Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У грудні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 27.12.2004 померла прабабуся позивачки [PERSON], яка заповідала матері позивачки [PERSON] все своє майно. Заповіт не змінювався і не скасовувався. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлямипо вулиці Цибенка буд.10 в с.Коротченкове, Шосткинського району, Сумської області, яку за свого життя мала на праві власності. 06.09.1997 мати позивача [PERSON] уклала шлюб з батьком позивачки [PERSON] та змінила прізвище на "Вареник". 23.06.2005 помер батько позивачки [PERSON], а 29.12.2006 померла її мати, [PERSON] [PERSON] у шестимісячний строк після смерті [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] з нею разом фактично проживала, а тому відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України є такою що прийняла спадщину. На день смерті [PERSON] 29.12.2006 року з нею разом була зареєстрована та мешкала позивач - спадкоємиця за законом першої черги дочка [PERSON], яка відповідно до частини 4 статті 1268 ЦК України є такою що прийняла спадщину. Таким чином, до [PERSON] у порядку спадкування після смерті її матері перейшов у власність житловий будинок з надвірними будівлямипо вулиці Цибенка буд.10 в с.Коротченкове, Шосткинського району, Сумської області. Позивач звернулась до державного нотаріуса Шосткинської міської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса від 18.11.2016 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинокз надвірними будівлями з причини не надання натаріусу правовстановлюючого документа, що підтверджували б право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане нерухоме майно та непроведення спадкодавцем реєстрації права власності на нерухоме майно, що суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про державну \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п.4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Позивач вказує, що є спадкоємицею, яка прийняла спадщину, однак, оформити прийняття спадщини не має можливості у звязку з вищенаведеними обставинами, а тому просить суд визнати за нею, право власності на житловий будинок з надвірними будівлямипо вулиці Цибенка буд.10 в с.Коротченкове Шосткинського району Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач (представник) в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ \~\~поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Суд вважає, що встановлення фактів належності обєктів нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. З урахуванням вищевикладених нормативних приписів суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved