Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFXRRX08140116 від 03 вересня 2007 року в розмірі 17 660,58 гривень. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 03 вересня 2007 року між відповідачем по справі [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № IFXRRX08140116 згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 984,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином і в установлений строк не виконував та станом на 31 січня 2014 року має заборгованість по кредиту на загальну суму 17 660,58 гривень. Згідно зі ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин розгляд справи за відсутності відповідача, який не повідомив суд про причини неявки та не направив клопотань про відкладення розгляду справи, не буде порушенням права на доступ до правосуддя, яке проголошено ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд перевіривши докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 вересня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № IFXRRX08140116. Згідно договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 1984,80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктами 3.2.2; 3.2.3; 3.2.4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви про надання кредиту, проценти за його користування, а також сплачувати винагороду у строки та розмірі згідно тарифів,заяви та умов договору. Згідно п.5.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань,передбачених заявою про надання кредиту та п.п.3.2.2; 3.2.3 кредитного договору банк нараховує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн.за кожен день прострочки платежу. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно приписів ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустив заборгованість за кредитом. Судовим наказом Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто 2 854,27 грн. заборгованості за кредитним договором від 03 вересня 2007 року. Виконання даного судового рішення не здійснено, що підтверджується відміткою головного державного виконавця про виконання судового наказу. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконанння, прийняте кредитором, у результаті якого припинються права та обов`язки сторін зобов`язання. Крім цього,саме по собі ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого фактично не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, пені й інших втрат, передбачених договором. Станом на 31 січня 2014 року загальна сума заборгованості у боржника [PERSON] без врахування суми, яка стягнута за судовим наказом Рогатинського районного суду від 26 травня 2008 року становить 17 660,58 грн., з яких: 16 343,41 грн. заборгованості за кредитом, процентах,пені за користування кредитом; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 817,17 грн. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із платіжного доручення позивачем оплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн, який підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" .

Outcome: approved