Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

01 липня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог посилалась на те, що у період з 21.06.2008 по 12.11.2010 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження. Дитина проживає спільно із нею та знаходиться на її утриманні. Починаючи з січня 2019 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача на свою користь та на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 01 січня 2019 року, і до досягнення ним повноліття. Ухвалою суду від 21 липня 2020 року за вказаним позовом було відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно відзиву на пред`явлений позов не надав, а тому, враховуючи положення ст. 178, 191 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що у період з 21 червня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням суду від 02 листопада 2010 року, яке набрало чинності 12 листопада 2010 року, шлюб між ними було розірвано. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.11.2008, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , про що вчинено актовий запис № 956. Батьками зазначені: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, та перевіривши їх наданими доказами, враховуючи, насамперед, інтереси неповнолітнього [PERSON] , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на його утримання на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Разом зі тим, вирішуючи питання про час, з якого мають бути присуджені аліменти, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Проте, жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про вжиття позивачем, починаючи з січня 2019 року, заходів щодо одержання аліментів і ухилення відповідача від їх сплати, в ході судового розгляду справи не надано і посилань на їх наявність не наведено взагалі. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час, тобто з 01 січня 2019 року, у зв`язку із чим відмовляє у задоволені позову у цій частині. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору за даною категорією справ, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial