Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У червні 2021 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України, щодо використання об`єктів тваринного світу на території Тростянецького району, в ході якої встановлено, що [PERSON] здійснено незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: виду плітка в кількості 54 шт., виду верховодка в кількості 51 шт. забороненими знаряддями лову, а саме сіткою розміром вічка 18х18мм висотою 1м, довжиною 15м на річці Південний Буг в межах села Тростянчик Тростянецького району Вінницької області, що є порушенням ст. ст. 17, 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства». Складено протокол про адміністративне правопорушення № 012185 від 08.07.2020. Постановою Ладижинського районного суду Вінницької області від 06.08.2020 по справі №147/696/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність, за яке передбачено ч.4 ст. 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь лову. Вказані дії (використання заборонених знарядь лову) є порушенням ст. ст. 17, 27, 52-1 Закону України "Про тваринний світ" та п.3.14, п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства. Своїми діями, внаслідок здійснення вилову риби забороненим знаряддям лову, відповідач наніс державі збитків на суму 5457,00 грн. Розрахунок шкоди заподіяної державі здійснено відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 21 листопада 2011 року N 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». 27.10.2020 відповідачу направлена претензія № 3545/7/20 щодо добровільної сплати суми збитків, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 28.10.2020 року. Оскільки, добровільно вказану суму збитків, що становить суму 5457,00 грн. відповідач не відшкодовує, виникла необхідність стягнення вказаної суми у судовому порядку. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою судді від 16 червня 2021 року прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31,36). Відзиву на позовну заяву не подав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд за правилом ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відносно [PERSON] 08 липня 2020 року Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення №012185 (а.с.11). На підставі вказаного протоколу №012185 від 08.07.2020 суддею Ладижинського міського суду Вінницької області 06 серпня 2020 року у справі №147/696/20 винесена постанова, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь лову - сітки на користь держави (а.с.38). Відповідно до розрахунку розміру шкоди заподіяної державі від 13.07.2020, загальна сума заподіяної шкоди [PERSON] становить - 5457,00 грн. (а.с.12). Претензією від 27.10.2020 відповідачу [PERSON] було запропоновано добровільно сплатити суму збитків та надати в строк до 27.11.2020 Державній екологічній інспекції квитанцію про сплату суми завданих збитків, однак сума збитків не була сплачена (а.с.4). Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають правовідносини щодо відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства, які кваліфікуються як відносини із відшкодування позадоговірної шкоди та регулюються, зокрема Цивільним кодексом України, Законом України «Про рослинний світ», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до ст. 6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно з ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу. Згідно з ч.4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України. Відповідно до п.6.7 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області, затвердженого Наказом Держекоінспекції України № 652 від 28.09.2017, Держекоінспекція відповідно до своїх функцій розраховує розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. Згідно з ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, перераховуються на рахунок місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до п.6.2. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Державним комітетом рибного господарства України 15 лютого 1999 року шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» встановлено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України. Відповідно до затверджених такс, оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги здійснюється із розрахунку у відповідності до затверджених неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян становить 17 гривень. Враховуючи, що відповідач добровільно суму завданих державі збитків не відшкодував, а тому зазначена сума підлягає стягненню з нього на користь держави. Аналізуючи викладене вище, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оскільки правопорушення вчинено на території с. Тростянчик Гайсинського (Тростянецького) району, то кошти у сумі 5457,00 грн. мають бути перераховані на рахунок Тростянецької ОТГ Вінницької області. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2270,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №617 (а.с.10). Тому, слід стягнути з [PERSON] на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області 2270,00 грн. судового збору.

Outcome: approved