Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

01.07.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 50% вартості навчання [PERSON] , [INFO] , у 2018-2019 навчальному році, у сумі 4624,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року відповідач сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 14.11.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 29.08.2016 року старший син [PERSON] розпочав навчання у «Малій Комп`ютерній Академії Шаг». Під час спільного проживання з відповідачем у шлюбі, оплата вартості навчання першого року проводилась з сімейного бюджету. Після розірвання шлюбу відповідач самостійно сплатив 50% вартості навчання за 2017 рік. На теперішній час старший син закінчив третій (заключний) рік навчання. Проте, повну вартість навчання за 2018-2019 начальний рік у сумі 9248,00 грн. сплатила позивачка. Відповідач матеріальної допомоги на оплату третього (заключного) року навчання сина позивачці не надавав, неодноразові звернення позивачки про солідарну участь у витратах на навчання сина проігнорував. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лобан О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримували в повному обсязі, наполягали на задоволенні позову, в подальшому до судового засідання не з`являлись, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Вавілов А.Є. до судового засідання не з`явились, суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, відповідач надав до суду письмові пояснення по справі, в яких позовні вимоги визнає частково, суду пояснює, що аліменти на утримання дітей сплачує щомісячно в розмірі, встановленому рішенням суду. Спочатку відповідач приймав участь у витратах на навчання старшого сина [PERSON] , сплачуючи 50% вартості навчання. Однак, на даний час відповідач знову одружився та має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . За такого, вважає, що його матеріальний стан погіршився, тому він не може в повній мірі приймати участь у додаткових витратах на навчання сина [PERSON] . На підставі викладеного просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з нього на користь позивачки додаткові витрати на навчання сина [PERSON] в сумі 1000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про витрати, яких фактично зазнала сторона, або які є передбачуваними витратами, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, Сімейний кодекс України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами, зокрема викликаних її навчанням. Судом встановлено, що до [INFO] [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.08.2017 року розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2019 року відповідач сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 14.11.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 29.08.2016 року , під час перебування сторін у шлюбі, старший син [PERSON] розпочав навчання у «Малій Комп`ютерній Академії Шаг» на підставі укладеного договору №081000374 від 29.08.2016 року. Вартість навчання визначається додатком №1 до договору та становить 8260,00 грн. за кожен рік навчання. Під час спільного проживання у шлюбі, оплата вартості навчання за перший рік проводилась з сімейного бюджету. Після розірвання шлюбу відповідач самостійно сплатив 50% вартості навчання [PERSON] за другий рік навчання. На теперішній час [PERSON] закінчив третій (заключний) рік навчання у «Малій Комп`ютерній Академії Шаг» та отримав диплом серії [NUMBER]. Вартість навчання третього року відповідно до Додаткової угоди №1 до договору №081000374 від 29.08.2016 року склала 9248,00 грн. Позивач самостійно сплатила повну вартість останнього року навчання старшого сина в сумі 9248,00 грн., що підтверджується Квитанцією №34522919 від 17.08.2018 року. Відповідно до листа Миколаївського управління ГУ ДФС у Миколаївській області №386/9/14-29-50-08-01-12 від 27.05.2020 року, загальна сума доходу [PERSON] за звітний 2019 рік складає 40425,00 грн. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області №31/14-3375 від 30.10.2019 року, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів та РПС «Автомобіль» за громадянином [PERSON] зареєстрований причіп ПП 2.8, номер шасі [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] 24.02.2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від вказаного шлюбу відповідач має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.09.2018 року. Проте, враховуючи, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, розмір отриманого ним доходу, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, суд вважає, що наявність у відповідача інших утриманців не звільняє його від обов`язку приймати участь у додаткових витратах на дитину в повному розмірі. Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача Ѕ частини понесених нею додаткових витрат на навчання сина, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з відповідача на її користь підлягає стягненню Ѕ частина суми додаткових витрати на дитину, підтверджених документально, що складає 4624,00 грн. Окрім того, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved