Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

у лютому 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, у т.ч., на земельну ділянку площею 4,88 га на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області. Вони є спадкоємцями цього майна померлого за заповітом та вчасно прийняли спадщину, однак нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв`язку з наявністю арешту на спадкове майно. 02.09.2019 вони звернулись до Машівського РВ ДВС та отримали листа, в якому було зазначено, що по виконавчому провадженні № 22908313, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1085, виданого Машівським районним судом від 08.11.2010 щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості на суму 32872,76 грн., державним виконавцем 02.12.2010 накладено арешт на все нерухоме майно та 25.03.2011 внесено в реєстр обтяжень. При цьому 14.06.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. Задля припинення чинності арешту рекомендовано звернутись до суду, оскільки ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту та вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження майна. У зв`язку з наведеним позивачі просять зняти арешт з нерухомого майна - земельної ділянки площею 4,8801 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323083000:00:002:0055, що належить на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] в смт Машівка Полтавської області, який було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 22908313 від 02.12.2010 ВДВС Машівського районного управління юстиції, головним державним виконавцем Байрак С.М., на виконання виконавчого листа № 2-1085 від 08.11.2010, виданого Машівським районним судом Полтавської області, реєстраційний номер обтяження 10195016. Ухвалою суду від 06.02.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та за заявою позивачів залучено до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М., АТ «Райффайзен Банк Аваль»(а.с. 26). Ухвалою суду від 26.02.2020 до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ПАТ «Комерційний індустріальний банк», м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 6. (а.с. 55). Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити, покликаючись на те, що арешт земельної ділянки, належної [PERSON] , перешкоджає позивачам як спадкоємцям майна останнього в оформленні спадкового майна, в позивачів відсутні документи про зобов`язання померлого батька та суму заборгованості. Не уважав за потрібне залучити АТ«Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» в якості відповідачів. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно, направили заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позивачі позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. покладається на розсуд суду, представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» також покладається на розсуд суду, інші учасники справи причини неявки не повідомили, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с. 35-37,78,82-84). Суд, заслухавши представника позивачів, дослідивши письмові докази у справі, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися та дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10), після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,8801 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323083000:00:002:0055 (а.с.12-15). Спадкоємцями його майна за заповітом, в рівних частинах, зокрема земельної ділянки площею 4,88 га на території Малонехворощанської сільської ради є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивачі по справі, які звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, (а.с. 9). Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Машівського районного нотаріального округу Довгань А.М. за № 3/2019 (а.с. 11). Натомість постановами нотаріуса від 16.08.2019 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки цієї земельної ділянки у зв`язку з накладеним арештом на вказане майно (а.с. 19, 20). Як убачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 169439438 від 06.06.2019, дійсно, у т.ч., на земельну ділянку площею 4,8801 га, розташовану на території Малонехворощанської сільської ради Машівського району Полтавської області, кадастровий номер 5323083000:00:002:0055, відділом ДВС Машівського РУЮ накладено арешт (а.с. 16-17). Відповідно до ст.129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Як убачається із частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до частин 1 і 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. За повідомленнями Машівського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області № 7766 від 05.09.2019, № 4765 від 01.04.2020 на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 162 325,96 грн. По виконавчому провадженні № 22908313 відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1085, виданого Машівським районним судом від 08.11.2010 щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості на суму 32872,76 грн., державним виконавцем 02.12.2010 накладено арешт на все нерухоме майно та 25.03.2011 внесено до реєстру обтяжень. 14.06.2019 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника та арешт не припинено, оскільки ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту та вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження майна (а.с. 18, 79). Згідно з повідомленням АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 03.04.2020 року та наданими документами (а.с.45-47,82,83) між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» укладено договір відступлення права вимоги за рядом кредитних договорів, у т.ч. за кредитним договором № 014/2646/82/110996 від 05.08.2008 року, що первісно укладений з [PERSON] , загагальна сума за кредитом складала 181143,47 грн. Про подальше погашення заборгованості, у тому числі шляхом урегулювання, АТ «Райффайзен Банк Аваль» невідомо. За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», за ч. 1 якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як зазначено в ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Згідно з п.2 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). На підставі викладеного, відповідачем по даній справі може бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто стягувач у виконавчому провадженні. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові. Як установлено в судовому засіданні, власником спірної земельної ділянки є [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає особу, яка стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві. Згідно положень ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається, що діючим законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Суд уважає що належним відповідачем у даній справі, має виступати особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та його правонаступник Публічне акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк». Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такий висновок узгоджується з правовою позицію, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у своїй постанові від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц та Верховний Суд виклав у своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 583/3361/17. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року пров. № 62-3563св18 зазначено, що виходячи зі змісту вказаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність. Натомість позивачі не надали доказів погашення заборгованості та повідомили суду, що відомості про зобов`язання померлого батька та погашення боргів у них відсутні. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону «Про виконавче провадження» до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, позивачі не є власниками спірної земельної ділянки, яка на праві власності належить померлому [PERSON] , позивачами вимоги до АТ «Райффайзен Банк Аваль», в інтересах якого накладено арешт на майно, його правонаступника ПАТ «Комерційний індустріальний банк», не заявлені та відсутні відомості про погашення заборгованості за рішенням суду, для забезпечення виконання якого накладено арешт, а тому правових підстав для задоволення позову немає. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову. Судові витрати покладаються на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed