Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KISWGI0000006104 від 21.03.2008 року в розмірі 19 207,58 доларів США, що за курсом складає 218582,25 грн., звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 118,50 кв.м., житловою площею 71,70 та земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. В обґрунтування позовних вимог представник позивача, посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку» ( далі по тексту ЗУ «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), зазначив, що відповідно до укладеного договору № KISWGI0000006104 від 21.03.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 60 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08.2019 року. Згідно заяви [PERSON] від 16.07.2008 року кредитний договір № KISWGI0000006104 від 21.03.2008 року переведено з валюти гривня в валюту Долар США та укладено додаткову угоду до кредитного договору. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 12 843, 55 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитним договором повинно здійснюватись відповідно до умов договору. [PERSON] в порушення умов договору, гроші за користування кредитом не сплачувала, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості. Заборгованість станом на 25.04.2014 року складає 19 207,58 Доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № KISWGI0000006104 від 21.03.2008 року відповідно до якого [PERSON] надав нерухоме майно, а саме житловий будинок за [ADDRESS]. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просить розглянути позов у його відсутність, позовні вимоги підтримує в межах доводів позовної заяви та просить ухвалити рішення по суті позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не заявився, надав до суду письмовий відзив, у якому просить відмовити в задоволені позовних вимог, з тих підстав, що іпотекою був забезпечений кредитний договір про надання грошових коштів в національній валюті - гривні. Про зміну валюти кредитування йому не було відомо. Зміна валюти кредитування без його згоди призводить до порушення його прав. Також, просить відмовити в задоволені позовних вимог і на тій підставі, що на час розгляду справи набув законної сили Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а його волі на відчуження майна не має. Третя особа : [PERSON] у судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, у якій просить розглянути справу у її відсутність та відмовити у задоволені позову. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Статтями 60, 61 ЦПК Українивстановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України. Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК Українине підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 21.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № KISWGI0000006104, згідно якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 60 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08.2019 року. В забезпечення зобов'язань за договором про надання кредиту № KISWGI0000006104 від 21.03.2008 року між ПАТ КБ та [PERSON] було укладено договір іпотеки № KISWGI0000006104 від 21.03.2008 року предметом якого є житловий будинок за [ADDRESS]. 22.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено додаткова угода до договору про іпотечний кредит № KISWGI0000006104 згідно якої Банк залишок заборгованості за кредитним договором в розмірі 59 337,20 грн. перевів в долари та надав позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на особовий рахунок та змінив процентну ставку без згоди поручителя, тощо. Таким чином, суд, приходить до висновку, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] фактично було укладено новий кредитний договір, кошти від якого були спрямовані на погашення первинного кредитного договору. [PERSON] умови нового кредитного договору не виконує. Згідно ст. 546 ЦК Українивиконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема заставою, порукою. В силу ст. 575 ЦК Україниіпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Закон України "Про іпотеку"є спеціальним законом, який регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки. Статтею ст. 3 Закону України "Про іпотеку"визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно ст. 1 названого Законумайновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Із змісту ст. 554 ЦК Українивипливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК Українипорука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Також, суд, звертає увагу, що 07 червня 2014 набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 № 1304-\\П. На період дії Закону вводиться мораторій на примусове стягнення/відчуження рухомого і нерухомого майна боржників, які мають кредитні зобов'язання за споживчими кредитами в іноземній валюті. Відповідно до Закону дія цього мораторію застосовується за умови, якщо: нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Матеріалами справи було встановлено, що відповідач постійно проживає в житловому будинку за [ADDRESS], загальною площею 118,50 кв.м. житловою площею 71,70 кв.м., доказів на спростування зазначеного факту відповідач не надав, а судом встановлено не було. Відповідно до Закону передбачено введення мораторію на примусове відчуження рухомого і нерухомого майна позичальників (боржників), які мають кредитні зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті, до набуття чинності законодавством щодо умов і порядку проведення конвертації зобов'язань за договорами споживчого кредиту з іноземної валюти у національну. На підставі викладеного, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed