Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Сторони із 08 вересня 2001 року по 06 травня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають троє спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 01 грудня 2010 року із [PERSON] на користь позивача на утримання дочок стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільного сина, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про підтримання позовної вимоги та розгляд справи за її відсутності (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не з`явився. 11 вересня 2015 року подав до суду заяву, у якій просив справу про стягнення з нього аліментів на утримання сина, слухати у його відсутності, позов визнав (а.с. 15). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих позивачем. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін у справі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступних підстав: Поданими позивачем матеріалами справи, зокрема рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 23 квітня 2014 року (а.с.10) стверджується, що із 08 вересня 2001 року по 06 травня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Із рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2010 року (а.с. 9) вбачається, що із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Рішення набуло чинності 14 грудня 2010 року. Свідоцтвом про народження (а.с. 6) доводиться, що сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради № 2861 від 09 вересня 2015 року (а.с. 7) стверджується заява позивача про те, що син проживає разом з нею. Із обставин, викладених у позовній заяві слідує, що відповідач матеріально забезпечений, має можливість отримувати доходи від праці, фізично здоровий, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Нормами сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Статтею третьою Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням викладених вище обставин, положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, рішення Мурованокуриловецького районного суду від 01 грудня 2010 року (а.с. 9) та визнання позову відповідачем, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дитини буде визначення розміру аліментів як 1/6 частини від його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (0,4 розміру мінімальної заробітної плати) в сумі 487 гривень 20 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 10 вересня 2015 року.

Outcome: approved