Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У відповідності до ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р. виконуючий обов'язки керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] про вчинення певних дій, а саме обов'язати Лисичанську міську раду Луганської області зарахувати на квартирний облік дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] для подальшого забезпечення житлом у позачерговому порядку після досягнення повноліття та завершення навчання, як то передбачено ст.46 Житлового Кодексу України. Підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах [PERSON], [INFO], є необхідність захисту інтересів позивача - дитини, позбавленої батьківського піклування, яка через недосягнення повноліття не може самостійно захистити своє порушене право та реалізувати процесуальні повноваження. А також, у зв'язку з невиконанням піклувальником - адміністрацією Державного навчального закладу «Сєвєродонецький професійний ліцей», як законним представником неповнолітньої, повноважень щодо захисту права дитини на житло, передбаченого ст. 47 Конституції України. Про існування такого права піклувальнику достеменно відомо, оскільки представник адміністрації навчального закладу був присутній 11.02.2016 на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконкомі Лисичанської міської ради, де було прийнято рішення про відмову у постановці на позачерговий квартирний облік дитині, позбавленій батьківського піклування [PERSON], що фактично унеможливлює її право бути забезпеченою впорядкованим житлом, як то передбачено Конституцією України. Однак до суду з метою поновлення порушеного права піклувальник дотепер не звернувся. Керівнику Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області стало відомо про порушення права дитини, позбавленої батьківського піклування на постановку на квартирний облік у позачерговому порядку та забезпечення житлом лише 25.05.2016, під час вивчення стану законності з питань забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, житлом, майном, соціальною підтримкою, сімейними формами виховання, доступною освітою, що і стало причиною ініціювання поновлення прав [PERSON] у судовому порядку. В своїй позовні заяві позивач посилюється на наступне. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.10.2011, виданого Михайлівською селищною радою Перевальського району Луганської області, мати дитини [PERSON] померла. Після смерті матері дитина залишалася проживати з батьком [PERSON] до серпня 2013 року. Протягом 2013-2014 навчального року неповнолітня [PERSON] навчалася в Стахановській школі-інтернаті Луганської області, а в період літніх канікул 2014 року мешкала по людях. Влітку 2014 у зв'язку з проведенням на території міст Стаханова, Алчевська та Перевальського р-ну Луганської області антитерористичної операції сусідка родини [PERSON] [PERSON] разом зі своєю сім`єю вивезла у Дніпропетровську область і неповнолітню [PERSON], оскільки її батько пиячив і не вживав ніяких заходів щодо забезпечення життя та безпеки дочки. В січні 2015 неповнолітня [PERSON] прибула до міста Лисичанська, де була влаштована до КЗ «Лисичанський центр соціально психологічної реабілітації дітей» та поставлена Службою у справах дітей Лисичанської міської ради на первинний облік, як дитина, переміщена з району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування, як то передбачено п.п.75-77 постанови КМУ від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаних із захистом прав дитини». Рішенням Виконкому Лисичанської міської ради Луганської області № 355 від 20.10.2015 неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку з тим, що її мати померла, а батько [PERSON] позбавлений батьківських прав рішенням Лисичанського міського суду від 11.08.2015р. На час прийняття житловою комісією при виконкомі Лисичанської міської ради Луганської області вище вказаного рішення неповнолітня [PERSON] вже навчалася у ДНЗ «Сєвєродонецький професійний ліцей», куди була влаштована ще 28.09.2015р., та саме з цього часу зазначений навчальний заклад набув права бути законним представником неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, як то передбачено ст.66 ЦК України. Згідно з довідкою від 30.05.2016 №919055020, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, неповнолітня [PERSON] взята на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. 03.02.2016р. служба у справах дітей Лисичанської міської ради звернулася із клопотанням до виконкому Лисичанської міської ради про взяття на квартирний облік неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] За результатом розгляду зазначеного клопотання громадською комісією з житлових питань при виконкомі Лисичанської міської ради 11.02.2016 прийнято рішення про відмову дитині [PERSON] у включенні до списків позачергового отримання житла при Лисичанській міській раді, яке на думку прокурора є таким, що порушує права дитини, які передбачені ч.2 ст.47 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» № 2342-IV від 13.01.2005р., ст.46 Житлового кодексу України, ст. 30 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, ст.ст. 2,9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 за №1706-VII Україна. Оскільки виконавчий комітет Лисичанської міської ради не приймав рішення про відмову дитині, позбавленій батьківського піклування [PERSON] у постановці на квартирний облік для забезпечення житлом у позачерговому порядку, а надана Службі у справах дітей Лисичанської міської ради копія витягу з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Лисичанської міської ради від 11.02.2016 за №2 носить виключно рекомендований характер та не є документом, прийнятим суб'єктом владних повноважень, що також підтверджується п.2.1,2.2.4.1,5.8 Положення про громадську комісію з житлових питань, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 04.12.2012 №693, який додається, то в даному випадку немає підстав звертатися до суду із адміністративним позовом у порядку КАС України. На підставі викладеного, просить зобов'язати Лисичанську міську раду Луганської області зарахувати на квартирний облік дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] для подальшого забезпечення житлом у позачерговому порядку після досягнення повноліття та завершення навчання, як то передбачено ст.46 ЖК України. Стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1378 грн. на користь прокуратури Луганської області. У судовому засіданні представник Лисичанської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і надала аналогічні пояснення, які викладені в позовні заяві. Представник відповідача юрисконсульт Лисичанської міської ради Бондарева В.В. позовні вимоги не визнала і суду пояснила, відповідно до ч.2 ст.39 ЖК України діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягай 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-ІП діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, ПКМ України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005р. № 2342-IV чітко передбачено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягай 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилася у с. Міхайлівка, Перевальського району Луганської області. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку [PERSON] зареєстрована у гуртожитку Державного навчального закладу «Сєвєродонецький професійний ліцей», за адресою: [ADDRESS]. В м. Лисичанську до встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування дівчина постійно не проживала. Відповідно до п.15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР, Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. [PERSON] постійно у м.Лисичанську не мешкала та не була зареєстрована (прописана). Мешкання з 19.01.2015р. по 30.01.2015р., та з 06.03.2015р. по 28.08.2015р. у КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» до влаштування під опіку неповнолітньої [PERSON] на навчання до ДНЗ «Сєвєродонецький професійний ліцей» не являється постійним місцем її проживання. По своїй правовій природі всі форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, окрім усиновлення, а саме встановлення опіки, піклування, передача до прийомної сім'ї, дитячих будинків сімейного типу, до закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, носять тимчасовий характер. У зв'язку з цим, і відповідні місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є тимчасовими. Отже, при вирішенні питання щодо місця постановки [PERSON] на квартирний облік, як дитини, позбавленої батьківського піклування, слід перш за все виходити із місця її походження. Місцем походження та постійним проживанням дитини, позбавленої батьківського піклування, до надання статусу було с. Міхайлівка, Перевальського району Луганської області. Кабінетом Міністрів України постановою від 22.10.2014р. №624 були внесені зміни до постанови від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» де були встановлені особливості провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, переміщеної з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції. Однак особливостей щодо зарахування дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, переміщених з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції , які досягай 16 років та мають потребу у наданні житла, зарахуванні на квартирний та соціальний квартирний облік та забезпечення їх житловим приміщенням поза чергою, не встановлено. Лисичанська міська рада зверталась за роз'ясненнями подібних правовідношень щодо дітей - сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування до Міністерства соціальної політики України (№2199/01-06 від 05.08.2015р). Мінсоцполітики відповіло, що питання постановки на квартирний облік дітей-сиріт та осіб вказаної категорії, які переміщені з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, потребує врегулювання на законодавчому рівні. З метою захисту законних прав та інтересів дітей Мінсоцполітики наразі опрацьовує питання щодо внесення змін до нормативно-правових актів. 07.06.2016р. Лисичанська міська рада повторно звернулась до Міністерства соціальної політики з даного питання. Таким чином, на даний момент жоден нормативно-правовий акт не передбачає постановку осіб на квартирний облік, у яких місцем походження або останнім місцем проживання до встановлення опіки була саме територія, яка зараз є тимчасово непідконтрольна Україні. На підставі вищенаведеного, Лисичанська міська рада просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Представник третьої особи служби у справах дітей Лисичанської міської ради [PERSON] позовні вимоги визнала повністю і суду пояснила, що на даний час не врегульовано питання постановки на квартирний облік дітей-сиріт та осіб вказаної категорії, які переміщені з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, однак необхідно виходити з інтересів дитини і по скільки діти-сироти поставлені в край тяжкі умови проживання, то необхідно все робити для поліпшення їх побутових умов. Просить позов задовольнити. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 121 Конституції України однією з функцій органів прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р. визначено, що прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина лише у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Судом встановлено, що 03.02.2016 року за № 73 служба у справах дітей Лисичанської міської ради за місцем перебування [PERSON] на первинному обліку звернулася із клопотанням до виконкому Лисичанської міської ради в особі відділу з обліку, розподілу, обміну та приватизації житла про взяття на квартирний облік неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування.(а.с. 17). За результатом розгляду зазначеного клопотання громадською комісією з житлових питань при виконкомі Лисичанської міської ради 11.02.2016 прийнято рішення про відмову дитині, [PERSON] у включенні до списків позачергового отримання житла при Лисичанській міській раді. Приймаючи рішення про відмову у постановці на квартирний облік для позачергового отримання житла дитині, позбавленій батьківського піклування [PERSON], житлова комісія при виконкомі Лисичанської міської ради керувалася лише положенням ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» № 2342-IV від 13.01.2005р., посилаючись на ту обставину, що місцем походження дитини відповідно до свідоцтва про її народження є с.Михайлівка, Перевальського району Луганської області, а також на ту обставину, що до встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування в м.Лисичанську вона не проживала. (а.с.18-19). Захист прав дитини є одним із найважливіших завдань Української держави, оскільки діти - не тільки майбутнє держави, а передусім - її сьогодення. І саме держава, як головний гарант забезпечення прав, має проявляти турботу про дітей-сирот, як у сфері захисту житлових прав цієї категорії осіб, так і у інших сферах, необхідних для їх повноцінного життя та розвитку. Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР була ратифікована Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950р., Перший протокол та протоколи №2, 4, 7 і 11 до Конвенції, у зв'язку з чим відповідно до ст. 9 Конституції України від 28 червня 1996 року Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950р. стала частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. №3477- IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стаття 1 цього ж закону, яка містить визначення термінів, передбачає, що Конвенція - це Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, а практика Суду - це практика Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У справі "Валлова і Валла (\Wallova\ and Walla) проти Чеської Республіки" Європейський суд з прав людини визнав, що роль влади в соціальному забезпеченні полягає саме в тому, щоб допомогти громадянам, які потрапили у важкі ситуації, які не мають необхідних знань про існуючому порядку, керувати їх діями і, крім іншого, консультувати їх щодо різних видів соціальних допомог, можливостей отримати соціальне житло або щодо інших способів подолання труднощів. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11.01.1999 Михайлівською селищною радою Перевальського району Луганської області, дівчина народилася [INFO] у с.Михайлівка, Перевальського р-ну, Луганської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03.10.2011, виданого Михайлівською селищною радою Перевальського району Луганської області, мати дитини [PERSON] ([PERSON]) померла [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за №43 (а.с.12). Після смерті матері дитина залишалася проживати з батьком [PERSON] до серпня 2013 року. Протягом 2013-2014 навчального року неповнолітня [PERSON] навчалася в Стахановській школі-інтернаті Луганської області. Влітку 2014 у зв'язку з проведенням на території міст Стаханова, Алчевська та Перевальського р-ну Луганської області антитерористичної операції сусідка родини [PERSON], [PERSON] разом зі своєю сім`єю вивезла у Дніпропетровську область і неповнолітню [PERSON], оскільки її батько пиячив і не вживав ніяких заходів щодо забезпечення життя та безпеки дочки. 19.01.2015р. неповнолітня [PERSON] була доставлена до КЗ «Лисичанський центр соціально психологічної реабілітації дітей» та поставлена Службою у справах дітей Лисичанської міської ради на первинний облік, як дитина, переміщена з району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування, як то передбачено п.п.75-77 постанови КМУ від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаних із захистом прав дитини». Відповідно до рішення Лисичанського міського суду від 11.08.2015року [PERSON] був позбавлений батьківських прав у відношенні своєї неповнолітньої дочки, [PERSON] (а.с.14-16). Рішенням виконкому Лисичанської міської ради Луганської області № 355 від 20.10.2015р. неповнолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку з тим, що її мати [PERSON] померла [INFO], а батько [PERSON] позбавлений батьківських прав рішенням Лисичанського міського суду від 11.08.2015р.(11). На час прийняття житловою комісією при виконкомі Лисичанської міської ради Луганської області 11.02.2016р. рішення про відмову [PERSON] у включенні до списків позачергового отримання житла при Лисичанській міській раді неповнолітня [PERSON] вже навчалася у ДНЗ «Сєверодонецький професійний ліцей», куди була влаштована 28.09.2015р.(а.с.27). Згідно з довідкою від 30.05.2016р. №919055020, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Сєверодонецької міської ради, неповнолітня [PERSON] взята на облік, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.(а.с.10). Згідно ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім'ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім'ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 31 ЖК України передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Згідно ст. 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЖК України поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; Частиною 3 ст. 46 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Згідно ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, в рамках делегованих повноважень, вирішують питання про надання пільг і допомоги, пов'язаних з охороною материнства і дитинства. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН № 44/25 від 20.11.1989р., держави - учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Суд не може погодитись позицією представника відповідача, яка посилюється на те, що на даний час КМУ постановою від 22.10.2014р. № 624 були внесені зміни до постанови від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» де були встановлені особливості провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, переміщеної з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, однак особливостей щодо зарахування дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, переміщених з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, які досягай 16 років та мають потребу у наданні житла, зарахуванні на квартирний та соціальний квартирний облік та забезпечення їх житловим приміщенням поза чергою, не встановлено. При цьому представник відповідача на підставі ч. 1 ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005р. № 2342-IV, ч.2 ст.39 ЖК України, п.15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР, Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 прийшла до висновку, що на даний момент жоден нормативно-правовий акт не передбачає постановку осіб на квартирний облік, у яких місцем походження або останнім місцем проживання до встановлення опіки була саме територія, яка зараз є тимчасово непідконтрольна Україні. Приймаючи рішення про відмову у постановці на квартирний облік для позачергового отримання житла дитині, позбавленій батьківського піклування [PERSON], житлова комісія при виконкомі Лисичанської міської ради керувалася лише положенням ст..33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005р. № 2342-IV, посилаючись на ту обставину, що місцем походження дитини відповідно до свідоцтва про її народження є с.Михайлівка, Перевальського району Луганської області, а також на ту обставину, що до встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування в м.Лисичанську вона не проживала. Однак слід зазначити, що комісією під час прийняття рішення не враховано положення ст.46 ЖК України, якою передбачено, що діти цієї категорії повинні забезпечуватися житлом у позачерговому порядку після завершення строку перебування у сім` ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у разі відсутності в них житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішення цього питання не можливе без перебування дитини на квартирному обліку, як такої, що потребує забезпечення житлом саме у позачерговому порядку. Згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014р. №405/2014 Перевальській район Луганської області є територією не підконтрольною України, де проводиться до теперішнього часу антитерористична операція, що також підтверджується Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 №1085-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина свідчить про те, що за місцем свого походження дитина, позбавлена батьківського піклування [PERSON] не може бути поставлена на квартирний облік для забезпечення житлом після досягнення повноліття у позачерговому порядку. У той же час, відповідачем не прийнято до уваги той факт, що до влаштування під опіку неповнолітньої [PERSON] на навчання до ДНЗ «Сєверодонецький професійний ліцей» дівчина мешкала з 19.01.2015р. у КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей», тобто місцем її проживання до встановлення опіки за законом був спеціальний дитячий заклад, розташований за адресою: [ADDRESS] років Перемоги,12-а, що підтверджується інформацією служби у справах дітей Лисичанської міської ради. Цей факт не був врахований житловою комісією при виконкомі Лисичанської міської ради під час прийняття вище вказаного рішення, чим фактично порушено право дитини, позбавленої батьківського піклування, бути забезпеченою житлом, як то гарантовано ст.47 Конституції України. Згідно зі ст. 8 Конституції України, вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 30 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. № 2402-III встановлено, що держава вживає всіх можливих заходів для забезпечення захисту прав дітей, які перебувають у зоні воєнних дій і збройних конфліктів. Згідно зі ст.ст. 2,9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 за №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України,… щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для інтеграції за новим місцем проживання в Україні; створення належних умов для постійного чи тимчасового проживання. Статтею 20 зазначеного Закону, зокрема п.2 встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач не взяв дитину-сироту [PERSON] на першочерговий квартирний облік, викладені прокурором у позовній заяві доводи в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, відповідач проти позовних вимог не надав переконливих заперечень, а тому суд вважає, що позов виконуючого обов'язки керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Лисичанської міської ради підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь заявника позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved