Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ), посилаючись на те, що 20.11.2004 року між ними було зареєстровано шлюб, який наразі позивач розриває в судовому порядку. Від даного шлюбу у сторін народились діти, син - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. [PERSON] , вказує, що відповідач не бере участь у вихованні та утриманні їх спільних дітей, не займається їх вихованням та не надає ніякої допомоги. На неодноразові звернення позивача про матеріальну допомогу, [PERSON] , ніяк не реагує, з дітьми не спілкується. Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Позивач вказує, що інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, вона працездатна, її стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття та [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття. Відзив по справі не надходив. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 15.06.2020 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 01.07.2020 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить долучити до матеріалів справи Акт обстеження факту проживання. Пояснення сторін: Сторони в судове засідання не викликалися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Встановлені судом обставини: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] що підтверджується даними свідоцтв про народження від 15.01.2013 року, Серія [NUMBER] та від 25.01.2013 року, Серія [NUMBER] . З свідоцтва про шлюб від 20.11.2004 року, Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 14.05.2020 року №1702, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (донька), [PERSON] , [INFO] (мати, голова двору). Відповідно до акта обстеження факту проживання від 19.06.2020 року, неповнолітні діти [PERSON] , 2005 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н., зареєстровані та проживають разом зі своїм батьком [PERSON] . Отже в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (донька), які проживають разом з позивачем (батьком) та перебувають на його утриманні. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць із 1 січня - 2027 грн; Показники прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: із 1 січня - 1779 грн, із 1 липня - 1859 грн, із 1 грудня - 1921 грн. Для працездатних осіб: із 1 січня - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, із 1 грудня -- 2270 гривень. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Обов`язок утримувати дітей - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні батька - [PERSON] і даний факт сторонами не спростовується, суд приходить до висновку, що він потребує матеріальної допомоги з боку [PERSON] на утримання дітей. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись матір`ю неповнолітніх дітей, зобов`язана утримувати їх до повноліття. Також, приймаючи до уваги усі обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Судові витрати: Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved