Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У липні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом, в якому вказало, що 06 червня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ» Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №001-22077-060611, за умовами якого позичальник отримала кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі 30 000,00 грн. на 12 місяців із кінцевим строком повернення 06.06.2012 року, проте не виконує зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, а тому банк має право достроково стягнути грошові кошти. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку та сплачений судовий збір. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач подала клопотання про розгляд справи у її відсутності позов визнала у повному обсязі. Як було встановлено в судовому засіданні між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ» Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №001-22077-060611, за умовами якого позичальник отримала кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі 30 000,00 грн. на 12 місяців із кінцевим строком повернення 06.06.2012 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, що у випадку, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved