Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на ті обставини, що 17 березня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено договір № 001-28520-170311 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Позов обґрунтував тим, що відповідно до п. 1.2. Договору Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] у національній валюті України гривні, оформив та надав у користування платіжну картку, надав кредит відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та на день укладення договору, встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4500 гривень. Кошти кредитної лінії та власні кошти відповідача використовувались для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються відповідачем у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Обслуговування рахунку відповідача позивач здійснював за кредитною схемою. В порушення зобов'язань за договором відповідач допустив заборгованість в розмірі 2759,46 гривень. Просив стягнути з відповідача вказані кошти та понесені позивачем судові витрати в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов належить задовольнити. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи встановлено, що 17 березня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та відповідачем укладено договір № 001-28520-170311 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до п. 1.2. Договору Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] у національній валюті гривні, оформив та надав у користування картку платіжної системи Visa International . Також позивач надав кредит відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 4500 гривень. Вказані умови передбачені п. 1.3. Договору. Згідно п. п. 1.6, 1.7 зазначеного Договору кошти кредитної лінії та власні кошти відповідача використовувались для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються відповідачем у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Обслуговування рахунку відповідача позивач здійснював за кредитною схемою. Моментом надання Банком відповідачу кредиту відповідно до п. 2.1 Договору є день здійснення операцій за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. Відповідно до п. 3.6. Договору відповідач зобов'язаний був щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, обов'язковими складовими якого є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. З 02 вересня 2013 року відповідач припинив сплачувати кредит, внаслідок чого станом на 23 лютого 2015 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 1188,97 грн., по простроченому тілу кредиту у розмірі 521,87, по відсоткам 1048,62 грн.. Розрахунки позивача підтверджені розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи. Таким чином, відповідач допустив неналежне виконання умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідач при укладанні договору отримав повну інформацію щодо умов надання кредиту, що відображено в п. 5.1 укладеного Договору. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів, що спростовують зазначені у позовній заяві обставини, не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 527, 530, 610 - 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved