Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

01.09.2017 року позивачка через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, 22.04.2017 року позивачка надала відповідачці 5000 доларів США. Розпискою від 22.04.2017 року відповідака підтвердила отримання вищезазначеної суми та зобовязувалася повернути позичені кошти до 01.07.2017 року. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобовязання повинні виконуватись належним чином, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. З огляду на те, що відповідач з 01.07.2017 року кошти не повернув, прострочив виконання грошового зобовязання за договором позики, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просила стягнути з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 5000 доларів США (відповідно до курсу НБУ України станом на 31.08.2017 року 100 дол. США становить 2557,9541 грн.), що в еквіваленті становить 127897 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивачки не зявився, проте надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями. Заперечень проти задоволення позовних вимог не надала. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях; якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як випливає з розписки від 22.04.2017 року (а.с.7), [PERSON] надала [PERSON] в борг 5000 доларів США (відповідно до курсу НБУ України станом на 31.08.2017 року 100 дол. США становить 2557,9541 грн.), що в еквіваленті становить 127897 грн. 70 коп., які остання повинна була повернути в строк до 01.07.2017 року. Отже, розписка [PERSON] містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобовязанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобовязання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказів виконання своїх зобовязань по поверненню вищезазначеної грошової суми, передбачених\~ст. 545 ЦК України\~відповідач суду не надав. Згідно ч.1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, підсумовуючи викладене та оцінюючи всі отримані у справі докази у їх сукупності з позиції достатності та належності, надавши їм відповідну правову оцінку, враховуючи, що відповідачка не виконує належним чином взяте на себе зобовязання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки боргу за розпискою від 22.04.2017 року в сумі 5000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ України станом на 31.08.2017 року становить 127897 грн. 70 коп. підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як видно, при зверненні до суду, позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1278 грн. 99 коп. (а.с. 1), тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16, 525, 526, 533, 536, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved