Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

у грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь понесені ним витрати у зв'язку із проведенням незалежної експертизи у розмірі 1500 грн.; - витрати пов'язані із використанням евакуатора після вчинення дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 400 грн.; - витрати, пов'язані із проведенням діагностичних робіт на СТО, вартість яких склала 754 грн.: з яких вартість роботи, пов'язаної із розбиранням автомобіля у розмірі 160 грн., вартість рботи, пов'язаної із вимірюванням кузова у розмірі 594 грн.; - вартість послуг таксі у розмірі 391 грн., якими він користувався у зв'язку із доставкою до лікарні потерпілої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Позов позивачем мотивовано тим, що 29.02.2016 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Nissan, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER] під його керуванням. Постановою Октябрського районного суду м.Полтава від 02.06.2016 року [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на неї накладено стягнення у вигляді сплати штрафу у розмірі 340 грн. Цивільно - правова відповідальність водія автомобіля Nissan, д.н.з. [NUMBER] була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.06.2015 року № АЕ 3420158. Відразу ж після ДТП ним було викликано евакуатор, який доставив пошкоджений автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER] за місцем його проживання. Вартість доставки склала 400 грн., яку відповідач безпідставно відмовився оплатити йому як страхове відшкодування. Окрім цього, з метою визначення розміру страхового відшкодування 01.03.2016 року пошкоджений автомобіль ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER] було оглянуто аварійним комісаром. У зв'язку з тим, що наявні пошкодження на автомобілі перешкодили провести повний його огляд, даний транспортний засіб було доставлено на СТО, де 10.03.2016 року той же аварійний комісар додатково оглянув його і надав розрахунок страхового відшкодування, розмір якого склав 11697, 01 грн. 14.06.2016 року дані грошові кошти були виплачені йому страховиком. Не погодившись з даною сумою страхового відшкодування, він звернувся до оцінювача [PERSON] з метою проведення повторної експертизи щодо визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди. 22.07.2016 року, з урахуванням висновку даної експертизи, відповідач прийняв рішення про доплату йому страхового відшкодування у розмірі 14596, 34 грн. В рахунок оплати вартості експертизи ним сплачено 1500 грн., які відповідач йому відшкодувати відмовився. Окрім цього, йому було безпідставно відмовлено у відшкодуванні витрат, пов'язаних із проведенням діагностичних робіт на СТО. Після вчинення ДТП він був змушений упродовж 1-3 березня 2016 року користуватися послугами таксі з метою доставки до лікарні постраждалу пасажирку його автомобіля [PERSON], а потім ще тричі приїжджав до своєї матері у зв'язку з її поганим самочуттям, викликаним наслідками автопригоди. Вартість послуг таксі склала 391 грн., якувідповідач також відмовився йому відшкодувати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав викладених у ньому, наполягали на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову та пояснив, що страховик повністю забезпечив виконання умов страхування з направленням протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП свого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що виключає відшкодування позивачу витрат на проведення іншого товарознавчого дослідження. Окрім цього, позивач не забезпечив належних умов представнику страховика для огляду пошкодженого транспортного засобу. Результати додаткових досліджень на замовлення позивача було проведено поза строком, встановленого умовами страхування, але прийняті до уваги при виплаті страхового відшкодування. При цьому витрати з проведення додаткових досліджень та з оплати послуг таксі не охоплюються поняттям страхового відшкодування. До того ж позивач не надав доказів того, що послуги евакуатора здійснювалися з місця дорожньо - транспортної пригоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 29.02.2016 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Nissan, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21150, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Октябрського районного суду м.Полтава від 02.06.2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на неї накладено стягнення у вигляді сплати штрафу у розмірі 340 грн. Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобуб Nissan, д.н.з. [NUMBER] забезпечена страховим полісом № АЕ/3420158. (а.с.46). Страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача на підставі поданої ним заяви від 09.06.2016 року. (а.с. 64-65). Страхове відшкодування здійснено у межах страхової суми (ліміту відповідальності страховика) за шкоду, завдану майну третіх осіб, яка за страховим полісом визначена у розмірі 50000 грн., за умови франшизи - "0". Аварійним комісаром страховика зі складанням відповідних протоколів (актів) огляду від 01.03.2016 року ( а.с. 49-50) та від 10.03.2016 року (а.с. 51-52) одержано ремонтну калькуляцію відновлювального ремонту (а.с.53-56) та проведено авто товарознавче дослідження від 14.05.2016 року, виконане на замовлення страховика. (а.с.57-62). Окрім цього, позивачу сплачено страхове відшкодування у розмірі 26293, 35 грн., а саме 13.06.2016 року у розмірі 11697, 01 грн. за страховим актом ОЦВ -16-1687/1 від 10.06.2016 року. (а.с.67) та 22.08.2016 року у розмірі 14596, 34 грн. за страховим актом № ОЦВ-16-1687/2 від 18.07.2016 року. (а.с. 71). Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон). Зокрема, у відповідності до п.п. 34.1, 34.2, 34.3 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Із матеріалів справи вбачається, що страховик у встановлений законом строк направив аварійного комісара (01.03.2016 року), яким було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, складено відповідні протоколи (акти) огляду, одержано ремонтну калькуляцію відновлювального ремонту та проведено автотоварознавче дослідження від 14.05.2016 року, виконане на замовлення страховика. Сторонами визнається, що 01.03.2016 року наявні пошкодження на автомобілі не дали змогу аварійному комісару провести повно огляд транспортного засобу, а тому суд приймає до уваги доводи представника в тій частині, що позивач сам не забезпечив належних умов для цього, що мало наслідком для його додаткового огляду в умовах СТО. Таким чином, судом встановлено, що проведення повторного товарознавчого дослідження для визначення розміру шкоди було повязвно із незгодою позивача із розміром первинно визначеного страхового відшкодування, а не з неявкою аварійного комісара страховика, що не покладає обов'язок на останнього відшкодовувати витрати на проведення експертизи (дослідження). Згідно статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Із статті ст.29 Закону слідує, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як на доказ щодо користування послугами евакуатора позивачем надано квитанцію № 237540 від 29.02.2016 року, в якій зазначено марку автомобіля ВАЗ 2115, д.н.з. [NUMBER], прізвище надавача послуг [PERSON] та прізвище [PERSON] як споживач. Вартість наданих послуг склала 400 грн. (а.с.17). З урахуванням положень ст. 29 Закону суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не відшкодував позивачу витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання законного користувача транспортного засобу. Так, у судовому засіданні встановлено, що після дорожньо - транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 2115 д.н.з. [NUMBER] був не придатним для подальшого користування, потребував відновлювального ремонту. Вказана вище квитанція була виписана в день автопригоди, в ній вказано вартість доставки, а тому у суду немає сумніву, що позивач користувався послугами евакуатора відразу після ДТП з метою пошкодженого транспортного засобу до місця проживання. Дані щодо маршруту повинен надавати надавач послуг з евакуації, а не позивач, тому надання таких даних не залежали від волі останнього. З цих підстав суд приходить до висновку, що в частині стягнення витрат, пов'язаних з евакуацією транспортного засобу позов підлягає до задоволення. Одночасно суд приймає до уваги, що вказаним вище законом не передбачено обов'язку страховика відшкодувати вартість проведеної експертизи за вибором позивача, проведення діагностичних робіт на СТО, пов'язаних з проведенням цієї експертизи, а також витрат, яких позивач зазнав внаслідок користування послугами таксі, а тому у задоволенні даних позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. При цьому слід прийняти до уваги пояснення представника відповідача в тій частині, що страховик не є завдавачем шкоди у вигляді пошкодження майна позивача та несе відповідальність не за деліктними зобов'язаннями, а за договірними у порядку часткової (субсидіарної) відповідальності. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення. Стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, при подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 640 грн., ціна позову складає 3045 грн., з яких задоволено 400 грн., що складає 13 % задоволених позовних вимог. 13 % від сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. становлять 82, 20 грн.

Outcome: partial