Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

01.10.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь 4799,52 доларів США банківського вкладу за договором банківського вкладу [NUMBER] від 06.08.2013р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем в особі відділення №142 ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений договір від 06.08.2013р. банківського вкладу «Подарунок. Тринадцятимісячний » [NUMBER] (в доларах США). 08.09.2014 р. вона звернулась до відділення відповідача із заявою, в якій просила не здійснювати автоматичне продовження строку вкладу за договором [NUMBER] від 06.08.2013р. та повернути вклад через касу банку, а у випадку неможливості повернення коштів з вини банку - перевести кошти на рахунок в іншому банку. 10.09.2014р. вона повторно звернувся до банку із заявою, в якій просила повернути їй гроші через касу банку. Позивач зазначає, що незважаючи на приписи законодавства та умови договору сума вкладу до цього часу відповідачем не повернуті, у зв'язку із чим звернулась до суду із вимогою про їх стягнення. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представником позивача адвокатом [PERSON] надано до суду письмову заяву, в якій він підтримав позов у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06.08.2013р. між позивачем і відповідачем укладений договір банківського вкладу «Подарунок. Тринадцятимісячний» [NUMBER] в доларах США, предметом якого є розміщення позивачем строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Подарунок» в доларах США на строк 13 (тринадцять) місяців з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів (пункт 1.1. договору). Відповідно до п. 1.3. договору сума вкладу складає 5 000,00 доларів США. Строк дії договору встановлений до 06.09.2014 р., і з цієї дати вкладник має право вимагати повернення вкладу (п.1.7. договору), а банк зобов'язаний повернути вклад. У зв'язку із закінченням строку дії договору 08.09.2014 року позивач звернувся до відділення №142 ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявою, в якій просив не здійснювати автоматичне продовження строку вкладу за договором [NUMBER] від 06.08.2013р. та повернути вклад через касу банку, а у випадку неможливості повернення коштів з вини банку - перевести кошти на рахунок в іншому банку. 10.09.2014р. позивач повторно звернувся до банку із заявою, в якій просив повернути йому гроші через касу банку. Судом встановлено, що вимога відповідача виконана відповідачем не була; з виданої відповідачем виписки по особовому рахунку від 11.09.2014р., вбачається що станом на цю дату на вкладному рахунку позивача обліковується сума у розмірі 4799,52 доларів США. Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо неповернення позивачеві його вкладу, суд вважає їх такими, що не відповідають приписам чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч.3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Також обов'язок банку видати вклад фізичній особі на її першу вимогу встановлений п. 3.3. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, зареєстрованого в Мін'юсті України 29.12.2003р. за № 1256/8577. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, та ту обставину, що за умовами договору 06.09.2014р. закінчився строк на який вносився вклад, у відповідача виник обов'язок щодо повернення позивачеві вкладу, однак це зобов'язання виконане не було. Частиною 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно п. 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. З огляду на це зобов'язання відповідача повернення позивачеві вкладу за договором [NUMBER] від 06.08.2013р. має бути виконане у валюті вкладу - доларах США. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача вкладу (депозиту) за договором [NUMBER] від 06.08.2013р. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 620 грн. на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі вимог ст.5 ч.1 п.17 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved