Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

01 грудня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла їх бабуся - [PERSON] , про що свідчить відповідний актовий запис за №20 в Книзі реєстрації актів цивільного стану смертей зроблений 22 червня 2007 року у Соколівській сільській раді Косівського району Івано-Франківської області. Позивачі є онуками [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті бабусі. До складу спадщини входить господарство за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку загальною площею 126,6 кв.м., літньої кухні, двох сараїв, погребу та вбиральні. Але відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, позбавляють позивачів можливості оформити спадщину за заповітом в Косівському районному нотаріальному окрузі. Так, після смерті бабусі позивачі звернулися до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, натомість позивачам було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, звернулися до суду із заявою, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник відповідача до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову не має. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - рідні сестри, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 12.09.1988 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] від 03.07.1990 року серії [NUMBER] (а.с.2-3), після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18.09.2008 року (а.с.4), [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 22.06.2007 року (а.с.5); згідно копії заповіту від 23 серпня 1999 року [PERSON] заповіла все своє майно в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); за змістом виписки з по господарської книги Соколівської сільської ради №179/02.2-12 від 17 квітня 2019 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] був побудований у 1999 році та дане господарство складається з житлового будинок «А» загальною площею 126,6 кв.м., в тому числі, житловою площею 77,1 кв.м., літньої кухні «Б», загальною площею 45,6 кв.м, стодола Пивниця «В» загальною площею 26 кв.м, сараю «Г» загальною площею 6,3 кв.м, вбиральні «Д» (а.с.8); відповідно виписки з інвентаризаційних матеріалів від 31.07.2020 року (а.с.9) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2020 року (а.с.10) право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано; згідно постанови приватного нотаріуса Тонюк М.М. від 25.09.2020 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, які прийняли спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , але їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спірний житловий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с.16); за змістом листа №127(01-21) від 19.02.2021 року спадкова справа №593 після смерті [INFO] [PERSON] заведена Косівською районною державною нотаріальною конторою 12.11.2007 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за реєстровим номером 1006, інших відомостей у спадковій справі відсутні, в тому числі - щодо видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с.40). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини. Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 ЦК України). За змістом ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітня особа, вважається такою, що прийняа спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. [PERSON] на час відкриття спадщини була неповнолітньою і вважається такою, що прийняла спадщину. За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України: спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати відповідному органу чи особі заяву про прийняття спадщини. [PERSON] на час відкриття спадщини була повнолітньою, але у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] судом не встановлено, отже Соколівська сільська рада є належним відповідачем у справі. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем. Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] за свого життя не здійснила реєстрацію свого права власності на спірний будинок, після її смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивачів в порядку спадкування на належне спадкодавцеві господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідачі не заперечують проти визнання за позивачами права власності на спірний будинок в порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1268,1269 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved