Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

01.12.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою та просив визнати [PERSON] недієздатним та призначити йому опікуна. 25.07.2016 [PERSON] через канцелярію суду також подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме родинних відносин з [PERSON], яка була прийнята судом до розгляду. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є двоюрідним племінником [PERSON], проте документи, які б підтверджували родинні зв'язки відсутні. На даний час його двоюрідному дядьку виповнилося 91 рік, він має статус учасника Бойових дій та інваліда Великої Вітчизняної війни 2-ї гр., страждає на ряд хронічних соматичних та неврологічних захворювань, притаманних своїй віковій категорії, однак впродовж останніх років стан його психоневрологічного здоров'я значно погіршився. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи за своїм психічним станом [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим, заявник звернувся до суду. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Представник органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява з проханням про призначення опікуном [PERSON] заявника. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON](а.с. 109). Дівоче прізвище матері заявника [PERSON] - «[PERSON]». Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON](а.с. 110-111). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON](а.с. 114). [PERSON] являється двоюрідним братом [PERSON], матір'ю якої є [PERSON]. Остання являється рідною сестрою [PERSON]. Батько [PERSON] [PERSON] являється рідним братом [PERSON]. [PERSON] є батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], звертаючись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], надав належні докази того, що [PERSON] є двоюрідним братом матері заявника [PERSON], а отже, [PERSON] являється двоюрідним племінником [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні встановлення даного факту необхідно заявнику для призначення його опікуном над [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров'я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичних критерій існувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційновольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам'ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним. З вище викладеного можна зробити висновок, що юридичний (психологічний) критерій в свою чергу підрозділяється на дві ознаки: інтелектуальну (нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій) та вольову (нездатність керувати своїми діями). Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Стан психоневрологічного здоров'я [PERSON] є незадовільним. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON], [INFO], являється двоюрідним племінником [PERSON]. Згідно пункту 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Аналогічне правило закріплено в статті 239 ЦПК України. Судом встановлено, що під час розгляду справи № 757/1309/15-ц заяви [PERSON] про визнання недієздатним [PERSON] та встановлення над ним опіки, заінтересовані особи - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, [PERSON], Вишгородська міська рада як орган опіки та піклування, за клопотанням представника заявника на підставі ухвали суду, Київським міським центром судово-психіатричної експертизи проведено експертизу з метою з'ясування питання чи страждає [PERSON] на психічне захворювання, чи розуміє він значення своїх дій та чи може керувати ними. Так, відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 375 від 05 травня 2015 року [PERSON] виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу - Судинна-атрофічна деменція (F 02.8 відповідно до МКХ-10), за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення свої дій та керувати ними (а.с. 45-49). Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак існують законні підстави для визнання останнього недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд призначає опікуна фізичній особі у разі визнання її недієздатною в одному провадженні. Частина 2 ст. 60 ЦК передбачає так само імперативну норму, за якою встановлення піклування віднесено виключно до компетенції суду. Відповідно до ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічними, з урахуванням особистих стосунків між; ними, можливості виконувати обов'язки опікуна або піклувальника. Відповідно до подання Печерської районної в м. Києві державної адміністрації № 105/01-149/В-06 від 21.01.2016 року, як органу опіки та піклування, Печерська РДА в м. Києві просить суд призначити [PERSON] опікуном [PERSON] посилаючись на те, що заявник працює лікарем ультразвукової діагностики у Комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр Оболонського району м. Києва». За місцем роботи характеризується позитивно, за станом здоров'я може бути опікуном(а.с. 67). Суд враховуючи дані про особу [PERSON], який як встановлено під час судового розгляду є двоюрідним племінником [PERSON], вважає можливим задовольнити подання про призначення [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON] З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON], який за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки, приходить до висновку, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved