Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

01 липня 2019 року позивач звернулась в суд із позовом до Дошкільного навчального закладу (яслі-сад) №2 «Ромашка» (надалі - ДНЗ (яслі-сад) №2 «Ромашка»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу гуманітарної політики Новодністровської міської ради (надалі - ВГП НМР) про визнання трудового договору частково недійсним, поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що працювала на посаді прибиральниці службових приміщень в ДНЗ (яслі-сад) №2 «Ромашка» з 22.03.2017 року по 31.05.2019 року, з якої звільнена на підставі наказу ДНЗ (яслі-сад) №2 «Ромашка» від 29.05.2019р. у зв`язку із закінченням терміну дії трудового договору. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки не надавала згоди на продовження дії трудової угоди від 22.03.2017р., трудові контракти від 01.06.2017р. та від 01.06.2018р. були укладені (продовжені) без її згоди, у зв`язку з чим відповідно до ст. 39-1 КЗпП України з 01 червня 2017 року між нею та відповідачем винили безстрокові трудові відносини. Окрім того, звертає увагу суду, що навіть первісний строковий трудовий договір, який в подальшому роботодавець називав контрактом, не міг бути із нею укладений, оскільки характер виконуваної роботи не охоплювався поняттям строкового трудового договору та суперечив положенням Постанови КМУ від 19.03.1994 року №170. З огляду на зазначене, просить визнати частково недійсним в частині, що стосуються [PERSON] , трудові договори у формі наказів №45-к від 26.05.2017р. та №20-к від 30.05.2018р.; визнати недійсним та скасувати наказ №45-к від 29.05.2019р.; поновити її на посаді прибиральниці; стягнути із ВГП НМР середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2019 року і до дня поновлення на посаді, допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі і виплати заробітної плати за один місяць, а також стягнути із відповідача судові витрати, в тому числі, за надання правничої допомоги у сумі 1740, 00 грн. Розпорядженням в.о. голови Новодністровського суду Чернівецької області від 01.07.2019р. дану справу передано на розгляд Сокирянському районному суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 08.07.2019р. дана справа передана судді Побережній О.Д., яка не вирішувала питання про відкриття провадження у справі та ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.10.2019р. справу передала за підсудністю на розгляд Новодністровського міського суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019р. дана справа передана для розгляду судді Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л. 22 листопада 2019р. ухвалою суду позовну заяву залишено без руху з підстав, зазначених в останній, та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 25.11.2019р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої призначено на 20.12.2019р. о 12 год. 00 хв. До початку розгляду справи по суті, 13 грудня 2019р. позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про залучення до участі у справі співвідповідача та уточнення заявлених позовних вимог, в якій просила залучити ВГП НМР до участі у справі в якості співвідповідача та стягнути із останнього середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 207, 86 грн. за період з 01.06.2019 року і до дня поновлення на роботі за відрахуванням доходу, що був фактично отриманий в період з 20.09.2019 року і до дня поновлення на роботі. Інші позовні вимоги залишені в попередній редакції (а.с. 77). Вищевказану заяву позивача було задоволено та ухвалою суду від 20.12.2019р. залучено до участі у справі ВГП НМР в якості співвідповідача; надано строк для подання відзиву на позов, у зв`язку із чим відкладено розгляд справи в межах строків, визначених ст. 275 ЦПК України, на 22.01.2020р. о 11 год. 00 хв. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, та просили їх задоволити. Додатково позивач [PERSON] повідомила, що згоди на продовження строкової трудової угоди не надавала, була ознайомлена із оскаржуваними наказами №45-к від 26.05.2017р. та №20-к від 30.05.2018р. по факту їх винесення в той же день. Однак, наполягає на тому, що відповідно до ст. 39-1 КЗпП України з 01 червня 2017 року між нею та відповідачем винили безстрокові трудові відносини, а тому не було підстав для її звільнення. Окрім того, наголосила, що посада прибиральниці включена до штатного розпису установи та на даний час на її місце прийнято іншу особу, що свідчить про постійний характер виконуваної роботи. Вказала, що з 20.09.2019р. по 18.11.2019р. отримувала допомогу як безробітна, а з 18.11.2019р. прийнята на посаду машиніста з прання і ремонту білизни в ОКНЗ «Буковинський ліцей-інтернат з посиленою військо-фізичною підготовкою» на період тимчасової непрацездатності основного працівника. У зв`язку із зазначеним, просить стягнути із ВГП НМР середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу із розрахунку середньоденного заробітку в розмірі 207, 86 грн. за період з 01.06.2019 року і до дня поновлення на роботі за відрахуванням доходу, що був фактично отриманий в період з 20.09.2019 року і до дня поновлення на роботі, тобто за відрахуванням допомоги по безробіттю та заробітної плати за новим місцем праці. В судовому засіданні 22 січня 2020р. позивач [PERSON] надала для доручення до матеріалів справи довідку про доходи в ОКНЗ «Буковинський ліцей-інтернат з посиленою військо-фізичною підготовкою» за період з листопада по грудень 2019року, яку з об`єктивних причин не могла надати до початку розгляду справи по суті. Враховуючи, що вказаний письмовий доказ має значення для правильного вирішення спору та не міг бути поданий позивачем до початку розгляду справи по суті, оскільки дохід за грудень 2019р. бухгалтерією нараховано вкінці місяця, з врахуванням вимог ч. 8 ст. 83 ЦПК України, суд постановив долучити вищезгадану довідку до матеріалів справи. Відповідач-1 ДНЗ (ясла-садок) №2 «Ромашка» у своєму відзиві на позовну заяву № 56 від 09.12.2019р. за підписом директора установи вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на його безпідставність. Так, зазначили, що оскільки [PERSON] не висловлювала своєї незгоди із оскаржуваними наказами №45-к від 26.05.2017 р., №20-к від 30.05.2018 року, будучи із ними ознайомлена під підпис, то трудова угода від 22.03.2017р. вважалася продовженою наказами №45-к від 26.05.2017р., №20-к від 30.05.2018р., а тому звільнення на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП України відповідає закону (а.с. 65-67). Відповідач-2 ВГП НМР не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, однак представник обох відповідачів Богачук О.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві та письмових пояснення на позовну заяву (а.с. 65-73), та просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що оскільки позивачу було відомо про оскаржувані накази №45-к від 26.05.2017р. і №20-к від 30.05.2018р., вона їх не оскаржувала та продовжувала виконувати роботу, то фактично надала згоду на продовження строкової трудової угоди. При цьому, вважає, що у трудовій угоді від 22.03.2017р. та наказах №45-к від 26.05.2017р. і №20-к від 30.05.2018р. допущено механічну помилку щодо зазначення «контракт» замість «строкова трудова угода». Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні 22 січня 2020р., показала, що обіймає посаду завідуючого господарством ДНЗ (ясла-садок) №2 «Ромашка» та на період відсутності директора виконує її обов`язки. Зазначила, що посада прибиральниці з 2017 року включена до штатного розпису установи та на даний час в установі працює дві прибиральниці. При цьому, пояснила, що їй нічого не відомо про підстави продовження трудової угоди із [PERSON] , оскільки відповідні накази підписувались директором. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, їхні доводи та заперечення, покази свідка, дослідивши письмові докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив, що 20 березня 2017 року [PERSON] подала директору ДНЗ «Ромашка» письмову заяву, в якій просила прийняти її на посаду прибиральниці за трудовою угодою з 22.03.2017 року по 31.05.2017 року (а.с. 10). 20 березня 2017 року відповідач видав наказ №28-к «Про прийняття [PERSON] », на підставі якого позивача було прийнято на посаду прибиральниці з 22.03.2017 року по 31.05.2017 року за трудовою угодою. З даним наказом [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її підпис на наказі (а.с. 12). 22 березня 2017 року сторони по справі уклали трудову угоду б/н з терміном дії з 22.03.2017 року по 31.05.2017 року, відповідно до якої [PERSON] приймалась на роботу в ДНЗ «Ромашка» за спеціальністю «прибиральниця службових приміщень» (а.с. 11). Відповідний запис було внесено в трудову книжку [PERSON] (а.с. 6-8). 26 травня 2017 року директор ДНЗ (ясла-садок) № 2 «Ромашка» видала наказ №45-к «Про продовження терміну дії контрактів з працівниками ДНЗ», яким продовжила дію контрактів, зокрема, [PERSON] з 01.06.2017 року по 31.05.2018 року «за погодженням сторін між директором ДНЗ Синявською Ганною Миколаївною та вказаними працівниками». В даному наказі наявний підпис позивача про ознайомлення із його змістом (а.с. 13). 30 травня 2018 року директор ЗДО (ясла-садок) № 2 «Ромашка» видала наказ №20-к «Про продовження терміну дії Контрактів із працівниками ЗДО», у відповідності до якого продовжила дію контрактів, в тому числі із [PERSON] з 01.06.2018 року по 31.05.2019 року «за погодженням сторін між директором ЗДО Синявською Ганною Миколаївною та вказаними працівниками». Даний наказ, як і вищевказаний, містив підпис позивача про ознайомлення із його змістом (а.с. 14). У трудовій книжці [PERSON] зроблено відповідні записи про продовження виконання посадових обов`язків за трудовою угодою (а.с. 6-8). 29 травня 2019 року на підставі наказу ЗДО (ясла-садок) № 2 «Ромашка» №45-к [PERSON] звільнено із займаної посади з 31.05.2019 року у зв`язку із закінченням терміну дії трудової угоди відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України з наданням грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 07.08.2018 року по 31.05.2019 року. Із вказаним наказом № 45-к від 29.05.2019р. [PERSON] ознайомлена 06 червня 2019 року, про що розписалась в особовій картці працівника, що підтверджується п. 7 листа ВГП НМР № 605 від 13.06.2019р. (а.с. 9). У ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. В ст. 21 Кодексу законів про працю України передбачено працевлаштування на роботу за трудовим договором. Згідно зі ст. 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Згідно п.7, абз. 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Оскільки згідно з ч. 2 ст. 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, заяви позивача про прийняття на роботу від 20.03.2017 року (а.с. 10), трудова угода від 22.03.2017 року між сторонами була укладена в інтересах працівника, оскільки сама [PERSON] бажала укласти строковий трудовий договір із кінцевою датою 31.05.2017 року. При цьому, суд погоджується із доводами позивача про безпідставність зазначення в трудовій угоді від 22.03.2017р. у вступній частині, пунктах 2-4 слова «контракт», а в подальшому - і в оскаржуваних наказах №45-к від 26.05.2017р., №20-к від 30.05.2018р., так як у наказі про прийняття на роботу № 28-к від 20.03.2017р., трудовій книжці [PERSON] , оскаржуваному наказі про звільнення №45-к від 29.05.2019р. та заяві позивача про прийняття на роботу від 20.03.2017р. мова йшла саме про трудову угоду, а не контракт. Окрім того, посада прибиральниці службових приміщень не входить до переліку посад, при обійманні яких із працівниками укладається контрактна форма трудового договору. Як вже було встановлено судом, 26 травня 2017 року директор ДНЗ (ясла-садок) № 2 «Ромашка» видала наказ №45-к «Про продовження терміну дії контрактів з працівниками ДНЗ», яким, зокрема, продовжила дію трудової угоди із [PERSON] з 01.06.2017 року по 31.05.2018 року. Однак, даним наказом змінено не лише кінцеву дату первісної угоди від 22.03.2017р., але і початкову - з 01.06.2017р. Отже, по своїй суті оспорюваний наказ №45-к від 26.05.2017р. є своєрідним оформленням нової трудової угоди із позивачем. Проте, як вбачається із пояснень [PERSON] та змісту наказу №45-к від 26.05.2017р. позивач лише ознайомилась із вищевказаним наказом, але не надавала згоди на укладення нової строкової трудової угоди чи зміни кінцевої дати попередньої. Таким чином, за відсутності заперечень роботодавця [PERSON] продовжувала виконувати трудові функції прибиральниці. 30 травня 2018 року директором ЗДО (ясла-садок) № 2 «Ромашка» видано наказ №20-к «Про продовження терміну дії Контрактів із працівниками ЗДО», яким аналогічно, як і попереднім, без погодження на укладення нового строкового трудового договору чи зміни кінцевої дати первісної трудової угоди, продовжено дію контрактів, в тому числі із [PERSON] з 01.06.2018 року по 31.05.2019 року «за погодженням сторін між директором ЗДО Синявською Ганною Миколаївною та вказаними працівниками». Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (п. 2 і 3 ст. 23) трудові відносини фактично переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23, тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Трудові договори вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Оскільки ні характер виконуваної роботи [PERSON] , ні умови її виконання не передбачали строковий чи тимчасовий характер і позивач не виявила бажання на укладення нових строкових трудових договорів, суд дійшов висновку, що до трудових відносин, що виникли між позивачем та відповідачем з 01.06.2017 року, слід застосувати положення ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України. Відтак, трудові договори у формі наказів №45-к від 26.05.2017р., №20-к від 30.05.2018р. в частині, що стосуються [PERSON] , є незаконними, з огляду на безстроковий характер трудових відносин між сторонами по справі з 01.06.2017 року. При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо згоди [PERSON] на продовження строкових трудових угод, оскільки ознайомлення із наказом про продовження дії строкових трудових договорів не є тотожним поняттю надання згоди на таке продовження. Так само, як і відсутність заперечень не може свідчити про однозначну згоду із повторним укладенням трудових договорів на певний строк. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. У абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Отже, до позовних вимог про визнання недійсними наказів №45-к від 26.05.2017р. та №20-к від 30.05.2018р. в частині, що стосуються [PERSON] , застосовується тримісячний строк звернення до суду. Як вбачається із матеріалів справи, позивач була ознайомлена із вищевказаними наказами 26.05.2017р. та 30.05.2018р. відповідно, що останньою не заперечується, а в суд звернулась 01 липня 2019 року, тобто з пропущенням трьохмісячного строку. Незважаючи на те, що в прохальній частині позову [PERSON] просить поновити строки звернення до суду у випадку визнання судом їх пропущеними, позивач ні у власних поясненнях, ні в самій позовній заяві не навела жодних доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду. Таким чином, незважаючи на те, що трудові договори у формі наказів №45-к від 26.05.2017р. та №20-к від 30.05.2018р. в частині, що стосуються [PERSON] , є незаконними, позовні вимоги [PERSON] про визнання таких договорів у формі наказів недійсними задоволенню не підлягають у зв`язку з пропущенням строків звернення до суду та відсутністю підстав для поновлення таких строків. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Отже, на цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. З огляду на висновки суду про безстроковий характер трудових відносин між сторонами по справі з 01 червня 2017 року, трудові відносини із [PERSON] не могли бути припинені у зв`язку із закінченням строку трудового договору, зокрема, згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Так, частиною 1 ст. 235 КЗпП України закріплено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, позивач була звільнена незаконно, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним та скасування наказу №45-к від 29.05.2019р. «Про звільнення прибиральниці службових приміщень [PERSON] » підставні та підлягають задоволенню, а позивач - поновленню на посаді прибиральниці. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У п. 5.21 Положення про Відділ гуманітарної політики Новодністровської міської ради (у новій редакції), затвердженого рішенням міської ради 28.07.2016р. №223 (а.с. 19-28), передбачено, що для організації фінансово-господарської діяльності, ведення бухгалтерського обліку в установах освіти, фізкультури і спорту міста при відділі створюється централізована бухгалтерія як структурний підрозділ відділу, що складається із семи осіб та діє відповідно до положення, затвердженого начальником відділу. Відповідно до п.п. 6.1., 9.3. Статуту дошкільного навчального закладу «ясел-садка» №2 «Ромашка» (в новій редакції), затвердженого рішенням Новодністровської міської ради від 04.11.2016р. №316 (а.с.29-39) дошкільний навчальний заклад здійснює бухгалтерський облік та статистичну звітність через централізовану бухгалтерію головного розпорядника коштів. Управління дошкільним навчальним закладом здійснюється засновником - відділом гуманітарної політики. Тобто, незважаючи на те, що ДНЗ (ясла-садок) №2 «Ромашка» є юридичною особою, фінансовим забезпеченням, в тому числі нарахуванням заробітної плати та інших виплат, займається ВГП НМР. Аналогічне роз`яснення надано у листі ВГП НМР № 649 від 27.06.2019р. на адвокатський запит представника [PERSON] (а.с. 18). Отже, заявлення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме до ВГП НМР відповідає вимог закону. Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (надалі - Постанова №100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. У п.п. 5, 8 Постанови №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Як вбачається із довідки про доходи № 5, виданої Відділом гуманітарної політики Новодністровської міської ради від 11.06.2019р., перед звільненням [PERSON] працювала повних два місяці, зокрема, квітень-травень 2019 року. Середньоденна заробітна плата складає 207, 86 грн. (а.с. 17). Відповідно до довідки № 467 від 11.12.2019р. [PERSON] прийнята на посаду машиніста з прання та ремонту білизни Обласного комунального навчального закладу «Буковинський ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою» з 18.11.2019р. та за період з 18 листопада 2019 року по грудень 2019 року позивачу нарахована заробітна плата за роботу на посаді машиніста з прання білизни в розмірі 6081,49 грн. (а.с. 78, 92). Окрім того, в період з 20.09.2019р. по 18.11.2019р. [PERSON] перебувала на обліку як безробітна та отримала виплати (дохід) в розмірі 5259, 07 грн., що підтверджується довідкою Новодністровської міської філії ДЦЗ № 833/2413.01-19 від 11.12.2019р. (а.с. 79). Отже, розмір середньоденної заробітної плати в ДНЗ (яслі-сад) №2 «Ромашка» становить (4365,10+4365,10)/42(кількість робочих днів в квітні-травні 2019 року)=207,86 грн., а кількість днів вимушеного прогулу складає 18 (червень 2019 року) +23 (липень 2019 року)+21 (серпень 2019 року)+21 (вересень 2019 року)+22 (жовтень 2019 року)+21 (листопад 2019 року)+21 (грудень 2019 року)+14 (по 22 січня 2020 року)=161 робочих дні. Таким чином, розмір виплат за вимушений прогул становить: 27383, 97 грн. (207,86 грн. * 161 (кількість робочих днів з 01.06.2019 року по день винесення рішення) - 6081, 49 грн. 9заробітна плата за новим місцем праці). Посилання позивача на п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» є помилковим, оскільки викладені в ньому роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку виключено на підставі Закону України №3248-15 від 20.12.2005р. Така правова позиція неодноразово була висловлена судами у постанові ВСУ від 25.05.2016 у справі № 6-511цс16, постанові ВСУ від 21.09.2017 року у справі №6-2597цс16, постанові ВСУ від 22.11.2017 року у справі №6-1660цс16, постанові КАС у складі ВС від 01.03.2018 року у справі №818/149/17. Однак, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Оскільки позивач в заяві про залучення співвідповідача та уточнення заявлених позовних вимог від 13.12.2019р. просила зменшити суму компенсації за час вимушеного прогулу на всі доходи, отримані нею з 20.09.2019р. до часу поновлення на роботі, в тому числі на розмір допомоги по безробіттю, враховуючи право особи розпоряджатись своїми процесуальними правами та неможливість виходу судом за межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню із ВГП НМР згідно із законом, слід зменшити на розмір отриманої [PERSON] допомоги по безробіттю в розмірі 5259, 07 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ВГП НМР середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.06.2019р. по 22.01.2020р. підлягають задоволенню в розмірі 22124, 90 грн. (33465, 46 грн. - 6081,49 грн. - 5259, 07 грн.). Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3741, 48 грн. (207, 86 грн. * 18 робочих днів) підлягає негайному виконанню. Згідно ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Оскільки із заявлених [PERSON] трьох позовних вимог судом задоволено лише дві, за які позивач була звільнена від сплати судового збору, із ВГП НМР підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1536, 80 грн. (768, 40 грн. за вимогу немайнового характеру та 768, 40 грн. за вимогу майнового характеру). Також позивач надала суду докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1740, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру від 17.06.2019р., частково розрахунком розміру компенсаційних витрат на правову (правничу) допомогу від 28.06.2019р. та договором про надання правової (правничої) допомоги від 08.06.2019 року (а.с. 40-42). Таким чином, з огляду на задоволення судом двох із трьох заявлених [PERSON] позовних вимог, із ВГП НМР підлягають пропорційному стягненню на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1160, 00 грн. (1740, 00 грн./3*2). На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 23, 39-1, 233-235 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: approved