Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

01.08.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 16.11.2016 року уточнив та просить визнати за позивачем, як спадкоємицею за законом першої черги, право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира належить батьку позивача - [PERSON]. 06.11.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру. 13.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просить встановити факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON], що не перебували у шлюбі, в період з жовтня 2009 року по 06.11.2015 року, за адресою: [ADDRESS], змінити черговість отримання права на спадкування на майно, що залишилось після [PERSON], померлого 06.11.2015 року, визнавши право [PERSON] на спадкування за законом майна [PERSON], померлого 06.11.2015 року, разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] та визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири № 56, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 284/1, свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира належить [PERSON]. 06.11.2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. В 2006 році [PERSON] познайомилась з [PERSON] та з жовтня 2007 року вони стали проживати спільно однією сімєю, як чоловік та дружина за адресою: [ADDRESS]. В період проживання однією сімєю з [PERSON] вони разом вели спільне господарство, у них був єдиний спільний бюджет, їх відносини сприймалися третіми особами як подружні. У 2010 році [PERSON] разом з [PERSON] зробили косметичний ремонт у квартирі [ADDRESS] за спільні грошові кошти. Наприкінці 2014 року [PERSON] тяжко захворів, його стан був безпорадний і з цього часу до дня смерті [PERSON] піклувалась та матеріально забезпечувала його. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, [PERSON] було відмовлено, у звязку із тим, що заяву про прийняття спадщини за законом подала спадкоємиця першої черги дочка спадкодавця [PERSON], нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на спадкоємців іншої черги, так як черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування не була змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідача за первісним позовом первісні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору міни квартири та обєкта незавершеного будівництва від 03.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 784. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 431583 від 09.11.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 06.11.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 43706289 від 26.04.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 06.11.2015 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 391474, виданим 06.05.1983 року, відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл та довідкою про укладення шлюбу № 173, згідно якої [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Авдєєва». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто позивач вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.06.2016 року за № 219/02-14 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру. Щодо зустрічних позовних вимог, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Застосування наведеної норми матеріального права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно п. 5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] була призначена пенсія за віком з 09.06.2015 року у розмірі 1503 грн. 94 коп., що підтверджено довідкою № 10297/04 від 04.11.2016 року, наданою Ізмаїльським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області. Відповідно довідки ТОВ «Агрооптсервіс» № 25 від 24.10.2016 року [PERSON] працювала в ТОВ «Агрооптсервіс» на посаді комірника з 01.01.2006 року по 31.05.2016 року з окладом 4300 грн. Тобто [PERSON] мала можливість здійснювати матеріальне забезпечення спадкодавця. Згідно виписки епікризу з історії хвороби [PERSON] хворів цирозом печінки. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом біля 10 років як чоловік та жінка. [PERSON] багато років не працював, тяжко хворів, був у безпорадному стані, потребував стороннього догляду. [PERSON] здійснювала догляд за ним, прибирала, готувала, ремонтувала квартиру. Таким чином, можна зробити висновок, що спадкодавець перебував у безпорадному стані викликаному тяжкою хворобою. Проаналізувавши докази, що є в матеріалах справи, показання свідків, суд дійшов до висновку, що стосунки, які склались між [PERSON] та [PERSON] були сімейними, [PERSON] внаслідок тяжкої хвороби перебував у безпорадному стані, [PERSON] протягом тривалого часу опікувалась, забезпечувала його лікування, надавала іншу допомогу та за нормою ч. 2 ст. 1259 ЦК України має право на спадкування після його смерті за законом разом з донькою померлого, відповідачем у справі, в порядку ст. 1261 цього Кодексу за першою чергою спадкоємців оскільки інше не спростовується будь-якими доказами по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved