overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народилась донька [PERSON]. На даний час донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на доньку [PERSON]. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилася, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, про що свідчить повідомлення, яке повернулось на адресу суду, до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 серпня 2000 року по 18 липня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народилась донька [PERSON]. Дитина проживає разом із матір»ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про розірвання шлюбу між сторонами від 18 липня 2008 року, свідоцтвом про народження доньки [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, зі слів позивачки має постійне місце роботи в ПП «Козацька варта» м. Хмельницький, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 червня 2011 року вона перебуває з відповідачем по справі у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 128. Спільне життя між подружжям не склалося, оскільки кожен із сторін має різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння при вирішенні питань сім'ї та побуту, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені в серпні 2014 року, але й до цього сторони майже три роки проживали окремо. Позивачка вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, надала заяву, в якій позов підтримала, прохала розглянути справу без її участі. /а.с.10/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, прохав розглянути справу без його участі. /а.с.11/ Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають iз сімейних правовідносин, та на пiдставi ст.ст.110, 112 СК України підлягають задоволенню. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб (а.с.3), вбачається, що 04 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 128, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки вони не бажають підтримувати сімейні стосунки, та суперечитиме принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 вересня 1996 року в Ставищанській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народилися дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, відповідач проявляє до неї неповагу, вчиняє сімейні сварки, протягом останніх півроку проживають окремо один від одного, а тому збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в позовній заяві зазначила про необхідність розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив строк для примирення не надавати, оскільки в їхніх відносинах, які склалися між ними, примирення вже неможливе. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 19 вересня 1996 року в Ставищанській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 8. Під час перебування сторін в шлюбі народилися дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, проживають окремо в різних населених пунктах, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 25 серпня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області зареєструвала з ним шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, відповідач проявляє до неї неповагу, вчиняє сімейні сварки, протягом півтора року проживають окремо один від одного, а тому збереження шлюбу є неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що із січня 2013 року з відповідачем не проживає, проживає окремо з дитиною у своїх батьків, просила строк для примирення не надавати, шлюб розірвати і при розірванні шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на виклик в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, а тому відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25 серпня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 48. Під час перебування сторін в шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, із січня 2013 року проживають окремо, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач на виклик в судове засідання не з'явився без поважних причин, збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітнього сина, який залишився проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 червня 2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 149, від якого мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 червня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 149 /а.с. 14/, від якого мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 13/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Враховуючи наявність на утримання відповідачки неповнолітньої дитини, суд вважає можливим, у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 16.05.2008 року в відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідач часто зловживав спиртними напоями, по декілька днів не повертався додому, провокував конфлікти, що переростали в сварки і скандали, які відбувалися в присутності дитини. Чоловік не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого терміну примирення не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

01 вересня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON], заінтересована особа - орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення опіки. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався у своїй заяві та у судовому засіданні на те, що [PERSON], [INFO], є законним чоловіком [PERSON] та судовим рішенням визнаний недієздатним, у зв'язку з чим заявниця просила суд встановити над чоловіком опіку та опікуном призначити [PERSON], [INFO]. Заявник у судовому засіданні свою заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, у судовому засіданні погодився із заявою, не заперечував проти її задоволення. Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали даної справи окремого провадження, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом РАЦС м. Дніпропетровська (а. с. 11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року, яке вступило в законну силу 15 серпня 2014 року, [PERSON], [INFO], було визнано недієздатним (а. с. 3). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, або над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючи до уваги, те що [PERSON], [INFO], в силу стану його здоров`я потребує сторонньої опіки та піклування, на підставі судового рішення його визнано недієздатним, суд приходить до висновку щодо необхідності встановлення опіки над ним, та призначення опікуном - його дружину - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

01 вересня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовні вимоги остання зазначає, що 28 червня 2014 року з [PERSON] вона уклала шлюб, реєстрація якого проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Дітей від шлюбу немає. Внаслідок відсутності взаємопорозуміння, а також того, що відповідач застосовує фізичне насильство шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити інтересам позивачки. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], розглянути справу в порядку заочного розгляду за її відсутності та залишити прізвище [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя [PERSON] та [PERSON], що свідчать про неможливість їх подальшого спільного проживання та збереження шлюбу. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

01 вересня 2014 року до суду надійшла зазначена заява. В заяві заявниця просить: визнати недієздатним [PERSON], [INFO] та за поданням органу опіки та піклування призначити її опікуном над недієздатним [PERSON] Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що син є інвалідом з дитинства страждає дитячим церебральним паралічем, неодноразово лікувався у різних медичних закладах, однак стан його здоров'я не змінюється, внаслідок його хвороби він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, а також подала подання відповідно до якого, у разі визнання [PERSON] недієздатним просить призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників заявника, заінтересованої осіб, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 816 від 26.09.2014 року, встановлено, що у теперішній час [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді важкої розумової відсталості, за своїм психічним станом у теперішній час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує встановлення над ним опіки. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], є сином [PERSON], [INFO] , яка проживає в [ADDRESS]. Отже, оскільки актом комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи підтверджено, що [PERSON] за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тому суд вбачає достатньо підстав для задоволення заяви та визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Орган Опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації надав висновок про те, що не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON]. А тому оскільки недієздатний потребує встановлення опіки, суд приходить до висновку про задоволення подання органу опіки і піклування та призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved