Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 10.07.2020 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стверджуючи, що відповідач не приймає участі добровільно в утриманні і вихованні дитини. Справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи по суті судом були розглянуті 4 заяви позивача про витребування доказів щодо доходів відповідача. На виконання ухвал суд отримав відповіді від установ, але ці відповіді відомостей про доходи [PERSON] не містять. Підтримуючи позов, в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що з відповідачем [PERSON] перебуває з 2014 року у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач доводить, що з лютого 2020 року відповідач залишив сім`ю і не надає будь-якої допомоги на утримання малолітньої дитини, а вона - [PERSON] самотужки не має матеріальної можливості забезпечити дитині належне утримання. Позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її - [PERSON] - користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] ,2014 року народження в розмірі 20 000 грн. щомісяця з дня звернення з цим позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, тому як працює моряком на судах іноземних судновласників. Представник відповідача позов визнав частково і не заперечував проти стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вислухав сторони (представників), вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2014 року, від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] - актовий запис про народження №12431, вчинений 08 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільно не проживають і не мають спільного господарства та бюджету з лютого місяця 2020 року. Дитина проживає з матір`ю, а батько не приймає участі у вихованні дитини і не надає допомоги на утримання доньки. Відповідач працює офіцером на судах іноземних судновладців, інших утриманців не має, є власником транспортного засобу. Дослідивши наведені сторонами доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив , що сторони не проживають разом, після припинення сімейних відносин між батьками дитина проживає з матір`ю, батько не приймає участі в утриманні дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Судом встановлено, що відповідач працює і має постійний щомісячний дохід в іноземній валюті, тому аліменти на утримання дитини стягуються в частці від доходу батька. Суд не отримав доказів наявності у відповідача інших утриманців, тому визначає розмір аліментів - 1\\4 частину від заробітку відповідача.

Outcome: partial