Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

У січні 2020 р. [PERSON] звернулась з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, попереднього власника зазначеного будинку - [PERSON] , проте у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на цей будинок, не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності. Зі змісту заяви від 12.05.2020 р. Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області випливає, що вона позов визнає. Судом з`ясовано, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом від 09.08.2019 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а. с. 19). Відповідно до заповіту від 07.05.1985 р. [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок, розташований у с. Демчин Бердичівського району, і все належне їй до дня смерті заповіла онучці [PERSON] та онукові [PERSON] у рівних частках (а. с. 11). Таким чином, зважаючи на зміст статей 524 та 534 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] за заповітом. Відповідно до статті 548, частин першої та другої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.08.2014 р. (а. с. 10). З довідки від 30.08.2019 р. № 643 Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, довідки від 02.08.2019 р. № 586 Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської та листа від 18.03.2020 р. нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори О.Б. Ситник випливає, що, виходячи з наведених вище положень статті 549 Цивільного кодексу Української РСР, [PERSON] спадщину [PERSON] не прийняв, а [PERSON] - прийняла, шляхом вступу у володіння спадковим майном (а. с. 8, 9, 31). Частиною першою та другою статті 554 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Тобто частка спадщини, яка б належала [PERSON] у разі прийняття спадщини [PERSON] , перейшла до [PERSON] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщина) [PERSON] . Між тим, [PERSON] постановою від 28.11.2019 р. № 3093/02-31 державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Єрьомінської-Бойкової І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності [PERSON] на цей будинок (а. с. 5). З довідки від 27.09.2019 р. № 1383, виданої Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", випливає, що станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а. с. 7). Як свідчить технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , виготовлений станом на 04.09.2019 р., цей будинок, господарські будівлі та споруди до нього було побудовано у 1917 р., 1965 р. та 1983 р. (а. с. 17 - 18, 20). З довідки від 02.08.2019 р. № 587 Виконавчого комітету Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області вбачається, що за даними погосподарських книг за 1986 - 1992 р. померла 15.02.1992 р. [PERSON] була головою двору за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючі документи, які б засвідчували право власності на цей будинок, у раді відсутні (а. с. 8). Наведене у попередніх трьох абзацах свідчить про те, що [PERSON] до дня своєї смерті була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , проте правовстановлюючого документа на нього не оформила (права власності не зареєструвала). Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину, не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на цей будинок. Частиною другою статті 12 Закону України "Про власність", який був чинним на момент прийняття [PERSON] спадщини [PERSON] , передбачалось, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] набула як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , тобто наявні законні підстави для задоволення її позову. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання Швайківскьою сільською радою Бердичівського району Житомирської області позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Outcome: approved