Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Прокурор в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів, скасування запису в Державному реєстрі речових прав, витребування земельної ділянки. Позов обґрунтований тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 29.06.2017 року № 14-9134/14-17-СГ затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. На підставі вказаних наказів державним реєстратором Веселинівської районної державної адміністрації Якименко О.А . 12.07.2017 року за № 21433880 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Позивач вважає, що зазначені накази прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.08.2016 року № 22-19864-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в межах території Чабанівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Таким чином, відповідач [PERSON] повторно звернувся до органу виконавчої влади за отриманням безоплатно з земель державної чи комунальної власності земельної ділянки одного і того ж виду призначення, при цьому вже скориставшись раніше таким правом, а відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області, не перевіривши використання [PERSON] раніше цього права, безпідставно затвердило проект землеустрою та передало у власність [PERSON] земельну ділянку для особистого селянського господарства площею 0,2 га, що є порушенням ч.1ст.121 ЗК України. За таких обставин прокурор просить визнати незаконними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області від 29.06.2017 року № 14-9134/14-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності. У подальшому відповідач [PERSON] продав спірну земельну ділянку [PERSON] . Позивач вважає, що [PERSON] придбав земельну ділянку в особи, яка не мала права її отримувати та відчужувати. З посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, просить витребувати від [PERSON] , як добросовісного набувача, спірну земельну ділянку та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Відповідач - Управління Держгеокадастру в Миколаївській області в підготовчому судовому засіданні визнало обставини викладені в позовній заяві, проте з правовою оцінкою, наданою цим обставинам позивачем, не погодилось. У своєму відзиві представник Головного управління посилається на те, що таке стало можливе із зловживанням своїми правами [PERSON] , який не повідомив про використане ним право на отримання безоплатно земельної ділянки одного й того ж виду в максимальних розмірах, а перевірка такого на Управління вимогами законодавства не покладено. [PERSON] звернувся до Головного управління із заявою від 31.03.2017 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області як учаснику АТО. У заяві зазначено, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] не використав. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель, адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Враховуючи відсутність підстав для відмови, наказом Головного управління від 12.04.2017 року № 14-4250/14-17-СГ надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою. 22.06.2017 року [PERSON] звернувся до Головного управління із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст. 186-1 ЗК України, норми ст. 118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту. Представник Головного управління вважає, що наказ від 29.06.2017 року № 14-9134/14-17-СГ «про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» прийнятий Головним управлінням під впливом навмисного, цілеспрямованого введення в оману щодо фактів та обставин, які мають істотне значення та які вплинули на його прийняття. Посилаючись на зловживання своїми правами відповідачем [PERSON] , Головне управління вважає, що судові витрати про справі має бути в повному обсязі покладено на відповідача [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надали. Ухвалою суду від 21.05.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Прокурор Могила С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з підстав та обставин викладених у позовній заяві. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та відповідачі Якимишин О.В. та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій, крім іншого, надаються такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, в тому числі, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Постанова КМУ України від 07.06.2017 № 413 «Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» закріплюється першочерговість забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції. Відповідно до положень зазначеної постанови Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність у межах норм безоплатної приватизації повинні визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області (крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції). Згідно даної постанови, Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність у межах норм безоплатної приватизації повинні: визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області (крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11-14 частини другої статті 7 (що стосується прав осіб з інвалідністю внаслідок війни) Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Таким чином, надання у власність земельних ділянок учасникам АТО здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки. Судом встановлено, що [PERSON] , був власником земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Чабанівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, право власності на яку він отримав на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.08.2016 року № 22-19864-СГ. Таким чином, [PERSON] , в повному обсязі, використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в межах граничних норм, передбачених ст. 121 ЗК України. Разом з тим, 27.03.2017 року відповідач [PERSON] , через свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про надання йому, як учаснику АТО, дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. При цьому в заяві [PERSON] зазначив, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ним не використовувалось. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.04.2017 року № 14-4250/14-17-СГ [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель державної власності розташованої в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, орієнтовною площею 2,00 га. для ведення особистого селянського господарства. В подальшому, 21.06.2017 року, [PERSON] , через свого представника за довіреністю [PERSON], звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про затвердження проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та зазначивши при цьому, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ним не використане. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 29.06.2017 року № 14-9134/14-17-СГ затверджено документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. Згідно ч. 1 ст. 15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, вказаний орган розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Разом з тим, виходячи з вимог діючого законодавства, прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області наказ від 29.06.2017 року № 14-9134/14-17-СГ про затвердження документації із землеустрою та передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, суперечить вимогам ст. 121 ЗК України, а тому має бути визнаний незаконним та скасованим. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області був наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 29.06.2017 № 14-9134/14-17-СГ. Тобто реєстрація права власності є похідним від спірного наказу, а тому із визнанням даного наказу незаконним, підлягає скасуванню і проведена за ним державна реєстрація речових прав. Крім того, судом встановлено, що отримавши у власність спірну земельну ділянку [PERSON] відчужив її на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2017 року укладеного з [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бабіч Л.Ю. Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно п. 21 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Відповідно до п. 22 Постанови від 07.02.2014 № 5, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Згідно п. 26 Постанови від 07.02.2014 № 5, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 8 червня 2016 року та від 30 листопада 2016р. № 6-2069цс16. Враховуючи вище викладене, оскільки земельна ділянка була передана [PERSON] не з волі власника, а внаслідок обману з боку [PERSON] , який в подальшому відчужив спірну земельну ділянку [PERSON] , задоволенню також підлягають і вимоги про витребування земельної ділянки від відповідача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду прокуратурою Миколаївської області сплачено судовий збір в загальному розмірі 5763,00 грн., тобто по 1921,00 грн. за кожною з вимог та 960,00 грн. судового збору за заявою про забезпечення позову. Із заявлених позовних вимог задоволено всі три вимоги, з яких вимога про витребування земельної ділянки та вжитті заходи забезпечення позову були висунуті безпосередньо до [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь прокуратури Миколаївської області судові витрати за заявою про забезпечення позову в сумі 960,00 грн. та за вимогою про витребування земельної ділянки в розмірі 1921,00 грн. Судовий збір за двома іншими задоволеними позовними вимогами в розмірі 3842,00 грн. слід стягнути з відповідачів [PERSON] та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у рівних частках, тобто по 1921 грн. Ухвалою суду від 26.03.2019 року застосовані заходи забезпечення позову. Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. На підставі викладено,

Outcome: approved