Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

У червні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказувала, що з 25.07.2006 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 25.08.2010 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.04.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів. У зв`язку з цим вона просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 25.04.2006 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб в відділі РАЦС Тельманівського району управління юстиції Донецької області, актовий запис №24. Рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 25.08.2010 року шлюб розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №53. З довідки голови Талаковської селищної ради від 12.06.2019 року вбачається, що [PERSON] , мешкає в [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.04.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 22.02.2019 року. З довідки ПрАТ «Азовелектросталь» вбачається, що [PERSON] працює в ПрАТ «Азовелектросталь» з 04.08.2017 року стерженщиком, загальна сума його доходу за шість місяців з грудня 2018 року по травень 2019 року складає 143328,55 грн., за виключенням аліментів - 133521,96 грн. За таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За статтею 141 ЦПК України суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, позивач в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн..

Outcome: approved