Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

01 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на таке. Дружківським міським судом Донецької області було розглянуто кримінальне провадження відносно відповідача [PERSON], якого було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON]. Відповідач неодноразово був засуджений за несплату аліментів, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 50235,34 грн. Згідно зі ст.ст.194, 196 СК України пеня за несплату заборгованості становить 15070,60 грн., а загальний розмір матеріальної шкоди складає 65305,94 грн., який позивач просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди, завданої їй кримінальним правопорушенням, вчиненим відповідачем, у розмірі 5000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач тривалий час ухиляється від сплати аліментів, неодноразово був засуджений за це, останній раз 20 травня 2015 року. У кримінальному провадженні вона була визнана потерпілою. Станом на 11 жовтня 2014 року він має заборгованість по аліментам у сумі 50235,34 грн. За несплату аліментів відповідач повинен сплатити неустойку у розмірі 15070,60 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за моральну шкоду у сумі 5000 грн., оскільки діями відповідача було порушено нормальні життєві звязки позивача, вона змушена була нервувати, хвилюватися через відсутність достатніх коштів для забезпечення доньки, відчувати матеріальні труднощі. Вона одна, без допомоги з боку відповідача, утримувала доньку, вивчала та виховувала її, працювала на будь-яких роботах, в тому числі громадських, на які її направляв Дружківський міський центр зайнятості, з метою заробити якісь гроші, щоб прокормити доньку. В 2010 році вона перенесла оперативне втручання, яке підірвало її здоров'я і вона вже не може займатися тяжкою працею. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він періодично сплачував аліменти, коли в нього була така можливість. Він визнає суму боргу, але просить суд взяти до уваги дві квитанції, які не внесені в розрахунок заборгованості від 24 лютого 2012 року про сплату суми 2500 грн. та від 13 травня 2015 року про сплату 200 грн. Суму нарахованої пені [PERSON] визнає частково, просить зменшити її розмір, оскільки в нього на теперішній час є ще неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на його утриманні. Також він працює, але його заробітна плата має невеликий розмір. Вимогу про стягнення моральної шкоди він не визнає, оскільки завжди допомагав дитині, якщо в нього була така можливість, а вчинене ним правопорушення не завдало позивачу душевних страждань. За це він вже несе покарання, призначене йому вироком суду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 20 травня 2015 року №1-кп/229/151/2015 [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі з іспитовим строком на один рік. Потерпілою у кримінальному провадженні визнана [PERSON], оскільки [PERSON] повинен був сплачувати на її користь аліменти на доньку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 22 жовтня 1999 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості від 10 листопада 2014 року, виданого державним виконавцем ВДВС Дружківського міського управління юстиції [PERSON], заборгованість по сплаті аліментів за [PERSON] станом на 11 жовтня 2014 року становить 50435,34 грн. У розрахунку не враховані квитанції про сплату відповідачем аліментів 24 лютого 2012 року у сумі 2500 грн. та від 13 травня 2015 року у сумі 200 грн. Суд вважає, що сума 2500 грн. повинна бути врахована як сплата аліментів за лютий 2012 року у сумі 622,50 грн., за січень 2012 року у сумі 622,50 грн., за грудень 2011 року 618,00 грн., за листопад 2011 року у сумі 618,00 грн., за жовтень 2011 року у сумі 19 грн.; сума 200 грн. повинна бути врахована як сплата аліментів за жовтень 2014 року. До такого висновку суд прийшов з тієї підстави, що у квитанціях не вказано, за який період сплачені аліменти, а тому суд вважає, що вони сплачені за місяці, що передують оплаті. Остаточна сума заборгованості станом на 11 жовтня 2014 року становить: 50435,34 (200+2500)= 47735,34 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таку правову позицію висловив Верховний суд України у своїй постанові № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року. Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів за [PERSON] утворилась з його вини. Протилежного він суду не довів. Зробивши відповідні розрахунки за кожен місяць, в якому виникла заборгованість по сплаті аліментів, суд встановив, що сума пені за несплату аліментів за період з 09 січня 2007 року по 11 жовтня 2014 року становить 12975,52 грн. Відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд встановив, що відповідач [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також, суд встановив, що відповідач працює трактористом у КП «Дружківка автоелектротранс» і отримує заробітну плату, середній місячний розмір якої становить 1774,08 грн. Суд вважає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача можливо наполовину зменшити розмір неустойки за несплату аліментів з моменту народження у відповідача дитини, тобто з лютого 2012 року. Суд встановив, що з лютого 2012 року по 11 жовтня 2014 року розмір неустойки становить 6526,05 грн., тобто загальний розмір неустойки підлягає зменшенню на 6526,05/2=3263,03 грн. і остаточна сума неустойки становить 12975,52-3263,03=9712,50 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок несплати відповідачем аліментів на утримання дитини позивач, яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні, понесла моральні страждання, викликані сильними душевними переживаннями, повязаними з довготривалою нестачею грошових коштів, які відповідач по справі повинен був сплачувати на утримання дитини, зміною звичного для неї ритму життя, оскільки вона змушена була сама піклуватися про утримання неповнолітньої доньки, виконуючи будь-яку роботу, в тому числі залучаючись до громадської роботи, в той час як заборгованість по аліментам зростала кожного місяця, а вона не отримувала цих коштів і самостійно забезпечувала дитину. Відповідач же в цей час аліментів на утримання дитини не виплачував. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, повинна бути відшкодована одноразово грішми. При цьому, розмір грошового відшкодування суд визначає виходячи з того, що моральна шкода була заподіяна від умисного злочину, з урахуванням вимог розумності і справедливості, та вважає, що моральні переживання [PERSON] можуть бути компенсовані при сплаті винною особою суми в розмірі 2 000 грн. Суд вважає, що такий розмір компенсації є достатнім. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час звернення позивача до суду) судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, та за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Тобто з відповідача підлягає стягненню судовий збір за майнову вимогу у сумі 599,48 грн. та за немайнову вимогу 243,60 грн., в загальному розмірі 843,08 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial