Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,Банк, позивач) звернулося до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON], в обґрунтування якого посилалося на те, що 14.04.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду №014/07-146/020/1, згідно якої кредитором на користь позичальника здійснюються кредитні операції в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості за наданими в рамках цієї угоди кредитами не повинен перевищувати 138000,00 доларів США. В рамках Генеральної кредитної угоди були укладені: кредитний договір №014/07-146/020 від 14.04.2008 року, згідно якої Банк надає позичальнику кредит в сумі 100000,00 доларів США під 14,75% річних на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту 10 квітня 2018 року та кредитний договір №014/07-146/020/4 від 01.07.2008 року, згідно якого Банк надає позичальнику кредит у сумі 100000,00 доларів США під 14,75% річних на споживчі цілі, дата остаточного погашення кредиту 04 квітня 2018 року. Додатковою угодою №014/07-146/020/7 від 22.11.2011 року до кредитного договору №014/07-146/020 від 14.04.2008 року та Додатковою угодою №014/07-146/020/4 від 01.07.2008 року пункт 2.3.16 та п.4.1.4 кредитних договорів відповідно викладено в новій редакції щодо надання позичальником в строк до 31.01.2011 року правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки за адресою :[ADDRESS], і внести відповідні зміни до договору іпотеки, а разі невиконання цих зобов'язань Банк має право збільшити проценту ставку на 2% річних. На виконання умов зазначеної Генеральної угоди та укладених в рамках неї кредитних договорів позичальнику було відкрито відповідні позичкові рахунки та надавалися кошти згідно лімітів. Проте позичальником не виконуються умови п.5.1 Генеральної кредитної угоди, а саме повернення кредитів та сплату нарахованих відсотків, систематично порушуються п.1.5 частини №2 кредитних договорів, а саме: невиконання графіків повернення кредиту та сплати відсотків. Тому згідно п.6.6. Генеральної кредитної угоди Банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитами, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. За порушення строків повернення кредиту, відсотків позичальник сплачує Банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Станом на 18.12.2014 року заборгованість позичальника [PERSON] за Генеральною кредитною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами складає 20030,59 доларів США, в тому числі: - заборгованість за кредитним договором №014/07-146/020 від 14.04.2008р. - 6456,04 доларів США та 113,38 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 6257,72 доларів США, заборгованість за відсотками - 198,32 доларів США, пеня за порушення строків сплати відсотків за період з 31.01.2014 року по 18.12.2014 року - 7,19 доларів США, що за курсом НБУ становить 113,38 грн.; - заборгованість за кредитним договором №014/07-146/020; від 01.07.2008р. - 13574,55 доларів США та 308,59 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 13033,75 доларів США, заборгованість за відсотками - 540,80 доларів США, пеня за порушення строків сплати відсотків за період з 31.01.2014 року по 18.12.2014 року - 19,57 доларів США, що за курсом НБУ становить 308,59 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та укладеними в її рамках кредитними договорами між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №014/07-146/020/3 від 13.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу Костюченко Т.С. за реєстровим №863, предметом якого є нежитлова будівля (магазин) з допоміжними будівлями і спорудами: «Б» сарай , «В» вбиральня, загальною площею 170,0 кв.м., основною площею 136,4 кв.м., що знаходиться за адресою :[ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності. Згідно п.1.1 Договору іпотеки він забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з Генеральної кредитної угоди №014/07-146/020/1 від 14.04.2008 року та укладеними в її рамках кредитними договорами №014/07-146/020 від 14.04.2008 року та №014/07-146/020/4 від 01.07.2008 року з відповідними додатковими угодами. Банк має право, відповідно до п.3.1.4 договору іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або боржником за кредитним договором. З об'єктивних причин іпотекодержатель не має можливості направити на адресу позичальника та іпотекодавця письмову вимогу, оскільки з 27.11.2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з м.Торез Донецької області. Посилаючись на вищезазначене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 30030,59 доларів та 421,97 грн. шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою суду від 06 квітня 2015 року до участі у справі на стороні відповідача як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON], який є позичальником за кредитними договорами. У судове засідання представник позивача не з'явився, в клопотанні від 08.06.2015 року просив розглянути справу за відсутності представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», не заперечував проти постановлення заочного рішення в разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] викликалися в судове засідання шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №94 від 28.05.2015 року, проте до суду не з'явилися, причину неявки не повідомили, тому суд згідно положень ст.ст.169, 224-226 ЦПК Украйни вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом установлено, що 14.04.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду №014/07-146/020/1, в рамках якої були укладені два кредитних договори: №014/07-146/020 від 14.04.2008 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 100000,00 доларів США під 14,75% річних на споживчі цілі на строк до 10 квітня 2018 року, та №014/07-146/020/4 від 01.07.2008 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 38000,00 доларів США (а не 100000,00 доларів США, як помилково в позові зазначив позивач) під 14,75% річних на споживчі цілі, дата остаточного погашення кредиту 04 квітня 2018 року включно. Крім цього, до цих договорів між сторонами було укладено ряд додаткових угод: додатковою угодою №014/07-146/020/7 від 22.11.2011 року до кредитного договору №014/07-146/020 від 14.04.2008 року та Додатковою угодою №014/07-146/020/4 від 01.07.2008 року пункт 2.3.16 та п.4.1.4 кредитних договорів відповідно викладено в новій редакції щодо надання позичальником в строк до 31.01.2012 року правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки за адресою :[ADDRESS] і нести відповідні зміни до договору іпотеки, а разі невиконання цих зобов'язань Банк має право збільшити проценту ставку на 2% річних. Додатковою угодою №014/07-146/020/1 від 29.11.2013 року до кредитного договору №014/07-146/020 від 14.04.2008 року та додатковою угодою №014/07-146/020/4/1 від 29.11.2013 року внесені зміни: виключено п. 1.4..1.6, доповнено п. 2.3.16 щодо надання в строк до 28.02.2014 року правовстановлюючих документів та техпаспорту на належний [PERSON] об'єкт нерухомого майна: будинок [ADDRESS], укладання нею договору про внесення змін до договору іпотеки та встановлено неустойку за невиконання обов'язків, передбачених п.п. 2.3.8-2.3.16 в розмірі 0,5% від суми кредиту, але не менше 500 грн. щомісячно. Також судом з'ясовано та таке вбачається з письмових доказів, що в якості забезпечення виконання зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та укладеними в її рамках кредитними договорами між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №014/07-146/020/3 від 13.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу Костюченко Т.С. за реєстровим №863, предметом якого є нежитлова будівля (магазин) з допоміжними будівлями і спорудами: «Б» сарай , «В» вбиральня, загальною площею 170,0 кв.м., основною площею 136,4 кв.м., що знаходиться за адресою :[ADDRESS], що належить іпотекодавцю на праві власності. Згідно умов п. 3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або боржником за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Розділом 6 цього договору визначено порядок звернення стягнення на майно, зокрема, в п.6.1 передбачена необхідність направлення іпотекодержателем боржнику та іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, тоді іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 1.5 Договору іпотеки сторонами визначена заставна вартість предмета іпотеки в сумі 400920,00 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладанні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно із ч.1 ст.12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та /або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо від є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодежателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У той же час частиною 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право суду відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Згідно пункту 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). По-перше, з самої позовної заяви вбачається, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на виконання ст.35 Закону не направляв ані іпотекодавцю - [PERSON], ані боржнику - [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання в тридцятиденний строк порушеного зобов'язання, посилаючись в позові на те, що з 27.11.2014 року Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» припинило приймання поштових відправлень на/з Донецької та Луганської областей, в тому числі і до м.Торез, тобто, суд вважає, що за таких обставин позивач передчасно розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ані в Законі «Про іпотеку», ані в самому Договір іпотеки немає ніяких застережень та виключень з цього правила. По-друге, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/07-146/020 від 14.04.2008 року, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. зі строком остаточного погашення до 10 квітня 2018 року, станом на 18.12.2014 року він має переплату по тілу кредиту згідно узгодженого графіку на 30057,89 доларів США. При цьому залишок заборгованості по тілу кредиту складає 6257,72 доларів США, з яких простроченої - 0,00 доларів США, та по відсоткам в розмірі 198,32 доларів США, з них прострочена - 198,32 дол. США., на що нарахована пеня в розмірі 7,19 доларів США. Щодо іншого кредитного договору №014/07-146/020/4 від 01.07.2008 року, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 38000,00 доларів США з датою остаточного повернення кредиту до 04.04.2018 року , то станом на 18.12.2014 року позичальник також має переплату по тілу кредиту згідно графіку на 973,33 доларів США. При цьому залишок заборгованості по тілу кредиту становить 13033,75 доларів США, з них простроченої 0,00 доларів США, по відсотках - 540,80 доларів США, з них простроченої - 540,80 доларів США, на яку нарахована пеня в розмірі 19,57 доларів США. Тобто, за двома кредитними договорами позичальник при переплаті за тілом кредитів має прострочену заборгованість лише по відсотках на загальну суму 739,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ валюти кредиту на дату розрахунку складає 11655,92 грн. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони. Позивач не заявляв позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами на час ухвалення рішення та не подавав суду доказів про наявність більшого розміру заборгованості на день ухвалення рішення. З урахуванням розміру простроченої заборгованості, яка станом на 18 грудня 2014 року становить 739,12 доларів США, що за курсом НБУ складає 11655,92 грн. та є простроченою заборгованістю лише за відсотками за наявності переплати по тілу кредиту на загальну суму 31031,22 доларів США, що за курсом НБУ складає 489362,34 грн., та співрозмірності заборгованості із вартістю предмета іпотеки, а також приймаючи до уваги те, що строк виконання зобов'язання визначено до квітня 2018 року, позичальник не відмовляється від виконання своїх зобов'язань за кредитними договорами відповідно до Графіків платежів, достроково погашаючи тіло кредиту, допущене боржником порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його права, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно на підставі ст.88 ЦПК України не підлягають відшкодуванню і понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору та за розміщення оголошення в пресі про виклик відповідача та третьої особи.

Outcome: dismissed