Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі ? частини від доходів відповідача на утримання їхньої дитини. У позові позивачка вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 07.03.2009 року по листопад 2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Після розлучення чоловік погодився добровільно виділяти їй кошти на утримання дитини, але останні три місяці вони не одержує від нього матеріальної допомоги, тому вона просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач на позові наполягала, просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, підтвердив, що проживає окремо з колишньою дружиною та сином. Проте зазначив, що не виплачує аліменти, починаючи лише з липня 2014 року. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі з 07.03.2009, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2013 шлюб було розірвано (ар.с. 3). Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.08.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 138 (арк.с. 4). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується відповідною довідкою, виданою за місцем проживання позивача (арк.с.5). Відповідно до вимог ст. ст. 180, 181 СК України батько має обов'язок брати участь у утриманні та вихованні дитини до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) з батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 180, 183 СК України, враховуючи те, що дитина проживає з матір'ю, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на її утримання у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 03.07.2014 до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач була звільнена від сплати судових витрат у вигляді судового збору у сумі 243,60 грн. при подачі вищезазначеного позову, їх слід стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved