Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

01.10.2018 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалювалося заочне рішення в цивільній справі № 177/960/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позовом задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг без номеру від 30.07.2011, станом на 18.04.2018, в загальному розмірі 36533,66 грн., з яких заборгованість за кредитом - 1991,35 грн., заборгованість за відсотками - 586,06 грн., заборгованість за пенею - 31740,36 грн., а також штрафи на суму - 1715,89 грн. 09.08.2019 на адресу суду надійшла заява [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , про перегляд вказаного заочного рішення, яка ухвалою суду від 22.08.2019 задоволена, заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2018 скасовано, справу призначено до судового розгляду. [PERSON] , до якої було пред`явлено позов у даній справі померла [INFO] , тобто після звернення позивача з позовом до суду, але до ухвалення судом рішення по справі - 01.10.2018. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 23.12.2019 до участі у справі, в якості процесуальних правонаступників відповідача [PERSON] , залучено її спадкоємців [PERSON] та [PERSON] . Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, просив суд стягнути з [PERSON] , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 30.07.2011, в загальному розмірі 36533,66 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 1991,35 грн., нараховані відсотки - 586,06 грн., пеню - 31740,36 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина, 1715,89 грн. - процентна складова. В обгрунутвання вимог вказував, що 30.07.2011 [PERSON] підписала заяву з метою отримання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконувала, у зв`язку з чим у неї сформувалася заборгованість у розмірі 36533,66 грн., яку позивач просив стягнути. [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечуючи факту отримання кредиту [PERSON] , заперечив проти стягнення відсотків, штрафів, пені за кредитом, вказував на те, що підписана [PERSON] заява про отримання кредиту не містила умов щодо розміру відсотків за користування кредитом та пені, а Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, вони часто змінювалися банком, а тому кредитор міг додати до заяви найвигідніші для нього умови, тому вони не можуть розцінюватися як складові договору. Нарахування штрафів вважав незаконним, таким що призводить до подвійної відповідальності боржника за одне і теж порушення. Крім цього, просив суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку давності, вважаючи, що право на позов виникло у позивача 26.01.2015. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому заперечуючи проти доводів [PERSON] вказував, що Правила та Умови надання банківських послуг є публічною офертою, з якою позичальник має можливість ознайомитися в будь-який момент, маючи доступ до всіх без виключення послуг банку. Ознайомленням з Правилами та Умовами, тарифами [PERSON] підтвердила своїм підписом у заяві про отримання банківських послуг, зобов`язавшись їх виконувати. Стверджував, що кредитування [PERSON] здійснювалося за умовами кредитування «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». На підставі цієї заяви [PERSON] відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку вона отримала, та вказаний нею номер телефону. З виписки по картковому рахунку прослідковується користування кредитними коштами, що не можливо без отримання картки. Стверджував, що штраф та пеня є різними видами санкцій, а тому їх одночасне застосування можливе. Представник позивача вказував, що строк позовної давності не пропущено, оскільки згідно з Пам`яткою клієнта строк дії договору відповідає строку дії картки - 10.2018, а отже саме з вказаного момент починає обчислюватися строк позовної давності. Представник відповідача, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, шляхом доставки електронного листа, на отримання якого надано згоду, до суду не з`явився, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 30-32, 194). [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву та заяв з процесуальних питань не надала (а.с. 138, 195). [PERSON] та його представник, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, за умови його належного повідомлення про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Враховуючи вище вказані обставини, зокрема неявку в судове засідання учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату судового засідання, але в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, а також висловлення сторонами своєї позиції по справі в письмових заявах, з метою забезпечення розгляду справи в розумний строк, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних по справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2011 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7). В заяві міститься згода [PERSON] про те, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7 зворот). До позову додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підписів сторін, в тому числі [PERSON] (а.с. 8-23). На виконання умов договору від 30.07.2011 [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн., на кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до останнього дня 10.2018, що підтверджується довідками (а.с. 89, 155), з встановленням кредитного ліміту 2000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування (а.с. 156-157). Вказані обставини [PERSON] не заперечувалися, доказів на їх спростування суду не надано. [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, що підтверджується банківськими виписками, в тому числі за карткою [NUMBER] (а.с. 158-165), зокрема знімала готівку в банкоматі, розраховувалася за продукти харчування. Вказані обставини перед судом не спростовані. Твердження представника [PERSON] щодо невідображення у виписці про рух коштів номерів рахунків та дат транзакцій, спростовуються даними виписки, в якій відображені ці дані (а.с. 158-164). Факт існування між [PERSON] та Банком кредитних правовідносин, в тому числі часткового виконання [PERSON] зобов`язань за договором, підтверджується даними розрахунку заборгованості, згідно якого до травня 2015 вона вживала активних заходів щодо погашення заборгованості за кредитом, зокрема 25.05.2015 здійснила платіж на суму 1926,32 грн., а 26.05.2015 на суму - 310 грн. Останній платіж на виконання умов договору внесено 12.08.2015 - 67 грн. (а.с. 5-6). Вказане узгоджується з даними по платежам, наявними у виписці про рух коштів (а.с. 158-164). Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про існування між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитних правовідносин. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, за вказаним кредитним договором, станом на 18.04.2018, заборгованість [PERSON] перед банком склала 36533,66 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту склала 1991,35 грн., нараховані відсотки - 586,06 грн., нарахована пеня - 31740,36 грн., заборгованість за штрафами - 2215,89 грн. (а.с. 5-6). Однак, з вказаним розрахунок заборгованості суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У разі порушення умов договору може бути застосована відповідальність у вигляді неустойки (штрафу, пені), або ж застосовані наслідки визначені ст. 625, ч.1 ст. 1050 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Надана позивачем анкета - заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг [PERSON] , яка містить її підпис, не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, строку кредитування, розміру відсотків за користування кредитом, а також наслідків порушення зобов`язань за договором у вигляді пені та штрафів. Інші документи, додані позивачем як складові кредитного договору, а саме тарифи та Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», суд не вважає складовою кредитного договору, оскільки вони не містять підпису [PERSON] , а факт такого підписання заперечується її правонаступником [PERSON] . Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 342/180/17-ц. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно суд приходить до висновку про не доведення перед судом законних підстав для нарахування [PERSON] заборгованості за процентами за користування кредитом, пенею та штрафами за кредитним договором від 30.07.2011, а відповідно про існування такої заборгованості станом на 18.04.2018. Разом з тим, суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2000 грн., які фактично нею отримані, використовувалися та станом на 18.04.2018 не були повернені в повному обсязі. Станом на вказану дату розмір заборгованості за тілом кредиту [PERSON] складав - 1991,35 грн. (а.с. 6). Вказаний розмір заборгованості за тілом кредиту перед судом не спростовано, він підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким суд погоджується. Як слідує з анкети-заяви про отримання кредиту [PERSON] , між сторонами не погоджено строк кредитування, тобто строк повернення кредиту в повному обсязі (а.с. 7). Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки вказана анкета-заява визнана судом єдиною складовою кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , при цьому вона не містить строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позивач мав право вимагати повернення кредиту в будь-який час. З цих підстав суд критично оцінює посилання представника [PERSON] про те, що право вимоги у позивача виникло 26.01.2015, а також посилання представника позивача про те, що строк дії договору відповідав строку дії картки, адже будь-яких доказів погодження між сторонами строків повернення кредиту суду не надано, а Пам`ятка клієнта та Умови і Правила, на які посилалися представники, не є складовою вказаного кредитного договору. Відповідно, до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ч.2 ст. 530 ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 342/180/17-ц. Оскільки позивач мав право вимоги до [PERSON] в будь-який час, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно, суд приходить до висновку, що доведеною перед судом є сума заборгованості [PERSON] в розмірі 1991,35 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 120). Спадщину після її смерті прийняли спадкоємці першої черги спадкування: син - [PERSON] та донька [PERSON] , які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи [PERSON] (а.с. 114-125). Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, у момент смерті фізичної особи припиняється її цивільна правоздатність. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зобов`язання за кредитним договором, в розумінні ст. 608 ЦК України, не є таким, що нерозривно пов`язане з особою боржника, а тому входить до складу спадщини (ст. 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці. Оскільки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , в рівних частках, кожному по Ѕ частки земельної ділянки площею 3,2000 га з кадастровим номером 1221881200:03:001:1146, суд приходить до висновку, що кожен із них має виконати зобов`язання [PERSON] перед кредитором АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 995,68 грн. (1991,35 грн./2). Вказаний обов`язок не є солідарним, адже згідно ст. 1282 ЦК України, кожен спадкоємець виконує його особисто. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, при цьому ним сплачено судовий збір при зверненні до суду з вказаним позовом - 1762 грн., суд

Outcome: partial