Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

01.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить виключити відомості про своє батьківство від квітня 2020 року, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в смт. Іршанськ про народження [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 08 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із відсутністю роботи та заробітку, він поїхав на заробітки за кордон. Піклуючись про родину і сина, він перераховував грошові кошти різними сумами поштовим зв`язком систематично і щомісяця. В липні 2018 року у зв`язку із встановленими негативними сімейними обставинами та веденням аморального способу життя дружиною [PERSON] , ним подано заяву про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання сина разом із позивачем. З того часу, близько двох років вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, зовсім не спілкуються і не бачаться, оскільки проживають в різних населених пунктах. З вказаного часу, син [PERSON] постійно проживає з позивачем, він його виховує і повністю забезпечує. В квітні 2020 року відповідач народила дитину і зареєструвала її у відділі реєстрації актів цивільного стану в смт. Іршанськ як [PERSON] . Батьком народженої дитини згідно ч.1 ст.122 СК України, було записано позивача, однак з цим фактом він не згодний. Бути батьком вказаної дитини він не може взагалі, оскільки з липня 2018 року зі своєю дружиною [PERSON] не проживали разом, не спілкувались взагалі і фактично не бачились, так як проживали в різних населених пунктах, тому в інтимні стосунки не вступали. Крім того, неможливість зачаття даної дитини підтверджується відсутністю його в той час на території України. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2020 року, відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. В судовому засіданні 26.10.2021 представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просив позовну заяву задовольнити. Представник відповідача, [PERSON] в судовому засіданні 26.10.2021 року визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні. Також, зі змісту копії довіреності від 11 грудня 2022 року вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , уповноважила адвоката Барановського Ігоря Івановича, на підставі доручення Коростенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11.12.2020 року № 658 здійснювати представництво її інтересів в судах, зокрема, визнавати позов повністю або частково. Довіреність видана без права передоручення повноважень іншим особам, на строк до моменту припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги на підставі зазначеного вище доручення, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому порядку або представництво за цією довіреністю не буде припинено з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України (а.сп.28). Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд вважає, що визнання представником відповідача [PERSON] позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши представника позивача та представника відповідача, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Згідно матеріалів справи, сторони з 08 серпня 2014 перебувають у шлюбних відносинах. В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.02.2015 року народження (а.сп.8). Як вбачається із позовної заяви, в квітні 2020 року відповідач народила дитину і зареєструвала її у відділі реєстрації актів цивільного стану в смт. Іршанськ як [PERSON] , батьком народженої дитини згідно ч.1 ст.122 СК України, було записано позивача, однак з цим фактом він не згодний. Представник позивача, вказує, що [PERSON] не є батьком [PERSON] , та представником відповідача було підтверджено те, що батьком дитини є інший чоловік, а тому сумніви позивача щодо його батьківства відносно дитини знайшли своє підтвердження. Згідно статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] , вказує, що він не є батьком даної дитини, та це підтверджується представником відповідача у справі, а тому позивач вправі ініціювати питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин, та при вирішенні спору суд враховує справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно правових відносин. Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки представник відповідача позов визнав, суд вважає, що у додаткових доказах на підтвердження вищевказаних обставин необхідності немає. У зв`язку з наведеним, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та представником відповідача визнано позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. Отже, суд приймає визнання представником відповідача позову та приходить до висновку, що необхідно виключити запис про позивача, як батька, з актового запису про народження дитини. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки представник відповідача позов визнав, то з державного бюджету на користь позивача підлягає поверненню 50 відсотків від сплаченого ним при поданні позову до суду суми судового збору, тобто кошти в сумі 420,40 грн., а решта суми судового збору, тобто кошти в сумі 420,40 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved