Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

01.10.2018 року позивачі звернулися із позовом до [PERSON] за участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування, зміну правовідношення та визначення порядку користування майном. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , а [INFO] помер їх батько [PERSON] , не склавши заповіту. Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яким є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Вказана квартира була у спільній сумісній власності шести осіб: [PERSON] (померлий спадкодавець, заповів свою 1/6 квартиру [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, таким чином, після успадкування вони набули по 1/12 частки у праві спільної часткової власносності на дану квартиру); [PERSON] (померла спадкодавець не склала заповіту на 1/6 частини даної квартири, тому дане майно повинне ділитись порівну, відповідно до Глави 86 ЦК України), [PERSON] (померлий спадкодавець не склав заповіту на 1/6 даної квартири, тому дане майно повинне ділитись порівну, відповідно до Глави 86 ЦК України), також співвласником даного помешкання є [PERSON] , який на даний момент є співвласником 1/6 частини даної квартири та 1/12 частини квартири успадкованої за заповітом спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , яка на даний момент є співвласником 1/6 частини даної квартири та 1/12 частини даної квартири успадкованої за заповітом спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , який на даний момент є співвласником 1/6 частини даної квартири. Після спадкування дідової частини ( [PERSON] ) позивач [PERSON] та позивач [PERSON] звернулись із заявами до Першої львівської нотаріальної контори для спадкування частин квартири батьків ( [PERSON] та [PERSON] ). Однак, завідуючий Першою львівською державною нотаріальною конторою Бояківський О.В. листом-відповіддю №1136/02-14 та №1137/02-14 від 05.07.2018 року повідомив, що відповідно до п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 Глави10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати оригінал свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] [NUMBER] -24947, виданого Львівською міською радою 27 лютого 2002 року. Також нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину зобов`язаний перевірити склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину і нотаріус може видати таке свідоцтво після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення частки померлого у спільному майні. На підтвердження цього спадкоємцям необхідно подати необхідні документи, а в разі відсутності таких, а також оригіналу вищевказаного свідоцтва. Стверджують, що свідоцтво про право власності на квартиру було втрачено ними, однак його відсутність не позбавляє їх, як спадкоємців права на спадщину за законом. Поряд з тим, вказують, що у них з відповідачем існує конфлікт, внаслідок якого вони позбавлені можливості проживати у спірній квартирі, а відтак, існує необхідність встановити порядок користування спірною квартирою. 29.05.2019 року позивачі уточнили позовні вимоги та просять суд визнати [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлої його матері (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року в порядку спадкування; визнати [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлої її матері (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року в порядку спадкування; Визнати [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлого його батька (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року в порядку спадкування; визнати [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлого його батька (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року в порядку спадкування; вселити позивачів [PERSON] та [PERSON] в квартиру за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року; встановити порядок використання майна Сторонами (співвласниками)(квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року), а саме: кімнату з площею 23.2 кв.м. надати у виключне володіння, користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] (як співвласникам більших частин даного майна). Комору з площею 8.6 кв.м. та коридор з площею 2.7 кв.м. надати у виключне володіння, користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] (як співвласникам більших частин даного майна). Кімнату з площею 17.6 кв.м. надати у виключне володіння, користування та розпорядження Відповідача [PERSON] (як співвласнику меншої частини даного майна). Встановити [PERSON] та [PERSON] можливість користуватися кімнатою з площею 17.6 кв.м., з метою проходу у власну кімнату, у зв`язку з тим, що дана кімната є прохідною, а запасний вихід з кімнати площею 23.2 кв.м., після протиправного перепланування Відповідачем оселі без погодження співвласників замурований стіною. Комору з площею 0.6 м.кв. надати у виключне володіння, користування та розпорядження відповідача [PERSON] . За кухнею з площею 11.5 кв.м., вбиральнею з площею 1.1 кв.м., ванною кімнатою з площею 2.9 кв.м, коридором з площею 0.9 кв.м. встановити спільне володіння, користування та розпорядження Сторонами (співвласниками) даним майном. Зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачам [PERSON] та [PERSON] в користування квартирою [ADDRESS] відповідно до встановленого рішення суду порядку користування даною квартирою та у спільному користуванню кухнею з площею 11.5 кв.м, вбиральнею з площею 1.1 кв.м, ванною кімнатою. з площею 2.9 кв.м, коридором з площею 0.9 кв.м. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.10.2018 року відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2019 року головуючим суддею у справі визначено Зубачик Н.Б. Ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 16.10.2019 року [PERSON] справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування, зміну правовідношення та визначення порядку користування майном прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачі у судове засідання не з`явилися, подали заяву про проведення розгляду справи без їх участі. Відповідач повторно не\~з`явився у\~судове засідання,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~хоча про\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~що підтверджується\~матеріалами справи,\~відзиву на\~позовну заяву\~не подано,\~тому суд\~вважає за\~можливе розглянути\~справу у\~його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~праві спільної\~сумісної власності\~належала квартира\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~довідкою ОКП\~«БТІ та\~ЕО» від 14.09.2017 року (а.с.25). [INFO] померла [PERSON] (мати позивачів та відповідача), про що свідчить свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] (а.с.38) не склавши заповіту. [INFO] помер [PERSON] (батько позивачів та відповідача), що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 37), також не склавши заповіту. Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яким є двокімнатна квартира у м.Львові, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року, записане в реєстрову книгу за №55940, видане Львівською міською радою Галицької районної адміністрації, згідно із розпорядженням №176 від 27.02.2002 року. Вказана вище квартира була у спільній сумісній власності шести осіб: [PERSON] , який після смерті заповів свою 1/6 частину квартири позивачам [PERSON] Лазорку та [PERSON] у рівних частинах, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1-605 (а.с.40). Відтак, після спадкування [PERSON] та [PERSON] набули по 1/12 частки у праві спільної часткової власносності на квартиру вказану вище. Предметом спору у даній справі є частки квартири [ADDRESS] , які належали [PERSON] (1/6) та [PERSON] (1/6), яка підлягає спадкуванню за законом, відповідно до Глави 86 ЦК України. Після спадкування дідової частини ( [PERSON] ) позивач [PERSON] та позивач [PERSON] звернулись із заявами №628 від 19.07.2013 року №508, 509 від 05.07.2018року до Першої львівської нотаріальної контори для спадкування частин квартири батьків ( [PERSON] та [PERSON] ). Однак, листом-відповіддю №1137/02-14 від 05.07.2018 року завідуючий Першою львівською державною нотаріальною конторою Бояківський О.В. (а.с.31) відмовив заявникам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з огляду на відсутність у них оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] -24947 виданого ЛМР 27.02.2002 року, а також необхідність виділення частки померлого у спадковому майні. Приймаючи рішення щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.316 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в\~ст.321 ЦК України. Згідно зі\~\~ст. 1216 ЦК України\~зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. За приписами ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнавши за [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлої матері (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлої матері (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлого батька (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] власником 1/3 частки від 1/6 частки майна померлого його батька (спадкодавця) [PERSON] , тобто власником 1/18 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. Щодо позовних вимог про вселення позивачів у спірну квартиру та встановлення порядку корисування нею, суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] є інвалідом II групи з дитинства, тобто інклюзивною людиною, що потребує особливого догляду та уваги, який йому забезпечує [PERSON] . Крім того, матеріалами справи встановлено, що між позивачами та відповідачем існує спір щодо користування спірною квартирою. Натомість, між [PERSON] та [PERSON] є спільне бачення в користуванні спільним майном та згода проживати разом в одній кімнаті. За\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1\~ст. 357 ЦК України\~частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.3\~ст.358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою. Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов`язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками. Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500 цс15). Як роз`яснено в п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності », судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Згідно з п.14 цієї\~Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. А відповідно до п.6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. З огляду на вище наведене, суд вважає за можливе задоволити позов та вселити позивачів [PERSON] та [PERSON] в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Встановити порядок використання майна Сторонами (співвласниками) (квартири за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на квартиру №Г-24947 від 27.02.2002 року), а саме: Кімнату з площею 23.2 кв.м. надати у виключне володіння, користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] (як співвласникам більших частин даного майна). Комору з площею 8.6 кв.м. та коридор з площею 2.7 кв.м. надати у виключне володіння, користування та розпорядження [PERSON] та [PERSON] (як співвласникам більших частин даного майна). Кімнату з площею 17.6 кв.м.надати у виключневолодіння, користування та розпорядження Відповідача [PERSON] (як співвласнику меншої частини даного майна). Встановити [PERSON] та [PERSON] можливість користуватися кімнатою з площею 17.6 кв.м., з метою проходу у власну кімнату, у зв`язку з тим, що дана кімната є прохідною, а запасний вихід з кімнати площею 23.2 кв.м., після протиправного перепланування Відповідачем оселі без погодження співвласників замурований стіною. Комору з площею 0.6 м.кв. надати у виключне володіння, користування та розпорядження Відповідача [PERSON] (як співвласнику меншої частини даного майна). За кухнею з площею 11.5 кв.м., вбиральнею з площею 1.1 кв.м., ванною кімнатою з площею 2.9 кв.м., коридором з площею 0.9 кв.м. встановити спільне володіння, користування та розпорядження Сторонами (співвласниками) даним майном. Зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачам [PERSON] та [PERSON] в користування квартирою [ADDRESS] відповідно до встановленого рішення суду порядку користування даною квартирою та успільному користуванню кухнею з площею 11.5 кв.м., вбиральнею з площею 1.1 кв.м., ванною кімнатою з площею 2.9 кв.м., коридором з площею 0.9 кв.м. При цьому, суд враховує стан здоров`я позивача [PERSON] , а також, що спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, при цьому не змінюючи розмір часток співвласників у праві власності на спільне майно, та не порушуючи їх прав як власників. Окрім того, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 9573,20 грн.

Outcome: approved