Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

02.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 18.11.2007 року Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис № 45, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилася дитина, однак, подружні стосунки припинені, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, збереження сім'ї неможливо, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та просить слухати справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 18.11.2007 року уклали шлюб, який зареєстрований Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис № 45, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2007 року /а.с. 4/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 27.11.2012 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved