Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що рішенням Нетішинського міського суду від 24.09.2010 року стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Сплату аліментів позивач здійснював шляхом передачі грошей безпосередньо стягувачці через свою маму, а часом шляхом направлення поштових переказів. В травні 2014 року йому стало відомо, що [PERSON] перестала належним чином опікуватись донькою, що в основному донька проживає з дідусем та бабусею - відповідачкою по даному позову. На той час [PERSON] тимчасово проживав в м.Севастополь та маючи на меті повернутись в Україну для вирішення питання про передачу доньки для проживання з ним, він заборонив своїй матері передавати кошти [PERSON] і сам припинив сплату аліментів на її користь. Однак через конкретні об'єктивні причини він не зміг повернутись з Криму в Україну. 22.08.2014 року суд ухвалив рішення яким позбавив як [PERSON] так і його батьківських прав щодо доньки [PERSON]. В зв'язку із прийняттям рішення про позбавлення обох батьків батьківських прав виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області доньці було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №294/2014 від 11.09.2014 року опікунами доньки [PERSON] було призначено відповідачку по справі [PERSON] та її чоловіка [PERSON] В подальшому, ухвалою Нетішинського міського суду від 03.11.2014 року було замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Нетішинського міського суду від 24.09.2010 року, яким з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] - стягувачку [PERSON] замінено на опікуна - [PERSON] Позивач вказує, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21.07.2016 року було частково скасовано рішення Нетішинського міського суду від 22.08.2014 року і ухвалено нове рішення яким в позові про позбавлення його батьківських прав було відмовлено. Оскільки [PERSON] було поновлено в батьківських правах він звернувся до Нетішинського міського голови та органу опіки та піклування Нетішинської міської ради з заявою про скасування рішення про призначення опікунів малолітньої [PERSON] та сприяння йому в можливості виконувати свої батьківські обов'язки та можливості реалізувати свої батьківські права щодо доньки [PERSON], оскільки опікуни після ухвалення Апеляційним судом Хмельницької області рішення унеможливили повернення доньки до нього та його зустріч з донькою - вивезли її з м.Нетішин. Виконавчим комітетом Нетішинської міської ради 18.08.2016 року було прийнято рішення №357/2016 яким доньку позивача визнано такою, що втратила статус дитини позбавленої батьківського піклування. Окрім того, рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради №358/2016 від 18.08.2016 року було припинено опіку над нею. Цим же рішенням визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 11.09.2014 року № 294/2014 «Про вставновлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами над нею. Позивач вважає, що за таких обставин починаючи з 19.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] втратили усі обов'язки та права щодо його доньки [PERSON], які вони свого часу набули на підставі рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 11.09.2014 року №294/2014 «Про вставновлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення [PERSON] та [PERSON] опікунами над нею». В зв'язку із прийняттям 19.08.2016 року вищевказаного рішення, на думку позивача, [PERSON] та [PERSON] повинні були передати доньку [PERSON] йому. Крім того, [PERSON] вважає, що відповідачка починаючи з 19.08.2016 року не може бути правонаступником прав сторони по виконавчому провадженню, так як вона втратила право на отримання аліментів за рішенням суду на утримання доньки [PERSON], яку всупереч його волі, як законного представника дитини, утримує в себе. На підставі вказаного, [PERSON] просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 19.08.2016 року. Ухвалою Нетішинського міського суду від 07.11.2016 року відкрито провадження у даній справі (а.с.15), яку в подальшому оскаржено [PERSON] до Апеляційного суду Хмельницької області (а.с.18-19). Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.02.2017 року апеляційну скаргу відповідачки відхилено, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін (а.с.42). Згідно з ухвалою Нетішинського міського суду від 28.03.2017 року за клопотанням позивача ухвалено витребувати з Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області виконавче провадження №35119581, відкрите на виконання рішення Нетішинського міського суду від 24.09.2010 року, для огляду в судовому засіданні. Ухвалою Нетішинського міського суду від 25.05.2017 року після повторного перерозподілу справ, дану справу прийнято до провадження суддею Базарником Б.І. Суд зазначає, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.9 Розділу VII Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувся за правилами загального позовного провадження, що передбачено новою редакцією ЦПК України. Ухвалою Нетішинського міського суду від 21.09.2018 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] про призначення спеціального представника дитини. Постановивши дану ухвалу суд виходив з того, що станом на час розгляду даної справи законним представником малолітньої є позивач [PERSON], а тому відсутня потреба призначення спеціального представника дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов [PERSON], навела обґрунтування, які є аналогічними змісту позову та просила його задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що позивач не сплачував аліменти на утримання дитини, останньою не цікавився. На думку представника, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом лише через те, що не може здійснити продаж належного йому будинку у с.Кривин Славутського району, на який накладено арешт органом державної виконавчої служби, у зв'язку із наявною заборгованістю по сплаті аліментів на утримання дитини. Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши представників сторін, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду від 24.09.2010 року вирішено стягнути з позивача аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Нетішинського міського суду від 22.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо доньки [PERSON] у зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №294/2014 від 11.09.2014 року опікунами малолітньої [PERSON] призначено відповідачку по справі [PERSON] та її чоловіка [PERSON] Ухвалою Нетішинського міського суду від 03.11.2014 року здійснено заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання рішення Нетішинського міського суду від 24.09.2010 року, яким стягувача [PERSON] замінено на нового стягувача - [PERSON] як опікуна малолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №258/2016 від 18.08.2016 року опіку над [PERSON] припинено та визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №294/2014 від 11.09.2014 року (а.с.11). Відповідно до постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 14.08.2018 року скасовано рішення Нетішинського міського суду від 22.08.2014 року про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON]. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним з способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є виплата аліментів за рішенням суду тим із них, хто проживає окремо. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Тобто, стягнення аліментів за рішенням суду є способом участі у витратах на утримання дитини того з батьків, який проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ч.1 ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). В силу статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Вищевказана норма законодавства, на думку суду, має бути застосована у спірних правовідносинах, адже відносини щодо повного звільнення одного з батьків від сплати аліментів на утримання дитини на користь іншого з батьків або опікуна дитини прямо не врегульовані нормами СК України. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало те, що рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області №258/2016 від 18.08.2016 року опіку над [PERSON] припинено, а отже відповідачка [PERSON] перестала бути опікуном малолітньої. Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити позивача від сплати аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання малолітньої дитини [PERSON] за рішенням Нетішинського міського суду від 24.09.2010 року, адже правові підстави для стягнення аліментів на користь [PERSON] починаючи з 19.08.2016 року відсутні, оскільки остання з вказаного часу не є опікуном дитини. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про те, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по справі становлять 551,20 грн. з оплати судового збору при подачі позову, які відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved