Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення збитків, Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладених договорів між позивачем та відповідачем та вимог чинного законодавства, [PERSON] виготовила для позивача неякісний робочий проект № 20.09.2016-АК, а [PERSON] під час виконання робіт не тільки не повідомив замовника про те, що виконання робіт за проектом загрожує якості або придатності результату роботи, але і виконав роботи в порушення вимог в норм ПТЕЕС та ПБЕЕС із застосуванням кабелю ПВС та під час робіт використав матеріали, що не відповідають маркуванню, як насідок, позивачу завдані збитки в сумі 839 128,00 грн. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд: - зобов`язати [PERSON] безоплатно переробити робочий проект № 20.09.2016-АК., який би відповідав підпункту 2.1.1. Договору № 30 від 19.09.2016 року протягом семи днів з моменту ухвалення рішення, що набрало законної силита на направити за адресою: [ADDRESS] , у семиденний строк; - стягнути солідарно [PERSON] , [PERSON] збитки у розмірі 884 046, 00 грн. та судові витрати. Ухвалою від 19.10.2018 суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 07.08.2019 відповідно до розпорядження № 719 від 07.08.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв`язку з відпусткою судді Бортницької В.В. та недопущенням порушення строку розгляду справ. 08.08.2019 року ухвалою суду було прийнято до провадження судді Ільєвої Т.Г. дану справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 27.01.2020 ухвалою суду було призначено справу до розгляду справи по суті. 27.11.2020 [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що твердження позивача, які зазначені вище, вже були предметом дослідження в цивільній справі № 757/75099/17-ц, як Печерським районним судом м. Києва так і Київським апеляційним судом. Зокрема, 18 лютого 2020 року Печерським районним судом у справі № 757/75099/17-ц було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів та у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії та прийняти роботи. В подальшому, не погоджуючись зі вказаним судовим рішенням Печерського районного суду у справі № 757/75099/17-ц від 18.02.2020 року, позивачем було подано апеляційну скаргу з підстав неправильності установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року по справі 757/75099/17-ц апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення та зазначено наступне: «…З матеріалів справи вбачається, що під час виконання договору № 30 від 16.09.2016 року сторонами 07.10.2016 року було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 30 від 16.09.2016 року, відповідно до якої сторони домовилися викласти зміст пункту п. 4.3 договору № 30 від 16.09.2016 року у наступній редакції: «При укладенні замовником договору на поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний Будинок» в квартирі замовника з ФОП [PERSON] , сума в розмірі 20 000 грн. 00 коп. повертається. Отже, цією додатковою угодою сторони зафіксували момент прийняття і погодження проекту «Розумний будинок» певною дією, а саме укладенням договору на поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний Будинок» в квартирі замовника з ФОП [PERSON] . За вказаних обставин, оскільки здійснювати роботи з програмування, пусконалагоджувальні роботи, роботи з запуску в експлуатацію «Розумний Будинок» в квартирі позивача (замовника) неможливо без погодження проектної документації, яку в даному випадку виконував відповідач ФОП [PERSON] , колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що, уклавши 07.11.2016 року договір № 62, позивач прийняв роботи за договором № 30 від 16.09.2016 року. Доводи апеляційної скарги про те, що ані підписання 07.10.2016 року Додаткової угоди № 1 до Договору № 30 від 19.09.2016 року та Договору № 31, ані підписання Договору № 62 від 07.11.2016 року , не можуть свідчити про належне виконання ФОП [PERSON] своїх обов`язків за Договором № 30 від 19.09.2016 року, колегія суддів відхиляє, оскільки, враховуючи вищевстановлені обставини справи, позивач міг укласти договір на поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний Будинок» лише після відповідного погодження та виконання проекту. Натомість, як вірно зазначив суд першої інстанції, саме по собі не підписання акту прийому-передачі проекту «Розумний Будинок», на чому також наголошує апелянт у своїй апеляційній скарзі, не є доказом невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 30 від 19.09.2016 року, оскільки належне виконання зобов`язань за договором підтверджується іншими доказами в їх сукупності, а саме: укладенням договору № 62 від 07.11.2016 року з ФОП [PERSON] щодо реалізації проекту «Розумний Будинок», оплатою позивачем вартості товарів та робіт на виконання умов цього договору, укладенням договору № 31 від 07.10.2016 року з ФОП [PERSON] щодо поставки обладнання для цього проекту…». Тобто, на думку відповідача, сам факт укладання договору № 62 від 07.11.2016 року та проведення передплати у розмірі 100 % суми від вартості матеріалів відповідно до наданого робочого проекту № 20.09.2016-АК «Комплекс інженерних робіт по оснащенню житла системою керування освітленням та автоматизації» ФОП [PERSON] є підтвердженням факту прийняття робіт за Договором № 30 від 19.09.2016 року. Оскільки Договори № 30 від 19.09.2016 року та № 62 від 07.11.2016 року є пов`язаними між собою через те, що саме за розробленим робочим проектом ФОП [PERSON] визначалися матеріали необхідні для виконання робіт та виконувалися роботи за Договором № 62 від 07.11.2016 року. А відтак, посилання позивача на ту обставину, що [PERSON] своєчасно не виконано роботи за договором № 30 від 19.09.2016 року не знаходять свого підтвердження з огляду на вищевикладені обставини. Також, відповідач посилається на те, що аргументом позивача є те, що відповідно до Технічного звіту № ЕТЛ 01-18\\2 від 05.01.2018, який підготувало ТОВ «Спецмонтажсервіс К» на замовлення позивача щодо якісного виконання будівельних робіт з дотриманням будівельних норм та правил встановлено, що частина освітлювальної мережі інших споживачів виконана кабелем ПВС, який не призначений для цієї мети та не передбачений для житлових приміщень. Позивач також на підтвердження своїх доводів надав висновок будівельно-технічного експертного дослідження від ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 28.03.2018 року. В даному Висновку зазначається, що частина освітлювальної мережі та мережі інших споживачів виконана кабелем ПВС, який не призначений для цієї мети та заборонений для житлових приміщень. І в той же час вказується, що експлуатація кабелів ПВС можлива за прийняття замовником ризиків та можливих наслідків аварійного та юридичного характеру. При цьому, як стверджує відповідач зі змісту вказаного висновку не вбачається, яким саме державним будівельним нормам не відповідають кабелі ПВС. Хоча, технічні та електромеханічні характеристики проводу ПВС регламентуються вимогами ДСТУ 7399-97, оскільки він має статус міждержавного, зокрема, зміст документа синхронізовано з відповідними частинами міжнародних стандартів МЕК 60227-1-93 (97) і МЕК 60245-1-94(97). До головних показників експлуатації проводу ПВС відносять: температура, при якій провід ПВС зберігає свої експлуатаційні і технічні показники на вищому рівні, знаходиться в діапазоні від -25C до +40C. Якщо в маркуванні дроту вказано виконання "Y", нижня межа температурного діапазону розширюється до -40C - +40C. Слід враховувати, що під час використання нагрівання струмопровідних жил не повинен перевищувати позначку в +70C.; провід ПВС стійкий до горіння і не поширює його при одиночній прокладці; кабель розрахований на експлуатацію в приміщеннях з високою відносною вологістю повітря (до 98%); при використанні проводу ПВС для прокладки електричних мереж його робочий ресурс перевищує 5000 годин. Якщо кабель застосовується в стаціонарному електрообладнанні - не менше 12000 годин.; заявлена виробниками стійкість кабелю до знакозмінної деформації при перегинах (з радіусом не менше 4 см при перетині до 1мм2 і не менше 6 см при перетині більше 1,5мм2) і номінальному напрузі становить 30000 циклів;кабелі з кліматичним виконанням (ПВС-Т) стійкі до впливу грибка і цвілі; провід ПВС призначений для використання в електричних мережах з лінійним напругою від 380В до 660В; гарантійний термін служби кабелю дорівнює 2 рокам і відраховується з моменту введення його в експлуатацію. Відповідач вказує, що провід ПВС найкращим чином підходить для прокладки в умовах, що вимагають великої кількості перегинів кабелю, оскільки він практично не залежить від цього показника. Що важливо, ні ДСТУ, ні ПУЕ абсолютно нічого не говорять про неприпустимість використання проводу в якості прихованої проводки, підключення розеток і вимикачів, а також здійснення заземлення. За таких обставин, можна зробити висновок, що використання проводу ПВС в якості частини освітлювальної мережі дозволено з огляду на вищевказане. Між тим, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував невідповідність проводів ПВС характеристикам та нормам, встановленим для виробів такого типу; що вони не відповідають завданню Замовника та не можуть безпечно експлуатуватись в житлових приміщеннях. Зокрема, пунктом 34 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1067 «Про затвердження Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання» передбачено, що перелік національних стандартів, що є ідентичними гармонізованим європейським стандартам та відповідність яким надає презумпцію відповідності електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю (далі - перелік національних стандартів), затверджується та оприлюднюється відповідно до закону. Відповідність електрообладнання стандартам, які включені до переліку національних стандартів, або їх частинам надає презумпцію відповідності такого електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю, які охоплюються такими стандартами чи їх частинами. Пунктом 35 вказаної вище Постанови передбачено, що у разі коли національні стандарти, зазначені у пункті 34 цього Технічного регламенту, не було розроблено, а їх перелік не було оприлюднено, електрообладнання також вважається таким, що відповідає цілям, пов`язаним з безпечністю, якщо воно відповідає положенням щодо безпечності міжнародних стандартів, які прийняті Міжнародною електротехнічною комісією (МЕК) та посилання на які опубліковано в "Офіційному віснику Європейського Союзу". До цього, пунктом 36 даної Постанови також вказується, що у разі коли національні стандарти, зазначені у пункті 34 цього Технічного регламенту, не було розроблено, а їх перелік та перелік посилань на міжнародні стандарти, зазначені у пункті 35 цього Технічного регламенту, не було оприлюднено, електрообладнання також вважається таким, що відповідає цілям, пов`язаним з безпечністю, якщо його виготовлено відповідно до положень щодо безпечності національних стандартів, які є чинними в Україні, а в разі виробництва цього електрообладнання в державі - члені Європейського Союзу - національних стандартів, які є чинними в такій державі, якщо це забезпечує рівень безпечності, який є еквівалентним тому рівню, що вимагається в Україні. Таким чином, відповідач вказує, що з урахуванням зазначеного, можна зробити висновок, що посилання позивача ну ту обставину, що частина освітлювальної мережі інших споживачів виконана кабелем ПВС, який не призначений для цієї мети та не передбачений для житлових приміщень не знаходять свого підтвердження з огляду на вищевикладені обставини. Між тим, окремо наголошується, що висновок експертизи може бути доказом лише у тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватись лише, як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Зокрема, відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року №8, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Саме з цих підстав можна дійти висновку, що особа набуває права та несе обов`язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили, а невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта/експертного дослідження як доказу у справі. Прийняття судом такого висновку/експертного дослідження як належного доказу позбавляє Відповідача права на захист своїх прав, що є порушенням ч.1 ст. 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду. Відповідач зазначає, що як вбачається зі змісту позовної заяви, що Технічний звіт № ЕТЛ 01-18/20 від 05.01.2018 року та Висновок будівельно-технічного експертного дослідження № ED-1702-1-970.18 від 28.03.2018 року були виготовлені більш ніж через рік після укладання договору № 62 від 07.11.2016, що викликає відповідні сумніви щодо достовірності вказаних відомостей у зазначених вище документах. Також, матеріали справи не містять клопотань про призначення будівельно-технічної експертизи, що ще раз підтверджує ту обставину, що доводи, які були викладені позивачем з посиланням на Висновок експерта є надуманими та не відповідають дійсності. Відповідач вказує, що позивач прийняв робочий проект № 20.09.2016-АК «Комплекс інженерних робіт по оснащенню житла системою керування освітленням та автоматизації» без будь-яких зауважень щодо якості, не зазначив про недоліки, які могли бути виявлені при звичайному способі прийняття. А тому, як зазначається у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №910/13725/16, позивач, не вимагаючи від відповідача усунення недоліків спірної документації, фактично діяв на власний ризик щодо отримання негативних наслідків від не вчинення таких дій. Саме така бездіяльність позивача відповідно до причинного-наслідкового зв`язку незворотного призвела до збитків позивача і до відсутності вини відповідача, оскільки в разі своєчасного звернення позивача до відповідача з вимогою про усунення цих недоліків, останній міг би їх своєчасно усунути і збитків для позивача не настало б. З врахуванням зазначеного, відповідач просила відмовити задоволенні позовних вимог. Так, в судовому засіданні представник позивача - адвокат Шпортило Я.І. підтримав позовні вимоги, зазначив, що відповідачі умови договору не виконали та не використали належні матеріали, що призвело до порушення прав позивача. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Буток Є.Є. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, оскільки щодо неякісного та несвоєчасного виконання договору вже вирішувалось Печерським районним судом м. Києва, і, як наслідок, позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Окрім цього, вказали, що [PERSON] не розробляла проєкт електроживлення, а лише саму систему автоматизації «Розумний Будинок», також зазначено, що кабель який використовувався, відповідає всім технічним вимогам. Відповідач [PERSON] в у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку та публікації оголошень на веб-порталі судової влади України, що визначено Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну, відзиву чи письмових заяв до суду не надходило. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, з позовної заяви вбачається, що позивач посилається на те, що між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 30 від 19.09.2016 року, предметом якого є виконання робіт по розробці проекту «Розумного будинку» для квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56-57). Крім того, між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 62 від 07.11.2016 року, відповідно до якого, підрядник приймає на себе виконання робіт з Електро та Слаботочних мереж квартири, а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього в будинку Замовника і пункт 1.1 Договору (а.с.62-63). Так, позивач стверджує, що відповідачі неналежним чином виконали взяті на себе зобов`язання, що потягло заподіяння збитків позивачу. 3гідно п. 1.1. Договору № 30 від 19.09.2016 року Підрядник прийняв на себе обов`язок з виконання робіт по розробці проекту «Розумного будинку» для квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а Замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим Договором та додатками до нього. Відповідно до п.1.2. Договору № 30 від 19.09.2016 року, об`єм та характер робіт визначається дизайн-проектом та технічним завданням, що вказане в Додатку 1 до цього договору. Строки виконання робіт вказані в Додатку 1 до цього договору (п.1.3. Договору -V 30 від 19.09.2016 року). Додатком 1 до Договору № 30 від 19.09.2016 року визначено технічне завдання, відповідно до якого слід розробити проект та визначені строки виконання робіт. Так, технічним завданням передбачено розробку проекту по наступним позиціям: керування освітленням; керування електроприводами; клімат-Контроль; безпека; WI-FI; ТВ; мультирум; SIP телефонія для дому; «Intercom». Строки виконання робіт:плани керування освітленням до 01.10.2016; плани керування електроприводами до 01.10.2016; плани Безпека до 01.10.2016; плани WI-FI до 01.10.2016; плани ТВ до 01.10.2016; плани Мультирум до 01.10.2016; плани керування розетками до 01.10.2016;т плани SIP телефонії для дому до 01.10.2016; плани «Intercom» до 01.10.2016; плани Клімат-Контроль до 01.10.2016; плани Тепла підлога до 01.10.2016; схеми Розумний Будинок до 01.11.2016; однолінійні схеми до 01.11.2016; заключні креслення до 01.11.2016. Пунктом 2.1. Договору № 30 від 19.09.2016 року передбачено, що Підрядник зобов`язаний своєчасно та якісно виконати роботи, які є предметом цього договору

Outcome: dismissed