Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

02.05.2018 року до суду надійшов позов [PERSON] , в якому останній просить стягнути з відповідача 13000 доларів США, що еквівалентно 340210грн. за офіційним курсом НБУ на день звернення позивача до суду, а також судовий збір за подання даної позовної заяви. В обґрунтування позову вказує про те, що 26.06.2012р. між [PERSON] , у якості продавця, та [PERSON] , у якості покупця, був укладений договір купівлі-продажу житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору вартість квартири становить 73000 доларів США, з яких 60000 доларів США повинні бути сплачені покупцем до 27.06.2012р., а 13000 доларів США - не пізніше 15.09.2012р., що має бути підтверджено нотаріально посвідченою письмовою заявою продавця про отримання грошей. Також 26.06.2012р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався відповідати за виконання [PERSON] її зобов`язання перед [PERSON] щодо сплати 13000 доларів США, які не було сплачено в момент укладення договору купівлі-продажу від 26.06.2012р. Всупереч досягнутим домовленостям відповідач не виконала прийняте на себе зобов`язання по сплаті залишку вартості придбаної квартири, з вересня 2012р. припинила виходити на зв`язок, на дзвінки не відповідає, що на думку позивача свідчить про її відмову сплачувати вищевказані кошти. У зв`язку з цим після спливу останнього строку виконання обов`язку, наприкінці вересня 2012р. позивач отримав вимогу [PERSON] від 23.09.2012р. та почав виконувати прийняті на себе зобов`язання за договором поруки та вперше 03.11.2012р. здійснив оплату 5000 доларів США. Позивач не мав фінансової можливості виконати обов`язок за договором поруки одноразово, тому кошти, забезпечені порукою, сплачував протягом 2012-2018р.р., відносно чого не заперечував кредитор. Після повного виконання вказаного зобов`язання позивач письмово повідомив відповідача про це (за адресою реєстрації) та запропонував повернути йому кошти, сплачені ним на виконання договору поруки за зобов`язаннями відповідача, яка не виявила бажання врегулювати даний спір в досудовому порядку, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. 08.10.2018р. було надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. 26.06.2012р. між [PERSON] , у якості продавця, та [PERSON] , у якості покупця, був укладений договір купівлі-продажу житлової квартири, зобов`язання з оплати якого, на думку відповідача, були виконані відповідачем належним чином та у повному обсязі одночасно з його укладенням, підтвердженням чого є те, що з моменту спливу строку виконання зобов`язання, а саме з 15.09.2012р., продавець не направив вимоги про сплату заборгованості боржника та відшкодування збитків, як то передбачено Договором. Крім того, право власності відповідача на вказану квартиру було зареєстровано 04.07.2012р. реєстратором бюро технічної інвентаризації, а у 2014р. відповідачем було здійснено її продаж, під час реєстрації правочину нотаріусом підтверджено право власності відповідача на квартиру та відсутність законних посягань третіх осіб на цю нерухомість. Відповідачу до моменту подання позовної заяви не було відомо ані про існування договору поруки, ані про вимогу кредитора до поручителя з оплати зобов`язання. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження відправлення або отримання відповідачем повідомлення про отримання вимоги кредитора. Та не доведено факт направлення вимоги кредитора від 15.09.2012р. та її отримання позивачем 25.09.2012р. Оскільки договір поруки було укладено у письмовій формі, то зміни до нього мають бути укладені також у письмовій формі. Однак позивачем не надано доказів, які б підтверджували внесення змін до договору, а саме про здійснення першого платежу 03.11.2012р. та оплату заборгованості протягом 2012-2018р.р. До того ж, установлений строк дії договору поруки, а саме що він вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, не відповідає вимогам закону. Надана позивачем нотаріально завірена заява від 06.06.2018р. про відсутність будь-яких претензій майнового або матеріального характеру до позивача з боку [PERSON] не може вважатися належним доказом, оскільки нотаріус лише завірив підпис особи та не встановлював будь-який зв`язок між договором поруки та розписками, відсутні дані, які б прив`язували дану заяву саме до договору поруки, який фігурує у даній справі. У наданих позивачем копіях розписок, частина з яких надрукована на комп`ютері, йде мова лише про договір поруки від 26.06.2012р., який за даними розписками неможливо ідентифікувати. Все це свідчить про наявність зловмисної домовленості кредитора з поручителем та безпідставність вимог позивача (том 1 а.с. 191-196). Представник позивача 12.10.2018р. надав відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві, з тих причин, що виконання обов'язку з оплати залишку вартості квартири відповідачем не доведено належним чином у вигляді письмової заяви продавця про отримання грошей, справжність підпису на якій має бути засвідчено нотаріально, про що вказано у п.п. 2.1 Договору від 26.06.2012р. Тобто відповідач лише зазначає про ніби то повністю виконаний обов`язок відносно оплати вартості вказаної квартири, не надаючи жодного належного доказу, натомість [PERSON] жодних претензій до відповідача з приводу сплати 60000 доларів США не має. Крім того, як вбачається з договору купівлі-продажу, продавець не мав жодних заперечень стосовно державної реєстрації права власності на вказану в договорі квартиру за відповідачем і продавцем не було зроблено жодних застережень щодо відсутності права реєстрації квартири за покупцем до моменту повного розрахунку за придбане житлове приміщення. Вказав, що законодавець не визначив момент припинення поруки (недійсності поруки) фактом відсутності направленої вимоги кредитора до поручителя, до того ж факт направлення вимоги [PERSON] до [PERSON] про виконання договору поруки не ставиться під сумнів сторонами договору поруки, а відповідач не є стороною поруки для того щоб спростовувати факт отримання [PERSON] вимоги кредитора. Водночас зазначив, що в матеріалах справи міститься доказ направлення вимоги від [PERSON] до відповідача від 10.10.2012р., тобто після отримання вимоги від кредитора позивач сповістив про це боржника. Договір поруки не може бути визнаний недійсним із підстав відсутності згоди боржника на його укладення та положень щодо відплатності або безвідплатності послуг поручителя, відсутності додаткової угоди про перенесення строку оплати за договором, а тому до нього не можуть бути застосовані наслідки недійсності правочинів. Враховуючи фактичне погодження кредитором нових строків оплати за договором поруки (акцептування підтверджується прийняттям всіх оплат, що були здійсненні [PERSON] ), відсутність законодавчої заборони на перенесення строку оплати, свої обов`язки поручитель виконав належним чином та в повному обсязі, що також підтверджується нотаріально завіреною заявою кредитора від 06.06.2018р., яка є належним доказом, оскільки відповідачем не доведено, що між сторонами договору поруки укладались ще якійсь договори поруки за зобов`язанням [PERSON] , окрім як 26.06.2012р. Просив суд задовольнити вимоги в повному обсязі (том 1 а.с. 211-214). Представник відповідача 30.10.2018р. надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що факт направлення кредитором позивачу вимоги про виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу вважає недоведеним, оскільки позивач зазначає про отримання вимоги кредитора 23.09.2012р., хоча у вимозі кредитора наявні лише підпис [PERSON] та дата, що не може підтверджувати факту направлення або отримання позивачем вимоги саме 23.09.2012р. Договір поруки складено у письмовій формі, тому будь-які зміни до нього, в тому числі стосовно порядку здійснення розрахунків, мали бути закріплені у письмовій формі. Крім того, кредитор має право звернути стягнення за рахунок майна поручителя у випадку відсутності коштів у останнього. Також сам факт здійснення передачі грошових коштів викликає великі сумніви, оскільки в момент передачі за розписками від 24.06.2015р. та 24.03.2018р. грошових коштів від [PERSON] до [PERSON] вони знаходились у різних країнах, що підтверджується листом ГЦ ОСІ ДПС України. Отже, посилання позивача на факт передачі грошових коштів 24.06.2015р. та 24.03.2018р. на виконання договору від 26.06.2012р. не відповідає дійсності, що також викликає великі сумніви щодо фактичної передачі коштів за іншими розписками. З огляду на це, а також внаслідок відсутності будь-яких доказів, що свідчать про переривання перебігу позовної давності, вважає, що строк позовної давності за договором від 26.06.2012р. сплинув. Зазначив, що факт відсутності претензій [PERSON] до [PERSON] (заява від 06.06.2018р.) ніяк не може свідчити про фактичне виконання сторонами своїх обов`язків, а як наслідок переходу прав кредитора за договором купівлі-продажу до позивача. Отже договір поруки фактично виконано не було. До того ж, на думку представника відповідача договір поруки має чітко виражені ознаки фіктивного правочину, який було укладено внаслідок зловмисної домовленості без наміру створення будь-яких правових наслідків, виключно з метою поновлення строку позовної давності, який за договором купівлі-продажу від 26.06.2012р. на день подачі позову вже сплинув. Це підтверджується сукупністю порушень умов договору поруки. Вказав, що наданий позивачем опис вкладення до цінного листа від 10.10.2012р. не може підтверджувати відправлення та отримання адресатом поштової кореспонденції, не надано навіть самого повідомлення нібито відправленого за даним описом. В порушення вимог до форми бланків , в описі не вказані дані особи, яка є відправником та нібито його склала і мається лише сумнівний підпис, який не належить ні [PERSON] , ні [PERSON] , відсутні дані особи, хто його перевірив, з зазначенням повних даних працівника поштового відділення зв`язку та його підпису, неможливо ідентифікувати печатку поштового відділення (том 1 а.с. 241-245). В своїх поясненнях представник позивача також вказав, що жодного доказу на підтвердження оплати [PERSON] залишку вартості придбаної квартири суду не надано. Є необґрунтованим твердження, що державна реєстрація об`єкту нерухомості за [PERSON] є доказом повного та належного виконання нею зобов`язання за договором. Зазначив, що основною умовою поруки є виконання поручителем обов`язку боржника за певним зобов`язанням. Виключно судовим рішенням, яке набрало законної сили, може бути встановлена фіктивність договору поруки у даній справі (том 2 а.с. 15-17). За ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 18.12.2018р., яку в цій частині було залишено без змін Харківським апеляційним судом 21.03.2019р., було за клопотанням представника відповідача зобов`язано позивача і [PERSON] подати до суду оригінали усіх письмових доказів, копії яких додані до позовної заяви (договір купівлі-продажу\~нерухомого майна\~від 26.06.2012р.,\~договір поруки\~від 26.06.2012р.,\~вимогу [PERSON] \~від 23.09.2012р.,\~розписки [PERSON] \~про отримання\~коштів від\~03.11.2012р.,\~10.04.2013р.,\~24.06.2015р.\~та 24.03.2018р.,\~вимогу [PERSON] \~до [PERSON] \~від 19.04.2018р.,\~інформацію з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно від\~29.05.2018р.\~та від\~21.09.2017р.\~щодо власника\~квартири [ADDRESS] ,\~нотаріально завірену\~заяву від\~06.06.2018р.,\~опис вкладення\~до цінного\~листа від\~10.10.2012р.\~про направлення\~вимоги [PERSON] \~до [PERSON] ),\~а також\~оригіналидовіреностей на ім'я [PERSON] ,\~ [INFO] (том 2 а.с. 1, 2, 43, 44, 109, 111). З причин невиконання ухвали суду позовну заяву за ухвалою від 13.06.2019р. було залишено без розгляду, однак її було скасовано за постановою Харківського апеляційного суду від 05.09.2019р. та справу направлено для продовження розгляду (том 2 а.с. 139, 144-146, 182-185). 08.10.2019р. позивачем було надано суду оригінали наступних документів: договору поруки б/н від 26.06.2012р., вимоги [PERSON] від 23.09.2012р., розписок [PERSON] про отримання коштів від [PERSON] від 03.11.2012р., 10.04.2013р., 24.06.2015р. та 24.03.2018р., нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 06.06.2018р. та нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 22.11.2018р. (том 2 а.с. 200, 243-251). У зв'язку з проведенням досудового розслідування за фактом можливого шахрайства оригінали вказаних документів з цієї цивільної справи було вилучено 14.11.2019р. на підставі ухвали слідчого судді, а їх замінено завіреними слідчим копіями (том 2 а.с. 217, 219-221, 240-242). За ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 04.12.2019р. було відмовлено стороні позивача у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадження № 42019221380000111 від 03.06.2019р., під час проведення досудового розслідування у якому слідчим 05.11.2019р. було винесено постанову про призначення технічної експертизи документів, вилучених у даній цивільній справі (том 3 а.с. 20). Позивач надав письмові заяви про розгляд справи за його відсутності (том. 1 а.с. 105, том 2 а.с. 131). У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у позові з підстав, вказаних ним у його запереченнях на позов. Підтвердив, що під час досудового розслідування за його клопотанням у кримінальному провадження № 42019221380000111 від 03.06.2019р. було призначено технічну експертизу документів, тому від свого клопотання від 02.11.2019р. відмовився, вважаючи його розгляд недоцільним, про що також вказав у своїй заяві (а.с. 8, 9). Зазначив, що інших доказів, крім тих, що були вже надані суду, у нього немає. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 26 червня 2012 року в м. Харків між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , в якому зазначено, що продаж квартири здійснено за 583452,50грн., що еквівалентно 73000 доларів США, які покупець зобов'язується сплатити продавцю таким чином: 479550грн., що еквівалентно 60000 доларів США до 27.06.2012р. включно, а 103902,25грн., що еквівалентно 13000 доларів США до 15.09.2012р. включно, розрахунок має бути здійснено у м. Харкові з письмовим підтвердженням цього факту письмовими заявами Продавця про отримання грошей, справжність підпису на яких засвідчується нотаріально, за згодою сторін розрахунок може проводитись в іншому місці, а також раніше зазначеного строку (том 1 а.с. 6, 7). 26.06.2012р. в м. Харків між [PERSON] (кредитор) та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки, в якому поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] її зобов'язання перед кредитором, що виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р. щодо сплати 13000 доларів США у якості залишку вартості придбаної [PERSON] квартири, що не сплачена останньою в момент укладення договору, та повинна бути сплачена до 15.09.2012р. (том 1 а.с. 8, 9). Як вбачається з повідомлення [PERSON] від 23.09.2012р., адресованого [PERSON] , він просив в рамках укладеного між ними договору поруки від 26.06.2012р. в зв`язку з невиконанням [PERSON] прийнятих на себе зобов`язань оплатити 13000 доларів США в рамках його поруки по зобов`язанням [PERSON] . Оплату просив провести в найкоротші строки (том 1 а.с. 10). За розпискою від 03.11.2012р. [PERSON] підтвердив, що 03.11.2012р. він отримав від [PERSON] 5000 доларів США на виконання умов договору поруки від 26.06.2012р., який був укладений між ними (том 1 а.с. 11). За розпискою від 10.04.2013р. [PERSON] підтвердив, що 10.04.2013р. він отримав від [PERSON] 2000 доларів США на виконання умов договору поруки від 26.06.2012р., який був укладений між ними (том 1 а.с. 12). За розпискою від 24.06.2015р. [PERSON] підтвердив, що 24.06.2015р. він отримав від [PERSON] 3000 доларів США на виконання умов договору поруки від 26.06.2012р., який був укладений між ними (том 1 а.с. 13). За розпискою від 24.03.2018р. [PERSON] підтвердив, що 24.03.2018р. він отримав від [PERSON] 3000 доларів США на виконання умов договору поруки від 26.06.2012р., який був укладений між ними (том 1 а.с. 14). 19.04.2018р. [PERSON] було відправлено [PERSON] лист-вимогу про повернення на його користь кошти, що були сплачені ним [PERSON] в межах виконання договору поруки від 26.06.2012р., яким забезпечувалось її грошове зобов`язання щодо сплати залишку вартості квартири в розмірі 13000 доларів США за договором купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р., які нею сплачені не були. Також зазначив, що про укладення договору поруки її відразу було повідомлено. В ході неодноразових усних перемовин вона обіцяла сплатити [PERSON] належні йому за договором купівлі-продажу квартири кошти, однак борг так і не був повернутий. Отримавши 28.09.2012р. вимогу від [PERSON] , він вперше 03.11.2012р. здійснив часткову оплату заборгованості, а згодом, в межах укладеного договору поруки, протягом 2012-2018р.р. ним була сплачена загальна сума в розмірі 13000 доларів США. Вказав, що всі попередні вимоги стосовно повернення сплачених ним коштів вона залишила поза увагою (том 1 а.с. 16). Вказану вимогу було направлено [PERSON] 20.04.2018р. (том 1 а.с. 17). Позивачем також було надано суду копії описів вкладення до цінного листа від 10.10.2012р. та 05.06.2017р. про направлення [PERSON] : 10.10.2012р. вимоги по укладеному договору поруки з [PERSON] (купівля квартири [PERSON] , договір від 26.06.2012р.) за адресою: [ADDRESS] , та в 2017р. вимоги від 02.06.2017р. щодо погашення заборгованості у зв'язку із виконанням [PERSON] договору доручення стосовно договором купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р. за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 41, 42, 215). В матеріалах цивільної справи міститься заява [PERSON] від 06.06.2018р., справжність підпису якого засвідчена нотаріусом, в якій він підтверджує факт виконання зобов'язання [PERSON] , [INFO] , відповідно до закону та договору поруки, укладеного 26.06.2012р. сторонами в простій письмовій формі, а також підтвердив відсутність будь-яких претензій майнового або матеріального характеру до [PERSON] щодо виконання зобов'язань за вищевказаним договором поруки (том 1 а.с. 48). В матеріалах цивільної справи міститься також заява [PERSON] від 22.11.2018р., справжність підпису якого засвідчена нотаріусом, в якій він підтверджує, що [PERSON] не розрахувалась остаточно з ним за придбану у нього квартиру (договір б/н від 26.06.2012р.) та залишилась винною йому 13000 доларів США. Вказав, що між ним та [PERSON] 26.06.2012р. був укладений договір поруки б/н, в простій письмовій формі, відповідно до якого останній поручився за зобов'язаннями [PERSON] стосовно погашення боргу за придбану квартиру у розмірі 13000 доларів США. [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який укладав за довіреністю вищевказаний договір купівлі-продажу квартири від імені дружини, уникали спілкування з ним з приводу сплати боргу, не сплатили заборгованість і тому він звернувся до поручителя з вимогою виконання прийнятого на себе зобов'язання. Під час перемовин з [PERSON] він погодився на його пропозицію отримувати 13000 доларів США, у якості виконання поруки за зобов'язанням [PERSON] , частинами. Зазначив, що всі кошти, що сплачувались [PERSON] за договором порки б/н від 26.06.2012р. від його імені (за довіреністю) отримувала громадянка [PERSON] , після чого він особисто надавав розписки [PERSON] про отримання коштів в той час, коли він перебував у м. Харкові, або [PERSON] перебував у Грузії (том 2 а.с. 18). З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ вбачається, що Тутберідзе Давид виїжджав з території України 08.11.2014р., після чого в'їхав 08.06.2016р., та 24.12.2017р., після чого в'їхав 04.06.2018р., що свідчить про відсутність [PERSON] на території України на час надання розписок від 24.06.2015р. та 24.03.2018р., тоді як позивач в цей час перебував в Україні (том 1 а.с. 222, 223, том 2 а.с. 11). Позивачем також було надано суду копії довіреностей від 20.01.2010р.(строк дії до 20.01.2013р.), 22.03.2013р., 28.10.2014р. (строк дії до 28.10.2017р.), 06.09.2017р. (строк дії до 06.09.2020р.), якими [PERSON] уповноважував [PERSON] бути його представником (том 2 а.с. 72-75). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частинами першою, третьою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника\~правочину має\~бути вільним\~і відповідати\~його внутрішній\~волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~553 ЦК України\~(в редакції на час укладення договору поруки) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 547 ЦК України (в редакції на час укладення договору поруки) правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України (в редакції на час укладення договору поруки) передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановленого договором поруки. Як убачається з договору поруки, який було укладено в письмовій формі, обов`язковість\~нотаріально завіряти\~договір поруки\~відсутня, та яким було забезпечено зобов'язання, що виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р. щодо сплати 13000 доларів США у якості залишку вартості придбаної [PERSON] квартири, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань по договору від 26.06.2012р. щодо сплати 13000 доларів США, кредитор направляє не пізніше 10-ти робочих днів повідомлення поручителю. Поручитель не пізніше 10-ти робочих днів після одержання повідомлення розраховується з кредитором по заборгованості боржника. До поручителя, що виконав зобов'язання боржника по договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р., переходять всі права кредитора по виконаному зобов'язанню. Цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р. Відповідно до п. 2.1. Договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р. покупець зобов'язується сплатити продавцю, зокрема, 13000 доларів США до 15.09.2012р. включно, розрахунок має бути здійснено у м. Харкові з письмовим підтвердженням цього факту письмовими заявами Продавця про отримання грошей, справжність підпису на яких засвідчується нотаріально, за згодою сторін розрахунок може проводитись в іншому місці, а також раніше зазначеного строку. Однак, належних та допустимих доказів виконання [PERSON] свого обов'язку по сплаті 13000 доларів США у строк, визначений договором, суду не надано. Посилання представника відповідача на реєстрацію правочину нотаріусом, що підтверджує право власності відповідача на квартиру та відсутність законних посягань третіх осіб на цю нерухомість не є доказом виконання нею свої зобов'язань,\~враховуючи,\~що продавець\~не мав\~жодних заперечень\~стосовно державної\~реєстрації права\~власності на\~вказану в\~договорі квартиру\~за покупцем\~таним не було зроблено жодних застережень щодо відсутності права реєстрації квартири за покупцем до моменту повного розрахунку за придбане житлове приміщення. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу квартири [PERSON] направив поручителю [PERSON] повідомлення від 23.09.2012р. про виплату боргу, яке, як вказав останній, було отримано ним 28.09.2012р., тобто повідомлення було направлено у строк, визначений у договорі поруки, що не заперечується сторонами договору поруки, а відповідачем не спростовано, хоча останній посилався на відсутність підтвердження направлення такої вимоги кредитором та отримання її поручителем. Однак, факт направлення вимоги [PERSON] до [PERSON] про виконання договору поруки у визначений строк не ставиться під сумнів сторонами договору поруки, а відповідач не є стороною поруки, для того щоб спростовувати факт отримання [PERSON] вимоги кредитора. Умовами договору поруки визначено обсяг зобов`язань позивача, як поручителя, зокрема, сплатити 13000 доларів США у якості залишку вартості придбаної [PERSON] квартири, якщо остання у строк до 15.09.2012р. сама не зробить цього, та строк оплати (не пізніше 10-ти робочих днів після одержання повідомлення кредитора). При цьому, першу оплату в сумі 5000 доларів США [PERSON] здійснив 03.11.2012р. не в строк та не в повному обсязі, іншу частину боргу було ним сплачено частинами протягом 2013р. -2018р. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Фактично поручитель виконав свої зобов'язанння перед кредитором належним чином та в повному обсязі, про що свідчить прийняття кредитором всіх оплат [PERSON] , тобто сторони погодили нові строки оплати за договором поруки, що їх влаштувало, про що також свідчить не звернення кредитором стягнення за рахунок майна поручителя у зв'язку з недостатністю коштів у останнього, як то було передбачено договором поруки, тобто кредитор не скористався своїм правом та погодився з іншим узгодженим порядком та строками виконання зобов'язання. У своїх заявах [PERSON] також вказав, що під час перемовин з [PERSON] він погодився на його пропозицію отримувати 13000 доларів США, у якості виконання поруки за зобов'язанням [PERSON] , частинами та підтвердив виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним\~договором поруки.\~Заяви нотаріально\~завірені та\~в суду\~відсутні підстави\~сумніватися в\~їх достовірності.До того ж, не доведено, що між сторонами договору поруки укладались ще якійсь договори поруки за зобов`язанням [PERSON] , окрім як 26.06.2012р. Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. В матеріалах справи міститься підтвердження направлення вимоги від [PERSON] до відповідача від 10.10.2012р. При цьому, представник відповідача вважає, що наданий позивачем опис вкладення до цінного листа від 10.10.2012р. не може підтверджувати відправлення та отримання адресатом поштової кореспонденції. Однак в такому разі це лише надає право відповідачу висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. За правилом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов'язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов'язання не пред'явить позову до поручителя. Строк поруки у договорі поруки від 26.06.2012р. не було встановлено, тому порука припинилась після виконання зобов`язання поручителем у повному обсязі. Інших підстав, передбачених ст. 559 ЦК України, для припинення поруки раніше судом не встановлено. Згідно з ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Після повного виконання зобов'язання за договором поруки, позивачем було відправлено [PERSON] лист-вимогу про повернення на його користь коштів, що були сплачені ним [PERSON] в межах виконання договору поруки від 26.06.2012р., яким забезпечувалось її грошове зобов`язання щодо сплати залишку вартості квартири в розмірі 13000 доларів США. У зв`язку з невиконанням його вимоги він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача посилається на численні порушення під час укладення та виконання договору поруки, а саме: неповідомлення покупця про укладення договору поруки та про одержання вимоги кредитора поручителем, внесення змін до договору поруки щодо порядку здійснення розрахунків не у письмовій формі, неможливість складання розписок про отримання коштів на виконання договору поруки у вказані дні, які на його думку можуть свідчити про наявність злочинної домовленості між продавцем квартири та поручителем та ставлять під сумнів договір поруки, який, на його думку має чітко виражені ознаки фіктивного правочину, який було укладено внаслідок зловмисної домовленості без наміру створення будь-яких правових наслідків, виключно з метою поновлення строку позовної давності, який за договором купівлі-продажу від 26.06.2012р. на день подачі позову вже сплинув. Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається За правилом ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 234 ЦПК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Можливі порушення, на які вказує представник відповідача, не свідчать про нікчемність договору поруки, а доказів визнання його судом недійсним, в тому числі з підстав його фіктивності, суду не надано. Представник відповідача посилається на положення ст. 654 ЦК України про те, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту, тому будь-які зміни до договору поруки, укладеного у письмовій формі, в тому числі стосовно порядку здійснення розрахунків, мали бути закріплені у письмовій формі. Однак, сторони договору поруки не змінювали його, а лише узгодили між собою порядок виконання зобов`язання, зручний для них та який не перешкоджав його повному виконанню, але частинами. Також представник відповідача зазначає, що договір поруки фактично виконано не було, оскільки розписки були надані у ті дати, коли кредитор [PERSON] та поручитель [PERSON] перебували у різних країнах. Тому факт передачі коштів викликає у нього сумніви. Вважає недоведеним переривання строку позовної давності за договором купівлі-продажу від 26.06.2012р., який сплинув ще у 2015 році. Дійсно, на час надання розписок від 24.06.2015р. та 24.03.2018р. [PERSON] та [PERSON] перебували в різних країнах, однак це не позбавило можливості поручителя виконувати свої зобов'язання та передавати кошти кредитору через інших осіб, взагалі у будь-який спосіб, тим більш, що це визнає сам [PERSON] у своїй заяві від 22.11.2018р., а також зазначає про отримання коштів від [PERSON] його представником [PERSON] , яка потім їх йому передавала, що не заборонено чинним законодавством, навіть не зважаючи на те, що в своїх довіреностях на її ім'я він прямо про це не зазначає. Таким чином, в суду відсутні достатні докази того, що поручитель не виконав обов'язки [PERSON] за договором купівлі-продажу, що є основною умовою поруки. На день розгляду справи представником позивача не було надано суду належних та достатніх доказів, які б свідчили про пропуск позивачем строку позовної давності під час подачі даного позову. Висновків, за результатами проведення технічної експертизи документів, призначеної у кримінальному провадження, також не надано. В разі встановлення істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, представник відповідача не позбавлений можливості подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] свій обов'язок по сплаті 13000 доларів США з оплати залишку вартості квартири за договором купівлі-продажу квартири від 26.06.2012р. не виконала, тому кредитор [PERSON] звернувся до поручителя [PERSON] з вимогою виконати це зобов`язання боржника, яке ним було виконано належним чином у строки та порядку, не заборонених законом та узгоджених сторонами договору поруки, тому до нього перейшли права кредитора, який має право стягнути з боржника кошти, які було ним сплачено на виконання її зобов`язань за договором купівлі-продажу квартири. Разом з тим, особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст. 49\~Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 3 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами 1 і 2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. За змістом статей 192 та 524 ЦК України\~гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов'язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти,\~що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. Позивачем було виконано зобов'язання за договором поруки в іноземній валюті - в доларах США, тому саме ця валюта підлягає стягненню. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові та окремій думці Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018р., справа № 761/12665/14-ц. Суд також зазначає, що за ухвалою від 07.06.2018р. було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та заборонено дарування або вчинення будь-яких інших дій з передачі третім особам вказаної квартири (том 1 а.с. 45). Відповідно до ч. 9 ст. 158\~ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. В рамках даної цивільної справи такого клопотання не заявлялось. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У разі встановлення судовим рішенням, що набрало законної сили, за наслідками розгляду кримінального провадження, в рамках якого вилучено оригінали документів по цій справі, визначених законом обставин: «істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи», «встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт … фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі» це судове рішення можливо переглянути за нововиявленими обставинами (ст. 423 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved