Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 13 вересня 2019 року просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 липня 2019 року, а також аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2019 року і до досягнення сином повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період, починаючи з січня 2016 року по липень 2019 року, у розмірі 73 305 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 2 червня 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб, за час перебування в якому у них народилось двоє дітей - дочка [PERSON] та син [PERSON] , які на даний час є неповнолітніми, проживають з матір`ю та та перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, а відтак заочним рішенням Сонівського районного суду м.Черкаси від 22 грудня 2015 року шлюб було розірвано. Із січня 2016 року і до дня звернення до суду з цим позовом відповідач ухилявся від надання грошової допомоги на утримання дітей, про що свідчить її переписка з ним у месенджері "Viber", а тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дітей за минулий період. Відповідач є інвалідом першої групи, отримує пенсію, має неофіційні доходи, не має інших утриманців та може надавати утримання своїм дітям у виді аліментів у мінімально встановленому державою розмірі. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. 16 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позов, у якому відповідач визнає позов у частині вимог про стягнення аліментів по 500 грн щомісяця на кожного з дітей. Відзив огрунтовано тим, що єдиним джерелом його доходів є соціальна допомога як інваліду І групи. Просив урахувати, що після розірвання шлюбу не ухилявся від надання утримання дітям та виділяв кошти у розмірі 500-700 грн, а інколи й 1000 грн - на техніку, продукти харчування, оплату гуртків та відпочинок дітей; у 2017 році перерахував дочці на банківську картку 2500 грн, у 2018 році - дочці 5 600 грн, а дружині - 4 410 грн, у 2019 році - дочці 8 000 грн. Щодо вимог про стягнення аліментів за минулий період - то такі вимоги, на думку відповідача, не обґрунтовано належними й допустимими доказами. У вступному слові в судовому засіданні 16 жовтня 2019 року представник позивача - [PERSON] позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у вступному слові позов визнав частково. Пояснив, що є інвалідом і основним його стабільним доходом є соціальна допомога як інваліду І групи. Крім того, він також має нестабільний щомісячний дохід від роботи з клієнтами, яких мав на попередній роботі з продажу побутової техніки. Представник відповідача - [PERSON] суду пояснив, що його довіритель може сплачувати аліменти в розмірі 500 грн щомісяця на кожного з дітей, оскільки його офіційний дохід становить 2 380 грн на місяць. Просив також врахувати докази про добровільне перерахування відповідачем коштів на банківську картку дочки та дружини, які якраз і призначались для утримання дітей, оплати їх гуртків та розвитку. Водночас зауважив, що підстав для стягнення аліментів за минулий період немає, окільки доказів про офіційне звернення позивача з такии вимогами до відповідача не надано. Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, відповідача та його представника, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що із 22 червня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівького районного суду м. Черкаи від 22 грудня 2015 року. За час перебування у шлюбі в сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей. На час вирішення прави судом діти проживають разом із позивачем, що відповідач визнав у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дітей. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Положення ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст. ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами, враховувати матеріальне становище сторін, а також має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Вирішуючи позов [PERSON] , суд враховує, що відповідач [PERSON] є інвалідом І групи та наразі отримує щомісячну державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 1 групи в розмірі 2 346 грн., що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 2117 від 11 жовтня 2019 року. Водночас суд також враховує, що відповідно до пояснень відповідача, які надано ним у судовому засіданні, він також має щомісячний мінливий неофіційний дохід, який витрачає на себе та на утримання дітей, а також що у нього відсутні інші утриманці. При цьому суд бере до уваги й надані відповідачем квитанції про щомісячні перерахування ним грошових коштів дочці та позивачу у 2015-2019 роках у розмірі від 400 до 2 495 грн. Вказані докази, на думку суду, свідчать про те, що відповідач має можливість сплачувати відповідачу заявлений нею розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, що відповідає мінімально встановленому законом розміру аліментів та відповідатиме захисту якнайкращих інтересів дітей . Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за аліментами за минулий час, то суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Заявляючи вказану вимогу, позивач додала до позовної заяви переписку у месенджері "Viber" за 3 вересня 2018 року, 1 та 2 листопада 2018 року, 8 і 11 січня 2019 року, 8 квітня 2019 року 30 травня 2019 року, 2 червня 2019 року, 23 липня 2019 року. Водночас надані електронні докази не є належними (оскільки більша частина з них не містить конкретної вимоги про сплату аліментів) та допустимими (їх не закріплено як електронні докази в порядку, передбаченому ЦПК України ) доказами, які б давали підстави для стягнення аліментів з відповідача за період із січня 2016 року по липень 2019 року. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 30 липня 2019 року і до досягнення повноліття кожним із дітей. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору як інвалід І групи, то судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: partial