Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з сином; визначити способи його участі у вихованні дитини шляхом систематичних побачення у вихідні дні з 17.00год. пятниці до 17.00год. неділі щотижня; 20 днів щорічно дитина проводить з батьком з метою оздоровлення; необмежене спілкування з дитиною особисто та через різні засоби звязку; також, зобов'язати відповідача завчасно надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2011р. по 10.06.2016р., від якого мають сина [PERSON], 15.12.2013р.н.; після розірвання шлюбу відповідач чинить перешкоди в його спілкуванні з дитиною, створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дитиною. Влітку 2016 року він звернувся з заявою до органу опіки та піклування щодо можливості спілкування з дитиною, було винесено відповідне рішення, але відповідачка його не виконує та продовжує створювати перешкоди в його спілкуванні з дитиною. Під час розгляду справи позивач вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надавши про це, як і пояснення у минулих засіданнях, так і письмову заяву 31.03.2017р. Відповідач, надавши як і пояснення у минулих засіданнях, так і письмову заяву 31.03.2017р., позов визнала часткового, просила визначити порядок, запропонований органом опіки та піклування, щодо участі батька у вихованні сина, а в іншій частині позову відмовити. Представником органу опіки надавалися пояснення, що сторони не мали згоди щодо виховання сина і на врегулювання спірних питань приймалося рішення органу опіки про участь батька у вихованні дитини, кожному з батьків розяснювалося про необхідність дотримання рішення та забезпечення інтересів дитини; надано висновок, згідно з яким орган опіки вважає доцільним надати батькові дитини [PERSON] можливість безперешкодного спілкування з дитиною [PERSON] у першу та третю суботу місяця з 09.00год. до неділі 17.00год., у будні та святкові дні - за домовленістю між батьками, а також щорічно 14 днів для оздоровлення дитина проводить із батьком. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 17.12.2011р. по 10.06.2016р. сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], 15.12.2013р. народження. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матірю. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.08.2016р. №751 було визначено порядок участі батька у вихованні сина [PERSON], а саме: безперешкодне спілкування з дитиною двічі на тиждень з 09.00год. до 17.00год. за графіком роботи батька; надано право батькам змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з їх сином, позивач звернувся до суду за захистом свого права. Згідно із ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Відповідно до ст.ст.157,158 Сімейного кодексу України слідує, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. Крім того, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, і рішення про це вказаного органу є обовязковим для виконання. Стаття 159 частина перша СК України встановлює: якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача не перешкоджати позивачу у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, визначивши способи участі батька відповідно до висновку органу опіки від 17.03.2017р., з яким сторони погодилися.

Outcome: partial