Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки остання в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання. Сторони в судове засідання не зявились, проте як від представника позивача надійшла так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач, в свою чергу, заперечив щодо заявлених вимог, адже, як вказує, в розумінні вимог закону не укладав з відповідачем договору, а лише подав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Крім цього, відповідач клопотав про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з серпня 2013 року по 29 березня 2014 року, а також щодо вимог про стягнення неустойки за період з листопада 2013 року по 29 березня 2016 року. Водночас, представник відповідача просив суд зменшити розмір неустойки у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 30 січня 2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір, який складається із анкети-заяви позичальника (а.с.6) та "Умов і правил надання банківських послуг" (а.с.9-32), відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму заборгованості за кредитом з можливістю зміни банком розміру кредитного ліміту. Відповідач припинив виконувати взяті на себе зобовязання по поверненню отриманого кредиту, у звязку з чим виникла заборгованість, яка, станом на 28 лютого 2017 року, становить 42 235,88 гривень. За розрахунком наданим банком (а.с.5) така заборгованість складається з: 3 627,83 гривень заборгованість за кредитом; 32 925,61 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 195,02 гривень заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 1 987,42 гривень штраф (процентна складова). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час, кредитний договір укладений між сторонами є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобовязань по поверненню грошових коштів. Також, судом встановлено, що тривале порушення боргових зобовязань в причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. Клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає, адже як убачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості (а.с.5) востаннє відповідач вносив плату в рахунок погашення кредитної заборгованості 28 квітня 2015 року, що у розумінні положень ст. 264 ЦК України вказує на переривання строку позовної давності вчиненням останнім дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. Водночас, зважаючи клопотання представника відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (нарахованих за кредитним договором заборгованості по пені, комісії та штрафів) з 5 682,44 гривень до 100,00 гривень, а відтак стягнути з відповідача остаточну заборгованість у розмірі 36 653,44 гривні. Крім зазначеного, так як заява підлягає до часткового задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи пропорційно до задоволених вимог. Судові витрати складаються із судового збору за розгляд справи у розмірі 1 600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial