Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказує на те, що за договором купівлі-продажу від 13.04.1966р. її батько [PERSON] і чоловік [PERSON] купили у [PERSON] по ? частці кожний житлового будинку №10 по вул. Азовській в м. Бердянську, з правом користування [PERSON] кімнатами №2,3, коридором №1, ? частки веранди літ. «а», ? частки сараю літ. «а», з правом користування [PERSON] кімнатами №4,5, ? частиною веранди літ. «а», ? частиною сараю літ «а», надвірними спорудами у спільному користуванні. 25.10.1968 року [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] ? частку житлового будинку №10 по вул. Азовській в м. Бердянську з відповідною часткою надвірних побудов на земельній ділянці 600 кв.м.. Тобто у зазначеному договорі не було вказано конкретних приміщень, які увійшли у подаровану ? частку. Рішенням народного суду м. Бердянська від 16 лютого 1970 року за нею було визнано право власності на ? частку цього житлового будинку і виділено в її користування в рахунок ? частки з житлового будинку кімнати №2.3, коридор №1, сарай літ. «а» (тобто №7,8). У генеральному плані (схемі), складеному станом на 25.12.1953р. літерою «а» позначено підсобне приміщення, яке у поверхневому плані, складеному станом на 22.01.1962р. позначено як душова №7, сарай №8. Відповідно до примітки витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 травня 2009 року конкретність користування житловим будинком втратила силу, т. я в житловому будинку зроблена перенумерація, сіни «а» переобладнані в житлову прибудову «А1», житлова площа змінена згідно рішення виконкому Бердянської міської ради №56 від 24.01.2002 року. Після визнання за нею права власності на ? частку житлового будинку за рішенням суду, вона за свій рахунок у встановленому законом порядку здійснила переобладнання приміщень №7 (душова) і №8 (сарай), спочатку у кухню №3-1 і у кімнату №3-2, потім у жилу кімнату №3-3-1, чим збільшила житлову площу на 16,9 кв.м. Також до зазначеного будинку вона добудувала за свій рахунок у встановленому законом порядку жиле приміщення сіни «а1». На даний час сіни «а1» складаються із ванної кімнати №3-2, кухні №3-3. Посилаючись на ч.4 ст. 357, ч.3 ст.358, ч.3 ст.363 ЦК України, просить визнати за нею право власності на добудову до житлового будинку, яка складається з кімнати №3-7-8 площею 16,9 кв.м., на сіни «а1», до складу яких входить ванна кімната №3-2 площею 1,3 кв.м., кухня №3-3 площею 6,2 кв.м. Виділити їй в натурі ? частку із домоволодіння №10 по вул. Азовській, без урахування добудови до житлового будинку, яка складається з кімнати №3-7-8 площею 16,9 кв.м., сіней «а1», до складу яких входить ванна кімната №3-2 площею 1,3 кв.м., кухня №3-3 площею 6,2 кв.м. Визнати за нею право власності на виділене майно, припинити право спільної часткової власності. Якщо виділ належної ? частки домоволодіння буде технічно неможливий, позивач просила визначити порядок користування домоволодіння №10 по вул. Азовській в м. Бердянську відповідно до часток співвласників і без урахування добудови до житлового будинку, яка складається з кімнати №3-7-8 площею 16,9 кв.м., сіней «а1», до складу яких входить ванна кімната №3-2 площею 1,3 кв.м., кухня №3-3 площею 6,2 кв. Позивач просила також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі, а саме судовий збір та витрати на проведення експертизи. [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що дійсно [PERSON] і [PERSON] є співвласниками будинку №10 по вул. Азовській, кожна по ? частці: [PERSON] за рішенням суду від 16.02.1970 року виділено у будинку кімнати №2,3, коридор №1, ? частину сараю, а саме приміщення №7,8. На той момент у користуванні [PERSON] знаходилися кімнати №4,5, ? частина сараю «а», а саме приміщення №6,9, а також ? частина веранди «а». В подальшому у житловому будинку відбулася перенумерація приміщень, були здійснені переобладнання сараю «а» у прибудову до житлового будинку «А1», а саме [PERSON] переобладнала приміщення №7,8 у цьому сараї спочатку на кухню №3-1 і кімнату №3-2, а згодом здійснила переобладнання їх у кімнату №3-3-1 площею 16,9кв.м., [PERSON] переобладнала приміщення №7,8 сараю «а» на кімнату №2-6-9 площею 15,3 кв.м. Тому твердження позивача про те, що прибудова «А1» переобладнана повністю за її рахунок та належить їй не відповідає дійсності. [PERSON] добудувала до своєї кімнати №3-3-1 сіни «а1», якими вона користується. Вважає, що вимоги позивача щодо виділу в натурі належної їй 1/2 частки домоволодіння, або визначення порядку користування, без урахування кімнати №3-3-1 є безпідставними. Просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 цієї статті. За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до зазначених правових норм співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутністю згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників. З матеріалів інвентарної справи №4594 на будинок №10 по вул. Азовській в м. Бердянську, заведеної Бердянським КПТІ 24.08.1949р. та матеріалів цивільної справи встановлено наступне: за договором купівлі-продажу від 13.04.1966р.(а.с.14-16), укладеним між продавцем [PERSON] і покупцями [PERSON] і [PERSON], останні купили по ? частці кожний житлового будинку №10 по вул. Азовській в м. Бердянську, з правом користування [PERSON] кімнатами №2,3, коридором №1, ? частки веранди літ. «а», ? частки сараю літ. «а», з правом користування [PERSON] кімнатами №4,5, ? частиною веранди літ. «а», ? частиною сараю літ «а», надвірними спорудами у спільному користуванні. 25.10.1968 року (а.с.17-18) [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] ? частку житлового будинку №10 по вул. Азовській в м. Бердянську з відповідною часткою надвірних побудов на земельній ділянці 600 кв.м. Рішенням народного суду м. Бердянська від 16 лютого 1970 року (а.с. 19) за [PERSON] було визнано право власності на ? частку цього житлового будинку і виділено в її користування в рахунок ? частки з житлового будинку кімнати №2.3, коридор №1, сарай літ. «а» (тобто №7,8). На користь [PERSON] з [PERSON] стягнута вартість ? частки будинку у розмірі 1375 руб. На той час сарай літ. «а» складався з комори №6, душової №7, сараю №8, кухні №9 (а.с.22). Приміщення №7,8 були виділені [PERSON], а приміщеннями №6,7 користувалася [PERSON] Рішенням виконкому Бердянської міської ради №103 від 09.03.1989р. (а.с.38-42, п.1.61) було дозволено оформити документи [PERSON] на збудовані сіни «а1», альтанку «У», сарай «Ж». Згодом сарай літ «а», з приводу якого зараз у сторін виник спір, був переобладнаний в житлову прибудову «А1», у якій приміщення №7 (3-1) і №8 (3-2) були переобладнані [PERSON] у житлову кімнату 3-3-1 площею16,9 кв.м. (а.с.45), а приміщення №6 і №9 були переобладнані [PERSON] у житлову кімнату 2-6-9 площею 15,3 кв.м. (а.с.64). На сьогодні між співвласниками будинку склався певний порядок користування будинком, так [PERSON] користується квартирами №1 і №3, до складу яких входить: по кв. №1- коридор 1-1, кімната 1-2, кімната 1-3, коридор І, шафа ІІ; по кв. №3 кімната 3-7-8, ванна 3-2, кухня 3-3. [PERSON] користується квартирою №2 до складу якої входять кімната 2-5, кімната 2-4, кімната 2-6-9, коридор 2-10, тамбур 2-11. За рішенням Бердянського міського народного суду від 09.02.1990 року ( а.с.62-63) між [PERSON] та [PERSON] був визначений порядок користування земельною ділянкою по вул. Азовській10 в м. Бердянську, в рахунок ? частки [PERSON] виділено загальну площу земельної ділянки 318 кв.м., в тому числі: під будівлями 108,6 кв.м., під двором окремого користування 90,4 кв.м., під двором загального користування- -41 кв.м., під городом 78 кв.м.; [PERSON] в рахунок її ? частки виділено земельну ділянку площею 318 кв.м., в тому числі: під будівлями 97,3 кв.м., під двором окремого користування 85,70 кв.м., під двором спільного користування 41 кв.м., під садом 94 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ в натурі його частки із спільного майна за згодою інших співвласників. Так, відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За змістом цих норм Закону виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначеного спору необхідно враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок". Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, що містяться в пп. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 18.06.2007р. № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Відповідно до висновку №01/15 від 10.03.2015р. судової будівельно-технічної експертизи, здійсненої експертом [PERSON], зроблено висновок про те, що з технічної точки зору виділити [PERSON] кімнату №3-7-8 площею 16.9 кв.м., що входить до складу житлової прибудови «А1», ванну кімнату №3-2 площею 1,3 кв.м., кухню №3-3 площею 6,2 кв.м., що входять до складу сіней «а1» та належну позивачу ? частку будинку не можливо, оскільки кімната №3-7-8 площею 16.9 кв.м., що входить до складу житлової прибудови «А1», ванна кімната №3-2 площею 1,3 кв.м., кухня №3-3 площею 6,2 кв.м., що входять до складу сіней «а1», вже входить у склад належної позивачу ? частки житлового будинку. Встановити порядок користування між співвласниками без урахування сіней «а1», до складу яких входять ванна кімната №3-2 площею 1,3 кв.м., кухня №3-3 площею 6,2 кв.м., ,без урахування житлової прибудови «А1» до складу якої входить кімната №3-7-8 площею 16.9 кв.м., відповідно до ідеальних часток співвласників (по1/2 частині) не представляється можливим у звязку з тим, що буде порушена цілісність загальної частки житлового будинку як одиниця (1/1), в результаті чого порушиться ідеальність ? частки кожного співвласника. Представником відповідача було запропоновано позивачу укласти мирову угоду, якою закріпити порядок користування житловим будинком, який склався фактично між ними на сьогодні. Проте позивач не погодилася з цією пропозицією, наполягаючи на тому, що кімната №3-7-8 з житлової прибудови «А1», ванна кімната №3-2, кухня №3-3 з сіней «а1» не повинні враховуватися при визначенні порядку користування будинком відповідно до належних співвласникам ідеальних часток. Судом неодноразово розяснювалося позивачу його право змінити предмет позову, заявляти клопотання про призначення повторної або додаткової експертизи. Однак вона цим правом не скористалася. Статтею 257 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Таким чином, судом встановлено, що як позивачем, так і відповідачем з часу набуття у власність по ? частці будинку №10 по вул. Азовській в м. Бердянську здійснювалися за власні кошти певні перебудови, добудови, внаслідок яких збільшилася житлова площа будинку, будувалися допоміжні будівлі та споруди. Однак позивач з вимогами про збільшення її розміру частки у праві спільної часткової власності до суду не зверталася. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed