Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У грудні 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.04.2009 між СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/6760985. 12.07.2009 відбулось ДТП, учасниками якого був [PERSON], (винуватець ДТП), транспортний засіб «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] та [PERSON], транспортний засіб «Рено», державний номерний знак [NUMBER]. На підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, Звіту було виплачене страхове відшкодування у розмірі 22 016,85 грн. Постановою суду було встановлено, що [PERSON] керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Згідно підп. а) п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому, враховуючи той факт, що винуватцем ДТП визнано [PERSON], просить стягнути з останнього матеріальну шкоду в розмірі 22 016,85 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання не прибули, [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про застосування при вирішенні спору строків позовної давності. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до постанови від 04.09.2009 Красилівського райсуду, 12.07.2009 о 18 год. 30 хв. у м.Красилові по вул. Островського [PERSON] керував транспортним засобом «Ауді-100», державний номерний знак [NUMBER], у нетверезому стані, проявив неуважність, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Рено Лагуна», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], заподіявши останньому матеріальний збиток. [PERSON] даною постановою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до звіту № 463 оцінки ушкодженого належного [PERSON] автомобіля, виконаного ДП «Експерт-Сервіс Авто» в м.Хмельницькому ТОВ Український Експертний центр матеріальні збитки, завдані власникові автомобіля «Рено Лагуна» внаслідок ДТП складають 26420,22 гривні. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою, до якої додав копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/6888746. МТСБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 22 016,85 грн. 10.09.2012 ПрАТ ''СК ''Провідна'' на рахунок МТСБУ здійснено оплату страхового відшкодування за [PERSON] Ці обставини підтверджуються постановою Красилівського районного суду від 04.09.2009, полісом № ВВ/6760985 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розрахунком суми матеріального збитку по справі № 1000/39/2508, регресною вимогою № 14-01 від 14.11.2012, довідкою № 8436473 № 462 від 10.09.2009 про ДТП, страховим актом № 1 від 04.09.2012, претензією № 17/42/4.3-08 від 04.07.2012, звітом № 463 від 03.09.2009 ДП «Експерт-Сервіс Авто», ремонтною калькуляцією № 463/09 від 03.09.2009, протоколом огляду транспортного засобу від 26.08.2009, платіжним дорученням № 0045096 від 10.09.2012. Статтями 11, 16, 22, 96, 979, 980, 985, 988, 991, 1166, 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі; юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном; шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого; за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату); предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності); страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку; страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором; страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати: у разі навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. У статтях 3, 5, 9, 22, 29 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'' зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу; страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи; у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Такий випадок встановлено статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування", згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але в зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Виходячи з викладеного, слід прийти до висновку про те, що від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та в межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. За таких обставин, які свідчать про перехід до страховика права вимоги, а не набуття ним такого права слід застосувати до спірних правовідносин статті 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не статю 1191 ЦК України, на яку посилається позивач, оскільки стаття 1191 ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а стаття 993 ЦК України - до договірних, що мають місце у справі, яка розглядається. А тому суд вважає, що в даному випадку МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування помилково, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду справи, винуватець ДТП [PERSON] 11.04.2009 уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із ЗАТ ''СК ''Провідна'', яке й повинно було сплатити суму страхового відшкодування потерпілому в ДТП [PERSON], й у подальшому, в порядку суброгації мало право звернутися до винуватця ДТП з позовом про відшкодування цієї виплати. Однак, у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити з підстав пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки до вимог позивача про відшкодування шкоди, понесеної ним у результаті виплати страхувальнику страхового відшкодування, застосовується загальна позовна давність тривалістю в три роки, перебіг якої почався від дня страхового випадку внаслідок переходу права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування наземного транспорту відповідно до статтей 257 та 993 ЦК України. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року в справі № 6-112цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Так, правова позиція, висловлена судовими палатами в цивільних та господарських справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-112цс13 полягає в тому, що відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора в зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed