Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ? ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.04.2013 року у розмірі 62591,05 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 гривень 00 копійок у вигляді кредитного ліміту на платіжну катку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір, про що свідчить її підпис у заяві. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства та умов кредитного договору взяті на себе зобовязання не виконав. На думку позивача, заборгованість відповідача станом на 31.07.2017 року складає 62591 гривня 05 копійок. Зазначена сума складається з наступного: 5753,88 грн. заборгованість за кредитом; 53380,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2956,72 грн. штраф (процентна складова).\~ \~ \~ \~ 17.10.2017 року ухвалою Марїнського районного суду Донецької області було відкрито провадження по справі (суддя Кучко Я.Ю.). На підставі розпорядження керівника апарату Мар'їнського районного суду Донецької області №6-VI «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ судді Кучко Я.Ю.» від 25.01.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №237/4118/17 та вказану справу системою автоматизованого розподілу судових справ повторно розподілено і передано судді Ліпчанському С.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2018 року. Ухвалою від 26 січня 2018 року було призначено підготовче судове засідання на 18 травня 2018 року о 09 годині 30 хвилин. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк". Представник позивача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений\~належним чином. Відповідач та представник відповідача у судове засідання з'явились, проти задоволення позовних вимог заперечували, оскільки сплинули строки позовної давності, про що відповідачем була подана до суду заява про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи 08.04.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну катку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте відповідачем порушено умови погашення кредиту внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Відповідно до наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2017 року, відповідач має перед позивачем заборгованість у розмірі 62591 гривня 05 копійок, яка складається з наступного: 5753,88 грн. заборгованість за кредитом; 53380,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2956,72 грн. штраф (процентна складова). Також, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач останній платіж у погашення заборгованості по кредитному договору вніс 30 травня 2014 року Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Зміст частини першої статті 1054, частини першої статті 1055 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. ст. 256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 19.07.2018 року відповідачем було надано суду заяву про застосування позовної давності. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.\~ З огляду на те, що у зобов'язальних правовідносинах наслідком невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання є порушення суб'єктивного права кредитора, початком перебігу строку позовної давності є момент порушення цього права, беручи до уваги те, коли він довідався або міг довідатися про його порушення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.). Судом встановлено, що відповідач останній платіж у погашення заборгованості по кредитному договору вніс 30 травня 2014 року Позивач звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 02 жовтня 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що на момент звернення позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2013 року сплинув строк позовної давності, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed