Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до Рівненського міського суду із позовними вимогами до Відповідача - [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі її у власність АТ «Дельта Банк» та визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» ( код ЄДРПОУ 34047020) право власності на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру № 46, яка має загальну площу 43,5 кв.м., житлову площу 22,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вулиця Степана Бандери, 69в. В обгрунтування заявлених позовних вимог АТ «Дельта Банк» посилається на наявність укладеного 08.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк» (змінено найменування на АТ «Сведбанк») та [PERSON] кредитного договору № 1701/0607/88-029, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 33000 доларів США з розрахунку 13,8% річних на строк з 08.06.2007 року по 08.06.2027 рік. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за Кредитним договором від 08.06.2007 року було укладено між АКБ «ТАСКомерцбанк» та [PERSON] Іпотечний договір № 1701/0607/88-029-Z-1 від 08.06.2007 року. Предметом вказаного договору є двокімнатна квартира № 46 (сорок шість), що знаходиться за адресою: м. Рівне, вулиця С.Бандери (Московська), будинок 69в. Предмет Іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору дарування від 28 листопада 2004 року. Станом на день звернення до суду заборгованість по Кредитному договору від 06.08.2007 року № 1701/0607/88-029 становить 242\~788,53 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 10273,38 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 226654,17 грн., сума заборгованості за відсотками - 731,31 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 16134,36 грн. 25.02.2012 Року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку та обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «дельта Банк» змінює АТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях. На адресу Відповідача та третьої особи АТ «Дельта Банк» було направлено листи вимогу № 31.4-08/9697/15 від 27.08.2015 року та № 31.4-08/9698/15 від 27.08.2015 року. Правовою підставою для задоволення позовних вимог АТ «Дельта Банк» зазначає положення ст.ст. 7, 33, 36 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача підтримала позовні вимоги в суді. Додатково пояснила, що позов заявлений правомірно, оскільки мали місце порушення виконання зобовязанння в п.п.8.1,10.3 Договору, та прострочена заборгноіваність з боку відповідача і третьої особи. Погоджується, що станом на час судового розгляду справи прпорстрочена заборгованість погашена, відповідачі ввійшли в графіук платежів, що підтверджено довідкою позивача. Водночас вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог, просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Представник Відповідача [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечив. Письмового заперечення суду не подав. Суду пояснив та надав письмове пояснення, відповідно до якого вважають, що Іпотекодержателем не було доведено заподіяння йому збитків порушенням основного зобовязання Іпотекодавцем, а розмір заборгованості строкової за кредитним договором від 08.06.2007 року не є співмірним із вартістю Іпотечного майна. Зазначив, що відсутня прострочена заборгованість по Кредитному договору від 08.06.2007 року, а відтак на момент ухвалення рішення судом відсутнє порушене право, яке б підлягало захисту АТ «Дельта Банк». Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та встановлені обставини, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Встановлено на підставі досліджених належних допустимих доказів, що\~08.06.2007 року між Публічним акціонерним товариством «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого у подальшому став ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1701/0607/88-029, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 33 000 дол. США з розрахунку 13,8 % річних за користування кредитом на строк з 08.06.2007 року по 08.06.2027 року. 21 Червня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1701/0607/88-029 від 08.06.2007 року. 21 Червня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 1701/0607/88-029 від 08 червня 2011 року, згідно з пунктом 1 якого сторони визначили, що на дату укладення цього договору про внесення змін та доповнень розмір строкової заборгованості за Кредитом, що відображена на позичковому рахунку Позичальника № 22037078224902 складає 20 862,00 доларів США. Пунктом 3.1 Договору від 21.06.2011 року сторони визначили строк користування кредитом по 08 червня 2027 року включно. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 25.05.2012 Року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, з 25.05.2012року ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора щодо відповідача згідно ст.ст.\~512,\~513,\~514,\~516,\~517 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором\~\~іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки №1701/0607/88-029-Z-1 від 08.06.2007 року передала в іпотеку ПАТ ТАС-Комерцбанк» нерухоме майно, яким є двокімнатна квартира № 46, яка має загальну площу 43,5 кв.м., житлову площу 22,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вулиця Степана Бандери, 69в. Відповідно до пункту 5 Іпотечного договору від 08.06.2007 року, за згодою сторін Предмет іпотеки оцінюється на суму 241 970,00 грн., що за курсом Національного банку України на день укладення Іпотечного договору становить у еквіваленті 47 914,85 доларів США. П.п. 12.3.1 статті 12 Іпотечного договору №1701/0607/88-029-Z-1 домовлено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателю за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. 21 Червня 2011 року укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 від 21.06.2011 року до Іпотечного договору № 1701/0607/88-029-Z-1 від 08.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1055, згідно з яких пункт 5 Іпотечного договору від 08.06.2007 року викладено у наступній редакції: сторони на дату укладання цього Договору оцінюють предмет Іпотеки в 32 200,00 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору становить у еквіваленті 256 740,26 грн. П.п.12.3.1 статті 12 Іпотечного договору суттєвих змін не зазнав, що й не заперечується представником Позивача. Судом встановлено, за № 31.4-08/9697/15 від 27.08.2015 року, № 31.4-08/9698/15 від 27.08.2015 року Відповідачу та третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача, направлено листи вимогу. Зі змісту таких вбачається станом на 27.08.2015 року наявність простроченої заборгованості по кредитному договору від 08.06.2007 року № 1701/0607/88-029 у розмірі 1\~858,00 доларів США. Із розрахунку заборгованості за договором кредиту № 1701/0607/88-029 від 08.06.2007 року станом на 14.03.2016 року поточна заборгованість за кредитним договором становить 6 905,98 доларів США. Прострочена заборгованість відсутня. Довідкою № 05-3251428 від 11.03.2016 року, виданою АТ «Дельта Банк» на письмовий запит Відповідача, підтверджується відсутність простроченої заборгованості по кредитному договору, штрафних санкцій та процентів, що узгоджується із розрахунком заборгованості, наданим представником АТ «Дельта Банк». Платіжним дорученням від 08.04.2016 року підтверджується внесення [PERSON] чергового платежу на виконання графіку до кредитного Договору від 08.06.2007 року, що й представником Позивача не заперечувалося у ході розгляду справи. Відповідно до\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється, зокрема, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону. Згідно\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Як роз'яснено у п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень частини третьої статті\~33, статті\~36, частини першої статті\~37 Закону України "Про іпотеку"іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої\~статті 16 ЦК\~має право вимагати застосування його судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 33 Закону України "Про іпотеку"\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як роз'яснено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність. У даній справі убачається не співмірність зазначеної позивачем суму заборгованості та вартості іпотечного майна, на яке він просить звернути стягнення, яка у чотири з половиною рази перевищує заявлену позивачем суму боргу за договором кредиту (сума строкової заборгованості за кредитним договором № 1701/0607/88-029 6905,00 доларів США, визначена сторонами у змінах до іпотечного договору від 21.06.2011 року вартість предмету іпотеки 32200,00 доларів США). Разом з тим, Позивач не довів суду, що порушення зобов'язання по кредитному договору позичальником завдає збитків іпотекодержателю і змінює обсяг його прав. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та\~ст.61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом враховано, що на момент закінчення судового розгляду прострочена заборгованість по кредитному договору №1701/0607/88-029 відсутня. Графіком сплати чергових платежів, що є невідємною частиною кредитного договору № 1701/0607/88-029 та змінами і доповненнями, встановлено строк повернення кредиту по 08 червня 2027 включно. [PERSON] графік сплати платежів дотримується. Відповідачем неодноразово направлялися листи на адресу АТ «Дельта банк» з метою врегулювання судового спору шляхом можливості прийняття справедливого рішення. Станом на день прийняття судом рішення, відповіді не отримано. Виходячи з принципу закріпленого у статті 1 ЦПК України «завдання цивільного судочинства» завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених прав, свобод чи інтересів фізичних та юридичних осіб, беручи до уваги ч.1 статті 33 Закону України» Про іпотеку», в частині настання наслідків невиконання Основного зобовязання за кредитним договором, суд вважає, що задоволення позовних вимог шляхом визнання права власності на квартиру, без наявності прострочених платежів по кредитному Договору №1701/0607/88-029, порушує право Відповідача на справедливий розгляд цивільної справи, а також загальні засади цивільного судочинства, як справедливість, добросовісність та розумність. В силу ст.88 ЦПК України, підстави для стягнення коштів на відшкодування судових витрат відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed