Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

01 серпня 2017 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON]Г 30.08.2017 року отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11 жовтня 2017 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року зупинене провадження у справі та сторонам наданий строк для примирення тривалістю в чотири місяці. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року відновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 12.02.2018 року В судовому засіданні 12.02.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 24 червня 2015 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 57 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 24.06.2015 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 57. Дітей від шлюбу вони не мають Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2017 року. З цього часу вони проживають окремо одне від одного та спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, через що втрачені духовні зв'язки та збереження шлюбу між ними не можливе, так як це суперечить їхнім з дружиною інтересам, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні проти розірвання шлюбу заперечувала, пояснивши, що укладаючи даний шлюб вона вважала, що він укладений на все життя. Проте, позивач не виправдав цих надій, переїхавши на проживання до іншої місцевості. Крім того без її відома знявся з реєстраційного обліку за її адресою, чим спричинив їй борги по комунальним послугам, так як мав пільги, як учасник бойових дій. Крім того в період шлюбу вони набули земельну ділянку і вона вважає, що між ними є майновий спір. Також в період спільного проживання позивач негідно ставився до неї, ображав, навіть застосовував фізичну силу, але з цього приводу вона нікуди не скаржилась, так як не бажала принижувати свою та позивача репутацію Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 24 червня 2015 року позивач уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 57 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з весни 2017 року, так як згідно відмітки про реєстрацію місця проживання позивач зареєстрований на території Івано-Франківської області 30.05.2017 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння , втрата духовних зв'язків, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом надавався сторонам строк для примирення, враховуючи той факт, що розбіжності, які існували між сторонами на думку суду могли бути усунені. Але протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Сторони не знайшли компромісу, не пішли на уступки одне одному, не вжили заходів для збереження сім'ї. При цьому строк для примирення надавався за клопотання відповідача ьа встановлений досить тривалий термін для примирення, але відповідач не надала суду будь-яких доказів вживання нею заходів щодо примирення з позивачем. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони перебували в шлюбі досить нетривалий період часу і позивач проти примирення категорично заперечує, навіть подавав заяву про скорочення строк для примирення. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Протягом встановленого судом строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось, з чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. Посилання відповідача на те, що між ними існує майновий спір суд вважає безпідставним, так як згідно поданої позовної заяви позивач вказує, що претензій до набутого спільно майна він не має. Після розірвання шлюбу суд у відповідності з проханням відповідача, вважає за можливе відновити дошлюбне прізвище - Цвєткова Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Виходячи з того, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд у відповідності із ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп. Проте, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на позивача, так як від даних витрат він не звільнений, і суд вбачає вину обох сторін у розірванні шлюбу. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved