Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У серпні 2020 [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] ,. за участю третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просить суд розірвати шлюб з [PERSON] та визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.08.1996 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва. У шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] та [INFO] син - [PERSON] . Шлюбний договір між сторонами не укладався. Впродовж останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спроби налагодити відносини були безрезультатними. Фактично шлюбні відносини припинилися з 01.11.2019. Спілкування з відповідачкою підтримує виключно з приводу виховання та утримання дітей. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Неповнолітні діти на даний час проживають як з позивачем, так і з відповідачем у будинку за адресою: [ADDRESS] . 26.05.2020 позивач на електронну адресу відповідача направив лист пропозицію щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дітей з ним після розірвання шлюбу. Станом на день звернення з позовом до суду, відповіді від відповідачки він не отримав. Вважає, оскільки відповідач не погодилася щодо визначення місця проживання дітей з позивачем, а між ними існує тісний психологічний зв"язок, він має бажання та змогу виховувати та утримувати їх, необхідно визначити місце проживання дітей з ним. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 11.09.2020 відповідач подала до суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей у зв"язку з відсутністю спору між сторонами з даного приводу, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу просила надати строк на примирення протягом 6 місяців. 14.09.2020 представник відповідача - адвокат Тетарчук І.В. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила про необхідність надання сторонам строку на примирення, оскільки відповідач бажає зберегти сім"ю. Щодо визначення місця проживання дітей вказала, що саме відповідач опікується дітьми, школою, домашніми справами. Позивач має такий графік роботи, що починаючи з 7-30 і до 21-30 перебуває на роботі, навіть і у вихідні дні, тому не матиме змоги приділяти дітям достаньо часу та уваги. Він не позбавлений можливості реалізовувати свої права як батька шляхом спілкування з дітьми. Доводи позивача про негативний вплив матері на дітей просила не приймати до уваги, як такі, що жодним доказом не підтвердженні. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 сторонам надано строк на примирення на три місяці, тобто до 23.02.2021. Ухвалою суду від 23.02.2021 відновлено провадження по справі. 23.02.2021 позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив розірвати шлюб з [PERSON] та визначити місце проживання дочки [PERSON] з батьком [PERSON] , а сина [PERSON] - з матір"ю [PERSON] . Ухвалою суду від 23.02.2021 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали, щодо визначення місця проживання дітей зазначили, що позивач не взмозі приділяти достатньо часу та уваги дітям, забезпечувати їх всім необхідним, оскільки постійно вживає алкоголь та являється членом релігійної секти. Фактично йому потрібні не діти, а будинок, в якому вони всі разом проживають. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, подав до суду лист, в якому просив слухати справу без участі представника та винести рішення з максимальним врахуванням інтересів дітей. Звернув увагу на те, що місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, якщо батька проживать окремо. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30.08.1996 сторони зареєстрували шлюб Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва, актовий запис 1029 (а. с. 12). У шлюбі у них народилося двоє дітей: [INFO] донька [PERSON] та [INFO] син [PERSON] (а. с. 13, 14, 15). Також у судовому засіданні встановлено та не заперечувалося позивачем та відповідачем, що вони проживають в одному будинку за адресою: [ADDRESS] . Правовими підставами для задоволення позову в частині розірвання шлюбу є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з вимогами ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з вимогами ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження шлюбу з урахуванням взаємних відносин сторін неможливе і суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дітей, то суд вважає зазначити наступне. Нормою ч. 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. А відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи в суді дочці сторін [PERSON] виповнилося вже 16 років, а сину [PERSON] - 14 років. Таким чином, враховуючи що позивач та відповідача проживають в одному будинку, їхні діти не є малолітніми та вправі самостійно визначити своє місце проживання, тому суд не вбачає правових підстав для визначення місця проживання дітей, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Судові витрати, які складаються із судового збору та витрати на правничу допомогу, які підвтерджені належними доказами, розподілити між сторонами пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial