Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

01.04.2014р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначав, що 17.09.2008 року між кредитною спілкою «Надія» (КС «Надія») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Ф1/106/П/08, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості (до 17.09.2010р.), зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 17.09.2008р. укладені договори поруки з [PERSON] та [PERSON] Свої обов'язки [PERSON] не виконує, отже станом на 23.11.2012р. у нього виникла заборгованість перед КС «Надія» в сумі 11963,79 грн. 23.11.2012 року між КС «Надія» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Посилаючись на те, що [PERSON] порушує зобов'язання позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] заперечуючи проти задоволення позову зазначили, що дійсно 17.09.2008 року між КС «Надія» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Ф1/106/П/08, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. строком до 17.09.2010р. Однак вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду з таким позовом. Крім того, пройшов строк стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час та день розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідачів не відомі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу; всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши докази у їх сукупності, дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2008 року між КС «Надія» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Ф1/106/П/08 (далі Договір), за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, та зобов'язався повернути кредит відповідно до умов, передбачених Договором, та сплатити відсотки за користування кредитом (а.с. 13, 14). Відповідно до п.1.3 Договору, строк кредиту: з дня видачі кредиту або його частини до 17.09.2010р. Згідно п. 3.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти з розрахунку 0,1261% від суми фактичного залишку кредиту за кожний день користування ним. При цьому, відповідно до п.п. 3.2.1. у випадку порушення позичальником умов кредитного договору застосовується підвищена процентна ставка, тобто до ставки, зазначеної в кредитному договору застосовується коефіцієнт збільшення 0,2. Пунктом 4.1 Договору встановлено, що позичальник повинен здійснювати повернення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом у відповідності до графіку платежів по кредиту, тобто щомісячно рівними платежами по 322,36 грн. щомісяця. Остаточне погашення кредиту та процентів мало відбутися 17.09.2010р. шляхом сплати останнього платежу на суму 316,02 грн. 17.09.2008р. [PERSON]П отримав від КС «Надія» за видатковим касовим ордером 5000 грн. (а.с. 15). Однак, зобов'язання, взяті на себе за Договором, він не виконував, отже станом на 23.11.2012р. у нього виникла заборгованість перед спілкою в сумі 11 963 грн. 79 коп., до якої входить заборгованість по кредиту в розмірі 4543 грн. 65 коп. та 7420 грн. 14 коп. заборгованість по простроченим процентам та користування кредитом згідно п. 3.1. Договору (в тому числі 978 грн. 81 коп. - заборгованість по простроченим процентам із застосуванням коефіцієнту збільшення 0,2 згідно п.п. 3.2.1. Договору). 23.11.2012р. між позивачем та КС «Надія» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з кредитним Договором (з забезпеченням порукою), а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним Договором в назначеній сумі. Також до нового кредитора в повному обсязі переходять всі права первісного кредитора, а також ті, що виникнуть у майбутньому до моменту повного погашення боржником заборгованості по кредитному договору. В тому числі право вимоги від боржника сплати заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, в також всіх інших платежів, обов'язок по сплаті яких передбачено Договором та діючим законодавством України (а.с. 19). На виконання зазначеного договору [PERSON] спілкою передані оригінали всіх документів, що стосується кредиту, отриманого [PERSON], про що 23.11.2012р. складено акт прийому - передачі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про укладення вище вказаного договору відступлення права вимоги, про що свідчить повідомлення, направлене рекомендованим листом на адресу [PERSON] (а.с. 21). Заборгованість по процентах за період з 23.11.2012р. по 31.03.2014р. складає 2824,66 грн. (4543,65 грн. х 0,1261% х 493 дня). Таким чином, заборгованість [PERSON] за Договором станом на 31.03.2014р. складає: 4543 грн. 65 коп. - заборгованість по основній сумі кредиту та 10 244 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, всього 14 788 грн. 45 коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 17.09.2008р. укладені договори поруки з [PERSON] №Ф10000000202-П (а.с. 16) та [PERSON] № №Ф10000000201-П (а.с. 17). За умовами вказаних договорів, поручитель відповідає перед кредитором за зобов'язаннями позичальника у повному обсязі, коли останній не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за Договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 частиною 1 статті 512 ЦК України, встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частинами 1 та 3 статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається, вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. У постанові від 6 листопада 2013 року р. № 6-116 цс 13 яка, відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК, є обов'язковою для всіх судів України, Верховний Суд України виклав правову позицію, згідно якої, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що останній платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків по ньому відповідач [PERSON] здійснив 31.03.2011р. Відповідно до ст. 253 ЦК України та ч.1 ст. 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Тобто строк позовної давності в даному випадку сплив 01.04.2014р., однак позивач направив позовну заяву поштою 31.03.2014р. Заперечуючи проти позову [PERSON] також зазначив, що чергові платежі в рахунок погашення кредиту та відсотків по ньому у 2011р. він не здійснював. З оглянутих в судовому засіданні оригіналів приходно-касових ордерів та касових книг за період з 17.09.2008р. по 24.03.2014р. вбачається, що сплата відсотків за кредитним договором №Ф1/106/П/08 проводилась та остання оплата здійснена 31.03.2011р. Підпис особи, що здійснила платіж, бланками вказаних документів не передбачений. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач [PERSON] не надав. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до умов укладеного між КС «Надія» та [PERSON] кредитного договору, строк його виконання становить до 17.09.2010р. В договорах поруки, укладених між спілкою та поручителями [PERSON], [PERSON] строк закінчення договору не встановлений. Судом встановлено, що з вимогою про стягнення з поручителів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором кредитор звернувся 31.03.2014р. Таким чином, пропущено встановлений законодавством строк для звернення з вимогою до поручителя, отже порука припинилася та правові підстави для стягнення з [PERSON] та [PERSON]заборгованості за кредитним договором відсутні. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору з кожного.

Outcome: partial