Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

01.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона має доньку [PERSON], яка [INFO] народила дитину: [PERSON], [INFO]. Мати дитини, вихованням сина не займається з моменту народження, не виявляє жодного інтересу до життя дитини, веде аморальний спосіб життя, місце знаходження її не відоме. ЇЇ онук проживає разом з нею, та знаходиться на її утриманні. Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її сина [PERSON] та встановити над ним опіку, призначити її опікуном онука та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові просили позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її сина [PERSON] та встановити над ним опіку, призначити позивача опікуном дитини та стягнути на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, заперечень проти позовних вимог не надала. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.12.2009 року, виданого Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1153, батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON], [PERSON] ( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Мати [PERSON], відповідно до інформації Довгинцівського ВП КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області перебуває у розшуку, як безвісно зникла особа, місце знаходження її станом на 16.09.2016 року ( а.с. 13, 14, 15, 16, 17). Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої ст. 135 СК України ( а.с. 18 - копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження). Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 06.02.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав, вважають не доцільним позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки її місцезнаходження не відоме (а.с. 35-36). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], під присягою, підтвердили, той факт, що відповідачка з моменту народження дитини своїх батьківських обов'язків відносно сина не виконує, в житті дитини не з'являється, життям дитини не цікавиться, допомогу на утримання дитини не надає. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до п.2 частини 1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] не займається вихованням сина, не забезпечує його матеріально, не виявляє щодо сина батьківського піклування, тому враховуючи вказані обставини та письмові докази по справі, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинна бути позбавлена батьківських прав відносно свого сина [PERSON], [INFO]. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Крім того, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, суд вважає, що її вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини підлягають задоволенню, оскільки на батьків покладено законом обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. В той же час, позовні вимоги в частині призначення позивачки опікуном дитини задоволенню не підлягають, оскільки опікуном може бути призначена позивач лише після встановлення дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, який встановлюється на засіданні виконкому відповідно до положень п. 35 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866. Пунктом 35 вказаної Постанови визначено, що після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського виконавчий орган міської, районної у місті ради за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім'ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу). Під час визначення форми влаштування в інтересах дитини мають бути враховані обставини, за яких дитина втратила батьківське піклування, її життєвий шлях, родинні зв'язки, наявність братів і сестер, контакти із соціальним оточенням, стан здоров'я, освіта, інші потреби. Відповідно до п. 22 Постанови, рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей. Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особо, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. До суду не надходило подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON], [INFO] опікуна. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Крім того зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, виходячи з задоволених двох позовних вимог,

Outcome: partial