Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 квітня 2018 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2000 року по 2007 рік спільно проживала з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків у них [INFO] народився син [PERSON]. У 2017 році позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] Дитина з моменту народження проживає з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Позивач змушена звернутись до суду, оскільки домовленості щодо матеріального забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Ухвалою суду від 27 квітня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, встановлено строк для подання відзиву, відповіді на відзив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, до суду надав відзив на позовну заяву, у якому просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнає частково, а саме згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Відповідач зазначає, що розмір його середньої заробітної плати складає 7 515,74 грн., з відрахуванням податків та інших сум - 6 050 грн. 18 грн. на місяць, заявлений позивачем розмір він не зможе сплачувати, оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітній син, від іншого шлюбу, - [PERSON], [INFO], а також батьки пенсіонери. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, 26 листопада 2004 року складено відповідний актовий запис № 1849, його батьком є відповідач [PERSON], матір'ю - позивач [PERSON], які не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) - 25 березня 2017 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 411. Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивача - [PERSON]. Відповідач працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Пантек-виробництво", його дохід за період з листопада 2017 по квітень 2018 року складав 45 094, 46 грн., з яких виплачено 36 301, 05 грн. 18 січня 2014 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON], [INFO] у них народився син - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач частково визнав позов, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), а також враховуючи наявність на утриманні у відповідача іншого сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial