overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

02.04.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку № [ADDRESS] з тих підстав, що колишня дружина її сина - відповідачка по справі [PERSON], зареєстрована у вищевказаному будинку, однак з 2015 року в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідачки в будинку не має. Відповідачка у добровільному порядку з реєстрації у вказаному будинку не знімається, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Треті особи [PERSON], [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що сім'ю позивачки знають тривалий час, проживають по сусідству. Відповідачку [PERSON] у будинку [ADDRESS] ніколи не бачили, їм відомо, що вона зареєстрована за вищевказаною адресою з 2015 року, але ніколи там не проживала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 282 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Вислухавши позивачку, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.1980 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-9296, позивачці [PERSON] належить будинок [ADDRESS] /а.с. 5/. З акту від 26.03.2018 року, складеного КСН «Новоселівка» /а.с. 6/ вбачається, що [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS], однак з 2015 року за вищевказаною адресою не проживає. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.05.2016 року, актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 21.05.2016 року /а.с. 15/. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням у будинку № [ADDRESS] оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

02.04.2019 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що він є власником будинку по [ADDRESS] . В будинку значиться зареєстрованим, але протягом п`яти років не проживає його син [PERSON] . Відповідач не є співвласником будинку, його речей в будинку немає, витрат на утримання будинку він не несе. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування будинком розташованим за адресою [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідача створює для нього певні незручності в користуванні власністю, позбавляє його можливості отримати субсидію, призводить до того, що він несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. В судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не направив. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування (а.с. 7-8). Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12, 19). З довідки голови вуличного комітету від 15.03.2019 року вбачається, що відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає протягом п`яти років (а.с.13). З актів складених комісією в складі голови вуличного комітету та членів комісії вбачається, що в будинку по [ADDRESS] значиться зареєстрованим, але фактично не проживає протягом п`яти років та своїх речей в будинку не має [PERSON] (а.с.14, 46-48). Згідно з положенням ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку розташованому по [ADDRESS] більше року, його слід визнати таким, що втратив право на користування будинком. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

02.04.2019\~ [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 03.07.2015\~виконавчим комітетом Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області, актовий запис №\~2, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони з 2016 року не проживають разом, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка у наданій заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи (а. с.\~15). Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, повістку отримав своєчасно. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, зі згоди позивачки, судом ухвалено рішення при заочному розгляді. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про шлюб, [INFO] липня 2015 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2 ( а.с. 8). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, відповідно до позовної заяви сторони проживають окремо з 2016 року, позивачка не бажає зберігати шлюб, а відповідач не спрямував до суду будь-яких заперечень проти розлучення, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому шлюб слід розірвати. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 4 грн слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

02.04.2019 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості, що виникла за кредитним договором від 07.10.2015, в сумі 15067 грн 03 коп. і 1921 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку та строків розрахунку. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника і повідомив, що в разі неявки відповідача він погоджується на заочний розгляд справи. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надіслав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі заяви від 07.10.2015 позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 3.6% на суму залишку кредиту; пунктом 2.1.1.7.6 умов і правил надання позивачем банківських послуг передбачено нарахування штрафу в разі порушення відповідачем термінів розрахунків (далі Договір; а.с. 9-26) Відповідно до статей 526, 530 ЦК України (далі Кодекс) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Як випливає з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 5-8), відповідач умови договору виконує неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.02.2019 складає 15067 грн 03 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 8225 грн 39 коп., пеня 5647 грн 97 коп., штрафи 1193 грн 67 коп. \~ \~ \~ \~Суд констатує, що позивачем взагалі не мотивовано правові підстави нарахування пені та комісії, при цьому не визначено окремо їх розмір; крім того, одночасне нарахування пені та штрафів за порушення відповідачем умов Договору суперечить приписам статті 61 Конституції України, яка прямо забороняє подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~ \~ \~ \~ За таких обставин, з відповідача слід стягнути заборгованість у сумі 9419 грн 06 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту та штрафам /8225.39 + 1193.67/, а тому пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 62.5% /9419.06 : 15067.03 х 100/, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 1200 грн 63 коп. /1921 х 62.5%/.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

02.04.2019 до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення боргу. Позивач свої вимоги мотивує тим, що між сторонами 19.11.2018 укладений договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачу позику у розмірі 56000 гривень у строк до 20.02.2019. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконав, позичені кошти у зазначений строк не повернув. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] грошову суму у вигляді позики в розмірі 56000 гривень. Ухвалою від 15.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали повністю із підстав, зазначених у позові. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави. Так, відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, розписка позичальника є борговим документом, який підтверджує укладення договору позики, а також підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику. Як вбачається з розписки, 19.11.2018 між сторонами укладений договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачу позику у розмірі 56000 гривень у строк до 20.02.2019. За договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а саме, витрати на правничу допомогу та 50 % судового збору. 50% судового збору у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, повернути позивачу з державного бюджету відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

02.04.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06.06.2015 між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що між ними почали виникати непорозуміння, з`ясувалось, що вони зовсім різні люди, мають різні характери та інтереси, уявлення про сімейні обов`язки. Вони перестали вести спільне господарство, спільно відпочивати та проводити вільний від роботи час, та вже два роки кожен з них живе окремим життям, в різних помешканнях, відповідачка стала проживати з іншим чоловіком. Вважає, що примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить його інтересам. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його присутності, зазначив, що позивач завагітніла і він не є батьком дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, просила розірвати шлюб, також повідомила, що народила дитину від іншого чоловіка, присутнього в суді [PERSON] , і на даний час не може зареєструвати народження дитини, оскільки шлюб не розірваний, а позивач часто перебуває у закордонних відрядженнях. Залучений судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [INFO] , підтвердив, що близько півтора останніх роки проживає з [PERSON] та є батьком її другої дитини, яка народилась [INFO] . Позов підтримує. Заслухавши відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 06 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 249, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Крім того, відповідач фактично створила нову сім`ю, у якій народила дитину, батьківство щодо якої визнає [PERSON] Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А також суд враховує, що відповідно до вимог ч.3 ст.110 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. За змістом позовної заяви позивача просив судові витрати покласти на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

02.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до ДП «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України», в якій просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що з 21.05.2017 року по 03.08.2018 року позивач працювала у філії «Тернівська ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» на посаді механіка 1 категорії. 03.08.2018 року була звільнена з займаної посади на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. На момент звільнення відповідачем не було проведено повний розрахунок по виплаті заробітної плати в сумі 48906,39 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.10.2018 року стягнуто з ДП «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної платі в сумі 48906,39 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 04.08.2018 року по 31.10.2018 року у розмірі 17353,89 грн. Рішення суду від 31.10.2018 року було виконане примусово Заводським відділом ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області 28.03.2019 року, тому вважає, що з відповідача на її користь на підставі\~ст.\~117\~КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.11.2018 року по 28.03.2019 року в сумі 29017,98 грн. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. Суд вважає, за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

02.04.2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, він є спадкоємцем за законом. При подачі документів до Новотроїцької державної нотаріальної контори, з`ясувалось, що у його свідоцтві про народження неправильно вказано прізвище матері, а саме [PERSON] , замість правильного [PERSON] , що ставить під сумнів їх родинні відносини. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є його рідною матір`ю. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, з підстав викладених в заяві та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи надав до суду заяву про слухання справи в їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що дійсно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи та показами свідків доведено факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] , а саме: копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.0511.1959 року, копією паспорту громадянина України серія [NUMBER] , копією державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 29.01.2019 року з яких вбачається родинний зв`язок (а.с.4-7). Згідно п.1 ч.1ст.315ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту родинних відносин в даному випадку необхідне для оформлення спадщини.Спору щодо спадкування не має, інших спадкоємців також, що вбачається з нотаріальної довідки . Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved