Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що після смерті батька [PERSON], який помер 02.07.2016 року, відкрилась спадщина. Зокрема, до складу спадкового майна належить земельні ділянки на території Вільховецької сільської ради, площею 1,7800 га., кадастровий № 6825286200:05:006:0042 та площею 1,7877 га., кадастровий № 6825286200:04:003:0078. Однак позивач [PERSON] не змогла оформити спадщину на вказані земельні ділянки оскільки державні акти серії ХМ № 054350 та ЯМ №787862 на імя її батька [PERSON] були втрачені, про що було зроблене відповідне оголошення у [PERSON] районній газеті «Нове життя» про визнання держакта недійсним. [PERSON] РДА у видачі дубліката державних актів було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. В звязку із чим позивач звернулася в суд з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов просив задоволити, в своїх поясненнях зазначив, що [PERSON] дійсно є донькою померлого [PERSON] з яким спільно проживали до моменту його смерті. При оформленні документів на прийняття спадщини виявили втрату державних актів права власності на землю на одну з земельних ділянок. Представник відповідача [PERSON] РДА проти задоволення позову не заперечила. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином в порядку передбаченому ч. 9 ст. 70 ЦПК України, через оголошення в пресі. Відповідно до п.1 ст. 224 ЦПК України - «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи». За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, після смерті [PERSON], [PERSON], звернулася до [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою від 01.09.2016 року про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу № 401/2016 р.. Однак свідоцтво про право спадщини на земельні ділянки кадастровий № 6825286200:05:006:0042 та кадастровий № 6825286200:04:003:0078 не видавались. У зв'язку з тим, що дані державні акти загублені позивач була вимушена подати у [PERSON] районну газету "Нове Життя" оголошення про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки загублені та вважати їх недійсними, яке опубліковане 17.02.2017 року за №7 в районній газеті "Нове Життя". Згідно повідомлення нотаріуса № 100 від 06.02.2017 року, видати свідоцтво про право спадщини на земельні ділянки кадастровий № 6825286200:05:006:0042 та кадастровий № 6825286200:04:003:0078, що на території Вільховецької сільської ради, які належали померлому [PERSON] відмовлено, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутись до суду. У відповіді [PERSON] РДА № 27/08-15-350 від 14.02.2017 року щодо звернення про видачу повторного державного акту також відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Згідно копії довідки про шлюб №703 від 27.08.2016 року [PERSON] змінила прізвище на «Хілецька». Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БВ № 283836 від 30.08.2016 року [PERSON] В.С., помер 02.07.2016 року. Згідно довідки виданої виконкомом Вільховецької сільської ради проте, що відповідно з записом в погосподарській книзі за № 4/0286-1 [PERSON], який помер 02.07.2016 року, був членом двору с. Вільхівці, Чемеровецького району, Хмельницької області та до складу спадкового майна входять: житловий будинок, земельна ділянка, грошові вклади, право на земельну частку (пай) та право на майновий пай. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Хмельницької області № 28-99.4-372/1/15-17 від 10.02.2017 року за [PERSON] рахувались, зокрема: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7800 га, кадастровий № 6825286200:05:006:0042 на території Вільховецької сільської ради, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ №054350, зареєстрованого 09.09.2005 року за № 01057630660. - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7877 га, кадастровий № 6825286200:04:003:0078 на території Вільховецької сільської ради, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №787862, зареєстрованого 01.12.2012 року за № 682520001003767. Суду також надана копія матеріалів спадкової справи № 401/2016 заведеної після смерті [PERSON] з якої вбачається, що з заявами про прийняття спадщини у встановлений строк звернулись донька спадкодавця позивач [PERSON] та відповідач син [PERSON] інші спадкоємці за законом або за заповітом, а також ті, що мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні. Задовольняючи позов частково суд виходить з наступного: Статтею 1261 ЦК України визначено, що першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України визначає строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З аналізу правових норм та фактичних обставин встановлених судом, суд приходить до таких висновків: після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк подали діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які мають право на рівні частки у спадщині, за таких умов позивач набула право власності на ? земельних ділянок, що належали спадкодавцеві.

Outcome: partial