Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У січні 2015 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором № б/н від 01.02.2007 р. у розмірі 6 198,50 грн. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що між Банком та [PERSON] було укладено договір № б/н від 01.02.2007 р., відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредитну картку "Подія" № [NUMBER], що підтверджується заявою [PERSON] від 01.02.2007 р. (а. с. 8). Як вбачається з заяви [PERSON] від 01.02.2007 р., вона була ознайомлена та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами, а також погодилась, що ці документи становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Згідно з пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а. с. 14 - 19). Доказів того, що договір б/н від 01.02.2007 р., укладений між Банком та [PERSON], припинив свою дію, не подано, а відтак суд виходить з того, що цей договір автоматично продовжувався (лонгувався) та є діючим. Пунктами 6.5 та 6.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт ([PERSON]) зобов'язаний: погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, з перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії; у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку, виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі - простроченого кредиту та овердрафта), сплати винагороди Банку. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі порушення клієнтом ([PERSON]) строків платежу за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. Зобов'язань за договором б/н від 01.02.2007 р. з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та сплати комісії [PERSON] чином не виконала, внаслідок чого у неї станом на 07.01.2015 р. виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 8 747,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1 864,13 грн., заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 3 569,01 грн., комісії за користування кредитом у розмірі 2 542,71 грн., штрафу у розмірі 771,36 грн. (фіксована та процентна частини), що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 6 - 7). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.04.2009 р. у справі № 2-624/09 з [PERSON] на користь Банку було стягнуто заборгованість за договором № б/н від 01.02.2007 р. у розмірі 2 548,71 грн.(а. с. 7). Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 01.02.2007 р. станом на 07.01.2015 р. становить 6 198,50 грн. (8 747,21 грн. - 2 548,71 грн.). Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 6 198,50 грн. ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з [PERSON] на користь Банка у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн. (сплачений Банком судовий збір).

Outcome: approved