Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 жовтня 2009 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис №640. Вказувала на те, що від спільного шлюбу з відповідачем вони мають спільну малолітню дитину, доньку, - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, у звязку із чим з квітня 2012 року, вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо на даний час. З цього часу спільне господарство не ведеться. У звязку із цим вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому просила розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 30 жовтня 2009 року між позивачем [PERSON] (а.с.4, 5) та відповідачем [PERSON], Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №640 (а.с.7). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку, - [PERSON], [INFO] (а.с.6), в свідоцтві про народження якої сторони вказані батьками дитини. У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність спільної малолітньої дитини, ті обставини, що відповідач спільно з дружиною тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, клопотань про повернення позивачеві дошлюбного прізвища до суду не надходило, а тому суд вважає за доцільне залишити за нею прізвище, взяте при реєстрації шлюбу, - «Шаблевська». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того з відповідача на користь позивача в порядку положень ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved