Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

01.02.2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, згідно якої просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» передати йому нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також стягнути з ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» на свою користь понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.10.2015 року між ним та ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» було укладено Договір позики, у відповідності до умов якого 08.10.2015 року позивач передав відповідачу у короткострокове користування грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 08.10.2015 року. В свою чергу, згідно умов п. 5 Договору позики відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані кошти в строк до 01.11.2015 року. 04.11.2015 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про перерахування йому коштів на виконання вищенаведених вимог Договору позики. Разом з тим 06.11.2015 року відповідачем було надано відповідь за № 1895, згідно якої останнім було запропоновано позивачу розглянути інші способи проведення розрахунків за Договором поруки, оскільки у зв'язку з фінансовими труднощами та відсутністю вільних обігових коштів він не зміг виконати вчасно свої грошові зобов'язання. У зв'язку з цим, 12.11.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору позики, згідно умов якої відповідач зобов'язався в рахунок виконання своїх зобов'язань за договором передати у власність позивачу нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в строк до 01.01.2016 року. Проте, відповідач порушує вищенаведені умов Додаткової угоди, чим перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав на дану нежилу будівлю. Під час розгляду справи в суді відповідачем було подано зустрічний позов до [PERSON], згідно якого ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» просить визнати за ним право власності на нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 22.03.2016 року вказаний зустрічний позов було прийнято судом до спільному розгляду з первісним позовом. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що згідно умов додаткової угоди, укладеної між сторонами 12.11.2015 року, [PERSON] зобов'язався в строк до 01.01.2016 року сплатити на користь ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» суму грошових коштів у розмірі 60 000,00 грн., після чого у останнього виникає обов'язок в рахунок погашення заборгованості перед [PERSON] передати йому у власність нежилу будівлю. Проте, у зв'язку з тим, що [PERSON] не було виконано умов вказаної додаткової угоди щодо сплати ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» суми грошових коштів у розмірі 60 000,00 грн., вимога [PERSON] щодо виникнення у нього права власності на нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], є безпідставною. Разом з тим, оскільки [PERSON] вважає, що у нього станом на день звернення до суду виникло право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості, ПАТ «Трест «Київміськбуд-2», як власник даної нежилої будівлі, звертається з вказаним зустрічним позовом до суду, оскільки його право власності оспорюється позивачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. При цьому у задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на його необґрунтованість. Представник відповідача Мазепа Н.М. у задоволенні первісного позову просив відмовити, посилаючись на те, що у позивача станом на день звернення до суду та розгляду справи судом не виникло права вимоги до відповідача щодо переходу права власності на нежилу будівлю, оскільки він не виконав умови укладеної між ними додаткової угоди щодо сплати на користь ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» суми грошових коштів у розмірі 60 000,00 грн. При цьому, вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.10.2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд-2» був укладений Договір позики № 2/10, згідно умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу безпроцентну позику в розмірі 300 000,00 грн., а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути вказану суму позики в строк до 01.11.2015 року (а.с. 4). 08.10.2015 року позивач безготівковим платежем перерахував грошові кошти у сумі 300 000,00 грн. на зазначений в договорі рахунок відповідача, що підтверджується копією платіжного доручення № 13 від 08.10.2015 року (а.с. 6). Проте, своїх зобов'язань за договором позики від 02.10.2015 року щодо повернення позивачу суми позики у строк до 01.11.2015 року відповідач не виконав, у зв'язку з чим 04.11.2015 року позивачем було направлено йому вимогу про негайне виконання умов договору позики (а.с. 7). Як вбачається з копії листа відповідача від 06.11.2015 року, останній звернувся до позивача з пропозицією щодо внесення змін до Договору позики від 02.10.2015 року щодо продовження строку його дії до 30.11.2015 року, а також запропоновував розглянути інші способи проведення розрахунків за вказаним договором (а.с. 8). 12.11.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 2/10, згідно умов п.п. 1,2 якої відповідач, в рахунок погашення грошового зобов'язання за даним Договором у розмірі 300 000,00 грн., зобов'язався в строк до 01.01.2016 року передати у власність позивачу нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., балансовою вартістю 360 000,00 грн., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а позивач зобов'язався перерахувати на рахунок відповідача кошти у розмірі 60 000,00 грн. у строк до 01.01.2016 року. При цьому, згідно п. 3 вказаної Додаткової угоди у разі виконання позивачем зобов'язання, визначеного в п. 2 даної Додаткової угоди, відповідач зобов'язується протягом десяти днів передати за Актом приймання-передачі позивачу нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], із подальшим укладанням договору купівлі-продажу даної нежилої будівлі (а.с. 5). Звертаючись до суду з позовом, позивач просить зобов'язати відповідача передати йому нежилу будівлю під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що останній порушує умови додаткової угоди від 12.11.2015 року, а саме: ухиляється від передачі нежилої будівлі позивачу в рахунок погашення заборгованості за Договором позики від 02.10.2015 року. В свою чергу, відповідач, як на підставу для задоволення своїх вимог за зустрічним позовом, посилається на те, що у позивача станом на день звернення до суду та розгляду справи судом не виникло права вимоги до відповідача, як власника вказаної нежилої будівлі, щодо переходу права власності на неї, оскільки він не виконав умови укладеної між ними додаткової угоди щодо сплати на користь ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» суми грошових коштів у розмірі 60 000,00 грн. Разом з тим слід зазначити, що згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що нежила будівля під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві власності відповідачу. Не встановлено наявності таких доказів і під час розгляду справи в суді. З урахуванням викладеного нежила будівля під літерою «А» загальною площею 483,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], не могла і не може бути предметом спору сторін, щодо переходу її у власність до жодної сторони в даній справі, оскільки ними не надано суду доказів того, що дана будівля взагалі перебуває у будь кого у власності, як нерухоме майно, яке було побудоване та введене в експлуатацію відповідно до вимог закону. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі за первісним та зустрічним позовами як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» про зобов'язання вчинити дії та зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до [PERSON] про визнання права власності слід відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed