Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Велика Деражня Новоград-Волинського району Житомирської області, по вул. Слобідська, 8 (далі - Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті батька [PERSON], який помер 03.02.2015 року, відкрилась спадщина, що складається, окрім іншого майна, з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлому. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просива їх задовольнити в повному обсязі, проти чого відповідач не заперечив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що\~ 03.02.2015 року помер [PERSON] рідний батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, окрім іншого майна і на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги № 6 за 2011-2015 роки, номер обєкта господарського обліку 0234-1, належав померлому (а.с. 13). За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт на імя свого сина [PERSON], позивача по справі, посвідчений 22.03.2010 року Середньодеражненською сільською радою. Після його смерті позивач спадщину прийняв, у встановлений законом шестимісячний термін та 02.06.2017 року отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше нерухоме майно, однак у вчиненні нотаріальної дії, постановою нотаріуса від 02.06.2017 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього (а.с. 4). 28.12.2016\~ року на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований у 1958 році та має наступні господарські будівлі побудовані в період з 1958 по 1987 роки: шість сараїв, літня кухня, вбиральня та гараж. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку (1958 рік) законодавства, яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті його батька [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved