Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» в особі Структурної одиниці [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» Словянської теплової електричної станції звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, обґрунтувавши свої вимоги тим, що Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція забезпечує безперебійне постачання тепловою енергією на централізоване опалення та гаряче водопостачання згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року за адресою: місто Миколаївка, площа Мира[ADDRESS] відповідача [PERSON] Слов'янська теплова електрична станція є єдиним виробником у місті комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року споживачі зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом (ст.20). Свої зобов'язання по оплаті наданих комунальних послуг відповідач не виконує. Відповідно до Правил (п.18) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Боржник за вищевказаною адресою має особовий рахунок № 008001095, в Структурній одиниці [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов'янській тепловій електричній станції, але в порушення вимог діючого законодавства (п. 18 Правил, п.5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.67 та 68 Житлового кодексу України) порушує строки сплати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Заборгованість станом на 01 травня 2012 року складає 2046,31 грн. З травня 2012 року по грудень 2017 року включно борг складає 8785,61 грн. З травня 2012 року по грудень 2017 року включно нараховано до сплати 9739,30 грн. Боржником за цей період сплачено 3000,00 грн. Зарахування платежу підприємством провадиться за період, вказаний у квитанції. Надмірно сплачена сума (ніж нарахована) або кошти, які сплачуються особою без чіткого зазначення призначення платежу, в першу чергу спрямовуються на погашення боргу, який виник раніше (роз'яснення Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної ради України лист №06-10/10-1215 від 29.10.2004р.). Тому зараховано до сплати за вказаний період 953,69 грн.; 9739,30 грн. 953,69 грн. = 8785,61 грн. Таким чином за боржником перед структурною одиницею [PERSON] акціонерним товариством «Донбасенерго» за вказаний період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 8785,61 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь Структурної одиниці [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов'янської теплової електричної станції заборгованість за надані комунальні послуги у вигляді відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду в сумі 8785,61 грн., а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзв. 17 вересня 2018 року [PERSON] надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги визнає частково та просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності (а.с. 48). Представник ПАТ «Донбасенерго» [PERSON] до суду надала Клопотання про відновлення строку позовної давності у якому зазначила, що в період з травня по вересень кожного року підприємством споживачам послуги не надаються і відповідно оплата за послуги не нараховується. З розрахунку заборгованості за опалення та гаряче водопостачання за місцем реєстрації відповідача вбачається внесення оплати відповідачем за комунальні послуги за серпень 2014 року у сумі 600,00 грн., у липні 2015 року 900,00 грн., тобто за ті місяці, коли послуга не надається. Надмірно сплачена сума ніж нарахована або кошти, які сплачуються особою без чіткого зазначення призначення платежу, в першу чергу спрямовуються на погашення боргу, який виник раніше (розяснення Комітету з питань фінансів і банківської діяльності ВРУ лист № 06-01/10-1215 від 29 жовтня 2004 року). Таким чином, вважає, що вчинені позивачем дії, свідчать про визнання нею свого боргу, шляхом часткової виплати боргу, що тягне за собою переривання перебігу позовної давності. Просить суд відновити строк позовної давності за позовом ПАТ «Донбасенерго» в особі Структурної одиниці [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» Словянської теплової електричної станції до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги у вигляді відпустки теплової енергії на опалення й гарячу воду за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року у розмірі 8785,61 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн., у звязку з визнанням боргу відповідачем, що підтверджується частковою оплатою відповідачем. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі Структурної одиниці [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» Словянської теплової електричної станції до [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. [PERSON] акціонерним товариством «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція надаються житлово-комунальні послуги за адресою: Донецька область, м. Миколаївка, площа Мира[ADDRESS]. З виписки по особовому рахунку № 008001095 відкритому на імя відповідача [PERSON] вбачається, що за адресою житлового приміщення квартири № 95 в будинку № 1 по площі Мира в м. Миколаївка, Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року включно було надано житлово-комунальні послуги, а саме опалення, водопостачання гарячої та холодної води, при цьому оплату послуг проведено частково. Таким чином, станом на 31 грудня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 8785,61 грн. (заборгованість станом на 01 травня 2012 року 2046,31 грн. + заборгованість за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року 9739,30 грн. - сплачені послуги 3000,00 грн. = 8785,61 грн.) (а.с. 4-6). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені у Законі України "Про житлово - комунальні послуги". Так, положенням статей 20, 21 вказаного Закону України врегульовані права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Так, судом встановлено, що відповідач отримувала та користувалася наданими [PERSON] акціонерним товариством «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція житлово-комунальними послугами (централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення). Відмова від отримання житлово-комунальних послуг відповідачем не подавалася. Оплата спожитих послуг відповідачем проведена частково, на особовому рахунку наявна заборгованість. Відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та п.п. 6, 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобов'язані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги. При цьому, згідно з положенням ст.ст. 64, 66-68, 145, 156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї наймача, члена кооперативу, власник зобов'язані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла і несуть разом з ним солідарну відповідальність. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовної заяви [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція суму заборгованості за комунальні послуги, утворену станом на 31 грудня 2017 року у розмірі 8785,61 грн., та ухвалює рішення про задоволення цих вимог. Крім того, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із розрахунку суми заборгованості за надані комунальні послуги у вигляді відпустки теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання сума заборгованості утворилася за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року. Відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому суд повинен встановити момент не лише, коли особа довідалася, але і коли могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (див. постанову ВСУ від 08.06.2016 у справі № 5011-7/1603-2012). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасниць Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, коли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року. З позовом позивач звернувся 09 липня 2018 року. Однак, Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року [PERSON] акціонерному товариству «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція було відмовлено в прийнятті заяви на видачу Судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово - комунальні послуги у розмірі 8785,61 грн. (а.с.9). Тобто встановлений загальний строк позовної давності з моменту обовязку споживача здійснити щомісячний платіж, починається з квітня 2018 року, з моменту звернення до суду з Заявою про видачу Судового наказу на стягнення заборгованості. Крім того, відповідач здійснював оплату за отриманні послуги опалення та гаряче водопостачання, а саме: у липні 2015 року [PERSON] сплатила 900,00 грн., також [PERSON] сплачувала комунальні послуги у серпні 2014 року у сумі 600,00 грн., у грудні 2013 року у сумі 500,00 грн., у жовтні 2012 року у сумі 500,00 грн., та у серпні 2012 року у сумі 500,00 грн., отже, строк позовної давності переривався, оскільки [PERSON] сплачувала за отримані послуги, що свідчить про те, що [PERSON] визнає суму заборгованості за отримані житлово - комунальні послуги (а.с.4-6,38). Згідно ч.1 та ч.2\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Згідно ч.3\~ст. 264 ЦК України\~після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, суд залишає поза увагою Клопотання позивача про відновлення строку позовної давності, оскільки, позивач звернувся до суду з даним позовом, у передбачений законом трирічний строк, без пропуску строку позовної давності. З матеріалів справи вбачається, що оплата послуг з опалення та гарячого водопостачання мала місце в серпні 2012 року, жовтні 2012 року, грудні 2013 року, серпні 2014 року та липні 2015 року, а з заявою про видачу судового наказу до суду про стягнення заборгованості в сумі 8785,61 грн., яка утворилася за період з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2017 року, та у видачі якого було відмовлено, позивач звернувся у квітні 2018 року (а. с. 9), та з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 09 липня 2018 року. Оскільки, з серпня 2012 року до 31 липня 2015 року мало місце вчинення [PERSON] оплату за спожиті послуги, що свідчить про визнання нею свого боргу, тобто мало місце переривання строку позовної давності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу, яка утворилась після переривання строку позовної давності до моменту звернення з позовом, тобто за період визначений в позові - з 01 травня 2012 року до 31 грудня 2017 року. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19,\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~ працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с.1, 2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON]В заборгованості за комунальні послуги. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Слов'янська теплова електрична станція витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved