Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.03.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.11.2007 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2010 року. За час перебування в шлюбі, у них з відповідачем народилася спільна дитина донька [PERSON], [INFO] Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2010 року, з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач свідомо ухиляється від виконання судового рішення щодо сплати аліментів, у звязку з чим, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2015 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. Так, станом на 01.09.2018 року у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 46350 грн. Зазначила, що з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, вона самостійно виховує та матеріально забезпечує доньку. Крім того, на її утриманні перебуває ще одна дитина від іншого шлюбу, [PERSON], [INFO] Вказує, що наразі вона працює продавцем-консультантом та отримує мінімальну заробітну плату, а тому не може в повній мірі самостійно забезпечити потреби [PERSON] На даний час ціни на продовольчі та непродовольчі товари значно підвищилися, потреби їх спільної з [PERSON] доньки зросли, а тому визначений судовим рішенням від 20.04.2010 року розмір аліментів не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття. До початку судового засідання позивачка подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. На підставі ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2010 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають спільну дитину малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ 079428 (а.с. 8). З моменту розірвання шлюбу між сторонами та поданий час, малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю матірю позивачкою [PERSON] Будь-яких доказів іншого, відповідачем суду не надано. Як вбачається з виконавчого листа № 2-2939/2010, виданого на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2010 року, з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 04.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). З постанови Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області про накладення штрафу від 11.09.2018 року вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів, призначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2010 року, яка станом на 01.09.2018 року становить 46350 грн. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з довідки про доходи [PERSON], остання працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця-консультанта. Її середньомісячна заробітна плата за період з жовтня 2018 року по січень 2019 року включно, з урахуванням податку з доходу, становить близько 3300 грн. (а.с. 14). Малолітня [PERSON] є здоровою, самостійних доходів немає. Суд вважає доведеним, що у звязку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, з урахуванням народження у позивачки ще однієї дитини, матеріальний стан [PERSON] погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. [PERSON] має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може самостійно забезпечити дитину в повній мірі. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою не має, офіційно не працює. Будь-яких доказів іншого суду, під час розгляду справи відповідачем надано не було. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлені розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 01 січня становить 2027 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 450 грн. є недостатньою, а тому заявлені [PERSON] вимоги про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідачем, під час розгляду даної справи, жодних належних та допустимих доказів того, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання своєї доньки у заявленому позивачкою розмірі, суду надано не було . Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved