Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У лютому 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому посилаючись на порушення зобов`язань за договором про надання кредиту, просило стягнути з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за договором про надання кредиту від 27 квітня 2007 року № 11147733000 в сумі 11 395 доларів США 01 цент, пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 1795 грн. 32 коп., пеню за прострочення сплати процентів в сумі 952 грн. 97 коп. У зустрічному позові [PERSON] просив визнати договір про надання кредиту від 27 квітня 2007 року № 11147733000 недійсним, посилаючись на те, що у договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту, не зазначені його істотні умови, згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», які є обов`язковими, графік погашення є незрозумілим та не коректним, конкретна, стала процентна ставка не визначена, відсутня інформація від банку про зарахування сплачених коштів, наявний дисбаланс у розподілі банком зарахованих коштів, пеня нарахована із врахуванням різних розмірів процентів і по тілу кредиту і процентам, умови кредитного договору є несправедливими і суперечать принципу добросовісності. У зустрічному позові [PERSON] просила припинити договір поруки № 30007Р127 від 27 квітня 2007 року, укладеного на забезпечення виконання договору про надання кредиту від 27 квітня 2007 року № 11147733000, з посиланням на те, що вона не підписувала Додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року до договору поруки № 30007Р127 від 27 квітня 2007 року щодо збільшення терміну повернення кредиту, повідомлення про збільшення даного терміну щодо неї відсутні, у наданих розрахунках банку зазначені різні проценти за користування кредитом, тобто банк за власним розсудом змінював процентну ставку. Крім того, вказувала на те, що позовна давність щодо вимог банку про стягнення заборгованості та процентів сплинула 06 лютого 2012 року. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання кредиту від 27 квітня 2007 року № 11147733000 в сумі 11 395 доларів США 01 цент, пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 1795 грн. 32 коп., пеню за прострочення сплати процентів в сумі 952 грн. 97 коп. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, про припинення договору поруки відмовлено. Стягнуто із [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 917 грн. 90 коп. з кожного на відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просила скасувати вказане заочне рішення суду, мотивуючи тим, що воно не є законним через неповне з`ясування судом обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Вказувала про те, що не підписувала Додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року щодо збільшення терміну повернення кредиту, у зв"язку з чим, відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, договір поруки є припиненим через збільшення без її згоди обсягу відповідальності поручителя. Крім того, посилалась на те, що збільшення банком процентної ставки за користування кредитом до 26 %, що вбачається з розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви, свідчить про зміну банком в односторонньому порядку умов кредитного договору без погодження цього питання з поручителем, а відтак - на підставі п.1 ч1 1 ст. 559 ЦК України, її порука є припиненою, а рішення суду про стягнення з неї в солідарному порядку заборгованості відповідно є незаконним. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що 27 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту №11147733000, предметом якого є кредитні грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 20000,00 доларів США зі строком повернення кредиту не пізніше 26 квітня 2018 року (а.с. 6-13). З метою забезпечення належного виконання [PERSON] кредитного договору, 27 квітня 2007 року ПАТ «УкрСиббанк» було укладено з [PERSON] договір поруки №30007Р127 (а.с. 16-17). Положеннями п. 1.2.2. Договору про надання кредиту, передбачено, що позивальник зобов`язаний повернути суму кредиту, сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно до умов договору. При цьому, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів процентну ставку було встановлено у розмірі 13,0% річних, по закінченню даного строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 кредитного договору. (п.п.1.3.1. Договору). Положеннями п.п. 1.3.2. Договору про надання кредиту передбачено, що сторони домовились, що за умовами Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки у разі настання будь-яких із обставин, передбачених ч.1 п. 9.2. Договору. Згідно з п.п.1.3.3. договору, за користування кредитними коштами понад встановлений термін процентна ставка встановлюється у розмірі 19,5 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до простроченої заборгованості клієнта по основній сумі боргу. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року до договору про надання кредиту № №11147733000 від 27 квітня 2007 року, термін повернення кредиту встановлено не пізніше 26 квітня 2022 року (а.с. 15). У зв"язку з такими обставинами, 10 лютого 2009 року між позивачем та поручителем [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору поруки № 1 , в якому з поручителем було узгоджено встановлення нового терміну повернення кредиту позичальником [PERSON] , а саме, 26 квітня 2022 року. Звернувшись до суду з вимогою про визнання договору поруки припиненим, через те, що вищенаведена додаткова угода до нього №1 від 10 лютого 2009 року особисто [PERSON] підписана не була, остання просила визнати договір поруки припиненим. Разом з тим, підстави припинення поруки передбачені положеннями ст. 559 ЦК України, які не містять такої підстави, як договір підписано не його стороною, а іншою особою. Зазначена підстава може бути підставою для задоволення позову про визнання договору недійсним, за умови доведеності факту неналежності підпису стороні у договорі, однак такого позову [PERSON] заявлено не було. Разом з тим, окрім наведеної підстави, [PERSON] в зустрічній позовній заяві було зазначено, що договір поруки є припиненим також через зміну банком в односторонньому порядку умов кредитного договору без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Вказану позицію [PERSON] обґрунтувала посиланням на розрахунок банком заборгованості, з якого вбачається нарахування за користування кредитними коштами понад встановлений термін, 26 % річних, всупереч позиції п.п.1.3.3. договору, узгодженого з нею, за яким, за користування кредитними коштами понад встановлений термін, встановлюється процентна ставка у розмірі 19,5 % річних. На вказані доводи позову [PERSON] суд першої інстанції належної уваги не звернув. Встановивши, що всупереч положенням ст. 526, 553, 554, 629, 1046, 1054 ЦК України, позичальник [PERSON] порушив умови договору про надання кредиту, у зв"язку з чим, станом на 29.01.2015 року його заборгованість з повернення кредитних коштів за договором склала: 11 395 доларів США 01 цент заборгованості за кредитом та відсотками, 1795 грн. 32 коп заборгованості з пені за прострочення сплати кредиту, 952 грн. 97 коп. заборгованості з пені за прострочення сплати процентів, суд першої інстанції стягнув зазначені грошові кошти солідарно з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] В той же час, з листа Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» № 19893 від 15 лютого 2008 року, адресованого [PERSON], та розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що банк в односторонньому порядку прийняв рішення про нарахування підвищених процентів на прострочену суму заборгованості. Про вказані зміни до умов договору не було повідомлено поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. Враховуючи наведені обставини, доводи позовної заяви [PERSON] про те, що в силу положень ч.1 ст.559 ЦК України, її порука перед банком за належне виконання [PERSON] зобов"язань за кредитним договором, є припиненою, заслуговують на увагу. Оскільки суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, стягнув заборгованість в солідарному порядку з боржника та поручителя , незважаючи на припинення договору поруки в силу закону, рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON], визнання припиненою її поруки за договором поруки № 30007Р127 від 27 квітня 2007 року та додатковою угодою від 10 лютого 2009 року до договору поруки № 30007Р127 від 27 квітня 2007 року та стягнення заборгованості лише з боржника [PERSON] Зважаючи на те, що виконанням протягом тривалого часу умов договору та підписання додаткових угод до нього [PERSON] фактично вчиняв дії, якими фактично підтвердив намір на подальше виконання умов договору, його чітке розуміння, а також беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження порушення його законних прав та інтересів при укладенні договору, підстави для визнання недійсним договору про надання кредиту від 27 квітня 2007 року та задоволення зустрічного позову [PERSON] відсутні.

Outcome: partial