Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування квартири від 08.07.2013. Крім позивача, в квартирі мешкають її батьки - [PERSON] та [PERSON] Зазначає, що з 18.09.2013 у вказаній квартирі зареєстрована сестра позивача - [PERSON] 25.02.2005 відповідач зверталася до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківського району м. Києва із заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку у зв'язку з тим, що вона не проживає в України, а проживає у Польщі, однак її заява була залишена без задоволення. Враховуючи те, що відповідач не є власником вказаної квартири та не проживає в Україні понад десять років, позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати уповноважений орган зняти відповідача з реєстрації. [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 14.04.2015, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 14.04.2015, не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування квартири від 08.07.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Шостої Київської нотаріальної контори Ларіною О.В. (а.с. 4-5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (а.с. 6-7). Актом від 16.12.2014 встановлено, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] з 2004 року по день складання акту не проживає (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2005 відповідач зверталася до Начальника ЖЕКу 1014 Діденко Н.І. із заявою, відповідно якої просила зняти її з реєстраційного обліку у зв'язку з тим, що вона з 04.10.2003 проживає в Польщі (а.с. 16). Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу Української РСР (далі по тексту - ЖК України), у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі не проживає в [ADDRESS]. Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (із змінами і доповненнями), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в [ADDRESS], та не є її власником. З приводу заявлених позовних вимог про зобов'язання уповноважений орган зняти з реєстраційного обліку відповідача, слід зазначити наступне. Пунктом 2 ч. 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття особи з реєстрації місця проживання є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Поряд з цим, оскільки здійснення реєстрації місця проживання чи зняття з реєстрації здійснюється відповідними підрозділами МВС України, які є суб'єктами владних повноважень, то заявлена у даній справі позовна вимога про зняття з реєстрації, заявлена саме до відповідача, задоволенню не підлягає. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: partial