overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

01. 12. 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 19. 10. 1996 року укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГС виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, за актовим записом за №182. За час перебування в шлюбі сторони мають спільну дитину [PERSON], 21. 07. [INFO], яка проживає разом із матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із несхожістю характерів, наявністю різних поглядів на життя та виховання дочки, тому з листопада 2014 року подружжя фактично припинило шлюбно-сімейні відносини. Враховуючи зазначене, просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 19. 10. 1996 року зареєстрований відділом РАГС виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, за актовим записом за №182, прізвище залишити після розірвання шлюбу «Шатоха». Позивач до початку проведення судового засідання надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позов задовольнити, залишити прізвище після розірвання шлюбу «Шатоха». Відповідач до початку відкритого судового засідання надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується виданим 19 жовтня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Синельниківської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, Серії І-КИ №022736, про що 19 жовтня 1996 року складено відповідний актовий запис за №182. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-КИ №139281, виданого 02 серпня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, врахувавши позиції сторін, надані у письмових заявах, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

01.12.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 19.01.1980 року відділом РАГСу Мархаматського району Андіжанської області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Крім того, позивачка посилається на те, що причиною розпаду сім*ї є те, що вони з відповідачем виявилися різними людьми зі своєрідними характерами та взаємопротилежними поглядами на життя, через що в сім*ї виникали непорозуміння та сварки, нормальні відносини між сторонами відсутні, спільне господарство не ведеться. В позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе. Позивачка надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сімю неможливо, так як сторони проживають окремо з вересня місяця 2015 року, спільне господарство не ведеться, сімя розпалась остаточно. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

01.12.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 28900,16 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, до його початку надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору б/н від 03.11.2011 року [PERSON] надано кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 08.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 28900,16 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6536,42 грн., заборгованості по процентах 18371,40 грн., заборгованості за пенею та комісією 2139,95 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1352 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 28900,16 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

01.12.2015року товариство з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Із позову вбачається, що відповідачка є власником [ADDRESS], для якої ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії й гарячого водопостачання. Відповідачка несвоєчасно і не в повному обсязі оплачуює отриману теплову енергію й гаряче водопостачання, допустивши виникнення заборгованості в період з 01.01.2007р. по 01.08.2015року у розмірі 4536,50грн., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені судові витрати, оскільки згідно до угоди № 6/06 від 22.12.2006р. Про уступку права вимоги, укладеної між ТОВ Енергохолдінг та ТОВ Краматорськтеплоенерго, позивач прийняв на себе з 01.01.2007р. право вимоги виконання грошових зобовязань фізичних осіб споживачів послуг з опалення та гарячого водопостачання. Вiдповiдачка до судового засiдання не зявилася, незважаючи на те, що про час i мiсце розгляду справи повiдомлялася належним чином. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рiшення. Згiдно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивая не заперечує проти такого вирiшення справи. Суд, врахувавши думку представника позивача, якому розясненi наслiдки ч. 3 ст. 224 ЦПК України, вважає що є вci пiдстави для заочного розгляду справи, тому ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» підлягає задоволенню у повному обсязі, що обєктивно підтверджується особистим рахунком (а.с. 4-5), з яких вбачається, що позивач ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії й гарячого водопостачання, а відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі оплачує отриману теплову енергію й гаряче водопостачання, допустивши виникнення вище зазначеної заборгованості. Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленим у законному порядку тарифам. Відповідно до п.п. 18, 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобовязаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа місяця, який настає за розрахунковим…Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

01.12.2015 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 19 вересня 2003 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. 27.01.2004 р. у них народилася донька Валерія, батьком якої є відповідач. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомогу на утримання доньки, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, а саме - про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки Валерії, [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, у якій позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сторони мають неповнолітню доньку Валерію, [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги щодо утримання дитини не здійснює. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме: стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки Валерії, [INFO], та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

01.12.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 28674,31 грн. та 1378 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 06.09.2012, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 31.10.2016 становить 28674,31 грн. і складається з наступних сум: 2673,39 грн. заборгованість за кредитом; 21125,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3033,94 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 1341,63 грн. штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.09.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с.6-32). Відповідач взяті на себе зобовязання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 28674,31 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 2673,39 грн. заборгованість за кредитом; 21125,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3033,94 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 1341,63 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28674,31 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1378 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

01.12.2016р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 25.04.2015 р. вони перебувають у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину, оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачем припинені. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності та позов підтримав. Відповідачка надала суду заяву з проханням розглядати справу без неї, позов визнала повністю, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 квітня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №94 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серія 1-ЖС №290193 за актовим записом № 409 (а.с.4). Сімейне життя не склалось, наразі сторони мешкають окремо,спільного господарства не ведуть. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

01.12.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх двох місяців з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, малолітня дитина проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище « Хомовська » (а.с. 16 ). Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений через газету «Одеські вісті» (а.с.22,23 ). Судом на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалено рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом останніх двох місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом останніх двох місяців, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача 400 (чотириста) грн. за надання правової допомоги відповідно до квитанції №30/11-16 та 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

01.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 27.09.1980 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають двох повнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося внаслідок втрати почуттів, взаєморозуміння, несумісності характерів, що породжувало в сімї постійні сварки та конфлікти. З цих причин шлюбно-сімейні відносини фактично припинено з 2006 року, спільне господарство не ведеться. Вони проживають за різними адресами. Збереження шлюбу за викладених обставин він вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 27 вересня 1980 року, актовий запис № 19. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2006 року через втрату почуттів, взаємоповаги, взаєморозуміння, постійні сварки. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved