Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що її батьками були - [PERSON] та [PERSON] [INFO] року у с.Тернова Харківського району Харківської області помер її батько - [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у виді права на земельну частку (пай), розміром 5,91 умовних кадастрових одиниць, яка розташована на території колишнього КСП "Рассвет" Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області. На її звернення за оформленням спадкових прав, їй було повідомлено, що на ім'я батька було виготовлено сертифікат на право власності на зазначену земельну частку, який зберігається в Міськрайонному управлінні у Харківському районі та місті Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області і який батько за життя не отримав. Після смерті батька вона фактично отримала спадщину, оскільки забрала собі усі предмети вжитку, які залишилися у спадщину. Але оформити свої спадкові права на земельну частку (пай) невзмозі, оскільки батько за життя не отримав сертифікат і не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на цю частку. Тому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 5,91 умовних кадастрових одиниць, яка розташована на території колишнього КСП "Рассвет" Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено у підготовче судове засідання. 21 грудня 2018 року засобами електронного зв'язку від Харківської районної державної адміністрації Харківської області надійшов відзив на позов, в якому відповідач не заперечував проти заявлених позовних вимог. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року підготовче судове засідання по справі було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача - Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та постановити рішення на розсуд суду, у відповідності з вимогами діючого законодавства. Представник відповідача - Харківської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу технічними засобами, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не проводилось. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з листів Міськрайонного управління у Харківському районі та місті Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №С-366/0-0.23.061-390/156-18 від 03.04.2018 року та №С-641/0-0.23.061-720/156-18 від 15.06.2018 року [PERSON] був членом КСП «Рассвет» і на його ім'я виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], який зберігається в управлінні, але не зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Рассвет» (а.с.13-17). Згідно з інформацією Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області №363 від 20.06.2018 року [PERSON] належала земельна ділянка сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с.Тернова Харківського району Харківської області, на території КСП «Рассвет», на підставі сертифікату [NUMBER], який не був виданий [PERSON], у зв'язку з його смертю (а.с.18). Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно з вимогами ст.100 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Статтею 17 Земельного кодексу України (в редакції 1993 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу; ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно зі статтею 56 цього Кодексу; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст.ст.22, 23 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Аналогічні вимоги містяться і у ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно з якими - основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], як члену КСП «Рассвет», належало право на земельну частку (пай), що підтверджується відповідним сертифікатом. Але зареєструвати зазначений сертифікат [PERSON] не встиг, оскільки [INFO] року помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим [INFO] року виконкомом Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області (а.с.9). Статтею 529 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 23 листопада 2017 року Гошавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, [PERSON] народилась [INFO] року і її батьками були - [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 03 квітня 1976 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] і взяла прізвище чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого Гошавським районним відділом РАЦС Рівненської області (а.с.11). Таким чином, саме [PERSON], позивач по справі, є спадкоємцем після смерті батька - [PERSON] Згідно з вимогами ст.ст.548, 549 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивач звернулась до органів нотаріату з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті батька, але державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області своєю постановою від 09 жовтня 2018 року, відмовив позивачеві у видачі такого свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.12). Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі і визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті батька. Судові витрати, у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, залишаються за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved