Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору від 15.12.2010 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 50 000 грн. під 0,12 % річних на суму залишку, строком до 14.12.2013 року, повинна була повертати кошти шляхом сплати щомісячних платежів за встановленим графіком, однак свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом в сумі 22 297,38 грн., заборгованість по процентах в сумі 22,07 грн., заборгованість по комісії в сумі 12 158,04 грн., банком нарахована пеня на суму 65 620,63 грн., а також штраф - 500 грн. за фіксованою ставкою та 5004,91 грн. за відсотковою ставкою, а всього сума заборгованості, яку банк просить стягнути з відповідача становить 105 603,03 грн. В судовому засіданні представник позивача Голярчук А.А. позов підтримала повністю з підстав вище викладених, одночасно пояснила, що відповідачка уклала кредитний договір шляхом подання заяви на отримання кредиту, ознайомившись та погодившись на Умови кредитування, запропоновані банком за програмою «Розстрочка» (Стандарт). Згідно поданої заяви відповідачка отримала в кредит на споживчі цілі в розмірі 50 000 грн. на строк 36 місяців до 14.12.2013 року, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості, зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту ( комісії) у розмірі 1000, 00 грн.. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісячними платежами у сумі 2391,50 грн., до складу яких входять кошти спрямовані на погашення тіла кредиту, відсотків та стала сума 1000 грн. на погашення комісії. У разі прострочення погашення тіла кредиту та відсотків банк має право згідно п. 5.1, п.5.3 Умов нарахувати пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки, а також при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості. Відповідачка погодилась на такі умови, вносила щомісячні платежі в обумовленому розмірі, в тому числі і комісію в сумі 1000 грн., також за ставкою 1,25% сплачувала пеню, погодившись в лютому 2013 року внести 4628,35 грн. на погашення пені з метою прискорення повернення тіла кредиту. Враховуючи викладене просить позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідачки визначену у позовній заяві суму заборгованості, а також судові витрати по справі, які складаються із сплаченого при зверненні до суду судового збору. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково та пояснила, що відповідач [PERSON] не заперечує факту отримання кредиту в розмірі 50 000 грн. на умовах, передбачених безпосередньо в заяві на отримання банківських послуг, тобто під 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості, зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту ( комісії) у розмірі 1000, 00 грн., шляхом повернення кредиту щомісячними платежами в розмірі 2391,50 грн. Однак, будь-які інші Умови кредитування їй для ознайомлення не надавались, надана лише Пам'ятка споживача, розроблена Національним Банком України, жодних заяв про приєднання до Умов та правил кредитування за формою, що міститься на сайті Банку, вона не заповнювала, а тому стягнення пені договором не передбачено. В той же час просить врахувати, що на офіційному сайті Банку розміщено інформацію по ставку пені по даному виду кредитування на рівні 0,15%, а тому в будь-якому випадку пеня не може бути нарахована за ставкою 1,25 %, як це зробив позивач. Кошти, які неправомірно банком зараховані на погашення пені, просить врахувати на погашення тіла кредиту, та надає суду власні розрахунки заборгованості за двома варіантами : без сплати пені та при сплаті пені на рівні 0,15%. Одночасно представник відповідача просить застосувати до вимог по пені строки позовної давності в рік та зменшити пеню відповідно до правил, визначених ст. 551 ЦК України. Також представник відповідача вважає такою, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення комісії в розмірі 12 158,04 грн., оскільки договором передбачений обов'язок позичальника сплачувати не комісію в сумі 1000 грн. , а винагороду за надання фінансового інструменту. Вимога про стягнення заборгованості по сплаті винагороди за надання фінансового інструменту позивач не ставить, тому відсутні підстави для стягнення вказаної суми. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний, обґрунтований і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір, як зазначено в статті 639 ЦК України, може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалась. Відповідно до вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. У разі порушення боржником зобов'язання кредитор вправі нарахувати до стягнення пеню з дотриманням положень ст.ст.549-550 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи 15 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено в письмовій формі кредитний договір № AN4VCC9FKF0029, який складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") Стандарт. Відповідач висловила згоду про укладення кредитного договору саме в такій формі, про що свідчить її особистий підпис у Заяві позичальника із зазначенням, що ця заява разом із запропонованими ПАТ «Акцент - Банк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та Банком кредитно-заставний договір. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Таким чином, Заява разом з Умовами та Тарифами складає договір про надання банківських послуг, а тому між сторонами виникли договірні відносини, що походять з кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо строни в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладенні кредитного договору відповідач у Заяві позичальника особистим підписом засвідчила, що вона ознайомилася і згідна із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" Стандарт, які були надані їй в письмовій формі. Отже, умовами договору передбачено, що Банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 50 000,00 грн. на строк 36 місяців з 15.12.2010 р. по 14.12.2013 р. включно, на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 500,00 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1000,00 грн., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в строки зазначені в Заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг, зокрема погашення заборгованості здійснюється починаючи з 15 по 25 число кожного місяця щомісячними платежами у сумі 2391,50 грн. Умовами договору передбачена і відповідальність у вигляді сплати штрафу та пені. Відповідно до п. 5.1. Умов: при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п. п. 3.2.2., 3.2.3., даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3. Умов: при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином, виходячи з змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, між сторонами по справі були узгоджені всі істотні умови, необхідні для договорів даного виду. Оскільки, відповідач була ознайомлена з умовами договору, особисто підписала його, то зобов'язання є таким, що має виконуватись. Не заслуговують на увагу суду твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не надавались для ознайомлення будь-які Умови та правила надання банківських послуг, оскільки це спростовано змістом заяви про отримання кредиту, яку відповідач підписала особисто. Також є безпідставними твердження представника відповідача про те, що [PERSON] керувалась при погашенні кредиту Умовами, що розміщені на офіційному сайті Банку та передбачають інші розміри відповідальності, оскільки, як пояснила представника позивача, та підтверджується матеріалами справи, на сайті розміщені ті Умови кредитування, які діють на даний час, починаючи з кінця 2011 року вони змінювались декілька разів, а на момент укладення спірного договору чинним були лише Умови та правила, затверджені наказом голови правління від 06.03.2010 року, які і додані до заяви відповідача про надання кредиту. Таким чином, вимоги представника відповідача про перерахування суми заборгованості по тілу кредиту шляхом врахування коштів неправомірно зарахованих Банком на погашення пені, задоволенню не підлягають. З наданого суду розрахунку заборгованості, який суд вважає вірним, вбачається, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед Банком, станом на 22 жовтня 2013 року утворилась заборгованість: - по тілу кредиту в сумі 22 297,38 грн., - заборгованість по процентах в сумі 22,07 грн., - заборгованість по комісії в сумі 12 158,04 грн. При цьому включення до заборгованості суми комісії є правомірним та відповідає умовам Договору, оскільки як в Заяві на видачу кредиту, так і графіку погашення заборгованості, що містяться в оригіналі кредитної справи, передбачений щомісячний платіж за надання фінансового інструменту в розмірі 1000 грн. Згідно Пункт 2.4 р. II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. № 255 такі платежі відносяться до комісійних доходів та витрат. Отже, платіж за надання фінансового інструменту є одним із видів банківської комісії. Що стосується заявленої позивачем до стягнення суми пені 65 620,63 грн., то вона обрахована вірно, у відповідності до п.5.1 Умов договору, за ставкою 1,25 %, в межах строку позовної давності в один рік, починаючи з платежів станом на 15.02.2013 року (позов до суду подано 12.11.2013 року). В той же час, суд,

Outcome: partial