Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

01.12.2016 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в [ADDRESS], вона проживала разом з матір'ю [PERSON] та їм на праві власності по 1/2 частині кожній належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. [INFO] року мати [PERSON] померла. Позивачка вступила в управління спадковим майном та бажає оформити спадщину на своє ім'я. Відсутність документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове майно. У зв'язку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: [ADDRESS], в т.ч.: на належну їй 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позову, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 1 Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 09.11.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані у період з 1948 по 1960 роки (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). 23.11.1990 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 13). [INFO] року [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за законом після смерті матері [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, проживала разом зі спадкодавцем та вела нею спільне господарство, що підтверджується довідкою Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 219/02-24 від 21.11.2016 року (а.с. 7), а також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши право на земельну частку (пай) (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 492/2016 від 28.11.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає (а.с. 26-41). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч.: на належну їй 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 1139/02-31 від 28.11.2016 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved