Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

У липні 2013 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що їй на праві власності належить ? частина домоволодіння [ADDRESS]. У другій частині вказаного домоволодіння мешкала племінниця позивача [PERSON]. Так як позивачка мала намір продати свою ? частину домоволодіння вона звернулася до ріелтора [PERSON], яка відвезла позивачку до приватного нотаріуса [PERSON], де 06.09.05 оформила довіреність від імені позивачки на ім'я [PERSON] - дочки [PERSON] Дана довіреність оформлялася на продаж та на купівлю іншого житла для позивача та її онуки. Після оформлення документів секретар видав позивачу саму довіреність. Коли позивачка вийшла з нотаріальної контори її зупинила [PERSON], яка знаходилась разом з нею під час складання довіреності, сказала що треба повернутися і поставити підпис на екземплярі довіреності. Позивачка повернулася та підписала на зворотній стороні довіреності, так як вважала що це другий оригінал довіреності. Через де який час [PERSON] повідомила позивачку, що знайшла для неї житло в с. Кільчень. Однак потім позивачка зрозуміла, що її обдурили, оскільки житло було не придатні для проживання. 05 жовтня 2005 року позивачка повернулася в місто та разом зі своєю родичкою [PERSON] пішла до нотаріуса [PERSON] для того щоб відізвати довіреності на продаж її домоволодіння по [ADDRESS]. У нотаріуса [PERSON] дізналася про те, що існує другий варіант довіреності, відповідно до якої позивачка подарувала свою ? частину домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] Після цього позивачка звернулася до органів Внутрішніх справ та прокуратури АНД району. Однак їй було відмовлено у порушенні кримінальної справи. Після позивачка звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду щодо оскарження постанови помічника прокурора АНД району. Суд задовольнив вимоги позивача та повернув справу на додаткову перевірку. При досудовому розслідуванні виявилось, що існує три копії довіреності, які відрізняються одна від одної. Як з'ясувалось зі свідчень [PERSON] та [PERSON] допис на довіреності не був зроблений у день видачі довіреності № 52-69, а зроблений у день оформлення договору дарування, тобто 15 вересня 2005 року нотаріусом [PERSON] Таким чином позивачка просить визнати недійсною довіреність від 06 вересня 2005 року, видану [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №5269. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] повністю підтримали вимоги позову, просили суд задовольнити позов у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, надала заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, дослідивши матеріали цивільної справи №2-130/11, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, згідно зі змістом яких зміст правочину не має суперечити ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Судом було встановлено, що 06 вересня 2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №5269 була посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважує [PERSON] (мовою довіреності) "бути моїм повноправним представником в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» з питання одержання Витягу з реєстру для продажу належної мені частини житлового будинку номер [ADDRESS] та продати належну мені частину житлового будинку номер [ADDRESS]…" (а.с.8). Також в матеріалах справи наявна довіреность від 06 вересня 2005 року посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №5269, якою [PERSON] уповноважує [PERSON] (мовою довіреності) "бути моїм повноправним представником в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» з питання одержання Витягу з реєстру для продажу належної мені частини житлового будинку номер [ADDRESS] та продати або подарувати [PERSON] належну мені частину житлового будинку номер [ADDRESS]…" (а.с.9-10). Відповідно до пункту 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3 березня 2004 року, в редакції, яка буда чинною на час посвідчення довіреності, дописки і виправлення повинні були бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з листа міністерства юстиції України від 11 травня 2010 року була здійснена перевірка приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], якою встановлено, що нотаріусом [PERSON] було посвідчено довіреність на продаж частини домоволодіння [ADDRESS], після чого в довіреність було внесено дописку, згідно якої [PERSON] уповноважувала повіреного подарувати належну їй частину житлового будинку [PERSON], про що зроблено відповідне застереження. При цьому нотаріусом не було дотримано п. 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Інформація про посвідчення вищезазначеної довіреності була внесена нотаріусом до Єдиного реєстру довіреностей. 05 жовтня 2005 року на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] вищезазначену довіреність було скасовано, про що було внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру довіреностей. В судовому засіданні досліджені матеріали цивільної справи №2-130/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання довіреності недійсною, з якого вбачається, що позивачі звернулися до суду 12 червня 2007 року, і ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2013 року позов залишено без розгляду. На підставі викладеного та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що довіреність від 06 вересня 2005 року слід визнати недійсною. Разом з тим, розглядаючи справу, суд вважає, що права [PERSON] не порушено, а відтак їй у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, суд вважає, що по правовідносинам, які виникли між сторонами, [PERSON] не є належним відповідачем. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути зі [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 57 (п'ятдесят сім) грн. 35 коп.

Outcome: partial