Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

01 липня 2020 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області (Кустинський старостинський округ) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у смт. Лопатин, Радехівського району Львівської області померла мати Позивача - [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 09 грудня 1953 року у с. Хмільно, Лопатинського району Львівської області вбачається, що Позивач - [PERSON] народилася [INFO] в с. Хмільно, Лопатинського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно довідки № 136 від 02.03.2020 року, виданої Кустинським старостинським округом про те, що гр. [PERSON] постійно по день смерті ( [INFO] ) проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею на час її смерті проживала без реєстрації її дочка: [PERSON] - [INFO] . Як вбачається після смерті матері, позивач - [PERSON] фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Після смерті Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2448 га, що розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ № 092387 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 6080 виданого на ім`я [PERSON] . Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах імені по батькові від розмовних варіантів імені [PERSON] / [PERSON] , що в ономастичній практиці співвідносяться з офіційним варіантом рідкісного особового імені Філарет і зумовлені особливостями фонетичної адаптації імені в мовленнєвому середовищі. Після смерті Спадкодавця - [PERSON] , Позивач - [PERSON] обслуговує житловий будинок Спадкодавця, та користується земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали Спадкодавцю - [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ № 092387. [PERSON] , як особа яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) після смерті своєї матері (Спадкодавця - [PERSON] ), маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину звернулася до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В. Однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній оригінал держаного акту на землю, серії ІІІ-ЛВ № 092387. Просить встановити факт спільного проживання Позивача - [PERSON] з Спадкодавцем її матір`ю - [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини, яка померла [INFO] , про що зроблений відповідний запис № 19, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 25.02.2020 р. Встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , Державного акта на право приватної власності на землю, серії III- ЛВ № 092387 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 6080, який був виданий [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ № 092387 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 6080, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,6420 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,6028 гектарів. Судові витрати по справі просить покласти на позивача. У підготовче судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримав повністю та просив його задоволити. Представник відповідача Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.25). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у смт. Лопатин, Радехівського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] виданого повторно 25.02.2020 року Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 09 грудня 1953 року у с. Хмільно, Лопатинського району Львівської області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Хмільно, Лопатинського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 19 листопада 1977 року виданого Кустинською сільською радою, Радехівського району, Львівської області, [PERSON] та [PERSON] , 19 листопада 1977 року уклали шлюб, про що було зроблено актовий запис № 12. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] » (а.с.13). З довідки № 136 від 02.03.2020 року, виданої Кустинським старостинським округом, вбачається, що гр. [PERSON] постійно по день смерті ( [INFO] ) проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею на час її смерті проживала без реєстрації її дочка: [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, ІІІ-ЛВ № 092387 від 10 березня 2000 року за № 6080, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2448 га, що розташована на території Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належить спадкодавцю підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ № 092387 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 10 березня 2000 року за № 6080 виданого на ім`я [PERSON] (а.с.15-15 зворот). З Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ № 092387, вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,6420 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,6028 гектарів (а.с.15-15 зворот). Відповідно до експертного висновку № 056/755-m від 19 березня 2020 року виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України, проаналізувавши копії документів наданих для експертизи, що з урахуванням зазначеного імена по батькові [PERSON] (свідоцтво про смерть, довідка, видана Кустинським старостинським округом, запис [PERSON] ) та [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах імені по батькові від розмовних варіантів імені [PERSON] / [PERSON] , що в ономастичній практиці співвідносяться з офіційним варіантом рідкісного особового імені Філарет і зумовлені особливостями фонетичної адаптації імені в мовленнєвому середовищі (а.с.16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Окрім цього, факт спільного проживання Позивача - [PERSON] з Спадкодавцем її матір`ю - [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини, яка померла [INFO] підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , не довірити показам якої в суду підстав немає (а.с.26). Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved