Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

01 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, мотивуючи його тим, що 28 березня 2015 року померла мати позивача - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на квартиру, яка належала їй на праві власності. Маючи намір прийняти спадщину, 06 липня 2016 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Третьої вінницької державної нотаріальної контори. Проте, у прийнятті заяви йому відмовлено в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців), а також, у звязку з тим, що інший спадкоємець померлої донька [PERSON] також вчасно не подала заяву на прийняття спадщини. Звернутись до Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк не зміг, в звязку з тим, що з 10 вересня 2015 року по 10 жовтня 2015 року перебував на лікуванні у міській клінічній лікарні №1 м. Вінниці з приводу пошкодження (розриву) внутрішньої звязки лівого колліного суглобу та не міг пересуватись, що перешкодило зявитись до нотаріальної контори для подачі заяви про відкриття спадщини. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на два місяці після набрання рішенням суду законної сили. В ході судового розгляду, ухвалою суду від 26 вересня 2016 року до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог було залучено [PERSON], оскільки остання також є спадкоємицею після померлої [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] вимоги позову підтримав в повному обсязі просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] комітету Вінницької міської ради [PERSON] та представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмет спору [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні даного спору поклалась на думку суду. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 березня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 308534, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору дарування квартири від 08 червня 2001 року на праві приватної власності (а.с. 5). У вказаній квартирі [PERSON] проживала та була зареєстрована, що підтверджується довідкою, виданої міським комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора № 12» за № 272 від 29 червня 2016 року (а.с. 13). Позивач по справі [PERSON] являється сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). Місце проживання позивача [PERSON] з 2002 року зареєстровано за адресою: [INFO], що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України позивача (а.с. 9-11). Постановою Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 06 липня 2016 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої 28 березня 2015 року [PERSON], з тих підстав, що оскільки [PERSON] не подав заяву до Третьої вінницької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців, а також у звязку з тим, інший спадкоємець донька померлої [PERSON] також вчасно не подала заяви про прийняття спадщини та відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину та бажали б надати свою письмову згоду на включення в коло спадкоємців померлої 28 березня 2015 року [PERSON] - її спадкоємцю за законом [PERSON], котрий пропустив строк для прийняття спадщини та на отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом, не може бути видане (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням встановлених обставин справи, датою відкриття спадщини на майно [PERSON] є дата її смерті 28 березня 2015 року, а останнім днем подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, є 28 вересня 2015 року. Як вбачається із витребовуваної судом спадкової справи до майна померлої [PERSON], позивач звернувся до Третьої державної нотаріальної контори 06 липня 2016 року (а.с. 28 зворотній бік). В обґрунтування причини, повязаної з обєктивним, непереборним, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк, позивач посилається на те, що у період з 10 вересня 2015 року по 10 жовтня 2015 року він перебував на лікуванні у міській клінічній лікарні № 1 м. Вінниці з приводу пошкодження (розриву) внутрішньої звязки лівого колінного суглобу. З Виписки із медичної карти амбулаторного хворого, заведеної Міською клінічною лікарнею № 1 вбачається, що позивач [PERSON] перебував на лікуванні з 10 вересня 2015 року по 10 жовтня 2015 року, тобто в період, на який припадав граничний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, при цьому суд звертає увагу на те, що позивач згідно даної виписки на стаціонарному лікуванні не перебував, а лікувався амбулаторно та після виписки з лікарні (10 жовтня 2015 року) до нотаріуса він звернувся із заявою про прийняття спадщини 06 липня 2016 року, тобто з моменту одужання та звернення із заявою минуло 8 місяців. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed