Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

02.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті діда. Зазначила, що 27.06.2013 року помер її батько [PERSON], який по день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, а також із прав на земельну ділянку його матері [PERSON], що померла 01.01.2013 року, та із прав на земельну частку (пай) його батька [PERSON], що помер 20.12.1997 року. Вона є спадкоємцем після смерті батька за законом та вже частково оформила свої спадкові права, зокрема на земельні ділянки батька та матері батька, проте оформити спадщину після смерті дідуся по батьковій лінії [PERSON] вона не може через відсутність свідоцтва про смерть останнього. При зверненні до відділу ДРАЦСу її повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про смерть дідуся, через відсутність актового запису про смерть та лікарського свідоцтва про смерть останнього. Її дідусь [PERSON] помер через отруєння чадним газом, так як вживав спиртні напої і палив цигарки у ліжку, внаслідок чого загорілася постільна білизна. Після смерті діда труп для проведення розтину судово-медичним експертом не відвозили через відсутність коштів. Поховали діда на місцевому кладовищі. Внаслідок наведених обставин відсутнє лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], у звязку із чим 29.02.2016 року відділом ДРАЦСу Шаргородського РУЮ повідомлено її про неможливість видачі свідоцтва про смерть дідуся. З метою оформлення спадкових прав просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що сталася 20.12.1997 року в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 29.02.2016 року (а.с.17), підтримав заяву, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснив, що [PERSON], [INFO], проживав в [INFO], 20.12.1997 року помер через отруєння чадним газом, оскільки напередодні, будучи в стані алкогольного спяніння, ліг спати із цигаркою, від якої затлілася постіль. Зранку його виявила мертвим дружина [PERSON] Труп для проведення судово-медичного розтину і експертизи не возили через відсутність коштів. [PERSON] був похований на кладовищі в с. Голинчинці без проведення судово-медичного розтину трупа, внаслідок чого відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, у звязку із чим заявниці відмовлено відділом ДРАЦС у поновленні актового запису про смерть. Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, так як необхідне для оформлення спадщини після смерті батька останнього. Представник заінтересованої особи Голинчинецької сільської ради в судове засідання не зявився, але від Голинчинецького сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви [PERSON] і встановлення факту смерті [PERSON] заперечень немає (а.с.33-34). Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦСу Шаргородського РУЮ в судове засідання не зявився, але від начальника Відділу ДРАЦСу до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відділу (а.с.35). Вислухавши пояснення представника заявниці [PERSON] адвоката [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] (прізвище до одруження Бабій) С.В. є донькою [PERSON], котрий помер 27.06.2013 року, та онукою [PERSON] по лінії батька, що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії ІV-АМ №390129 (а.с.6); свідоцтвом про її шлюб серії 1-АМ №098502 (а.с.5); свідоцтвом про народження батька заявниці серії ІІ-АМ №260897 (а.с.8). Судом встановлено, що дідусь заявниці [PERSON], [INFO], який проживав у с. Голинчинці, помер 20 грудня 1997 року у власному будинку, що знаходиться в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений поясненнями представника заявниці [PERSON] адвоката [PERSON], показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, свідок [PERSON] суду показала, що народилася і проживає в с. Голинчинці, є матірю заявниці та дружиною покійного [PERSON] Вона та [PERSON] проживали в будинку батьків останнього [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] при житті часто вживав спиртні напої, тому, коли він перебував у стані алкогольного спяніння, то ночував не у будинку, а в літній кухні. 20.12.1997 року вранці її та чоловіка розбудила свекруха [PERSON] і повідомила, що [PERSON] помер, задихнувшись чадним газом у літній кухні. Коли вона прийшла в літню кухню, то в приміщенні було багато диму через те, що під [PERSON] загорілося і тліло одіяло, яким останній був вкритий. Вважає, що він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, палив цигарку в ліжку і заснув, а від цигарки загорілося і тліло одіяло. Від удушення чадним димом [PERSON] і помер. Тіло [PERSON] на розтин та судово-медичну експертизу [PERSON] не возила, а поховала без висновку експерта, тому свідоцтво про смерть відсутнє. Свідок [PERSON] суду показала, що народилася і проживає в [INFO]. Їй достовірно відомо, що [PERSON] помер 20.12.1997 року у літній кухні власного домогосподарства, так як вона проживає по сусідству із сімєю заявниці. Матір та батько заявниці після виявлення трупа [PERSON] звернулися до неї, як до сусідки, допомогти в організації поховання та поминального обіду, на що вона погодилася, була присутня на похороні. На розтин і проведення експертизи тіло [PERSON] сімя останнього не возила. [PERSON] похований на сільському кладовищі. Факт смерті [PERSON] також підтверджений дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: довідкою виконавчого комітету Голинчинецької сільської ради від 29.02.2016 року за №185, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований в [INFO] і помер 20 грудня 1997 року, похований на місцевому кладовищі (а.с.10); повідомленням відділу ДРАЦСу Шаргородського РУЮ від 29.02.2016 року про те, що в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON] не виявлено, перевірка проведена за первинними та за поновленими актовими записами про смерть по с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області. Актові записи про смерть за 1997-2016 роки збереглися повністю, актовий запис про смерть [PERSON] відсутній (а.с.4). Таким чином, проаналізувавши докази, судом встановлено факт смерті [PERSON], [INFO], що сталася 20.12.1997 року в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, у власному будинку. Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] відсутнє. Так як відсутнє свідоцтво про смерть [PERSON], заявниця не може оформити свої спадкові права після смерті останнього. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.8 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати право на спадщину. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази «поза розумним сумнівом» факту смерті [PERSON], які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved