Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Даніель», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) про стягнення заборгованості за вкладом та відсотками, мотивуючи тим, що 17 вересня 2012 року між ним та ПАТ «КБ «Даніель» укладено договір строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-29988, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 20 000 доларів США з виплатою 12% річних зі строком повернення 22 вересня 2013 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року стягнуто з ПАТ «КБ «Даніель» на користь позивача 20 000 доларів США вкладу, проценти за користування вкладом за період з квітня по серпень 2013 року в розмірі 7 993 грн., проценти за користування вкладом за період з 1 по 22 вересня 2013 року в розмірі 144,66 доларів США, проценти за користування вкладом за період з 23 вересня по 1 жовтня 2013 року в розмірі 4,38 доларів США. Із вказаних сум 11 березня 2014 року позивачу було виплачено 169 553 грн. 68 коп., що за курсом Національного банку України (далі НБУ) на день прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Даніель» 7,99 становить еквівалент 21 212,77 доларів США. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача ПАТ «КБ «Даніель» заборгованість за вкладом, процентами та з врахуванням 3% річних станом на 16 січня 2014 року в розмірі 826,03 доларів США, суми збитків в розмірі 32 110 грн. 53 коп., суму процентів за період з 17 січня 2014 року по 11 березня 2014 року в розмірі 206,57 доларів США, 3% річних з 17 січня 2014 року по 11 березня 2014 року в розмірі 97,90 доларів США та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу невчасної виплати вкладу. Ухвалою суду від 24 квітня 2014 року провадження в частині позовних вимог до Фонду про стягнення заборгованості за вкладом та відсотками закрито, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за вкладом та відсотками притягнуто як третю особу (а.с. 39-41). Під час судового розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив суд стягнути з ПАТ «КБ «Даніель» 1 708,49 доларів США та 9 111 грн. 98 коп., до яких входять 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, збитки від застосування розрахунку курсу НБУ станом на 11 березня 2014 року у порівнянні з реальним курсом, за яким позивач купив долари США у розмірі 3 930 грн. 47 коп., 3% річних станом на 9 квітня 2014 року нарахованих процентів з квітня по серпень 2013 року в сумі 181 грн. 51 коп., невиплачені відсотки за період з жовтня 2013 року по 9 квітня 2014 року в сумі 1 118,86 доларів США, 3% річних станом на 9 квітня 2014 року нарахованих на невиплачений вклад та проценти за вересень 2013 року по 1 жовтня 2013 року в сумі 581,68 доларів США, 3% річних станом на 9 квітня 2014 року нарахованих та невиплачених відсотків за період з жовтня 2013 року по 9 квітня 2014 року в сумі 7,95 доларів США. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд розглянув справу у відсутність представника, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи щодо задоволення позову заперечив, мотивуючи його безпідставністю. Зазначив, що ПАТ «КБ «Даніель» 11 березня 2014 року повернув позивачу суму вкладу та відсотки в розмірі 169 553 грн. 68 коп. відповідно до положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші позовні вимоги, на думку представника третьої особи, задоволенню не підлягають, оскільки розпочалась процедура ліквідації ПАТ «КБ «Даніель». Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Під час судового розгляду справи встановлено, що 17 вересня 2012 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «КБ «Даніель» укладено договір строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-29988, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 20 000 доларів США з виплатою 12% річних зі строком повернення 22 вересня 2013 року (а.с. 51). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року стягнуто з ПАТ «КБ «Даніель» на користь позивача 20 000 доларів США вкладу, проценти за користування вкладом за період з квітня по серпень 2013 року в розмірі 7 993 грн., проценти за користування вкладом за період з 1 по 22 вересня 2013 року в розмірі 144,66 доларів США, проценти за користування вкладом за період з 23 вересня по 1 жовтня 2013 року в розмірі 4,38 доларів США (а.с. 4-5). Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 січня 2014 року № 14 ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 січня 2014 року № 1 було розпочато процедуру здійснення в ПАТ «КБ «Даніель» тимчасової адміністрації з 17 січня 2014 року. Згідно з ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті (щодо не здійснення виплат під час тимчасової адміністрації), не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Такі зобов'язання банку виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду. З метою забезпечення виконання зобов'язань банку Фонд має право надати банку цільову позику. За рахунок позики Фонду, ПАТ «КБ «Даніель» 11 березня 2014 року повернув позивачу кошти в розмірі 169 553 грн. 68 коп. через ПАТ «КБ «Хрещатик» (а.с. 6). Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Офіційний курс НБУ станом на 16 січня 2014 року становив 799,3 грн. за 100 доларів США, у зв'язку з чим, позивач отримав вклад та відсотки на нього в перерахунку станом на 16 січня 2014 року. Враховуючи наведене, вимога позивача щодо стягнення збитків у розмірі 3 930 грн. 40 коп., які він поніс внаслідок купівлі доларів США станом на день виплати вкладу та відсотків - 11 березня 2014 року задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про стягнення відсотків за період з жовтня 2013 року по 9 квітня 2014 року, 3% річних та збитків, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи № 6-39цс13, судам необхідно стягувати відсотки за вкладом за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладника, а також 3% річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 №217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 16.04.2014 № 29 про початок здійснення процедури ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» (далі - ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ») та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Ожга Євгенія Вікторовича з 17 години 30 хвилин 16.04.2014 по 15.04.2015. 17 квітня 2014 року із реєстру учасників Фонду виключено ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» у зв'язку з ліквідацією банку. Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. З урахуванням наведеного, позивач мав право звернутись з відповідною заявою Фонду в межах гарантованої суми Фондом та до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Ожги Є.В., що виходять за межі суми гарантованої Фондом. Проте, позивач не звертався з вказаними вимогами до Фонду та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію «КБ «Даніель» Ожги Є.В., безпосередньо звернувшись до суду з вказаним позовом, про що зазначив в судовому засіданні. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України. Враховуючи те, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію «КБ «Даніель» Ожга Є.В. призначений Фондом, то позивач вправі звернутись в порядку адміністративного судочинства з відповідними позовними вимогами до Фонду в межах гарантованої суми Фондом та до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Ожги Є.В. з позовними вимогами, що виходять за межі суми гарантованої Фондом. Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки умовами договору банківського вкладу не передбачено її відшкодування, а відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed