Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У вересні 2014 року ПрАТ «СК «Здорово» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те,що 25 січня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір д обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено автомобіль [NUMBER], на випадок заподіяння матеріальної шкоди третім особам з лімітом відповідальності страховика в 50000 грн. за заподіяння шкоди майну третіх осіб. 03 липня 2013 року на перехресті а/д Київ-Фастів-Гореничі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач виплатив страхове відшкодування на користь власника потерпілого у ДТП автомобіля [NUMBER] - [PERSON] в розмірі 7321,95 грн. Після виплати страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП. Відповідач всупереч Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 7321,95 грн. Позивач у судове засідання свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 993 ЦК України яка кореспондується із ст. 27 Закону України « Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. З огляду на ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Виходячи зі змісту п.п. « Г» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Судом установлено, що 25 січня 2013 року між сторонами у справі було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого було забезпечено автомобіль [NUMBER], на випадок заподіяння матеріальної шкоди третім особам з лімітом відповідальності страховика в 50000 грн. за заподіяння шкоди майну третіх осіб, що підтверджується відповідним Полісом № АВ/3713765 03 липня 2013 року на перехресті а/д Київ-Фастів-Гореничі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2013 року, відповідача визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач виплатив страхове відшкодування на користь потерпілого у ДТП власника автомобіля [NUMBER] - [PERSON], у розмірі 7321.95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 07 жовтня 2013 року. За таких обставин, враховуючи те, що ДТП сталася внаслідок вини відповідача, останній не повідомив позивача, як страховика автомобіля [NUMBER] у встановлений законом строк про настання страхової події, до ПрАТ «СК «Здорово» перейшло право вимоги до відповідача в межах суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7321.95 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved