Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

01.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] , третя особа - фізична особа - підприємець [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позички від 06.11.2012 року. Між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] 06.11.2012 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення: №8 (вісім), №9( дев`ять) магазину №8, загальною площею 11,5 м. кв . розташоване [ADDRESS] ; приміщення кафе загальною площею 58,2 м. кв., розташоване в [ADDRESS] . Починаючи з червня 2014 року по 05 жовтня 2015 року відповідач не сплачував в щомісячну орендну плату. Внаслідок чого станом на 05.10.2015 року виникла заборгованість по орендній платі строком за 16 місяців і в розмірі 128000,00 гривень. Орендодавцем в грудні 2016 року до Господарського суду Херсонської області було додано позовну заяву про стягнення основної суми боргу 128000 грн., згідно зазначеного Договору. В рішенні Господарського суду Херсонської області по справі №923/1329/16 від 23 лютого 2017 року стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 32000,00 грн. основного боргу та судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено. Проте, в вішенні зазначено, що так як договір позички між [PERSON] та [PERSON] від 06.11.2012 року було припинено 02.10.2014 року, то з 02.10.2014 року належним орендодавцем є власник приміщення, тобто [PERSON] , і всі права згідно ст.761 Цивільного кодексу України «Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права» належать йому, тому він безпосередньо як власник приміщення має право стягнути з відповідача частину заборгованих коштів за дванадцять місяців, звернувшись до суду. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на свою користь суму заборгованості по орендній платі в розмірі 96000,00 гривень, відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 79055,88 гривень, відсотки з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 7645,81гривень, судовий збір в розмірі 1827,02 гривень. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач, його представник [PERSON] не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, якою просив розглянута справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами, надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки, яка повернулася за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України). Судом установлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.05.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Л.М., [PERSON] є власником приміщення №8, №9 магазину №8 , загальною площею 11,5 кв.м, які розташовані: [ADDRESS] . Що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №4261609 від 27.07.2004 року. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Херсонської міської ради від 17.03.2005 року [PERSON] є власником кафе за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,2 кв.м, на підставі рішення виконавчого комітету від 15.03.2005 року №149, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 18.03.2005 року. 06.11.2012 року між [PERSON] (позичкодавець) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (користувач) укладено договір позички, згідно умов якого позичкодавець передає користувачу у безоплатне користування на строк обумовлений договором, нежитлові приміщення, які користувач зобов`язується повернути позичкодавцеві після закінчення строку встановленого договором. Об`єктом позички за цим договором є приміщення №8, №9 магазину №8, загальною площею 11,5 кв . м , розташовані в [ADDRESS] ; приміщення кафе, загальною площею 58,2 кв.м, розташоване в [ADDRESS] . Строк, на який надається об`єкт позички - з 06.11.2012 року по 02.10.2014 року. 06.11.2012 року між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №8, №9 магазину №8, загальною площею 11,5 кв . м , розташовані в [ADDRESS] ; приміщення кафе, загальною площею 58,2 кв.м, розташоване в [ADDRESS] для ведення підприємницької діяльності. Терміном дії договору - 2 роки 11 місяців з 06.11.2012 року по 05.10.2015 року відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору. Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата становить з 06.11.2012 по 27.11.2012 року - 0 грн. (нуль гривень), а з 27.11.2012 року - 8000 грн. (вісім тисяч) гривень за один місяць оренди. Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами акту прийому - передачі як додатку до договору. Нежиле приміщення (об`єкт оренди) було передано орендареві за Актом прийому-передачі від 06.11.2012 року. Відповідно до пункту 4.4 договору орендна плата сплачується щомісячно, наперед не пізніше 27-го (двадцять сьомого) числа поточного місяця оренди в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця. Пунктом 6.1 Договору зокрема встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Внаслідок порушення [PERSON] умов Договору оренди станом на 05.10.2015 року у відповідача перед орендодавцем фізичною особою - підприємцем [PERSON] виникла заборгованість по орендній платі строком за 16 місяців в загальному розмірі 128000,00 гривень. Рішенням Господарського суду Херсонської області по справі №923/1329/16 від 23.02.2017 року стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 32000,00 гривень боргу з орендної плати станом на 01.10.2014 року. В частині стягнення з ФОП [PERSON] основного боргу в сумі 96000,00 гривень відмовлено, оскільки з 02.10.2014 року ВОП [PERSON] втратила право користування зданими нею в оренду відповідачу нежилими приміщеннями, а відповідно і права орендодавця за договором. Як зазначено у позовній заяві через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, передбачених Договором оренди, відповідач має заборгованість перед позивачем, як власником спірних нежитлових приміщень, за 12 місяців становить 96000,00 гривень (12місяцівх8000,00 грн.). Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.9.1 Договору оренди нежитлового приміщення у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні цивільним та господарським законодавством. Згідно п.8.1.1 Договору оренди нежитлового приміщення порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених цим договором. Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Починаючи з жовтня 2014 року по жовтень 2015 відповідач має заборгованість щодо сплати орендних платежів перед позивачем (власником нежитлових приміщень), а тому позивач має право нарахувати штрафні санкції у відповідності до вимог цивільного законодавства України, зокрема, суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Так, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції становить 79055,88 гривень: -на суму заборгованості 96000,00 грн. за період з 01.11.2014 року - 31.12.2014 року індекс інфляції за 61 день складає 127,9% (61/365 х 24,9% х 96000,00грн), що становить 3994,92 гривень; -на суму заборгованості 99994,92 грн. за період з 01.01.2015 року - 31.12.2015 року індекс інфляції за 365 днів складає 143,3% (43,3% х 99994,92грн), що становить 43297,80 гривень; -на суму заборгованості 143292,72 грн. за період з 01.01.2016 року - 31.12.2016 року індекс інфляції за 366 днів складає 112,4% (12,4% х 143292,72грн), що становить 17,768,30 гривень; -на суму заборгованості 161061,02 грн. за період з 01.01.2017 року - 15.01.2017 року індекс інфляції за 15 днів складає 100,9% (15/31% х 0,9% х 161061,02 грн.), що становить 701,39 гривень; -на суму заборгованості 161762,42 грн. за період з 16.01.2017 року - 15.02.2017 року індекс інфляції за 31 день складає 101,1% (1,1% х 161762,41 грн.), що становить 1779,39 гривень; -на суму заборгованості 163541,80 грн. за період з 16.02.2017 року - 15.03.2017 року індекс інфляції за 28 днів складає 101,0% (1,0% х 163541,80 грн.), що становить 1635,42 гривень; -на суму заборгованості 165177,22 грн. за період з 16.03.2017 року - 26.06.2017 року індекс інфляції за 103 дні складає 101,8% (103/31 х 1,8% х 165177,22 грн.), що становить 98878,66 гривень. Так, сума заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми 96000,00 гривень за період з 01.11.2014 року по 26.06.2017 року (969 днів) становить 7645,81 гривень (3% х 969/365 х 96000,00 грн.). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, відповідно до ст.625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, враховуючи надані позивачем розрахунки заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складається із заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 96000,00 гривень, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - 79055,88 гривень, а також суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми - 7645,81 гривень. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по договору оренди підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1827,02 гривень згідно квитанції №109 від 26.07.2017 року.

Outcome: approved