Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

01.12.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим в заяві від 13.12.2016 р., до Державного підприємства «Костянтинівський державний хімічний завод», в якому просить стягнути з відповідача на його користь: - нараховану, але не виплачену заборгованість із заробітної плати у загальному розмірі 2209,50 грн.; - середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 06 вересня 2016 року до ухвалення рішення суду - 21815,46 грн., пославшись на те, що при його звільненні 21.09.2016 р. з підприємства відповідача останній в порушення ст.ст. 47, 116 КЗПП України не розрахувався із ним, не сплативши заборгованість із заробітної плати. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач - ДП «Костянтинівський державний хімічний завод», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, явку представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши докази по справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що [PERSON] з 07.11.2015 р. по 07.09.2016 р. працював на Державному підприємстві «Костянтинівський державний хімічний завод», наказом №89-к від 06.09.2016 р. був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується відповідними записами за копією трудової книжки позивача (а.с.21-23). За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається з довідки Костянтинівського державного хімічного заводу №69 від 29.11.2016 р. (а.с.4), сума заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за період серпень-вересень 2016 року складає 2209 грн. 50 коп. Тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в зазначеній сумі, позов в цій частині - задоволенню. За вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата позивача визначена відповідачем в розмірі 307,26 грн., що підтверджено довідкою №70 від 29.11.2016 р. (а.с.5) і не спростовано позивачем. Виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 307,26 грн. і кількості днів затримки розрахунку в період з 08.09.2016 р. по 07.02.2017 р. включно, яка без урахування вихідних і святкових днів дорівнює 105 дням, середній заробіток за час затримки розрахунку визначений судом в розмірі 32262,30 грн. = 307,26 грн. * 105 днів. Тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в зазначеній сумі, позов в цій частині - задоволенню. За наведених підстав позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за ставкою, визначеною ст.4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1600 грн.

Outcome: approved