Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

02.04.2015р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за просрочку виплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2002р. по 26.12.2007р., коли шлюб за рішенням суду було розірвано, актовий запис №580 від 26.12.2006р. в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу у відділі РАЦС Слов'янського міськрайонного управління юстиції. Від шлюбу вона має доньку - [PERSON], народження [INFO] Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.02.2006р. з відповідача стягнуті на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття доньки, а саме до [INFO]. Для виконання даного рішення судом було видано виконавчий лист №2-460 від 06.02.2006р., який було направлено для примусового виконання у відділ ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції. Однак рішення суду відповідач виконує незадовільно, аліменти своєчасно і в повному обсязі не виплачує, в результаті чого має велику заборгованість по ним, яка станом на 01 квітня 2015 року складає 25042 грн., згідно повідомлень ВДВС Слов'янського МРУЮ. Неустойка за просрочку виплати аліментів відповідачем за весь час виплати аліментів, а саме з 16 грудня 2005р. по березень 2015 р., включно, відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, складає 261856, 82 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її - [PERSON], користь неустойку за прострочку виплати аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], народження [INFO], у сумі 261856,82 грн., а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], народження [INFO], на утримання якої з нього стягнути аліменти за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.02.2006р. у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття доньки, а саме до [INFO]. Виконавчий лист №2-460 від 06.02.2006р., [PERSON] (раніше [PERSON]) направила для примусового виконання у відділ ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції, однак відповідач належним чином не виконує рішення суду - аліменти своєчасно і в повному обсязі не виплачує. Дитина хворіє, відвідує танцювальний гурт «Грація» і на все це необхідні додаткові витрати, однак відповідач офіційно не працевлаштований, два останній роки зовсім ніде не працює, а знаходиться на утримання своїх батьків, під час АТО виїздив за межі України і можливо на заробітки, але заборгованість, яка станом на 01.04.2015р. складає 25042 грн. не погасив, незважаючи на те, що у нього є кошти на придбання спиртного, оскільки притягався до адміністративної відповідальності за керування автотранспортом у п»яному стані. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, [PERSON] повинен сплати неустойку за весь час прострочення своєчасної виплати аліментів, із рахунку - 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка з 16.12.2005р. по березень 2015р., включно, складає 261856, 82 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку неустойку за весь час прострочення своєчасної виплати аліментів та судові витрати по справі - 243,60 грн. Відповідач [PERSON] у суді позовні вимоги [PERSON] визнав частково, залучив своє заперечення та пояснив, що дійсно, вони з позивачкою мають спільну доньку - [PERSON], народження 03.10.2003р., на утримання якої з нього стягнуті аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.02.2006р. Сплачувати аліменти він повинен з 16 грудня 2005 року до повноліття доньки. У нього виникла заборгованість на 01.04.2015р. у сумі 25042 грн. Позивач просить стягнути з нього неустойку за весь час прострочення виплати аліментів у сумі 261856, 82 грн., посилаючись на вимоги ст. 196 ч. 1 Сімейного кодексу України. Передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Він визнає існуючу заборгованість та докладає усіх зусиль для її сплати, однак у нього є невиліковна хвороба, а саме - міжребцева грижа крестцово поперечного відділу 8 мм, яка перешкоджає йому працевлаштуватись на тривалий строк та отримувати постійний заробіток. Тому за станом свого здоров»я він змушений мати мінливий та непостійний заробіток, та перебувати у стані тривалого пошуку праці. В той же час, він не може встановити інвалідність, оскільки у нього відсутні кошти на додаткові витрати на ліки й медичне обстеження. Крім того, він мешкає разом зі своїми непрацездатними батьками, які також мають хронічні вікові захворювання та сукупного доходу їх сім»ї ледь вистачає на власне продуктове забезпечення та ліки. Він зараз займається ремонтом власного транспортного засобу - ВАЗ 2109, який є єдиним джерелом погашення заборгованості і на нього відділом ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції покладено арешт, з метою його продажу та погашення заборгованості по аліментам, і даний ремонт також потребує коштів. Він деякий тривалий час, через свою матір, передавав кошти для сплати занять доньки з танців та англійською мови, придбання продуктів та одежу. На теперішній час, його матеріальний стан, як платника аліментів, не дає можливості сплачувати не лише неустойку, але й аліменти у повному обсязі, оскільки він через хворобу не працює, не має у власності нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання. Він перебуває на утриманні своїх батьків, так як тривалий час не має можливості влаштуватись на роботу. Враховуючи вищевикладене та на підставі ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, просив зменшити суму неустойки до 10 тисяч гривень, що разом з заборгованістю по аліментам складає 35042 грн., що також є для нього занадто великою сумою коштів. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши додані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: · за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 06.02.2006р. з [PERSON] на користь [PERSON] (на даний час [PERSON]) стягнуті аліменти на утримання доньки - [PERSON], народження [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.4); · за виконавчим листом № 2/460 від 06.02.2006р., виданого Слов'янським міськрайонним судом, який перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції, виникла заборгованість, яка згідно довідці та розрахунків, складає на 01.04.2015р. - 25042 грн. ( а.с.6-7, 8, 9, 52-55). · Стаття 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У статті 64 ЦПК України вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки…що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] надала суду розрахунок неустойки за просрочку виплати аліментів станом на 01.04.2015р., згідно ст. 196 СК України), починаючи з 16 грудня 2005р. по лютий 2015 року, включно, у сумі 261856,82 грн. (а.с.10-14) та її представник просив у суді стягнути саме цю суму, посилаючись на ті підстави, що викладені у його промові. Частина 2 ст. 196 СК України, передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У судовому засіданні відповідачем [PERSON] було доведено: - що він за станом свого здоров»я - міжребцева грижа крестцово поперечного відділу 8 мм, що підтверджено медичними документами (а.с.32-36,40-42) не має можливості працевлаштуватись; - що він мешкає разом зі своїми батьками, про що свідчить довідка ТОВ «ЛІРА ЛТД» №816 від 17.04.2015р. (а.с.31); - що батько - [PERSON], 1948р.н. та матір - [PERSON], 1949 р.н., є пенсіонерами, мають хронічні вікові захворювання, що підтверджено медичними картками (а.с.37-38,39,43,44); - що [PERSON] несе витрати на проходження медичних оглядів та придбання ліків (а.с.45). У суді представник позивача не заперечував, що матір відповідача - [PERSON], давала кошти на часткову оплату занять з танців та англійською мови [PERSON]. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, зменшити розмір неустойки за просрочку виплати аліментів, однак враховуючи дані викладені у розрахунку розміру заборгованості, наданому відділом ДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції (а.с.52-55), з якого вбачається, що [PERSON] починаючи з грудня 2006р. і по вересень 2010р. частково сплачував аліменти, а з вересня 2010р. по березень 2015р., включно, відповідач перерахував 7 переказів в рахунок погашення заборгованості, а саме: 01.12.2010р. - 400 грн., 10.03.2011р. - 2300 грн., 12.06.2012р. - 450 грн., 14.08.2012р. - 500 грн., 14.09.2012р. - 500 грн., 26.03.2013р. - 500 грн., 12.05.2013р. - 300 грн., суд вважає зменшити суму неустойки до суми заборгованості по аліментам - 25042 грн. В своїх роз»ясненнях, викладений у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ПВС України вказав, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов, повністю або частково звільнити його від слати заборгованості. Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Представник позивача в судовому засіданні у своїй промові вказуючи на те, що протягом двох років [PERSON] не сплачує аліменти на утримання своєї доньки [PERSON], не міг суду пояснити, чому [PERSON] не зверталась до відповідного органу про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України, або застосування інших заходів, які б спонукали відповідальніше ставитися до своїх батьківських обов»язків, передбачених СК України. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 243,60 грн., яку відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial