Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

02.06.2015 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 07.10.1993 року за договором дарування нерухомого майна [PERSON] отримала в дар від своєї матері [PERSON] 37/100 частки житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області. Право власності на 37/100 частки житлового будинку було зареєстровано за нею у КП Вознесенське МБТІ\~\~15.10.1993 року. Проте, право власності на 37/100 частки земельної ділянки наданої для обслуговування вказаної частки житлового будинку вона на своє ім'я не оформила, а формальним власником земельної ділянки в цілому залишилася її матір [PERSON] 01.03.2008 року їх матір померла, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 63/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області. Ще за свого життя [PERSON] склала заповіт, відповідно якого все належне їй рухоме та нерухоме майно заповідала ? частку [PERSON], а ? частку [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, позивачам було відмовлено у звязку з тим, що за життя спадкодавцем [PERSON] не було здійснено відчуження частки земельної ділянки та в предявленому державному акті на землю останній належить ціла земельна ділянка площею 0,0660 га., хоча в дійсності в праві власності на житловий будинок на час відкриття спадщини їй належало 63/100 часток. На підставі викладеного, просили суд, визнати за [PERSON] право власності \~на 37/100 часток земельної ділянки площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності\~ по 1\\2 частці за кожною, на 63/100 вказаної земельної ділянки. Позивач [PERSON] І,П. в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Відповідно до договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] 37/100 частки житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області. Договір був посвідчений\~\~старшим державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори [PERSON] 07.10.1993 року за № 1892 (а.с.14 ). Право власності на 37/100 частки житлового будинку було зареєстровано за [PERSON] у КП Вознесенське МБТІ\~\~15.10.1993 року за реєстровим номером 3652. Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області площею 0,0660 га. на даний час зареєстровано за\~\~[PERSON], що підтверджується\~\~Державним актом на право приватної власності на землю від\~\~28.09.1993 року за № 1548, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.10.2008 року (а.с.24, 26). [PERSON] померла 01.03.2008 в м. Вознесенську Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП від 04.03.2008 року (а.с.39). Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ст. 30 ЗК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.\~\~ Що також узгоджується з п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року).\~\~ Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження.\~\~ Враховуючи, що позивач [PERSON] є власником 37/100 частки житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області, згідно договору дарування від\~\~07.10.1993 року, до неї згідно ст. 30 ЗК України (1990 року) повинно перейти право власності на 37/100 часток земельної ділянки площею 0,0660 га, на якій розміщений зазначений будинок. За таких обставин, суд приходить\~\~ до висновку, що заявлені вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 37/100 часток спірної підлягають\~\~ задоволенню. Крім того, позивачами заявлено вимогу про визнання за ними право власності\~ по 1\\2 частці за кожною, на 63/100 спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшла - до складу якої увійшли 63/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області. Позивачі є спадкоємцями за заповітом, які у встановленому порядку прийняли спадщину, проте нотаріус відмовляє їм в оформленні спадкових прав щодо частки спірної земельної ділянки у звязку з тим, що за життя спадкодавцем [PERSON] не було здійснено відчуження частки земельної ділянки та в предявленому державному акті на землю останній належить ціла земельна ділянка площею 0,0660 га, хоча в дійсності в праві власності на житловий будинок на час відкриття спадщини їй належало 63/100 часток ( а.с. 29 ). Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Матеріали справи вказують на те, що позивачі належним чином прийняли спадщину. В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю 63/100 часток спірної земельної ділянки, а тому це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Враховуючи вказані обставини та те, що позивачі не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved