Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

01 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позов обґрунтовує тим, що на підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 05 лютого 2007 року з відповідача стягуються аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 200 гривень щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Вважає, що з того часу матеріальне становище відповідача [PERSON] змінилось, він влаштувався на роботу і на даний час працює на ВП «Шахта «Бужанська», отримує заробітну плату. Позивач вказує, що витрати на дітей значно збільшились, діти потребують одягу, шкільної та спортивної форми, відповідного взуття та всього необхідного для їх навчання та розвитку. Вважає, що у відповідача змінилось матеріальне становище, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів та присудити до стягнення в її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заячу в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Не заперечує щодо заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився без поважних причин, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи про, що свідчить розписка про отримання судової повістки. Про причини неявки до суду не повідомив. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі змін матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 лютого 2007 року (а.с.2-3) присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 200 грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 14 грудня 2006 року. Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 6), шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, прізвище позивача змінено на [PERSON] 17 лютого 2009 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Відповідач [PERSON] працює в ВП «Шахта «Бужанська», його дохід за період з 01 травня 2015 року по 31 жовтня 2015 року становить 30037,72 грн. (а.с.33). Як вбачається з довідки ЖЕК № 3 (а.с. 8), діти сторін проживають разом з позивачем [PERSON] Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс 13 свідчить, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всупереч зазначеним вимогам Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не подав суду належних доказів, які б підтверджували підставність та правомірність його заперечень на позов, в тому числі не надано доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи, що у відповідача змінився матеріальний стан, який став стабільним та збільшився за рахунок отриманої заробітної плати, яку він отримує, працюючи в ВП «Шахта «Бужанська», суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 лютого 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі по 200 грн. щомісячно, на 1/3 частину щомісячно від його заробітку (доходу), з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Також до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] належить 500 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 11-14) та в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved