Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

01.03.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.03.2011 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від нього в позику з терміном сплати до 10.03.2012 року грошові кошти в розмірі 5000 доларів США. Станом на 14.04.2014 року відповідач частково повернув заборгованість за договором позики в розмірі 2000 доларів США, в результаті чого до цього часу залишаються несплаченими 3000 доларів США, про що відповідач особисто написав боргову розписку від 14.04.2014 року. Оскільки до цього часу [PERSON] не повернув заборговані ним кошти, позивач в зв'язку з цим і звернувся з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 3000 доларів США з урахуванням інфляції за минулий період, починаючи з 14.04.2014 року, а також відшкодувати судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, однак уточнив, що дійсно, відповідач частково відшкодував йому борг, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 2650 доларів США з урахуванням інфляції. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що дійсно він взяв у борг у позивача 5000 доларів США, які відшкодовував йому з відсотками систематично. Однак останнім часом у країні склалася складна ситуація, а тому, не маючи офіційної роботи, він змушений працювати за межами країни, а по приїду намагається повертати борг позивачу. На даний час його борг складає 2650 доларів США, які він по мірі можливості відшкодує. Стосовно інфляції позов не визнав повністю, оскільки договір позики був укладений в твердій валюті, а не в гривнях, і повертав борг позивачу він також у доларах. Тому вважає, що в даному випадку вказана обставина має суттєве значення і застосовувати інфляцію недоречно. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно\~ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, чого не заперечували сторони в судовому засіданні, що 14.04.2014 року між [PERSON] з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони був укладений договір позики, згідно якого відповідач зобовязався повернути позивачу борг в сумі 3000 доларів США (а.с.4). В судовому засіданні встановлено і сторони це підтвердили, що після складання розписки відповідач частково повернув борг і на даний час сума заборгованості за договором позики становить 2650 доларів США. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять його умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.\~ Як вбачається з розписки, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] зобовязався повернути [PERSON] борг в розмірі 3000 доларів США, які частково повернув і на даний час сума боргу становить 2650 доларів США. Таким чином, підстав стягувати суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції у суду немає і в цій частині позов не підлягає задоволенню. В той же час, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором позики, оскільки укладений сторонами договір позики є чинним, не розірваний, не визнаний в установленому порядку нікчемним чи недійсним, а тому він підлягає виконанню. Так, за змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, що має повноваження сторони зобовязання, про що може бути зазначено в договорі або у виданій довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валюта платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України - гривня. Таким чином, при обчисленні суми борг суд вважає за необхідне обовязково розрахувати суму зобов'язання в національній валюті України гривні виходячи з офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 06 квітня 2016 року, а саме 26,07 гривень за 1 долар США, що в кінцевому результаті буде становити 69085,50 грн. (2650 доларів США х 26,07 грн.). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст.\~ 192, 526, 527, 533, 625, 629, 1046, 1047, 1048-1050 ЦК України,

Outcome: partial