Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

01.10.2019 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є її онукою, з червня 2014 не мешкає у вказаній квартирі, в оплаті комунальних участі не бере, її особистих речей в квартирі не має, що підтверджується актом ОСББ «Зелінського-92». У зв`язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно відповіді аналітичного відділу Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.04.2008 року і по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.11.2019 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Позивач та представник позивача надали до суду заяву, в якій просили провести розгул справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином.\~\~Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив до суду не надходив, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України.\~\~ Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 02.06.1994 року, що зареєстроване під №21006 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2019 р., що зареєстроване в реєстрі за № 2665, [PERSON] належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , що також підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 175991570, № 176293373. Згідно з інформацією про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 021-13.07-01822, виданої центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11.06.2019 р., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту, виданого головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелінського-92» 17.12.2019 р., [PERSON] [INFO] з 2014 року за адресою: [ADDRESS] не мешкає. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року з власного бажання не проживає у спірному домоволодінні, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391, ст. 405 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР,

Outcome: approved