Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

01.02.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якій позивач просила суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , 2008 року народження, в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи з часу звернення до суду, стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина, [PERSON] , 2008 року народження, періодично щомісяця по 600 грн. для оплати навчання, фізичного, культурного і духовного розвитку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05.11.2003 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON] , 2008 року народження, в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Позивач вказує, що з часу встановлення судом щомісячного розміру аліментів у твердій грошовій сумі потреби дитини значно зросли, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 27.02.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 29.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2019 року справу передано судді Зінченко О.М.. Ухвалою суду від 11.04.2019 року прийнято справу до провадження, призначено по справі підготовче судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, також подав до суду відзив на позовну заяву, проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02.10.2015 року позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з 10 липня 2015 року до повноліття дитини. Позивач зазначає, що син проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, всі матеріальні витрати на утримання і лікування дитини несе вона самостійно, оскільки відповідач самоусунувся від матеріального утримання їх спільного сина. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно п. 2 частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При цьому, ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. А саме, позовні вимоги, щодо збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з 10 липня 2015 року до повноліття дитини. При цьому суд враховує те, що визначена судом сума щомісячних аліментів не може вважатись достатньою для забезпечення життя та розвитку дитини. Встановлення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів дозволить ефективно забезпечити належний рівень життя дитини до моменту досягнення ним повноліття. Суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, у зв`язку з наступним. З наданих суду позивачем довідок, вбачається, що син сторін [PERSON] відвідує тренування та приймає участь у змаганнях зі східних єдиноборств та відвідує дитячу школу з шахів. Суду не надано доказів узгодження між батьками кількості, переліку та вартості додаткових занять для дитини, а також того, що витрати, що здійснює позивач викликані будь-якими особливими обставинами. Інші, надані позивачем, докази на підтвердження витрат на утримання та виховання сина, не підтверджують поданого нею розрахунку суми витрат, оскільки з їх змісту не можливо реально оцінити, що і на яку суму позивачка придбала саме для потреб свого сина [PERSON] .. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: partial