Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

02.03.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що він є власником квартири за адресою: вул. Семінарська (Володарського)[ADDRESS] у м. Харкові. Дана квартира належить йому на праві власності на підставі договору дарування № 6-732 від 02.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори. Окрім позивача в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: дружина позивача - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та батько - [PERSON], [INFO], який фактично не проживає у квартирі більше одного року. На даний час точне місце проживання батька позивачу невідомо, ніяких звязків позивач з батьком не підтримує. Враховуючи той факт, що в квартирі зареєстрований батько позивача, який вже більше одного року в ній не мешкає, позивач позбавлений права розпоряджатися своїм майном.Більше того, позивач [PERSON] вимушений сплачувати комунальні платежі за особу, яка в квартирі не проживає, у звязку з чим, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. 19.03.2018 року позовна заява ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 17.04.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті та задоволено клопотання позивача про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали вступне слово, посилаючись на обставини, викладені в позові, однак, в судове засідання 14.06.2018 року не зявились, надали заяву про закінчення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просив задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.06.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин. Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 02.12.2014 року підтверджується, що [PERSON] належить на праві приватної власності частки двокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування, серія та номер: за реєстром №6-732, виданий 02.12.2014 року Пятою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с.16). Відповідно до копії договору дарування № 6-732 від 02.12.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] (дарувальник) передала, а [PERSON] (обдарований) прийняв безоплатно у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.13-15). Рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» від 20.11.2015 року з метою виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», відповідно до ст. 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та обєктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», назву вулиці Володарського було змінено на вулицю Семінарську (а.с.8-12). Відповідно до копії технічного паспорту Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, виготовленого 17.12.2014 року за станом обстеження 11.09.2014 року квартира №53 по вул. Володарського в м. Харкові розташована на 4 поверсі, складається з 2 кімнат житловою площею 32,8 кв.м. Власник майна [PERSON] (а.с.17-18). З копії довідки від 29.08.2017 року, виданої [PERSON] дільницею №45 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що в приватизованій квартирі [ADDRESS] зареєстровані 4 особи: [PERSON], [INFO], - власник, [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], - син та з 25.02.2000 року - [PERSON], [INFO] - батько (а.с. 21). Зазначені дані відповідають інформаційній довідці з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, наданої 13.03.2018 року на запит суду про реєстрацію [PERSON] за вищевказаною адресою (а.с.30). На адвокатський запит представника позивача адвоката [PERSON] від 13.04.2018 року, в якому останній просив КП «Жилкомсервіс» надати акт про не проживання [PERSON] понад 1 рік за адресою [ADDRESS] представник КП «Жилкомсервіс» повідомляє, що відповідно до рішення Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 року «Про визначення виконавцем послуг в житловому фонді м. Харкова» Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» було визнано виконавцем послуг з управління будинками, спорудами, або групою будинків. Права та обовязки КП «Жилкомсервіс», як управителя житлового фонду територіальної громади м. Харкова, чітко визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Так, відповідно до зазначеного закону, до компетенції КП «Жилкомсервіс» не віднесено складання актів опитування мешканців житлового фонду територіальної громади м. Харкова на предмет фактичного проживання/не проживання окремих громадян. Довідка про склад сімї та реєстрацію надається громадянам згідно правоустановчих документів на житлову площу та паспортів зареєстрованих громадян (а.с.50-51). Разом з тим, відповідно до копії акту про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 30.01.2018 року та підписаного сусідами [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] та [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] вбачається, що [PERSON] вже понад 1 рік фактично не проживає та жодного разу за цей час не зявлявся за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). В судовому засіданні свідкиДенисенко В.М. та [PERSON], які доводяться сусідами позивача [PERSON], підтвердили, що дійсно понад 1 рік, а точніше вже близько двох років не бачили відповідача [PERSON] за адресою його реєстрації в квартирі, де проживає його син позивач [PERSON] Також на адвокатський запит представника позивача адміністрація Харківської міської поліклініки №24 в листі №720 від 05.06.2018 року повідомила, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Харків. [ADDRESS] зареєстрований в поліклініці, амбулаторна карта №1500/16. На теперішній час амбулаторна карта в реєстратурі поліклініки відсутня. Згідно журналу викликів лікаря за місцем мешкання на протязі останніх двох років [PERSON] за медичною допомогою не звертався, сімейного лікаря з числа лікарів ХМП №24 на теперішній час ще не обрав. Крім того, начальник Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області на адвокатський запит представника позивача повідомив, що згідно з даними інтегрованої інформації підсистеми ОВС вкладки «Єдиний облік» звернення громадянина [PERSON] з приводу не допуску до квартири до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області не надходили. Згідно з ч.ч. 1, 4\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної\~статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами\~статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 вказаного кодексу\~визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК Української РСР\~з урахуванням положень ч. 1\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно з ч. 4\~ст. 156 ЖК Української РСР\~припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що власник квартири позивач [PERSON]має певні перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою №53 в будинку №46/5 по вул. Семінарськійв м. Харкові, його право порушено, оскільки реєстрація місця проживання його батька відповідача [PERSON] за даною адресою, за якою він не проживає близько двох років, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання квартири. При цьому [PERSON] не має права власності на вищевказану квартиру,в судове засідання не зявився, відзиву не надавав та не довів в судовому засіданні протилежних обставин, поважності причин його не проживання за адресою реєстрації або факту відповідної домовленості з власником житла. Враховуючи викладенесуд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» на підставі судового рішення про \~позбавлення права користування житловим приміщенням органом реєстрації зняття з реєстрації особи проводиться без додаткового ухвалення рішення суду. У звязку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved