Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

01.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.01.2007 року у виконкомі Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалося, він постійно зневажав її, принижував її людську гідність, живе своїм власним життям. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони, майже, три місяці не підтримують сімейних зв`язків та не ведуть подружнього життя, вона втратила до нього почуття поваги і любові та прийшла до висновку, що їхній шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.01.2007 року у виконкомі Старосолянської селищної ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №1. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні, викладеним в позові, додатково пояснила, що втратила почуття любові та поваги до відповідача, так як відповідач принижував її, не мала підтримки від нього, вимушена була все вирішувати сама, з 31.12.2018 року проживають окремо, діти з травня 2019 року проживають у відповідача, спільне господарство з відповідачем не веде, в даний час живе з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що діти проживають разом з ним, а позивачка живе окремо з іншим чоловіком, позивачку любить, хотів би зберегти сім`ю, все для цього робив, але з того нічого не вийшло, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому він не заперечує, просить розірвати їхній шлюб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 15.01.2007 року, зареєструвавши шлюб у Старосолянській селищній раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №1 (а.с. 8). Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11). Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремо з грудня 2018 року, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, позивач живе з іншим чоловіком, чого не заперечувала у судовому засіданні. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред`явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Більше року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При подачі позивачкою позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved