Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

У жовтні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Третя Кременчуцька нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В своїй позовній заяві позивач вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Дзержинським рай бюро РАЦС 08.06.1938 року [PERSON] народилась [INFO] року в с.Романів Житомирської області, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] 04 липня 1979 року батьки позивача шлюб розірвали і його мати повернула собі своє дівоче прізвище «[PERSON]». За життя мати позивача [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку, що знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області заповіла: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла позивачу, її синові - [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернувся до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після смерті матері [PERSON] 29 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа №58124834, номер у нотаріуса №351/2015. 20 березня 2017 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1500 га в межах згідно з планом, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] що знаходиться в селі Рокитне Кременчуцького району Полтавської області (реєстровий номер 1-559) та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,3146 в межах згідно із планом для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] що знаходиться в [ADDRESS] Право власності на вищезазначені земельні ділянки зареєстровані відповідно до чинного законодавства, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Що стосується будинку з господарськими будівлями, що розташовані на вищезазначених земельних ділянках за адресою: [ADDRESS], постановою від 25.02.2017 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] 13 вересня 2017 року на адресу Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори була направлена заява про видачу копії спадкової справи №58124834 відкриту після смерті [INFO] року [PERSON]. 26.09.2017 року за вих.№2759/02-14 позивачем була отримана відповідь за підписом завідуючого Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В.,згідно із якою після померлої [INFO] року [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк подали заяви про прийняття спадщини її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онука померлої [PERSON] на підставі ст. 1276 Цивільного кодексу України по спадковій трансмісії замість померлого [INFO] року батька [PERSON]. Як вбачається із вищезазначеного листа, 16 березня 2016 року Рокитненською сільською радою Кременчуцького району було посвідченого заповіт від імені [PERSON], згідно якого померла заповіла належну їй земельну ділянку, що знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS], заповідала позивачу - сину [PERSON]. Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, від 02 червня 2016 року за реєстровими № 1-1013, № 1-1015, № 1- 1017 [PERSON], [PERSON], [PERSON], та від 19 листопада 2016 року за реєстровим № 1-2715 [PERSON]. 20 березня 2017 року Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, що знаходяться в [ADDRESS], сину [PERSON]. Як вбачається із архівного витягу від 14.04.2017 року наданого архівним сектором Кременчуцької районної держаної адміністрації Полтавської області, згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 14 червня 1978 року за №198 «Про дозвіл на забудову індивідуальних житлових будинків з господарськими приміщеннями на виділених садибах» [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Рокитне. Як вбачається із договорів укладених між матір'ю позивача та РСУ «Облбитуправління» на виконання ремонтно-будівельних робіт та розрахункових відомостей за період з 10 вересня 1979 року по листопад 1983 року будівництво спадкового майна, а саме будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS], [PERSON]було розпочато вже у вересні 1979 року і тривало до листопада 1983 року 15 травня 2004 року між [PERSON] та Кохнівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» в особі начальника філіалу [PERSON] був укладений договір №3158050 про постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS] Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16.10.2014 року та Витягів з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності за померлою [PERSON] було зареєстроване право власності на земельні ділянки площею 0,3146 для ведення особистого селянського господарства та площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою [ADDRESS]. Відповідно до інформації КП «Кременчуцьке міжміське БТІ Полтавської обласної ради» від 4.04.217р. №61/1347, за даними архівного обліку в комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське БТІ Полтавської обласної ради» станом на 28.12.12 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. На підставі вищевикладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким: Визнати за [PERSON], [INFO] уродженця с.Шивернік Таласького району Киргизія, ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та в цілому складається із: житлового будинку літ «А», прибудови «а», ґанку «аг», літньої кухні «Бб», навісу «бн», сараю «В», навісу «Гн», сараю «Д», сараю «к». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином. Позивач на адресу суду надіслала заяву про слухання справи за її відсутності. Представник відповідача Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Представник третьої особи Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON]підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане [INFO] року Автозаводським відділом РАЦС КМУЮ у Полтавській області. Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Дзержинським рай бюро РАЦС 08.06.1938 року [PERSON] народилась [INFO] року в с.Романів Житомирської області, батьками якої є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів цивільного стану за 1931 рік 30 березня зроблений відповідний запис №70, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] видане Дзержинським рай бюро РАЦС 08.06.1938 року. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого РАЦС Таласького району 08.06.1960 року. 04 липня 1979 року батьки позивача шлюб розірвали і його мати повернула собі своє дівоче прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] видане Кременчуцьким райвідділом РАЦС. За життя мати позивача [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку, що знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області заповіла: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] заповіла позивачу, її синові - [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернувся до Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори і з заявою про прийняття спадщини. Після смерті матері [PERSON] 29 жовтня 2015 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа №58124834, номер у нотаріуса №351/2015. 20 березня 2017 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1500 га в межах згідно з планом, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] що знаходиться в селі Рокитне Кременчуцького району Полтавської області (реєстровий номер 1-559) та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,3146 в межах згідно із планом для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину від 02.03.2017 року Право власності на вищезазначені земельні ділянки зареєстровані відповідно до чинного законодавства, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується копіями Витягів за ЄДР речових прав від 23.03.2017 року. Що стосується будинку з господарськими будівлями, що розташовані на вищезазначених земельних ділянках за адресою: [ADDRESS], постановою від 25.02.2017 року державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується постановою від 25.02.2017 року виданим державним нотаріусом Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори м.Кременчука Полтавської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до норм ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, за умови прийняття спадщини у встановленому законом порядку, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до абз. З ч. 2 ст. 331 ЦК України, ч. 3. ст. З ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено виникнення права власності на нерухоме майно в разі його обов'язкової реєстрації, з моменту його державної реєстрації. Згідно з ч.3 ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Проте, нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину. Згідно з п.4.18 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мінюсту від 22.02.2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи із змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Як вбачається із технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] нерухоме майно, побудоване моєю матір»ю [PERSON] в 1981 році складається із:житлового будинку літ «А», прибудову «а», ґанок «аг», літньої кухні «Бб», навіс «бн», сарай «В», навіс «Гн», сарай «Д», сарай «к». Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 було надано роз'яснення щодо щодо судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, згідно із яким обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. 13 вересня 2017 року на адресу Третьої Кременчуцької державної нотаріальної контори була направлена заява про видачу копії спадкової справи №58124834 відкриту після смерті [INFO] року [PERSON]. 26.09.2017 року за вих.№2759/02-14 позивачем була отримана відповідь за підписом завідуючої Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В.,згідно із якою після померлої [INFO] року [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк подали заяви про прийняття спадщини її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та онука померлої [PERSON] на підставі ст. 1276 Цивільного кодексу України по спадковій трансмісії замість померлого [INFO] року батька [PERSON]. Як вбачається із вищезазначеного листа, 16 березня 2015 року Рокитненською сільською радою Кременчуцького району було посвідченого заповіт від імені [PERSON], згідно якого померла заповіла належну їй земельну ділянку, що знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а належні їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS], заповідала позивачу - сину [PERSON]. Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться на території Рокитненської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, від 02 червня 2016 року за реєстровими № 1-1013, № 1-1015, № 1- 1017 [PERSON], [PERSON], [PERSON], та від 19 листопада 2016 року за реєстровим № 1-2715 [PERSON]. 20 березня 2017 року Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, що знаходяться в [ADDRESS], сину [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається із архівного витягу від 14.04.2017 року наданого архівним сектором Кременчуцької районної держаної адміністрації Полтавської області, згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 14 червня 1978 року за №198 «Про дозвіл на забудову індивідуальних житлових будинків з господарськими приміщеннями на виділених садибах» [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Рокитне. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4/-13, були надані роз'яснення щодо розгляду справ про спадкування надано роз'яснення щодо порядку розгляду справ про визнання права спадкування на майно, що було побудовано померлим до набрання чинності ЦК України 2003 року, суди повинні враховувати, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Як вбачається із архівного витягу від 14.04.2017 року наданого архівним сектором Кременчуцької районної держаної адміністрації Полтавської області, згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 14 червня 1978 року за №198 «Про дозвіл на забудову індивідуальних житлових будинків з господарськими приміщеннями на виділених садибах» [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Рокитне. Як вбачається із договорів укладених між матір'ю позивача та РСУ «Облбитуправління» на виконання ремонтно-будівельних робіт та розрахункових відомостей за період з 10 вересня 1979 року по листопад 1983 року будівництво спадкового майна, а саме будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS], [PERSON]було розпочато вже у вересні 1979 року і тривало до листопада 1983 року 15 травня 2004 року між [PERSON] та Кохнівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» в особі начальника філіалу [PERSON] був укладений договір №3158050 про постачання електричної енергії за адресою [ADDRESS] Згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16.10.2014 року та Витягів з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності за померлою [PERSON] було зареєстроване право власності на земельні ділянки площею 0,3146 для ведення особистого селянського господарства та площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою [ADDRESS]. Відповідно до інформації КП «Кременчуцьке міжміське БТІ Полтавської обласної ради» від 4.04.217р. №61/1347, за даними архівного обліку в комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське БТІ Полтавської обласної ради» станом на 28.12.12 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, ст.1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, останній не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, при цьому після смерті спадкодавця будь-яке оформлення правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця є також неможливим, що є перешкодою для набуття права в порядку спадкування, суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved