Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

01 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №16. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини тому збереження сімї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №181259 від 05 червня 2012 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя, непорозуміння та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved