Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, в якому просить суд визнати дійсним договір міни житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, та земельної ділянки площею 2360 кв.м, на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, укладений 03 грудня 1996 року на Павлоградській товарній біржі між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, з другої сторони. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 03 грудня 1996 року між нею, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір міни нерухомого майна, згідно якого їй та синам перейшло право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, та земельна ділянка площею 2360 кв.м; [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] . Цей договір міни нерухомого майна був складений та зареєстрований на Павлоградській товарній біржі 03 грудня 1996 року, реєстраційний номер 12/6-НД. Ними було виконано всі істотні умови договору міни. Відповідач у свою чергу втратив інтерес до цього правочину та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально. Посвідчити зазначений договір нотаріально неможливо, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2021 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Треті особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити позовні вимоги. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 263\~ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до\~ст.\~241\~ЦК УРСР\~(в\~редакції 1963\~року) за\~договором міни\~між сторонами\~ провадиться\~ обмін\~ одного\~майна на\~інше. Кожний\~з тих,\~хто бере\~участь у\~ міні,\~ вважається\~ продавцем\~того майна,\~яке він\~ дає\~ в\~ обмін,\~ і\~ покупцем\~ майна,\~ яке\~ він\~одержує. Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року ) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до п. п. 1-6 Договору міни нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 03 грудня 1996 року, [PERSON] міняє житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, та земельну ділянку площею 2360 кв.м, на належну [PERSON] та неповнолітнім дітям: [PERSON] , [PERSON] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м. Обмін вчинено сторонами без доплати. Сторони гарантують, що дані об`єкти нерухомого майна знаходяться в непошкодженому, придатному для експлуатації стані, до даного часу нікому не продані, не подаровані, у спорі та під арештом не знаходяться. 05 грудня 1996 року [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 63,2 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, та земельну ділянку площею 2360 кв.м у КП Павлоградське МБТІ. Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. ст. 241. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які діяли на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved