON] в інтересах якого діяла ТОВ «Фінансова компанія «КУБ» та продавцем [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 2002 року і по теперішній час вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] За період перебування в шлюбі [PERSON] за спільні кошти придбав прості іменні акції ПрАТ «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів», які згідно із сімейний законодавством України є обєктом спільної сумісної власності подружжя. 18.06.2010 року [PERSON] без її згоди, самостійно на свій розсуд розпорядився спільними акціями подружжя на підставі договору купівлі-продажу відчужив їх [PERSON], про що вона дізналася випадково лише в березні 2015 року. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] здійснив відчуження простих іменних акцій без її згоди просить суд визнати недійсним спірний договір купівлі-продажу. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій зазначав, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню й просив у їх задоволенні відмовити та розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, в якій зазначав, що позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення у звязку з тим, що акції були ним придбані наступним чином: 07.06.2010 р. - 2\~068 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-33/32; 17.06.2010 р. 3\~308 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-37/36; 17.06.2010 р. 3\~309 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-38/36; 17.06.2010 р. 3\~560 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-39/36; 17.06.2010 р. 2\~068 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-40/36. У звязку з наведеним вважає, що згода другого подружжя в даному випадку не потрібна. Просив слухати справу без його участі. У судове засідання третя особа ТОВ «Фінансова компанія «КУБ» не зявилось, про місце, дату та час розгляду справи повідомлено належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності його представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.10.2002 року відділом реєстрації громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який на даний час не розірваний. Починаючи з 07.06.2010 року відповідачем [PERSON] були придбані прості іменні акції ЗАТ «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів», наступним чином: 07.06.2010 р. - 2\~068 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-33/32; 17.06.2010 р. 3\~308 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-37/36; 17.06.2010 р. 3\~309 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-38/36; 17.06.2010 р. 3\~560 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-39/36; 17.06.2010 р. 2\~068 акцій за договором купівлі-продажу цінних паперів за № Б-40/36. Згідно з договором купівлі-продажу № Б-42/41 від 18.06.2010 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав 14\~313 штук простих іменних акцій ЗАТ «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів». Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Згідно зі ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). З огляду на наведене та враховуючи відсутність належних доказів, що зазначені вище 14\~313 штук простих іменних акцій ЗАТ «Бориспільський комбінат будівельних матеріалів» були набуті відповідачем [PERSON] під час шлюбу за особисті кошти, суд приходить до висновку, що вони належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Суд приймає до уваги, що законом (останній абзац ст. 5 Закону україни "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні") не передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу акцій, тому надання нотаріально посвідченої згоди іншого з подружжя на укладення зазначених договорів не вимагається. Разом з тим, суд приходить до висновку, що спірний договір, укладений між відповідачами, виходить за межі дрібного побутового, оскільки предметом спірного договору є прості іменні акції, вартість яких складає 75\~143,23 (сімдесят пять тисяч сто сорок три гривні 23 коп.) грн., тобто відчужене відповідачем [PERSON], майно є цінним, а тому згода другого з подружжя (позивача) має бути подана письмово. Відповідно до ст. 203 ЦК україни, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідност. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Аналогічні положення містить Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", в абз. 4 ч. 26 якої вказано, якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісної власності, інші співвласники відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчиненим за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України можуть пред'явити позов про визнання такого правочину недійсним. Згідно зі ст. 216 ЦК україни недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Позивачем позовні вимоги про застосування реституції згідно ст. ст. 387, 388 ЦК України у даному провадженні не пред'явлені. Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Так при розгляді даної справи по суті встановлено обставини недійсності правочину з підстав заявлених позивачем. Відповідачі не спростували твердження позивача, не довели надання згоди позивача на укладення спірного договору щодо відчуження майна, яке перебувало у спільній сумісній власності подружжя. З огляду на викладені обставини, суд вважає доведеним факт набуття простих іменних акцій спільно з позивачем та відповідачем [PERSON] під час перебування ними у шлюбі та відповідно їх належності до обєктів права спільної сумісної власності. На думку суду, відповідач [PERSON] мав отримати згоду позивача на відчуження спільного сумісного майна - простих іменних акцій. Вважати спірний правочини дрібними побутовими, суд не може з огляду також на його значну вартість. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав вимоги позивача про стягнення із відповідачів судового збору також підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 60, 63,65 СК України , ст. ст. 203, 215, 216, 368, 369, 655 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,-

Outcome: approved