Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

02.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що йому належить на праві власності вищевказаний житловий будинок. У вказаному будинку разом з ним також проживав та був зареєстрований відповідач [PERSON] . Однак, починаючи з 2015 року відповідач припинив проживати у його будинку та вибув проживати за іншою адресою, яка йому не відома, і до цього часу в будинок не повертався. Особисті речі відповідача в будинку відсутні, поштова кореспонденція на вказану адресу на його ім`я не надходить. Протягом відсутності відповідача без поважних причин, останній комунальні послуги не сплачував, допомогу на утримання будинку не надавав, у зв`язку з чим порушуються його права, як власника житлового будинку, при цьому, наявність реєстрації відповідача у його будинку, заважає оформити субсидію на компенсацію витрат зі сплати комунальних послуг, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. 07.05.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засідання представник позивача [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені позивачем у своєму позові, заявлені вимоги [PERSON] підтримав і просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання на 03.06.2019 року та 25.06.2019 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, 25.06.2019 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу № 219 від 02.12.1998 року, власником житлового будинку [ADDRESS] , є позивач [PERSON] (а.с. 9-10). Як вбачається з даних будинкової книги, за порядковим номером 71 мається запис про реєстрацію 13.07.2012 року у вищевказаному будинку відповідача у справі [PERSON] , [INFO] (а.с.5-7). Проте, як слідує з комісійного акту обстеження домоволодіння [PERSON] , проведеного Новобузької міською радою 22.04.2019 року, у вказаному житловому будинку відповідач [PERSON] припинив проживати ще з 2015 року (а.с.8). Згідно положень ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за наймачем протягом шести місяців, у зв`язку з чим, зважаючи на те що відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивача понад встановлені строки, останнього, в силу вимог ст. 72 ЖК України, слід визнати таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в цьому будинку. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до\~ ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~В зв`язку\~з вищезазначеним\~ з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved