Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

01.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про перегляд розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення сум заборгованості. В обґрунтування своєї заяви, позивач посилалась на те, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2008 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] стягуються аліменти у розмірі 300 грн., починаючи з 18.08.2008 року щомісячно, і до досягнення повноліття. На час ухвалення вищевказаного судового рішення відповідач був не працевлаштований і мав нерегулярний підробіток. Оскільки на теперішній час відповідач офіційно працевлаштувався, має регулярних дохід, а також враховуючи суттєву зміну прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, просить збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 300 грн. на 1/4 частини з усіх видів доходу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додатково недоотримані суми аліментів за 10 місяців 2014 року, 2015 та 2016 роки, у звязку із тим, що протягом часу з дня присудження аліментів [PERSON] більш ніж визначено судом розмір аліментів не сплачував, хоча збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Також просила стягнути витрати на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, з моменту подачі позову до суду. Також пояснив, що крім присуджених з нього аліментів у розмірі 300 грн., він додатково надавав допомогу на утримання спільної дитини, а саме: сплачував витрати у школі, на оздоровлення доньки та екскурсії, купляв одяг. Представник відповідача [PERSON] підтримала думку [PERSON], та пояснила, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів не суперечать чинному законодавству, оскільки останній офіційно працевлаштований, але зауважила, що стягнення аліментів підлягають тільки з моменту подачі позову до суду. Щодо стягнення з відповідача недоотриманих аліментів за минулі роки зазначила, що це не передбачено законодавством, у звязку із тим, що відповідач сумлінно виконував рішення суду, заборгованості по аліментам не має. Суд, вислухавши думку сторін та перевіривши матеріали справи приходить до наступного. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2008 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 18.08.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із довідки №63 від 30.03.2017 року, [PERSON] працює на посаді водія у Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення та сплачує щомісяця аліменти у розмірі 300,00 грн. Крім того, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років з 1 травня 2017 року становить 1777 грн., що значно перевищує розмір аліментів, стягнутих з відповідача вищевказаним рішенням. У звязку із зазначеним, суд вважає, що оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід в якості заробітної плати, тому позовні вимоги щодо збільшення з нього аліментів з розміру 300 грн. на 1/4 частини від всіх видів його доходу підлягають задоволенню, але з моменту подачі позову, а саме з 01.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, а не як просить позивач в своїй заяві з 01.01.2017 року, оскільки це суперечить вимогам ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України. Щодо стягнення з відповідача недоотриманої суми аліментів за 10 місяців 2014 року, 2015 та 2016 роки у розмірі 3916,44 грн., то суд вважає що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, а ні позивачем, а ні представником позивача не було додано доказів про те, що останніми вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але він ухилявся від їх сплати, що також не заперечувалось представником позивача у судовому засідання. Відповідач з 26.12.2012 року та по теперішній час виконує рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, про що свідчить довідка з місця його роботи, а тому суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з [PERSON] за минулий час. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В своєму позові позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, але крім договору про надання правової допомоги не долучає жодних тому доказів. Крім того, ні в позові, ні в судовому засіданні представником позивача не було уточнено суму понесених судових витрат, яку необхідно стягнути з відповідача, у звязку із чим, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, у звязку із їх недоведеністю. Згідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial