Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який пізніше був уточнений. Відповідно до уточненої редакції позовних вимог позивач просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON]більш ніж 5 років до часу її смерті [INFO] однією родиною за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. з відповідними надвірними прибудовами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що за його дідом [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 26.01.1962 року, яке видане згідно рішення Березівської селищної ради від 26.01.1962 року та зареєстровано в КП «Харківське районне БТІ» в книзі №2 за №400. На вказаній земельній ділянці в період 1961-1984 років його дідусь [PERSON] добудував житловий будинок літ «А-1» загальною площею 31,8 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м. з відповідними надвірними прибудовами. Цей будинок був закінчений будівництвом, введений в експлуатацію згідно акту про закінчення будівництва та вводу до експлуатації домоволодіння від 25.05.1989 року. Дідусь помер [INFO]. Спадкоємцями за законом після його смерті стали його дружина [PERSON] та доньки: [PERSON] та [PERSON] Дружина [PERSON] спадщину прийняла, тому що була зареєстрована та мешкала в будинку разом із чоловіком,користувалася земельною ділянкою та речами чоловіка до 6 місяців з терміну його смерті, але до нотаріуса не звернулася. Доньки після смерті батька спадщину не приймали та на неї не претендували. Тому власницею житлового будинку стала бабуся [PERSON] Житловий будинок був прийнятий до експлуатації, але правовстановлюючі документи бабуся не отримувала, про що свідчить акт вводу до експлуатації від 25.05.1989 року. Позивач зазначає, що його бабуся [PERSON] померла [INFO], дідусь [PERSON] помер [INFO]. Спадкоємцями за законом після смерті бабусі стали її доньки [PERSON] та [PERSON], але вони спадщину не приймали, до нотаріуса не зверталися. Позивач вказує також, що він весь час був зареєстрований з бабусею, мешкав разом із нею в спадковому будинку, доглядав її, користувався будинком, земельною ділянкою, садом, тобто спадщину прийняв фактично, але у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують. Позивач зазначає, що на даний час він звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус рекомендував звернутися до суду у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому просив встановити факт того, що він, [PERSON], мешкав разом з [PERSON] більш ніж 5 років до часу її смерті [INFO] однією родиною за адресою [ADDRESS] та визнати за нимправо власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. з відповідними надвірними прибудовами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з"явилися, надали суду письмову заяву, з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов визнали у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно архівних даних Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 26.01.1962 року, видране згідно рішення Березівської селищної ради від 26.01.1962 року протокол №2 та зареєстровано в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в книзі №2 за №400 26.01.1962 року. Згідно рішення Березівської селищної ради від 25.11.1961 року [PERSON]./рос. [PERSON]/ було дозволено добудувати житловий будинок, за період 1968-1970 років на земельній ділянці старий будинок було знесено та побудовано новий житловий будинок літ «А-1» загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. з відповідними надвірними будівлями. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Березівською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №18. Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року стали його дружина [PERSON] та доньки: [PERSON] та [PERSON] Дружина [PERSON] спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ГК України в редакції 1963 року, тому що була зареєстрована та мешкала в будинку разом із чоловіком, користувалася земельною ділянкою та речами чоловіка на день його смерті, але до нотаріуса не звернулася. Доньки [PERSON] та [PERSON] після смерті батька [PERSON] спадщину не приймали та на неї не претендували. Тому власницею житлового будинку стала [PERSON]. Житловий будинок літ «А-1» загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. був закінчений будівництвом, введений в експлуатацію згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію домоволодіння від 25.05.1989 року, де власницею вказана [PERSON] Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Таким чином, відповідно до ст. 331 ЦК України у [PERSON] виникло право власності на житловий будинок, оскільки він не був самочинним будівництвом. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Березівською селищною радою Харківського району Харківської області 14.10.1998 року, актовий запис №38. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, стали її доньки [PERSON] та [PERSON], але вони спадщину не прийняли згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року. За інформацією Харківського обласного державного нотаріального архіву №3246/01-21 від 16.11.2017 року, за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку садкових справ за 1984-2000 роки Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області заяви про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON], не надходили,спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивач [PERSON] є онуком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження, довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного станути№1 Харківського обласного управління юстиції про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (батьки позивача). Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: факт проживання фізичних осіб однією сім"єю. При вирішенні питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту проживання [PERSON] однією сім"єю з [PERSON], яка померла [INFO], судом встановлено, що як вбачається з акту, складеного 09 листопада 2017 року депутатом Березівської селищної ради Харківського району Харківської області Суббота С.О., [PERSON], 1971 року народження фактично проживав за адресою [ADDRESS] зі свого народження. Доглядав [PERSON] до її смерті. Відповідно до будинкової книги, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Таким чином оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] більш ніж 5 років до часу її смерті [INFO] однією родиною за адресою [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ «А-1» загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м. з відповідними надвірними прибудовами за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved