Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі- ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно. У подальшому товариство змінило позовні вимоги і зазначало, що 04 грудня 2007 року між банком і [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № К3JWGІ0000004005, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 450 тис. грн. зі сплатою 15 % строком до 04 жовтня 2026 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплачувати банку проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, на умовах та строки, передбачені умовами договору. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобов'язання за договором про іпотечний кредит № К3JWGІ0000004005 належним чином не виконує, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, просило стягнути з [PERSON] на користь банку 1 269 708 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що так як банк не виконав судове рішення про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, суд не може стягувати з [PERSON] заборгованість у розмірі, визначеному банком, а також просила у разі прийняття рішення про стягнення заборгованості застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені, а кредит стягнути з огляду на вимоги п. 2.4 договору про іпотечний кредит про обов'язок позичальника щомісяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані проценти в сумі не менше 6054 грн. 67 коп. Заслухавши доводи представників позивача та відповідача, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 04 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (а.с. 23), і [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № К3JWGІ0000004005, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 450 тис. грн. на поліпшення якості окремого житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 жовтня 2026 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та своєчасно сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами (пп. 1.1, 1.3 кредитного договору а.с. 10). Для забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 04 грудня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено іпотечний договір № К3JWGІ0000004005, за умовами якого [PERSON] передала банку в іпотеку жилий будинок, загальною площею 128, 30 кв. м, житловою площею 55, 10 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). Взяті на себе зобов'язання за договором про іпотечний кредит [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 05 лютого 2014 року утворилась заборгованість у сумі 1 269 708 грн. 26 коп., що складається з: 443 065 грн. 15 коп. заборгованості за кредитом, 304 583 грн. 77 коп. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 406 631 грн. 32 коп. пені за неналежне виконання зобов'язань, 115 428 грн. 02 коп. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, доданої банком до позовної заяви (а.с. 4-6). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом пп. 1.1, 2.4, 5.2.4, 6.2, 6.4, 6.6 договору про іпотечний кредит від 04 грудня 2007 року банк надав [PERSON] у власність 450 тис. грн., а [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити 15% річних за користування кредитом, а також інші платежі в порядку, на умовах та у строки визначені договором. [PERSON] зобов'язався щомісячно до 04 числа кожного місяця, починаючи з наступного дня після підписання договору про іпотечний кредит, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 6 054 грн. 67 коп. Останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 04 жовтня 2026 року. Банк має право вимагати від позичальника - [PERSON] дострокового повернення кредиту в частині або в цілому, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником - [PERSON] будь-яких зобов'язань за договором про іпотечний кредит. Згідно ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1, 2.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом у подвійному розмірі від зазначеного в п. 1.1 суми щомісячного платежу за цим договором. При порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого пп. 2.4, 6.2 даного договору, кредитор має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити кредитору пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки. При порушенні позичальником строків платежів по зобов'язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі в межах 10% від суми невиконаного зобов'язання. Разом із тим за змістом ст. ст. 258, 267 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так як станом на 05 лютого 2013 року розмір пені складав 443 437 грн. 48 коп., а станом на 05 лютого 2014 року - 626 579 грн. 02 коп., розмір пені за один рік становить: 626 579 грн. 02 коп. - 443 437 грн. 48 коп. = 183 141 грн. 54 коп. Ураховуючи, що до вимог про стягнення пені судом застосовано позовну давність, а згідно п. 6.6 договору про іпотечний кредит при порушенні позичальником строків платежів по зобов'язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі в межах 10% від суми невиконаного зобов'язання, таким чином розмір штрафу, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку, становить 0,1 Х (443 065 грн. 15 коп. заборгованість за кредитом + 304 583 грн. 77 коп. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом + 183 141 грн. 54 коп. пеня) = 93 079 грн. (розрахунок пені та штрафу відповідає розрахунку на а.с. 6). Крім того, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17 серпня 2010 року позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: визнано недійсними пп. 5.2.9, 5.3.12, 6.2, 8.8 договору про іпотечний кредит; зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» скасувати необґрунтовану банком неустойку, пеню та штраф за договором про іпотечний кредит за весь період дії договору та здійснити перерахунок сплачених [PERSON] коштів за весь період користування кредитом. Рішенням апеляційного суду Київської області від 14 лютого 2011 року рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 серпня 2010 року в частині визнання недійсними умов договору про іпотечний кредит скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині; у решті рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 серпня 2010 року залишено без змін. Вказане рішення суду не виконано (а.с. 56). Проте за змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник банку у судовому засіданні пояснив, що всі розрахунки банку правильні, просив суд звернути увагу на те, що проценти за користування кредиту розраховані з розрахунку 15 % річних. Заперечуючи проти позову, представник позивача посилалась лише на лист Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, однак власного розрахунку не надав, крім того, до вимог про стягнення пені за заявою представника відповідача застосовано позовну давність, а отже і зменшився розмір штрафу, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь банку, за таких обставин суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок банку та відхилити доводи представника відповідача. Ураховуючи, що [PERSON] умови договору про іпотечний кредит належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, до вимог про сплату пені представник відповідача просила застосувати позовну давність, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь банку слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial