Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області паро визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що 01 серпня 2004 року між нею і [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гатненської сільської ради, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про зміну імені і копією її паспорта. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. З жовтня 2008 року вона з [PERSON] припинили проживати спільно і їхній малолітній син [PERSON] залишився проживати разом з нею. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] взагалі не надавав матеріальної допомоги дитині, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2009 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина. 19 лютого 2010 року шлюб між нею і [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. В листопаді 2012 року [PERSON] приїхав із закордонного відрядження і розповів, що скучив за сином і хотів би, щоб він деякий час знаходився разом із ним. Вона ніколи не заперечувала проти того, щоб син спілкувався разом з батьком і дозволила йому поїхати до нього на деякий час та навіть зібрала для цього необхідні речі. Однак, скориставшись цим, [PERSON] вирішив повністю забрати у неї дитину. Він не бере слухавку коли вона йому телефонує, не допускає її до будинку, де знаходився її син, і взагалі, як з»ясувалось з телефонної розмови з її сином, батько йому повідомив, що вона померла. Вона вважала, що [PERSON] зробив це виключно для того, щоб не сплачувати аліменти, адже протягом чотирьох років він постійно намагався уникнути від їх сплати, внаслідок чого виник борг в розмірі 20500 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах № 193/13 від 07 серпня 2013 року, виданою ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві. Згідно принципу, закріпленого в ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір»ю. Позивач [PERSON] також зазначала, що [PERSON] на даний час 67 років, і крім того, він є інвалідом другої групи, і останнім часом у нього погіршився стан здоров»я, а тому він не в змозі належним чином піклуватись і виховувати їхнього малолітнього сина. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з матір»ю [PERSON]. Ухвалою суду від 12 грудня 2013 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи представник позивача повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява позивача [PERSON], в якій вона позов підтримала і просила його задовольнити, та у зв»язку з неможливістю її та представника з»явитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення. У судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області позов [PERSON] не підтримав і просив відмовити у його задоволенні. У судове засідання представник третьої особи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно вимог ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що з 01 серпня 2004 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. 10 червня 2010 року [PERSON] змінила ім»я на [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про зміну імені, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 10 червня 2010 року серії [NUMBER]. В шлюбі подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. 19 лютого 2010 року шлюб між позивачкою і відповідачем розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2009 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 04 лютого 2009 року і до повноліття дитини. В позовній заяві позивач [PERSON] вказувала, що після припинення шлюбних відносин [PERSON] взагалі не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, і згідно наданої нею довідки-розрахунку заборгованості по аліментах ВДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 07 серпня 2013 року № 193/13 заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання дитини станом на 01 серпня 2013 року становить 20500 грн.. Позивач [PERSON] також зазначала, що [PERSON] на даний час 67 років, і крім того, він є інвалідом другої групи, і останнім часом у нього погіршився стан здоров»я, а тому він не в змозі належним чином піклуватись і виховувати їхнього малолітнього сина. За таких обставин позивач [PERSON] просила визначити з нею місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Однак, з наявних матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, позов [PERSON] задоволено частково і вирішено визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. У решті позову відмовлено. Задовольняючи позов в частині щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], суд врахував ставлення батьків до виконання своїх обов»язків, рівень матеріального забезпечення, вік дитини, стан її здоров»я, і дійшов висновку про можливість забезпечення батьком дитини [PERSON] сприятливих умов для виховання та забезпечення сина [PERSON], [INFO]. Також в наданому суду Висновку Органу опіки і піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 01 червня 2013 року, який подано і в даній цивільній справі представником третьої особи Служби у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, вказано, що мати [PERSON] не заперечувала щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], і просила встановити дні і години її участі у вихованні і спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], до вирішення в судовому порядку справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідно до акту соціального інспектування Києво-Святошинського районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 17 квітня 2013 року № 15 [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], встановлено, що для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини створені належні умови. Батько [PERSON] працює у Федерації Футболу України на посаді першого заступника голови спортивно-медичного комітету і за місцем роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Малолітня дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] навчається в гімназії-інтернаті № 13 Солом»янського району м. Києва. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 29 листопада 2012 року малолітньої дитини [PERSON], [INFO], наданого Гатненською сільською радою, встановлено, що для проживання, виховання і всебічного розвитку дитини створені належні умови. В будинку малолітній [PERSON] має дві власні кімнати, обладнані всім необхідним для навчання, розвитку і відпочинку дитини. Комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації, враховуючи обставини, які мають істотне значення, беручи до уваги думку членів комісії з питань захисту прав дитини, вирішила вважати доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (рішення № 26 від 22 травня 2013 року, протокол № 9). На підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 22 травня 2013 року № 26 (протокол № 9), орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація) вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 01 червня 2013 року № 395 встановлено дні та години участі матері [PERSON], яка проживає за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, [ADDRESS], у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя з 10 години до 18 години. Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2013 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 вересня 2013 року скасовано в частині відмови про припинення стягнення аліментів та в цій частині ухвалено нове рішення, яким припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON]-[INFO] року народження, на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 травня 2009 року. У решті рішення залишено без змін. Також з наявних матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Києво-Святошинського району Київської області, Орган опіки та піклування Києво-Святошинського району Київської області про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 січня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2013 року залишено без змін. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог про доцільність визначення місця проживання з нею сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 23 вересня 2013 року визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], і оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у даній справі доказів за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення з нею місця проживання дитини, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, оскільки встановлений судом порядок щодо визначення місця проживання сина [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] на даний час повністю відповідає інтересам дитини. Судом не встановлено порушення прав позивача [PERSON] у зв"язку із зверненням до суду з даним позовом, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed