Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

01 квітня 2016 року орган опіки і піклування звернувся до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON], які ухиляються від виховання та матеріального утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], синів [PERSON] та [PERSON], [INFO] і дочки [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що вказані діти перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей Камінь-Каширської райдержадміністрації з 26 жовтня 2011 року. Відповідачі зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займаються, часто залишають їх самими. Мати по кілька днів взагалі не з'являється по місцю проживання. Під час обстеження житлово-побутових умов виявлено, що в дітей не має постільної білизни, іграшок, продуктів харчування, в будинку брудно, мати перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Батько дітей проживає в будинку свого батька, матеріально дітям не допомагає, їх умовами проживання не цікавиться. У зв'язку з тим, що неповнолітні опинилися в тяжких життєвих обставинах, їх було влаштовано до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Протягом місячного строку наданого відповідачам аби вони змінили свою поведінку, останні цього не зробили, батько жодного разу не був у вказаному центрі, мати була лише чотири рази. Враховуючи наведені обставини, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей, стягнути з них аліменти на утримання цих дітей в користь Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Ковель. В судовому засіданні представник органу опіки і піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Начальник Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідачі позов не визнали, просять не позбавляти їх батьківських прав щодо своїх дітей та пояснили, що змінять свою поведінку в кращу сторону. Заслухавши пояснення представника позивача, начальника Камінь-Каширського відділу Маневицької місцевої прокуратури, відповідачів, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 155 ч. 4 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 3 вказаної статті мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 3-7). З довідки Добренської сільської ради Камінь-Каширського району від 21 січня 2016 року № 5 (а.с. 11) та характеристики (а.с. 13) вбачається, що діти на даний час перебувають у Волинському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. [PERSON] зареєстрований і проживає в будинку своїх батьків, зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Як убачається із характеристики виданої виконкомом названої сільської ради (а.с. 12) [PERSON] не працює, розлучена, характеризується з негативної сторони, веде розпусний спосіб життя, уваги дітям приділяє мало, зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим дітей вилучили. Згідно рішень виконавчого комітету тієї ж сільської ради від 11 серпня 2015 року № 18 (а.с. 15), від 21 жовтня 2015 року №22 (а.с. 14) відношення відповідачів до виконання батьківських обов'язків є недопустимим та таким, що загрожує нормальному розвитку дітей. Відповідачі тричі попереджалися про наслідки невиконання батьками обов'язків щодо виховання дітей (а.с. а.с. 16, 17, 18). Постановою судді Камінь-Каширського районного суду від 25 березня 2015 року (а.с. 20) [PERSON] за ухилення від виконання батьківських обов'язків було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 184 ч. 1 КУпАП. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] при розгляді справи показали, що відповідачі про своїх дітей не дбали, [PERSON] проживав окремо від них, [PERSON] часто залишала їх самих у дома без їжі. Крім цього, свідок [PERSON] показала, що постійно відвідувала дітей, які в будинку часто перебували самі, були брудні, голодні, в будинку було холодно, не було приготовленої їжі. Свідок [PERSON] показала, що в будинку досить часто перебували посторонні особи. Старша дитина харчувалася в неї. Свідок [PERSON] показала, що відповідачі не раз попереджались про наслідки ухилення від виконання батьківських обов'язків, однак належних висновків з цього не робили. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї відповідачів (а.с. а.с. 21, 22, 23, 24, 25) вбачається, що в дітей не має постільної білизни, іграшок, продуктів харчування, в будинку брудно, мати перебувала у стані алкогольного сп'яніння, будинок не опалюється, не освітлюється (відключено електроенергію), природній газ відсутній, ліжка, місця для навчання дітей та побутова техніка також відсутні. Служба у справах дітей Камінь-Каширської райдержадміністрації вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав, про що подано до матеріалів справи відповідний висновок Камінь-Каширської райдержадміністрації від 01 квітня 2016 року № 427/35/2-16 (а.с. 29-30). Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виховання та утримання своїх дітей, матеріально їх не забезпечують, про що зазначено і у вищевказаному висновку, з яким суд погоджується, їх слід позбавити батьківських прав. Згідно ст. 166 ч. 2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не працюють, суд, відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІІI від 25.12.2015 року передбачено, що для дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум становить відповідно 1167 грн. та 1455 грн., що 30 відсотків становитиме 350 грн. 10 коп. та 436 грн. 50 коп. Беручи до уваги, що відповідачі інших, окрім синів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дочок [PERSON], [PERSON], дітей не мають, суд вважає, що вони повинні сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і визначає їх в розмірі по 350,10 грн. на кожну дитину віком до 6 років та по 436,50 грн. на кожну дитину віком від 6 до 18 років щомісячно до повноліття старшої дитини на користь Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Ковель, оскільки діти знаходяться на утриманні в цьому центрі. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. Задовольняючи позов, суд, в силу ст. 88 ЦПК України, за позовні вимоги про стягнення аліментів стягує із відповідачів в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Outcome: approved