Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

01 липня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, про надання дозволів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у позивача на утриманні перебуває малолітній син сторін - [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано. Позивач має намір періодично вивозити сина за кордон, проте відповідач безпідставно відмовляється від надання відповідних дозволів. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про надання дозволу на виготовлення для сина проїзного документу, а також надання їй дозволу на виїзд сина за межі України без згоди батька до досягнення дитиною повноліття (а.с.а.с. 1 - 3). Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, звернувшись із заявою про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Представник третьої особи до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином. Ухвалою від 30.07.2014 р. визнання відповідачем позову прийнято судом. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що сторони до 04.05.2006 р. перебували у шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача (а.с.а.с. 6, 8). Позивач має намір періодично вивозити сина за кордон (до Російської Федерації), проте відповідач безпідставно відмовлявся від надання відповідних дозволів. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з Принципом 1 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і можливості та прийнятні умови, які дозволяли би їй розвиватися фізично, умово, духовно і в соціальному відношенні здоровою і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. У відповідності з абзацами 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За правилами пункту 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 (далі - Правила), відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Пунктом 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що, оскільки відповідач, який доводиться малолітньому [PERSON] батьком, перешкоджає у виготовленні для нього відповідного проїзного документу (паспорту) та виїзді його за кордон, заявлений позов є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved