Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2011 року вони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 87. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям зіпсувалося, сторони не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем, чоловік вживає алкогольні напої, вчиняє сварки. Сторони у справі проживають окремо, шлюбні стосунки припинили. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Вважаючи, що примирення неможливе, позивач просила суд ухвалити рішення, яким укладений між сторонами у справі шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] залишити на її утриманні та вихованні, та стягнути з відповідача на її користь кошти на відшкодування судового збору. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, указуючи на те, що між сторонами у справі відсутній спір щодо утримання та виховання малолітнього сина [PERSON] У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, указуючи на те, що він лише бажає брати участь у вихованні малолітнього сина [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі "за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу, залишення малолітнього сина [PERSON] на утриманні та вихованні позивача із стягненням з відповідача на користь позивача коштів на відшкодування судового збору. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved