Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.10.2013 року о 19 год. 15 хв., по проспекту Оболонському, 14 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням та належного [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно постанови Обололнського районного суду м. Києва від 08.09.2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, але провадження у справі закрито у зв»язку з закінченям строків передбачених ч.2 ст. 38 КпАП України на момент розгляду справи. На підставі винних дій [PERSON] власнику автомобіля [NUMBER] заподіяно матеріальної шкоди, яка згідно Звіту №11744 від 24.04.2-14 року СПД ФОП «[PERSON].» складає 8 951 грн. 34 коп. [PERSON] вказував, що дорожньо транспортна пригода мала для нього негативні наслідки, призвела до душевного хвилювання та стресу. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10 000 грн., яку просить стягнути із [PERSON] На прохання про добровільне відшкодування заподіяної шкоди відповідач ухиляється. В зв'язку з наведеним, позивач просив про стягнення з [PERSON] 8 951 грн. 34 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 10 000 грн. в рахунок компенсації заподіяної моральної шкоди, судові витрати та 3 000 грн. сплачених за правову допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25.10.2013 року о 19 год. 15 хв., по проспекту Оболонському, 14 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням та належного [PERSON], а також автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України підтверджена постановою Оболонського районного суд м. Києва від 08.09.2014 року, за якою останній 25.10.2013 року о 19 год. 15 хв. в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем [NUMBER] по проспекту Оболонському, 14 в м. Києві перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] Право власності [PERSON] на автомобіль [NUMBER] підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Право володіння відповідача автомобілем [NUMBER] на момент скоєння ДТП підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини [PERSON], підстав для звільнення його від обов'язку по відшкодуванню заподіяної джерелом підвищеної небезпеки шкоди, суд не вбачає. Згідно Звіту №11744 від 24.04.2-14 року СПД ФОП «[PERSON].» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] складає 7 263 грн. 19 коп. Таким чином, твердження позивача про заподіяння йому матеріальної шкоди у більшому розмірі, а саме - 8 951 грн. 34 коп. спростовується наданими ним же доказами у справі. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Як вказує [PERSON] дорожньо-транспортною пригодою, крім іншого, йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. оскільки настали негативні наслідки, душевне хвилювання та стрес. Разом з тим, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 10 000 грн. так як в судовому засіданні не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт пошкодження належного позивачу автомобіля, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду на суму 3 000 грн., яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. У відповідності до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат, пов»язаних із розглядом цивільної справи становить 487 грн. 20 коп. за годину роботи. Натомість як слідує із позову, позивачем сплачено витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн., що еквівалентне понад 6 годинам роботи по наданню юридичних послуг. При цьому, позивач не в повній мірі обґрунтував зазначений розмір витрат на правову допомогу. У зв»язку із цим, з огляду на положення Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», реальний час участі представника позивача в судових засіданнях, суд вважає достатнім стягнути із відповідача на відшкодування вказаних витрат 1500 грн. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з відповідача підлягає стягненню 342 грн. 60 коп. сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial