Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

01 вересня 2015 року представник позивача звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 21.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00013953. Згідно пунктів 1, 2 спеціальної частини кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 6500 грн. 00 коп., термін повернення кредиту - 21 лютого 2014 року. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п. 2.5 кредитного договору. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26 серпня 2015 року становить всього 9 778 грн. 37 коп., і складається з: заборгованості за кредитом - 4 474,11 грн.; відсотків за користування кредитом - 672,93 грн.; комісії за РО - 865,76 грн.; неустойки (штраф, плата за пропуск платежів) - 3 765,57 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за кредитним договором, то просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] заборгованість за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00013953 від 21 лютого 2011 року в сумі 9 778 грн. 37 коп.. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково. Просить зменшити розмір пені, оскільки вважає неконституційними вимоги про стягнення пені, так як тільки процентна ставка та комісія за управління кредиту вже значно перевищує суму кредиту. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 21.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00013953. Згідно пунктів 1, 2 спеціальної частини кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 6500 грн. 00 коп., термін повернення кредиту - 21 лютого 2014 року. Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у додатку №1 цього договору. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15,00% річних (п.3 спеціальної частини договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту (п. 4 спеціальної частини договору). Згідно із п. 2.5.2. договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Згідно пункту 4.3. договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом факт/360, зазначено у п. 9 спеціальної частини договору. У випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п 3.3.2. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини - 25,00 % від суми кредиту. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26 серпня 2015 року становить всього 9 778 грн. 37 коп., і складається з: заборгованості за кредитом - 4 474,11 грн.; відсотків за користування кредитом - 672,93 грн.; комісії за РО - 865,76 грн.; неустойки (штраф, плата за пропуск платежів) - 3 765,57 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 551 ч. 3 ЦК України суд може зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, однак в даному випадку розмір неустойки менший від розміру завданих збитків позивачу, а тому в задоволенні даного клопотання відповідачки слід відмовити. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський [PERSON] заборгованість за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00013953 від 21 лютого 2011 року в сумі 9 778 грн. 37 коп. та на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору. Наведене стверджується: копією розрахунку заборгованості /а.с.4-5/, копією договору банківського обслуговування /а.с.6-15/, копією паспорта /а.с.16-18/, копією рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб /а.с.19/, копією довіреності /а.с.20/. На підставі ст.,ст. 16, 525-527, 530, 551, 612, 623, 625, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved