Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

02.02.2015 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява з КУ Обласної психіатричної лікарні №4 про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], до КУ Обласної психіатричної лікарні №4 у примусовому порядку для проходження курсу лікування до покращення його психічного стану строком на 6 місяців. В судовому засіданні представник заявника, заінтересована особа заяву підтримали та просили її задовольнити Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, підтримала заяву частково, та просила госпіталізувати [PERSON] до КУ Обласної психіатричної лікарні №4 у примусовому порядку для проходження курсу лікування до покращення його психічного стану строком на 2 місяці. [PERSON] просив у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що він лікування не потребує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Частиною 2 ст.282 ЦПК України, рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Згідно із ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу»:особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: -п.1-вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих; -п.2-неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, згідно висновку ВКК № 90 від 02.02.2015 року, починаючи з 2005 року у [PERSON] з`явилася неадекватність в поведінці. Він перестав займатися звичайною роботою. Знаходився на стаціонарному лікуванні в ОПЛ № 4 вперше з 01.06.2005 року по 15.08.2005 року з діагнозом: гострий поліморфний психічний розлад з симптомами шизофренії , повторно лікувався з 03.05.2006 року по 10.07.2006 року з діагнозом: шизофренія. З 16.09.2008 року - інвалід 2 групи. Також знаходився на примусовому стаціонарному лікуванні з посиленим режимом в Миколаївської області психлікарні с.Сапетня з 27.12.2007 року по 19.02.2008 року з подальшим переводом на звичайний режим. Повторно багаторазово лікувався при погіршенні стану, також неодноразово госпіталізувався примусово, оскільки відмовлявся лікуватися добровільно. З 31.05.2011 року по 26.12.2011 року примусово госпіталізований в ОПЛ №4. Пройшовши курс лікування, у зв'язку із поліпшенням психічного стану був виписаний додому. В 2014 році в ОПЛ № 4 лікувався двічі з 24.12.2013 року по 17.03.2014 року. Останнє лікування в ОПЛ № 4 відбулося з 15.08.2014 року по 21.10.2014 року, однак після виписки через деякий час [PERSON] припинив лікування. Стан погіршився. За вимогою хворого був оглянутий в ВКК.Діагноз: шизофренія, параноідна форма. Безперервний тип лікування. Параноідний дефект особи, період загострення.Висновок: хворий становить загрозу для оточуючих та потребує примусову госпіталізацію у психіатричну лікарню звичайного режиму КУ «ОПЛ №4 (а.с.2). На підставі викладеного,

Outcome: partial