Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та інше майно. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом після померлої [PERSON] , звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та запропоновано визнати право власності на нерухоме майно в судовому порядку. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] .. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що представник відповідача надав письмову заяву про визнання позову, суд відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР прийняття спадщини здійснюється шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, або зверненням до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Данилівка Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , про що Менським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 01 листопада 2019 року повторно було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] є її донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії [NUMBER] (а.с.9, 10). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №168/200, заведеної за заявою [PERSON] , остання звернулась до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] .. 11 квітня 2000 року, 01 листопада 2003 року та 08 листопада 2013 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Нива» с. Данилівка Менського району Чернігівської області, на грошові заощадження, майновий пай, що зберігається в КСП «Нива» с. Данилівка, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 січня 2020 року №52/02-31 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок (а.с.7) Як вбачається з довідок №30 та №05-01/01 від 17 січня 2020 року, виданих Данилівською сільською радою Менського району Чернігівської області, згідно з погосподарським обліком (книга №5 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] ) домогосподарство по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала у вказаному будинку одна, виписана у зв`язку зі смертю (а.с.11, 13). Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] .. З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1 та сараю Б-1 ( збудованих в 1955 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить. Станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , не зареєстровано, що підтверджується повідомленням Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №407 від 24 жовтня 2019 року (а.с.14). Згідно із звітом про оцінку майна, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міського бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , становить 12677,00 грн. (а.с.15-32). Враховуючи те, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність судового захисту прав [PERSON] шляхом задоволення її позовної заяви та визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] ..

Outcome: approved