Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У липні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем - [PERSON], зареєстрований 01.12.2007р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві під актовим записом № 1626. Свої вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що з 01.12.2007р. перебуває у шлюбі з Відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, спільне життя подружжя не склалося у зв'язку з розбіжностями у життєвих інтересах, фінансових та інших питаннях, Відповідач не приймає участі у веденні домашнього господарства, не надає матеріальної допомоги ні дитині, ні Позивачці, не займається вихованням сина, наявними є численні випадки прояву неповаги до Позивачки, за період сумісного життя втрачено будь-яке порозуміння. Позивачка вважає, що подальше примирення з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2010 року, окрім того, Відповідач повернувся до свого попереднього місця проживання. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (Відповідач), [INFO]., та [PERSON] (Позивач), [INFO]., 01 грудня 2007 року у Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 01.12.2007р. зроблено відповідний актовий запис за № 1626 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 01.12.2007р. серії [NUMBER] (а.с.4). До шлюбу в подружжя народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження «Повторне», виданим 09.10.2007р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва серії [NUMBER], де в графі батько зазначено: [PERSON], в графі мати: [PERSON] (а.с.5). Також встановлено, що Позивачка не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved