Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить поділити спільне майно, яке є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а саме квартиру [ADDRESS]. В обґрунтовування позовних вимог зазначив, що з 21 вересня 1988 року вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. 01 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі за їх сумісні кошти ними була придбана квартира № 79 в будинку № 169 про пр. Металургів в м. Маріуполі. На теперішній час вони не перебувають у шлюбі, проте між ними виник спір щодо поділу майна, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить поділити спільно нажите майно і визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно штампом у паспорті сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 1988 року, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії ВА № 025585 виданого 26 жовтня 2004 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 286759, виданого 01 березня 2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 01 березня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис № 16. 30 квітня 2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі продажу та витягом про державну реєстрацію прав № 29852165 від 04.05.2011 року, посвідченим нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори. Згідно даних технічного паспорту право власності на будинок квартиру [ADDRESS] належить відповідачці [PERSON] Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Теж ж саме зазначається у ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved