overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою в якій зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], який своїм заповітом усе належне йому майно заповів їй. У її свідоцтві про народження, паспорті громадянина України, свідоцтві про укладення шлюбу по батькові її було зазначено як Гаріонівна, оскільки ім'я Гаріон зазначене у свідоцтві про одруження її батьків. У свідоцтві про народження батька, його паспорті громадянина України та у свідоцтві про смерть, ім'я батька вказане як [PERSON]. Вказана помилка в імені батька перешкоджає їй прийняти спадщину, яка відкрилась після його смерті. Просить встановити факт родинних відносин між нею та її батьком, як дочки та батька. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала повністю і пояснила, що через різницю в імені батька, яке зазначене в її паспорті, свідоцтві про народження та у свідоцтві про народження батька, його паспорті громадянина України і у свідоцтві про смерть, не має можливості прийняти спадщину після смерті останнього. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа проти заяви не заперечує і просить розгляд справи провести без участі представника, про що подала відповідну заяву. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що заява підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що згідно свідоцтв про народження та про одруження позивача (а.с. 8) її батьками є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] помер батько заявника, що стверджено його свідоцтвом про смерть (а.с. 6), де його ім'я, як і в його свідоцтві про народження, значиться як [PERSON]. З цього вбачається розбіжність імені батька заявника, яке зазначене у паспорті, свідоцтві про народження останньої та у свідоцтвах про народження, про смерть самого батька. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту, що [PERSON] є батьком заявника має для неї юридичне значення, оскільки після його смерті вона має право на спадкування належного йому майна за залишеним ним заповітом (а.с. 7). З досліджених документів, які знаходяться при справі, суд робить висновок, що [PERSON] є батьком [PERSON] Задовольняючи заяву, суд судові витрати із заінтересованої особи не стягує, оскільки, згідно ст. 235 ч.7 ЦПК України, такі витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. На обгрунтування своїх вимог зазначила, що на розгляді у Ладижинському міському суді знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до КП «ГАЙСИНСЬКА МЕБЛЕВА ФАБРИКА» про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити певні дії. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Однак при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат підтримала, просила заяву задовольнити та пояснила, що у позовній заяві вона ставила вимогу перед судом про стягнення судових витрат і надала суду документи, які підтверджують оплату правової допомоги. Представник відповідача Високогляд З.П. проти задоволення вимог, визначених у заяві, заперечувала та пояснила, що у судовому засіданні позивачка не наголошувала на потребі стягнення судових витрат. Ознайомившись із заявою, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору про надання правової допомоги № 24/03 від 24.03.2016року, акту здачі - прийому правової допомоги до договору №24/03 від 24.03.2016 року, квитанції 0.0.527698202.1 від 28.03.2016року видно, що адвокат Катрич П.С. надав [PERSON] правову допомогу з відповідною її вартістю на загальну суму 800 грн. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню в дохід держави із відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність розподілу судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

01 листопада 2016 року до Миргородського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у офіційному шлюбі, який розірвано 22 травня 2015 року. В період шлюбу в них народився син. Позивачка вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання після припинення шлюбних відносин. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. В обґрунтування розміру аліментів вона вказала, що син потребує значних витрат на утримання, а відповідач в добровільному порядку свій обов'язок не виконує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та проаналізувавши всі докази, зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року до 22 травня 2015 року. Мають спільну неповнолітню дитину : сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян. Між позивачем та відповідачкою не досягнуто домовленості щодо участі в матеріальному утриманні неповнолітнього сина. Тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить із засад викладених в ст. 182 СК України та вимог статті 180 СК України, якою покладено обов'язок по утриманню дітей на обох з батьків. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивачки, так як вважає, що розмір аліментів, які відповідач зобов'язаний сплачувати повинен становити 1/4 частини його заробітку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

01 листопада 2016 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська винесено заочне рішення яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі. 14 листопада 2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] про виправлення описки, в якій заявник зазначає, що по тексту рішення була допущена описка, а саме: зазначено відомості про зміну прізвища дитини «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» та прізвища на яке змінюється «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» та помилково не зазначено громадянство заявника «Визнати [PERSON], [INFO]» замість вірного «Визнати [PERSON], [INFO], громадянина України». Сторони в судове засідання по справі не з`явились, про день та час його проведення повідомлялись належним чином, проте ця обставина, згідно ч. 4 ст. 219 ЦПК України, не є перешкодою у вирішенні поставленого перед судом питання. Враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи, або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки та арифметичні помилки. 01 листопада 2016 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська винесено заочне рішення яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що дійсно по тексту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року допущено описку та невірно зазначено відомості про зміну прізвища дитини «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» та прізвища на яке змінюється «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» та помилково не зазначено громадянство заявника «Визнати [PERSON], [INFO]» замість вірного «Визнати [PERSON], [INFO], громадянина України». Дана описка підлягає виправленню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

01 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Комунарівська, 26/52. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.10.2016р. о 15 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.10.2016р. о 15 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора висловлює думки про небажання жити. Настрій знижений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз важкий депресивний епізод. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

01 листопада 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом було ухвалене рішення у цивільній справі № 233/3611/16-ц за позовом [PERSON] до Костянтинівської міської ради, третя особа [PERSON], про визнання права власності. Згідно зазначеного рішення позовні вимоги [PERSON] були задоволені припинено право спільної власності [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] та визнано за позивачкою право власності на частку квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON]. У заяві [PERSON] ставиться питання про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки у тексті його резолютивної частині не зазначені частки сторін по справі у спільній власності. У судове засідання сторони не зявились, що не перешкоджає суду розглянути заяву по суті. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішуючи питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Оскільки суд при ухваленні вищенаведеного рішення, вирішуючи питання про право, не повно вказав, які саме частки майна підлягають вилученню та передачі, то цей недолік слід виправити саме ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01 липня 2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 19 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23\~662,38 грн., що складається з заборгованості за кредитом 852,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17\~807,32 грн., заборгованості за пенею та комісією 3 400,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 102,97 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 липня 2011 року на загальну суму 23\~662,38 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09 січня 2013 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 19 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14\~703,93 грн., що складається з заборгованості за кредитом 497,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10\~229,97 грн., заборгованості за пенею та комісією 2 800,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 676,38 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 січня 2013 року на загальну суму 14\~703,93 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у відповідача в період з 07 січня 1983 року по 20 червня 2000 року. При його звільненні з підприємства відповідач був зобовязаний провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області, справа № 243/2173/16-ц від 22 квітня 2016 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 3028,64 грн.. Виконавчий лист за Рішенням суду був своєчасно наданий до ліквідаційної комісії Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод». Але до цього часу Рішення суду не виконане. Він отримав довідку ліквідатора про те, що Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області щодо виплати заборгованості по заробітній платі [PERSON] неможливо виконати, оскільки в цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01 жовтня 2016 року становить 4071,0 тис.грн. 24 січня 2013 року одержано листа № 11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області. В листі йдеться проте, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутному капіталу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» звернувся із скаргою на невиконання Рішень Словянського міськрайонного суду Донецької області до Президента України. 07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що їхня колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на імя [PERSON] (для інформування інших). Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року 5/174Б Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, з 25.10.2014 року (свідоцтво про шлюб серії І-КГ № 090844 від 25.10.2014 року, виданного Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області). Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КГ № 197338 від 05.05.2015 року). Згідно довідки № 1151 від 28.10.2016 року, виданої Миролюбівською сільською радою Херсонської області, дитина проживає разом з матірю та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності до ст. 79, п. 3 ч. 1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. у зв'язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved