Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просять стягнути з відповідач на користь позивача безпідставне набуте майно у розмірі 139750,00 грн та судовий збір в розмірі 2102,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 червня 2017 року, близько 20 год 30 хв, сталася ДТП, за участю ТЗ: «ЗАЗ» р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та ТЗ: « Porshe Cayenne» р.н. [NUMBER] , піж керуванням [PERSON] . Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2018 року по справі № 748/3117/17, який набрав законної сили 16.02.2018 року, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про настання страхової події, та останньому було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 238750,00 грн. За викладених обставин, позивач вважає, що з моменту виплати отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, та відповідач повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Ухвалою судді від 29 травня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, в зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.06.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 025083/4600/0011117, предметом якого є страхування транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н.з. [NUMBER] /а.с.6-7/. Як вбачається з вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2018 року по справі № 748/3117/17, який набрав законної сили 16.02.2018 року, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цим вироком встановлено, 21 червня 2017 року, близько 20 год 30 хв, [PERSON] , керуючи автомобілем марки ЗАЗ, модель 110280, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Луговій, в с. Смолин Чернігівського району та області, зі сторони вул.Набережна в напрямку вул. Перемоги, поблизу господарства [ADDRESS], проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не надав дорогу транспортному засобу марки Porshe, модель Cayenne, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку по вул. Луговій, с. Смолин Чернігівського району Чернігівської області, внаслідок чого здійснив зіткнення. В даній дорожній обстановці водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.5, 11.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Porsche Cayenne» реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] /а.с.11/. Враховуючи наявність договору страхування, власник «Porsche Cayenne», реєстраційний номер [NUMBER] , звернулась 16.09.2017 року до позивача з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку /а.с.8-9/, в зв`язку з чим було складено страховий акт № 00228459 від 21.09.2017 року, за яким сума страхового відшкодування згідно Договору 025083/4600/0011117 від 14.06.2017 року для [PERSON] , становить 148750,00 грн, яка була виплачена останній /а.с.42-43,44/, та страховий акт №00228460 від 18.10.2017 року, за яким сума страхового відшкодування згідно Договору 025083/4600/0011117 від 14.06.2017 року для [PERSON] , становить 90000,00 грн, яка була виплачена останній /а.с.45-46,47/. Позивач вказує на те, що транспортний засіб «ЗАЗ», р.н. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за договором ОСЦПВВНТЗ (полісом) № АК/4229145, та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 99000,00 грн в порядку регресу 21.03.2019 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою у місячний термін з моменту отримання претензії відшкодувати ПрАТ «СК «Уніка» виплачене страхове відшкодування в сумі 139750,00 грн /а.с.49-50/. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV). Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. У постанові Великої палати Верховного суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц сформульована правова позиція, відповідно до якої, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зважаючи на те, що транспортний засіб «Porsche Cayenne», р.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] був застрахований у ПРАТ СК «Уніка» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту 025083/4600/0011117 від 14.06.2017 року, яке виплатило страхове відшкодування, а відповідач добровільно не відшкодував різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved