Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

01 жовтня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська поштою надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою судді\~Ленінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~05\~жовтня 2018\~року позов\~залишено без\~руху,\~а позивачеві\~запропоновано усунути\~недоліки з\~додержанням вимог\~п.\~4 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 19 жовтня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року було вжито заходів забезпечення позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на автомобіль марки Пежо 208, держномер [NUMBER] , припинення за [PERSON] права спільної сумісної власності на автомобіль марки Пежо 208, держномер [NUMBER] , та визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на автомобіль марки Міцубісі Лансер, держномер [NUMBER] , припинення за [PERSON] права спільної сумісної власності на автомобіль марки Міцубісі Лансер, держномер [NUMBER] , залишено без розгляду. Позивач у позовній заяві, а її представник у ході судового засідання, посилалися на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 23 серпня 2018 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами було придбано автомобіль марки Пежо 208, держномер [NUMBER] , та автомобіль марки Міцубісі Лансер, держномер [NUMBER] . Наразі шлюб розірвано, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, автомобілі залишилися у користуванні відповідача, які були ним продані без згоди позивача. Позивач у своєму позові, а її представник у ході судового розгляду, просили визнати спірні автомобілі об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] . Представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог відповідач та його представник заперечували з підстав, зазначених у відзиві, просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. У відзиві на позов відповідач посилався на те, що доводи позивача, що спірні автомобілі є спільним сумісним майном подружжя не відповідає дійсності. До реєстрації шлюбу з позивачем відповідачеві на праві власності належав автомобіль марки Кіа Веста, 1998 року випуску, придбаний 13 листопада 2003 року, який був ним відчужений 11 квітня 2006 року за 6\~200 доларів США, та автомобіль марки Деу Ланос, 2005 року випуску, придбаний 07 червня 2005 року, який ним був відчужений 27 січня 2010 року за 6\~500 доларів США. Тому, за кошти, які він отримав за продаж автомобілів, [PERSON] придбав автомобіль марки Міцубісі Лансер, який є його особистою власністю і поділу не підлягає. Автомобіль марки Пежо 208, 2013 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя. Рішення про продаж рухомого майна було прийнято ними обопільно і позивач знала, що автомобілі продані. Письмової згоди на продаж не надавала, оскільки до кінця серпня 2018 року проживали однією родиною, а після того як автомобілі були продані, позивач зібрала свої речі, забрала отримані від продажу гроші і пішла проживати окремо. Кошти, отримані від продажу автомобілів [PERSON] витратила на власні особисті потреби. Просив у задоволенні позовних відмовити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2009 року (а.с. 17). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). У період шлюбу сторонами 27 січня 2010 року було придбано автомобіль марки Міцубісі Лансер, 2009 року випуску (а.с. 91-93), право власності на який було зареєстровано за [PERSON] , та 10 квітня 2013 року було придбано автомобіль Пежо 208, 2013 року випуску, номер держреєстрації [NUMBER] , право власності на який було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 19-20). 18 серпня 2018 року спірні автомобілі були відчужені та зареєстровані на інших фізичних осіб (а.с. 64). [PERSON] письмової згоди на відчуження автомобілів марки Міцубісі Лансер, 2009 року випуску, та автомобіль Пежо 208, 2013 року випуску, не надавала. Згідно із частиною першою статті 61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63\~СК України закріплено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст.\~65\~СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Таким чином, оскільки спірні автомобілі марки Міцубісі Лансер, 2009 року випуску, та автомобіль Пежо 208, 2013 року випуску, були придбані сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти подружжя, вони є об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] . Не заслуговують на увагу суду посилання сторони відповідача про те, що автомобіль Міцубісі Лансер, 2009 року випуску, ним було придбано за власні кошти, оскільки вартість спірного автомобіля значно перевищує загальний розмір отриманих відповідачем коштів від продажу автомобілів Кіа Веста та Деу Ланос, які йому належали раніше. Також слід зазначити, що автомобіль Кіа Веста був відчужений відповідачем у квітні 2006 року, а спірний автомобіль подружжям придбаний у січні 2010 року, тобто майже через чотири роки. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3\~005 гривень 72 коп. (а.с. 35, 36). Враховуючи те, що позовні вимоги майнового характеру залишено без розгляду, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved