Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.2015 р. о 16 год. 50 хв. відповідач на вул. Бальзака - Градинська в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу автомобілю «Смарт» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, здійснив з ним зіткнення. В результаті ДТП були спричиненні механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини відповідача підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2015 р., якою визнано останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Смарт», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано ТОВ «Сушія» в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (АМ.102272). На підставі рахунків №533 від 24.11.2015 р., 2131616 від 30.11.2015 р., 211632448 від 23.02.2016 р. та згідно з Страховими актами №№ UA2015112200011/L02/01 від 22.12.2015 р. та UA2015112200011/L03/02 від 03.03.2016 р. ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 44 194,55 грн. (платіжне доручення №№ 38311 від 24.12.2015 р., 38312 від 24.12.2015 р. та 40195 від 04.03.2016 р.) Право вимоги до особи, винної у завданні шкоди, виникає у постраждалої особи на підставі ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Це право вимоги перейшло до ПрАТ «ПЗУ Україна» через дію ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдання збитків. З метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по полісу № АЕ/5687879 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Київський страховий дім», позивачем було направлено в ПрАТ «Київський страховий дім» вимогу в порядку суброгації № 203/2016 вих. № 894-31-1 від 03.06.2016 р. на суму - 44 194,55 грн. та було отримано суму відшкодування в розмірі 35 110,29 грн. Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 44 194,55 грн. - 35 110,29 грн. = 9 084,26 грн., яку ПрАТ «ПЗУ Україна» просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в той же час подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави II Розділу III ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22.11.2015 р. о 16 год. 50 хв. відповідач на вул. Бальзака - Градинська в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Мазда» д.н.з. [NUMBER] , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора не дав дорогу автомобілю «Смарт» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, здійснив з ним зіткнення. В результаті ДТП були спричиненні механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини відповідача підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2015 р. справа № 754/17203/15-п, якою визнано останнього винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль «Смарт», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано ТОВ «Сушія» в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (АМ.102272). На підставі рахунків №№ 533 від 24.11.2015 р., 2131616 від 30.11.2015 р., 211632448 від 23.02.2016 р. та згідно з Страховими актами №№ UA2015112200011/L02/01 від 22.12.2015 р. та UA2015112200011/L03/02 від 03.03.2016 р. ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 44 194,55 грн. (платіжне доручення №№ 38311 від 24.12.2015 р., 38312 від 24.12.2015 р. та 40195 від 04.03.2016 р.) Відповідальність заподіювача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ-5687897 застраховано у ПрАТ «Київський страховий дім» З метою відшкодування шкоди, завданої відповідачем, на виконання зобов`язань по полісу АЕ/5687897 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Київський страховий дім», ПрАТ «ПЗУ Україна» було направлено в ПрАТ «Київський страховий дім» вимогу в порядку суброгації від 03.06.2016 р. на суму 44 194,55 грн. Отже, позивач вважає, сума регресної вимоги до відповідача становить 9 084,26 грн. (44 194,55 грн. - 35 110,29 грн.). Статтею 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдання збитків. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду України по справі 755/18006/15-ц, визначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Отже, вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язані, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до листа ПрАТ «Київський страховий дім» встановлено, що відповідно до страхового полісу № АЕ-5687897 страховиком відповідача з страховим лімітом 50 000 грн. на момент вчинення ДТП була ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду України, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ліміт відповідальності ПрАТ «Київський страховий дім» за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., а виплата страхового відшкодування позивача становила - 35 110,29 грн., а тому суд вважає, що у позивача відсутнє право вимоги до відповідача, оскільки таке право виникає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи вищевикладене та тією обставиною, що позивачем не було подане клопотання про заміну неналежного відповідача,

Outcome: dismissed