Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником житлового будинку [ADDRESS] який належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 1997 року. За вказаною адресою зареєстровані його діти [PERSON], [PERSON], які проживали разом з ним, потім виїздили та знову поверталися. У травні 2014 року [PERSON] та [PERSON] виїхали на інше місце проживання, яке позивачу невідоме, та до теперішнього часу не повернулися, але залишилася зареєстрованими у його будинку, що створює деякі незручності. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у зв'язку з відсутністю їх в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовільнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим по справі відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, допитавши свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] який належить йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 23 грудня 1997 року між ним та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Багатовою І.О., зареєстрованого в реєстрі за № 9209 (а.с.15). Право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24 грудня 1997 року, та записано в реєстрову книгу № 38 за реєстровим номером 7913 (а.с.16). Відповідачі зареєстровані в [ADDRESS] з січня 1998 року як члени сім'ї позивача (а.с.12-14). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідачів в місці їх постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 21 березня 2017 року, згідно якого за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але не проживають з травня 2014 року, показаннями свідка [PERSON] За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачами, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги про зобов'язання знятися з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають з наступних підстав. Виходячи із змісту статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, що набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Отже позовні вимоги позивача про зобов'язання знятися з реєстраційного обліку відповідачів, за думкою суду, заявлені позивачем передчасно і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з відповідача на його користь. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», абз. 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207,

Outcome: partial