Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У вересні 2015 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить надати дозвіл неповнолітній [PERSON], [INFO] на виїзд за межі України у супроводі матері [PERSON], [INFO] без письмової згоди та без супроводу батька [PERSON], а також надати дозвіл [PERSON] на оформлення та виготовлення проїзного документу на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за межі України у супроводі матері [PERSON] без письмової згоди та супроводу батька - [PERSON] Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі договору про надання юридичної допомоги від 05.11.2014 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що позивач перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.09.2014 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Донька, за згодою батька, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. На теперішній час позивач мешкає за межами України, однак відповідач не бажає надавати позивачу згоду на те, щоб неповнолітня донька у встановленому порядку без перешкод перетинала Державний кордон України. Для оформлення вказаних документів необхідна нотаріально посвідчена заява обох батьків, проте оскільки [PERSON] у добровільному порядку відмовляється сприяти вчиненню вказаних дій, позивачка вимушена звернутися із вказаним позовом до суду за захистом своїх прав, та просить суд надати дозвіл неповнолітній [PERSON] [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері [PERSON] без письмової згоди та без супроводу батька [PERSON] та надати дозвіл для оформлення усіх необхідних документів для багаторазових тимчасових виїздів неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], яка діяла за довіреністю від 11.12.2014 року в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та день слухання справи - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с. 14), SMS - повідомленням ( а.с.22). Представник відповідача - [PERSON] в телефонному режимі повідомила, що позовну заяву не визнають, оскільки батько дитини - відповідач по справі свої обов'язки, як батька виконує належним чином та справно платить аліменти на утримання дитини, тому просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та просила справу розглядати без її участі та участі відповідача, що підтверджується телефонограмою, яку прийняв секретар судового засідання Чернецька А.В. за телефоном (04853)3-18-63, 18.11.2015 року о 09год.05хв. ( а.с. 23). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2010 року, який був розірваний на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.09.2014 року ( а.с.24). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 01 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області , актовий запис №284. ( а.с.4). Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками адміністративно - територіального управління с. Володимирівка Слободзейського району ПМР.( а.с.5,6,). Відповідно до статей 141, 155 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини . Як вбачається зі ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон. Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № З 857-Х II, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно з ч. 2 ст. 4 цього ж Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 3 1 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне надати дозвіл неповнолітній дитині - [PERSON], [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO], у супроводі матері - [PERSON] без письмової згоди та без супроводу батька дитини -[PERSON] та надати дозвіл для оформлення усіх необхідних документів для багаторазових тимчасових виїздів неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved