Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] ,[INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вироком Сквирського районного суду Київської області від 08.11.2007 року [PERSON] засуджено за ст.121 ч.2 КК України до семи років позбавлення волі. На виконання постанови Сквирського районного суду Київської області від 08.11.2007 року службою у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації Київської області вжито заходи щодо подальшого влаштування на той час малолітніх дітей. З 21.11.2007 року діти влаштовані у Сквирський дитячий будинок «Надія». За час відбування покарання [PERSON] жодного разу не підтримувала зв`язок та спілкування зі своїми дітьми, не цікавилася їх життям та здоров`ям. Згідно ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30.07.2013 року [PERSON] 06.08.2013 року звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці. Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дітей, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, свідомо ухиляється від спілкування з ними. Згідно витягу (висновку) з протоколу №6/19 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 11.05.2019 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] ,[INFO] , [PERSON] , [INFO] . З урахуванням наведеного, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] ,[INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовими заявами про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] ,[INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вироком Сквирського районного суду Київської області від 08.11.2007 року [PERSON] засуджено за ст.121 ч.2 КК України до семи років позбавлення волі. На виконання постанови Сквирського районного суду Київської області від 08.11.2007 року службою у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації Київської області вжито заходи щодо подальшого влаштування на той час малолітніх дітей. З 21.11.2007 року діти влаштовані у Сквирський дитячий будинок «Надія». За час відбування покарання [PERSON] жодного разу не підтримувала зв`язок та спілкування зі своїми дітьми, не цікавилася їх життям та здоров`ям. Згідно довідки ДУ "Покровський виправний центр №79" від 29.03.2019 року №79/5-1519 на підставі ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30.07.2013 року [PERSON] 06.08.2013 року звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці. Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дітей, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, свідомо ухиляється від спілкування з ними. Згідно витягу (висновку) з протоколу №6/19 засідання комісії з питань захисту прав дитини Сквирської райдержадміністрації Київської області від 11.05.2019 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її неповнолітніх дітей [PERSON] ,[INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирiшуючи питання щодо розмiру алiментiв, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матерiальне становище дитини i платника алiментiв; наявнiсть в останнього iнших неповнолiтнiх дiтей, непрацездатних чоловiка, дружини, батькiв, повнолiтнiх дочки, сина; iншi обставини, що мають iстотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved