overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім`ї, неможливістю подальшого збереження шлюбу, фактичним припиненням шлюбних відносин. На надання часу для примирення категорично не згодна. Просить залишити набуде у шлюбі прізвище після розірвання шлюбу. Судом ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд встановив, що 03.10.1992 між сторонами зареєстровано шлюб, позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище " [PERSON] ", після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Сторони не підтримують подружніх стосунків, , не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Сторони мають двох повнолітніх дітей. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У листопаді місяці 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 15 серпня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], укладено кредитний договір №004-22014-150811 банк надав позичальнику кредит в сумі 4 300 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на його поточний рахунок [NUMBER] у тимчасове користування на умовах платності, зворотності із сплатою відсотків в розмірі 0,0001% річних, із сплатою комісії в розмірі 3,15% на місяць строком на 37 місяців. Однак позичальник належним чином своїх зобов'язань за договором не виконувала, і станом на 08.10.2014 року заборгованість за кредитом перед банком складає 5 257,32 грн., з них заборгованості за кредитом 5257,32 грн., заборгованості за процентами 00 грн., заборгованості за комісіями 00 грн. Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2011 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], укладено кредитний договір №004-22014-150811 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 4 300 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на його поточний рахунок [NUMBER] у тимчасове користування на умовах платності, зворотності із сплатою відсотків в розмірі 0,0001% річних, із сплатою комісії в розмірі 3,15% на місяць строком на 37 місяців. У відповідності до умов договору за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється розмір комісії в розмірі 3.15% на місяць. Банк зобов»язання за договором виконав у повному обсязі надав позичальнику споживчий кредит у сумі 4 300 грн. та перерахував їх на поточний рахунок позичальника [NUMBER]. [PERSON] умов договору в повному обсязі не виконувала, заборгованість за кредитом повернула лише частково. Станом на 08.10.2014 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 5257,32 грн., з них заборгованості за кредитом 3 300 грн., заборгованості за комісіями 1957,32 грн. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок за договором та погасити заборгованість перед банком. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості 5 257, грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У лстопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивач просив суд розглядати справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, через оголошення на офіційному сайті суду. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 17.07.1998 року [PERSON] , діючи від свого імені, а також від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також від імені та по дорученню [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі "Свідоцтва про право власності на житло", № 1696 /ж від 11.06.1998 року, зареєстрованого в МБТІ № 16893 від 03.07.1998 р. Договір №2507 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на товарній біржі "Нерухомість-Південь" в журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю за № 2507 від 17.07.1998 року, зареєстрованого ММБТІ 03.08.1998 р. за реєстровим №16893. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Ульяновською райдержадміністрацією, як органом опіки та піклування, 16.03.2016 року подано до суду позов про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві Позивач зазначив, що рішенням Ульяновського районного суду від 03.08.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ульяновського районного суду від 19.11.2014 року визнано недієздатною [PERSON], яка є матір"ю хлопчика, а розпорядженням голови Ульяновської РДА від 23.10.2015 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Біляївської РДА Одеської області від 25.11.2015 року №676/РА-2015 над [PERSON] призначено піклувальника [PERSON], проживаючого по [ADDRESS]. Позивач просить стягнути з Відповідача аліменти на користь піклувальника [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник Позивача у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Рішенням Ульяновського районного суду від 03.08.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Рішенням Ульяновського районного суду від 19.11.2014 року визнано недієздатною [PERSON], яка є матір"ю хлопчика, а розпорядженням голови Ульяновської РДА від 23.10.2015 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.2). Розпорядженням голови Біляївської РДА Одеської області від 25.11.2015 року №676/РА-2015 над [PERSON] призначено піклувальника [PERSON], проживаючого по [ADDRESS] (а.с.8). Частиною 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У лютому 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду про стягнення заборгованості за договором кредиту з [PERSON] В подальшому, Святошинським районним судом м. Києва була здійснена заміна по справі неналежного позивача на належного, а саме: на Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України". Встановлено, що 23.12.2013 р. Святошинським районним судом м. Києва постановлено рішення яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "ОТП Факторинг України" залишок заборгованості по кредиту в розмірі 53 946,51 доларів США, що еквівалентно 430 708,93 грн., несплачені відсотки по кредиту в розмірі 19 562,16 доларів США, що еквівалентно 156 184,28 грн., заборгованість по пені в розмірі 430 708,93 грн. та судовий збір в розмірі 3 441 грн., а всього - 1 021 043 грн. 14 коп. (а.с. 220, 221-225). Проте, 26.12.2013 р. до суду надійшла заява представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Киринюк Л.А. про ухвалення по справі додаткового рішення, а саме: вирішити питання про стягнення з відповідачки [PERSON] витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.01.2014 р. матеріали зазначеної вище цивільної справи повернуті до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду заяви щодо ухвалення додаткового рішення (а.с. 234). Сторони в судове засідання не з'явились, проте, суд вважає можливим розглянути заяву про постановленя додаткового рішення по справі за відсутності останніх. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про постановлення додаткового рішення з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які брали участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Встановлено, що при подачі позову до Святошинського районного суду м. Києва позивачем були сплачені судовий збір в розмірі 1 700 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. (а.с. 15, 16). Також, в судовому засіданні 16.05.2012 р. представник позивача надала заяву про збільшення позовних вимог та відповідно надала платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 1 519 грн. (а.с. 118-119, 133). Судом встановлено, що сумарний розмір сплаченого позивачем судового збору становить 3 219 грн. 00 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього - 3 339 грн. Таким чином, судом невірно розподілено судові витрати та помилково зазначено сумарну суму стягнутого з відповідачки судового збору - 3 441 грн., яка, крім того є завищеною на 102 грн., у зв'язку з чим заява представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Киринюк Л.А. підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON], звернулася до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували у серпні 1995 року. Від спільного проживання мають доньок [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею. Одруження виявилося невдалим в сім'ї виникали сварки та не порозуміння. З серпня 2013 року сторони припинили подружні, сімейні стосунки, проживають окремо. Просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище "[PERSON]". У судове засідання сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяви, про розгляд справи у їх відсутність та на примирення не погоджуються. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 1995 року у Снігурівському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області, актовий запис №114.(а.с.3).Від шлюбу мають доньок [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем.(а.с.4-5). В зв'язку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сім'ї постійно виникали сварки та не порозуміння. З серпня 2013 року сторони припинили подружні стосунки, не проживають однією сім'єю, відповідач фактично створив нову сім'ю. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Та залишає позивачу прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON], звернулася до суду з вказаним вище позовом. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували у січні 2005 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачем. Одруження виявилося невдалим в сім'ї виникали сварки та не порозуміння, надмірне вживання алкогольних напоїв відповідачем. З травня 2008 року сторони припинили подружні, сімейні стосунки, проживають окремо. Просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з'явилася. Просила суд справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, згодна на заочний розгляд справи в судді Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №2. (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачем. (а.с.4). В зв'язку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сім'ї постійно виникали сварки та не порозуміння. З травня 2008 року сторони припинили подружні стосунки, не проживають однією сім'єю. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Та залишає позивачу прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 18 липня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені з лютого 2013 року оскільки у них з відповідачем різні погляди на сім'ю і подружні відносини, втрачено почуття довіри та порозуміння. Примирення не можливе, подальше збереження сім"ї недоцільне. Просить шлюб розірвати, залишити прізвище "[PERSON]". Сторони у судове засідання не з"явилися : позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовільнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність , проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 липня 2009 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб ( а.с.16).Від шлюбу мають доньку [PERSON],[INFO].(а.с.6). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з лютого 2013 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернувся ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" із вказаним позовом до [PERSON]; просив стягнути з відповідача на користь ПАТ „ Банк „Фінанси та Кредит " заборгованість по кредитному договору № 002-032783/12-00938-вкл-к від 05.11.12 року в сумі 11 011 грн. 53 коп. та судові витрати, понесені ними при подачі позову до суду, в розмірі 243 грн. 60 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, встановив наступне: Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 05.11.2012 року між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-032783/12-00938-вкл-к, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у формі овердрафту з кредитним лімітом в сумі 6 260, 00 грн. Водночас 05.11.2012 року між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений Договір №009-Z/020115 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки Visa Classic Unembossed. У відповідності до договору, відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, здійснення погашення заборгованості з Овердрафтом, сплати відсотків за користування кредитною лінією, суму пені тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Станом на 10.01.14 року відповідач порушив умови кредитного договору та має прострочену заборгованість, яка складає 11 011 грн. 53 коп., з яких: - Заборгованість за кредитним договором - 6 255 грн. 00 коп.; - Прострочена заборгованість за кредитом - 0 грн. 00 коп.; - Заборгованість по відсоткам - 4 410 грн. 95 коп.; - Заборгованість по простроченим відсоткам - 345 грн. 58 коп.; - Пеня по простроченій заборгованості - 0 грн. 00 коп. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У лютому 2014 року МТСБУ звернулось до суду з указаним позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з останнього на їх користь 51 070 грн. виплаченого страхового відшкодування та сплачені по справі судові витрати, зокрема 2 000 грн. витрат на оплату праці адвоката та 510 грн. 70 коп. судового збору. Вказуючи на те, що 30 березня 2011 року з вини [PERSON], який керував автомобілем „ВАЗ", державний номерний знак [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода, що підтверджено постановою Подільського районного суду м. Києва № 3-2355/11 від 28 квітня 2011 року. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому шкоду, заподіяну в результаті даного ДТП автомобілю „Ауді", державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], у зв'язку із настанням події, передбаченої п.п. „а" п.41.1 ст. 41 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодувало 14 липня 2011 року МТСБУ в розмірі 50 000 грн. Крім того, МТСБУ додатково понесено витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 2 000 грн. та витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 1 070 грн., які вони також просять стягнути з відповідача. Оскільки, позивач здійснив виплату відшкодування шкоди потерпілій особі, то,

Outcome: partial