Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У грудні 2018 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ), посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2008 року. З 12.08.2018 року позивач з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб на даний час не розірваний, проте відповідач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до Соснівського районного суду м. Черкаси. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Попередня домовленість про матеріальне утримання дитини досягнута, але з метою уникнення непорозумінь з приводу розміру та строків сплати аліментів, позивач вважає за доцільне звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти, щомісячно в розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. У лютому 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з дружини на користь непрацездатного чоловіка, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2008, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.01.2019. 12.12.2018 [PERSON] було призначено другу групу інвалідності пожиттєво (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №132154). [PERSON] став інвалідом, перебуваючи у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] , яка звернулась до суду із позовом про стягнення із [PERSON] на її користь на утримання дитини аліментів в розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" мінімальна сума аліментів, що буде стягнута судом з відповідача за первісним позовом становить 1013,50 грн. Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Черкаській області від 17.01.2019 №0177/1 розмір пенсії по інвалідності [PERSON] становить 1851,25 грн. Таким чином, відповідач за первісним позовом є малозабезпеченою особою. У зв"язку з викладеним, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на підставі ст.75 СК України аліменти на його утримання у розмірі 1/5 від усіх видів доходів, але не менше ніж 44% від мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб; стягнути судові витрати. Представник позивача Антонюк І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Вказала, що відповідач має можливість брати участь в утриманні дитини, оскільки неофіційно працює, також вважала необгрунтованими вимоги про те, що відповідач потребує матеріальної допомоги. Представник відповідача Глущенко О .С. позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Зустрічний позов підтримав, просив задовольнити. Вказував, що оскільки аліменти є власністю дитини, то позивачка є неналежним позивачем, оскільки звернулась до суду не в якості законного представника дитини. Також вказував, що відповідач потребує матеріальної допомоги, оскільки є непрацездатним, з доходів має лише пенсію та згідно розрахунку відповідача його потреба у витратах на лікування становить щомісячно 2952,86 грн. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2008, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.01.2019. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір"ю та перебуває на її утриманні. Між сторонами виник спір щодо участі відповідача в матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини та участі позивачки в утриманні непрацездатного колишнього чоловіка. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка не підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Згідно з ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з аналізу наведених норм матеріального права, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Відповідач є інвалідом ІІ групи, а отже непрацездатним у розумінні ст.75 СК України. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність - з 01.01.2019р. - 1497 грн., з 01.07.2019р. - 1564 грн., з 01.12.2019р. - 1638 грн. Розмір пенсії відповідача складає 1851,25 грн., що перевищує встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, тобто дохід відповідача вважається таким, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом, а тому відповідач у розумінні ст.75 СК вважається таким, що не потребує матеріальної допомоги. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки неповнолітній син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, в зв`язку з чим остання потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько дитини добровільно у достатньому обсязі не надає, чим порушує права та законні інтереси позивачки, які підлягають судовому захисту, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін - інших дітей та утриманців сторони не мають, з нерухомого та рухомого майна сторони мають у спільній власності придбані в період шлюбу квартиру та автомобіль, суд також враховує, що позивачка не обмежена у працездатності та отримує зарплату, відповідач є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію, крім того у довідці МСЕК від 12.12.2018 року в графі «Висновок про умови та характер праці» зазначено - працепристосування, відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державою гарантується реалізація права на працю особам з інвалідністю, отже відповідач як особа з інвалідністю за станом здоров`я згідно з висновком МСЕК має можливість працевлаштування на умовах працепристосування та за рахунок додаткових доходів брати участь в утриманні неповнолітнього сина, а тому, беручи до уваги, що законом покладається обов`язок утримання неповнолітніх дітей на обох батьків, у даному конкретному випадку покладання обов`язку матеріального утримання дитини виключно на позивачку порушить принцип справедливості та пропорційності. Оскільки при подачі первісних та зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів позивачка та відповідач були звільнені від оплати судового збору, не зважаючи на часткове задоволення первісного позову оплата судового збору на відповідача не покладається, так як відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial