overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

01.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 26.07.2001 року Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області, про що є актовий запис №19. В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем 26.07.2001 року Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області був зареєстрований шлюб. Від вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що сімейне життя у них не склалось через постійні конфлікти з приводу безпідставних ревнощів, зловживання алкоголем відповідачем. Позивач не могла терпіти його скандали, сварки, побиття. Хоча вони і проживають в одній квартирі, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть, спільних коштів у них немає. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надавши пояснення, що аналогічні викладеному в позові, додатково зазначила, що примирення між сторонами є не можливе, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами 26.07.2001 року Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за №19, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.07.2001 року (а.с. 3). Від вказаного шлюбу в сторін народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2007 року, виданим Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.11.2003 року, виданим Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають в окремих кімнатах однієї квартири. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу залишити дошлюбне прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд, стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,у відшкодування моральної шкоди 30 000.00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~16.09.2014 року до суду надійшла укладена між сторонами мирова угода, яку вони просили визнати в порядку статті 175 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши умови укладеної мирової угоди , суд дійшов до висновку, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, на підставі частини 4 статті 175, пункту 4 частини 1 статті 205 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Закриваючи провадження у справі, суд, на підставі частини 5 статті 175 ЦПК України, за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9435 грн. 04 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2007 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.07.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 21286 грн. 58 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4970 грн. 17 коп., заборгованість по процентам - 15116 грн. 41 коп., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1200 грн. 00 коп. (а.с 11-13). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2011 року по справі №2/2506/2707/11 з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто 12777 грн. 02 коп. Отже з відповідача підлягає стягненню 8509 грн 56 коп та штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 425 грн. 48 коп., а всього - 9435 грн. 04 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Від надання судом строку на примирення з відповідачем відмовився. Відповідач не з'явилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 10.09.2010 року, проте спільних дітей не мають. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З квітня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що 08.04.2008року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Однією родиною не мешкають з листопада 2008р. Від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Питання про стягнення аліментів вирішено у судовому порядку. Спір про розділ майна між подружжям вирішено. Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Позивач до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, наполягає на позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 08.04.2008 року. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.01.2013 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, між сторонами склалися стійкі неприязні відносини. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не зійшлися характерами. На даний час, сторони не ведуть спільне господарство та не проживають однією сім'єю. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали. Сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Примирення з відповідачем неможливе. Відповідач перешкоджає позивачу у побаченні та у вихованні доньки, яка на даний час проживає разом з матір'ю. Позивач просить суд розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надіслала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглянути справу без її участі. Прізвище просить змінити на «[PERSON]». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку в сумі 1137 грн. 95 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка проживає у кімнаті [ADDRESS] в гуртожитку, який належить ПАТ ВТФ «Сіверянка» на праві приватної власності. Адміністрацією ПАТ ВТФ «Сіверянка» здійснювалось нарахування за проживання в гуртожитку на підставі Розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації від 22.10.2008 року № 363 яким встановлений граничний розмір плати за проживання в гуртожитках на рівні 120 грн. за одне ліжко-місце на місяць протягом року, а також відповідачка сплачує за електроенергію та послуги вахтерів. Відповідно до пункту 39 Примірного положення про гуртожитки № 208 від 03.06.1986 року плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця. З 01.03.2012 року по 24.07.2014 року за відповідачкою відповідно до розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації № 363 від 22.10.2008 року утворилась заборгованість за проживання в гуртожитку в сумі 1137, 95 грн. ПАТ ВТФ «Сіверянка» зверталась з питаннями погашення боргу, але борг не погашено. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач (власник) квартири зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 2000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки франшизу повинна сплатити страхова компанія, а моральна шкода не була заподіяна відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 23.05.2014 року о 18 год. 10 хв. на перехресті вул. Шевченка - вул. Кільцева, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] спричинив ДТП з автомобілем Мерседес-бенс д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. На момент ДТП [PERSON] мав поліс страхування цивільно-правової відповідальності виданий СТ «Гарантія» № АС 8277727 від 18.11.2013 року. Постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 24.06.2014 року у справі № 732/932/14 визнано [PERSON] винним в скоєнні вищевказаного ДТП. Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи стосовно якої вона ухвалена, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Договором полісу № АС 8277727 передбачена франшиза в сумі 1000 грн., яку у випадку ДТП [PERSON] має сплатити постраждалому з власних коштів. Страхова компанія, 30.07.2014 року виплатила позивачу кошти в сумі 2228 грн. 45 коп. за винятком суми франшизи, прощо не заперечували позивач та представник відповідача в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, розмір франшизи в сумі 1000 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Виходячи зі змісту ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Суд вважає також доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об'єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 500 грн. 00 коп.. Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в порядку регресу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 10.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ Страховою компанією «Арсенал Страхування» було укладено договір страхування наземного транспорту № 110/11-Тз. На умовах, встановлених цим договором страхування, були застраховані майнові інтереси Страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «КІА» держ.реєстр [NUMBER], від ризиків «Викрадення», «Збитки внаслідок ДТП», «Збитки внаслідок інших подій». 20.01.2013 року в смт.Золочів Харківської області на вул.. Правди, 62 сталася дорожно-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобіля «КІА» держ.реєстр. № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ»держ.реєстр. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Золочівського районного суду Харківської області дана ДТП вібулася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ» держ.реєстр. [NUMBER], [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «КІА» отримав механічні пошкодження та його власнику, страхувальнику, заподіяно матеріальну шкоду. Відповідно до рахунку № ЗиФ -0180656 від 07.02.2013 р., складеного ВАТ «Завод ім..Фрунзе» вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «КІА» становить 10 154 грн.16 коп. Зазначена вище ДПТ відповідно до норм чинного законодавства була визнана страховою. Позивачем відповідно до умов укладеного договору,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості. 12.09.2014 року Київським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про відкриття провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи сповіщався належним . Суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору №б/н від 20.01.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3200,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.07.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 9996,18 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст.. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дати подачі позову до суду. Позивачка через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку - [PERSON] [INFO]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що відповідач є працездатний, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі , який зареєстрований 22.06.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганській області . Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] ,[INFO], та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони проживають окремо. На даний час вона не працює по причині догляду за дітьми та потребує матеріальної допомоги. Добровільно матеріальну допомогу на її утримання відповідач не надає, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу . Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності . Відповідач 25.11.2014 року, 08.12.2014 року та 21.01.2015 року в судове засідання не з'явився, про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення . Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина,з якою проживає дитина,має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Із наданих позивачем доказів встановлено, що сторони мають малолітніх дітей: доньку [PERSON] ,[INFO] ,та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем , і знаходяться на її утриманні. Позивач не працює, доглядає за дітьми , які не досягли 3 років . Її доход складається з одноразової допомоги на дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився і не надав своїх заперечень, тому суд вважає ,що останній може сплачувати аліменти на утримання дружини в зазначеному розмірі . Відповідно до ст.88 ЦПК України , якщо позивача , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави.

Outcome: approved