Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

01 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину, стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи його наступним. 27 квітня 2007 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Подружжя припинило шлюбні відносини, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини, тому просить шлюб розірвати. оскільки діти проживають з позивачем, то позивач просить стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який є студентом Сумського державного університету та в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. до закінчення навчання. Також позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? частини заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Справу просив розглядати в його відсутність. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 501, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Із копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьком є [PERSON] (а.с.11). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чолов іком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу, навчається за державним замовленням (а.с.13), не працює, в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, працює, має нормальний стан здоровя, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав, крім того, суд враховує, що відповідач визнав позов в повному обсязі. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів 1000 грн. щомісячно буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як позивача, так і повнолітнього сина, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Крім того, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.12). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] (а.с.12). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.\~\~\~ Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved