Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2020 року по цивільній справі № 303/2383/20 позов [PERSON] до ПАТ «Закарпаттяобленерго», ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» про захист прав споживачів задоволено, визнано протиправними дії Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» по нарахуванню [PERSON] вартості електричної енергії в сумі 138 148,88 грн., визнано протиправними дії ТОВ "Закарпаттяенергозбут" по нарахуванню [PERSON] вартості електричної енергії в сумі 14 630,70 грн., стягнуто з ТОВ "Закарпаттяенергозбут" на користь [PERSON] 14 630,70 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять гривень 70 копійок) безпідставно сплачених кошів. 29.10.2020 року представник позивача [PERSON] подав заяву про винесення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ПАТ «Закарпаттяобленерго» та ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 8100 грн. та 12 000,00 гривень витрат, що підлягають оплаті позивачем. Посилається, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21.10.2020 року позов [PERSON] задоволено. Позивачем [PERSON] понесені судові витрати на правову допомогу адвоката у зв`язку із звернення до суду з позовом. Розмір витрат понесених позивачем становить 8100,00 витрат на правову допомогу та 12 000,00 гривень витрат, що підлягають оплаті позивачем. Крім того, 24.11.2020 року представником позивача подано заяву, в якій зазначив, що ним допущено описку, а саме помилково зазначено суму 12 000,00 гривень замість 11900,00 грн. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з п.3 ч.1 ,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 24.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання юридичних послуг. Відповідно до п.3.1 даного договору зазначено, що плата за надання послуг адвокатом клієнту складає 5200,00 гривень ( а.с. 28-29, том 2). В подальшому, сторони 12.03.2020 року підписали Додаткову Угоду № 1 до договору № 02-11/19 від 24.11.2019 року, якою пункт 3.1 договору доповнили підпунктом 3.1.2 в наступній редакції: 3.1.2 Гонорар становить сума в національній валюті - гривні, що визначається сторонами в додатковій угоді до договору. Гонорар за ведення справи в суді становить 20 000,00 гривень ( а.с.29, том 2). З розписки від 18.05.2020 року вбачається, що клієнт передав, а адвокат отримав від клієнта гонорар в сумі 8 100,00 гривень (а.с. 30, том 2). Згідно із розрахунком-звітом про обсяг правової допомоги, що підлягає оплаті від 26.10.2020 року, фактичні надані послуги у справі № 303/2383/20 становлять 11 900 гривень (а.с. 31, том 2). Також відповідно до опису поштового відправлення представником позивача оплачено 100,00 гривень за відправлення зазначених документів ( а.с.32, том 2). Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Дослідивши додані до заяви про ухвалення додаткового рішення договір про надання юридичних послуг № 02-11/19 від 24.11.2019 року , додаткову Угоду від 12.03.2020 року № 1 до договору № 02-11/19 від 24.11.2019 року, розписку від 18.05.2020 року, розрахунок звіт про обсяг правової допомоги, що підлягає оплаті від 26.10.2020 року, вбачається, що [PERSON] було сплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8100 грн. та 11 900,00 грн. складають витрати, що підлягають оплаті останнім. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Враховуючи, що представником позивача заява про стягнення судових витрат була подано вчасно та зазначені витрати документально підтверджені та доведені, що є підставою для задоволення заяви про відшкодування судових витрат. Отже, суд приходить до висновку про необхідність про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved