Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

01.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою [ADDRESS], яка складається в цілому з однієї житлової кімнати і підсобних приміщень загальною площею 21, 4 кв.м., корисною площею 21,3 кв.м., у тому числі житловою площею 12,8 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], проте у зазначену квартиру не поселився, а після реєстрації в неї в червні 2001 року попросив її, як найближчу подругу з дитинства поселитися в неї, доглядати, сплачувати комунальні послуги, передав їй ключі від квартири, копію договору купівлі-продажу та розрахункові книжки по оплаті комунальних послуг. Позивач зазначає, що більше [PERSON] вона ні разі не бачила, зв'язок з ним відсутній, а від так вважає, що з червня 2001 року вона добросовісно заволоділа спірною квартирою, відкрито, безперервно володіє нею протягом більш ніж десять років, сплачує комунальні послуги, проводить ремонт квартири, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2001 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Очеретяною І.А. було посвідчено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив ізольовану квартиру під номером «сто сорок п'ятим», що знаходиться в місті Одесі по проспекту Академіка Глушка в будинку під номером «сімнадцятим/перший», яка складається в цілому з однієї житлової кімнати і пробних приміщень загальною площею 21, 4 кв.м., корисною площею 21,3 кв.м., у тому числі житловою площею 12,8 кв.м. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідач [PERSON] після придбання даної квартири в ній фактично не мешкав, натомість попросив його довірительку [PERSON], як найближчу подругу з дитинства, поселитися в неї, доглядати, сплачувати комунальні послуги, передав їй ключі від квартири, оригінал договору купівлі-продажу та розрахункові книжки по оплаті комунальних послуг. Представник позивача зазначив, що в період з червня 2001 року [PERSON] добросовісно заволоділа квартирою, відкрито та безперервно володіє нею протягом більш ніж 10 років, оплачує комунальні послуги та здійснює поточний ремонт в квартирі та парадній будинку. Також пояснив, що місцепребування відповідача їм не відомо вже протягом більш ніж десяти років, та є підстави вважати, що він вже не перебуває на цьому світі, однак, у разі його появи, позивач не буде заперечувати проти скасування даного заочного рішення та призначення справи в загальному порядку. Вказані твердження у судовому засіданні підтвердили [PERSON] та [PERSON], які були допитані в якості свідків. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та запере\-чення сторін, та інші обставини, що мають значення для прави\-льного вирішення справи. Згідно ст. 10 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За змістом ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим стаття 344 цього Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє квартирою [ADDRESS]. Оскільки, починаючи з 2001 року по теперішній час позивач [PERSON], фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та продовжує володіти, користувалась та продовжує користуватися майном, а саме квартирою [ADDRESS], утримувала та утримує дане жиле приміщення, суд приходить до висновку, що позивач набула право власності на дане спірне майно за набувальною власністю на законних підставах. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved