Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

02.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], який помер 09.01.2015 року. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Гибалівка Шаргородського району на вул. Жовтневій, 57, земельної ділянки, площею 0,1373 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також із земельної ділянки площею 0,0035 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород Вінницької області, грошового вкладу з нарахованими компенсаціями та відсотками і гаража, що знаходиться в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л». Вона та відповідачка є спадкоємцями цього майна по закону, так як вона є донькою спадкодавця, а відповідачка дружиною. Спадщину після смерті [PERSON] вона та відповідачка прийняли і, відповідно до договору про поділ спадщини від 06.02.2016 року та свідоцтв про право на спадщину за законом, оформили свої спадкові права. Зокрема, відповідачка оформила спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Гибалівка Шаргородського району на вул. Жовтневій, 57, земельну ділянку, площею 0,1373 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд вона прийняла, грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаціями, а вона оформила спадкові права на земельну ділянку площею 0,0035 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород Вінницької області. Оформити спадкові права на гараж, розміщений на вказаній земельній ділянці вона не може, оскільки державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж через відсутність правовстановлюючого документа, так як за життя [PERSON] свідоцтво про право власності на гараж не отримував та право власності на нього не реєстрував, не дивлячись на те, що 18.10.2006 року Шаргородською міською радою було прийнято відповідне рішення. Просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті 09.01.2015 року її батька [PERSON] на гараж, який знаходяться на вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород. 28.03.2016 року, до початку розгляду справи по суті позивачка [PERSON] подала заяву про зміну предмету позову. Заяву мотивувала тим, що будівництво гаража спадкодавцем [PERSON] не завершено в передбаченому законодавством порядку, то його права та обовязки як забудовника до завершення будівництва входять до складу спадщини. Просить визнати за нею в порядку спадкування права та обовязки забудовника на гараж загальною площею 48,2 кв.м., який знаходиться в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л». В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 02.03.2016 року (а.с.27) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №472 (а.с.28), не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмету позову від 28.03.2016 року підтримують, просять позов задовольнити (а.с.123, 126). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] в редакції заяви про зміну предмету позову від 28.03.2016 року визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.124). Представник третьої особи Шаргородської міської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON], що діє на підставі довіреності від 12.02.2016 року (а.с.117), в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов [PERSON] у редакції заяви про зміну предмету позову від 28.03.2016 року визнав (а.с.127). Представник третьої особи Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ в судове засідання не зявився, але від заступника начальника Шаргородського РУЮ з питань державної реєстрації [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи (а.с.125). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка, її представник, відповідачка, представники третіх осіб заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.01.2015 року в с. Гибалівка Шаргородського району Вінницької області помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №306544, виданим виконкомом Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Гибалівка Шаргородського району на вул. Жовтневій, 57, земельної ділянки, площею 0,1373 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також із земельної ділянки площею 0,0035 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород Вінницької області, грошового вкладу з нарахованими компенсаціями та відсотками і гаража, що знаходиться в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л». Факт належності спадкодавцеві [PERSON] земельної ділянки, призначеної для будівництва індивідуального гаража, підтверджується державним актом серії ЯЖ №260299 від 12.03.2009 року, який виданий Шаргородською міською радою, встановлено нотаріусом Шаргородської ДНК при визначенні складу спадщини та оформленні спадкових прав спадкоємців (а.с.13). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли та оформили дружина останнього [PERSON] та донька [PERSON] шляхом укладення договору про поділ спадщини від 06.02.2016 року, який посвідчено державним нотаріусом Шаргородської ДНК [PERSON] (а.с.12), що підтверджується також матеріалами спадкової справи №107/15/02-14 (а.с.42-112). Відповідно до вказаного договору, у спадщину до [PERSON] переходить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Гибалівка Шаргородського району на вул. Жовтневій, 57; земельна ділянка, площею 0,1373 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована в с. Гибалівка на вул. Жовтневій, 57; грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігається в Шаргородському ТВБВ №10001/041 АТ «Ощадбанк» на особовому рахунку №915515171800, а у спадщину до позивачки [PERSON] переходить земельна ділянка площею 0,0035 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород Вінницької області; земельна ділянка площею 0,3439 га, розташована на території Гибалівської сільської ради, передана для ведення особистого селянського господарства (а.с.12). На підставі вказаного договору про поділ спадщини, позивачці 06.02.2016 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0035 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород Вінницької області та на земельну ділянку площею 0,3439 га, що розташована на території Гибалівської сільської ради та передана для ведення особистого селянського господарства (а.с.13, 15). У видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, який знаходиться в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л», позивачці відмовлено державним нотаріусом Шаргородської ДНК 06.02.2016 року (а.с.8). Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії мотивована відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця на гараж. Факт належності спадкодавцеві [PERSON] гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л», що знаходиться на відведеній для цього земельній ділянці в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л», підтверджується наступними доказами. Так, судом встановлено, що будівництво гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л», в м. Шаргород [PERSON] здійснювалося на відведеній для цього земельній ділянці, що підтверджується державним актом (а.с.78) та на законних підставах, оскільки з довідки виконкому Шаргородської міської ради від 23.03.2016 року за №1134 вбачається, що будівля гаража знаходиться на відведеній для його будівництва земельній ділянці, належній [PERSON] (а.с.18). Будівництво гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород [PERSON] здійснювалося до 2006 року, підтвердженням чому є архівна виписка з рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради від 18.10.2006 року «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна» (а.с.17), з якого вбачається, що виконком визнав право власності на збудований гараж, що розташований в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л» з оформленням права власності та видачею свідоцтва про право власності на вказаний гараж. Проте, з вказаного рішення виконкому Шаргородської міської ради не вбачається, коли і ким було прийнято в експлуатацію споруду гаража, збудованого [PERSON] Таким чином, суд вважає, що будівля гаража, збудованого [PERSON] в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л», не здана забудовником в експлуатацію. Також, судом встановлено, що будівництво гаража [PERSON] відповідає вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що підтверджується технічним паспортом на гараж (а.с.20-25). Порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року за №12/5-126, якими передбачено, що одним з документів при їх реєстрації для оформлення права власності є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Отже, судом встановлено, що будівництво гаража відбулося [PERSON] на відведеній для цього земельній ділянці, на законних підставах, але після закінчення будівництва споруду не було здано забудовником у експлуатацію, тому гараж до здачі його в експлуатацію є незавершеним будівництвом. [PERSON] мав на день смерті лише права забудовника гаража по вул. Коцюбинського, 93 «Л» в м. Шаргород і його права та обовязки забудовника означеного гаража входять до складу спадщини, що відкрилася після смерті. Встановленим судом фактам відповідають спадкові цивільні правовідносини, які регулюються ЦК України та ЦПК України. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). В силу статей 177, 178 ЦК України обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага і вони можуть відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були в використанні у процесі цього будівництва (створення майна). Виходячи з аналізу норм цивільного законодавства, успадковуватись може лише обєкт цивільного права. На будівлю гаража в м. Шаргород по вул. Коцюбинського, 93 «Л» правовстановлюючі документи відсутні, тому він не набув статусу обєкта цивільного права, що з огляду на положення ст.178 ЦК України, є правовою перешкодою для його вільного обігу в цивільному обороті. Аналогічна правова позиція висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року № 6-46105св13. Згідно з розясненнями, що містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що [PERSON] мав права та обовязки забудовника індивідуального гаража в м. Шаргород на вул. Коцюбинського, 93 «Л», а відтак його майнові права забудовника входять до складу спадщини, тому до [PERSON], як спадкоємця останнього, переходять права забудовника на оформлення гаража у встановленому законом порядку, так як остання, згідно з договором про поділ спадщини та свідоцтвом про право на спадщину за законом, оформила спадкові права на земельну ділянку, на якій гараж знаходиться. Саме така правова позиція висловлена в п.3.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Отже, позов [PERSON] в редакції заяви від 28.03.2016 року про визнання за нею майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини, підлягає задоволенню.

Outcome: approved