Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У березні 2009 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), в якій просила: визначити зміну черговості одержання права на спадщину, визнати за нею право на спадкування разом із відповідачем, яка є спадкоємицею першої черги спадкоємців по закону; визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна після смерті [PERSON]. Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 26 травня 2009 року визнав мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] Апеляційний суд Київської області ухвалою від 29 серпня 2016 року задовольнив частково апеляційну скаргу [PERSON], ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2009 року скасував і направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 07 грудня 2016 року, задовольнивши клопотання [PERSON], залучив його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та прийняв до спільного розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В квітні 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила: встановити факт сумісного проживання та перебування у фактичних шлюбних відносинах, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбних відносин між нею та померлим [PERSON] з червня 1982 року по день його смерті - [INFO]; визнати за позивачем, як за фактичною дружиною [PERSON], право власності на ? частину спадкового майна, а саме: на ? частину будинку [ADDRESS]; на ? частину двох спадкових прибудинкових земельних ділянок, загальною площею 0,3565 га, що розташовані в [ADDRESS], з цільовим призначенням, для обслуговування житлового будинку та ведення сільськогосподарського виробництва; на ? частину спадкової земельної ділянки (пай), площею 4,2977 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кожанської селищної ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 30 листопада 2005 року. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбних відносин з червня 1982 року по день його смерті - до [INFO]. За даний період часу вони спільно проживали, вели спільне господарство, мали єдиний спільний сімейних бюджет, разом проживали в будинку [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], позивач, як його фактична дружина, фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та розпорядження спадковим майном, а саме постійним проживанням та доглядом за вказаним будинком, а також земельною ділянкою площею 4,2977 Га, розташованої на території Кожанської селищної ради, здачею її в оренду, тощо. Позивач також зазначила, що у червні 2009 року, на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2009 року, вона вже зареєструвала за собою право власності на ? частину будинку [ADDRESS]. У своєму зустрічному позові із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від квітня 2017 року [PERSON] просить визнати за ним право власності: на ? частини житлового будинку [ADDRESS], зареєстрованого на ім'я [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожною на підставі затвердженої ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2009 року мирової угоди; на ? частину земельної ділянки площею 0,3565 Га, розташованої в [ADDRESS], з цільовим призначенням: 0,1500 Га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,2065 Га - для ведення особистого підсобного господарства; на ? частину земельної ділянки площею 4,2977 Га, розташованої на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на ? частину грошових вкладів, відкритих на ім'я спадкодавця у Фастівському відділенні № 2877 ВАТ «Державний ощадний банк України» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що після смерті [PERSON] він, як онук по праву представництва після смерті [INFO] свого батька - [PERSON] (сина спадкодавця) та дочка покійного [PERSON] - [PERSON] є спадкоємцями першої черги відповідно до закону. [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування, як особа яка проживала разом із спадкодавцем не менше п'яти років на час відкриття спадщини, оскільки не перебувала із спадкодавцем у зареєстрованому шлюбі. На момент смерті свого діда [PERSON] був неповнолітнім, а тому прийняв спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. В силу вимог щодо черговості прийняття спадщини, за наявності спадкоємців першої черги спадкування та за умов прийняття ними спадщини, спадкоємець четвертої черги [PERSON] не має права на спадкування майна покійного [PERSON]. [PERSON], як спадкоємець першої черги по праву представлення, звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину після смерті діда, проте, у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки спадкове майно було перереєстроване на ім'я [PERSON] та [PERSON] по ? частини на кожну на підставі визнаної Фастівським міськрайонним судом Київської області мирової угоди від 26 травня 2009 року. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представники позовну заяву від 25.04.2017 року підтримали в повному обсязі, просили суд її задовольнити. Проти задоволення позовної заяви [PERSON] заперечували, просили відмовити в її задоволенні. В своїх письмових запереченнях [PERSON] зазначає, що [PERSON] при житті свого батька - [PERSON] та свого діда - [PERSON] не спілкувався з ними. [PERSON] було відомо, що саме вона допомагала його хворому батьку, а після його смерті в жовтні 2001 року хоронила його та відбувала всі після похоронні обряди, так само, як з травня 2006 року доглядала за своїм фактичним чоловіком та його рідним дідом - [PERSON], який після перенесеного інфаркту, тривали час не міг ходити, йому було важко розмовляти, потребував постійного стороннього догляду. Весь період часу з 2006 року [PERSON] знаходився на її утриманні та догляді, вона купувала ліки, самостійно сплачувала кошти за комунальні платежі, возила до лікарів. А після смерті [PERSON], вона, як його фактична дружина, за власні кошти похоронила його, відбувала всі похоронні обряди, доглядала і продовжує доглядати за його могилою, тому вважає себе законною спадкоємицею після померлого [INFO] [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв чи заперечень до суду не подавала. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON], що заявив самостійні вимоги [PERSON], проти позову [PERSON] заперечувала, осільки доказів на його підтвердження нею наведено не було, а подану ним позовну заяву просила задовольнити в повному обсязі. Представник зацікавленої особа - відділу реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що [PERSON] проживала з [PERSON] 25 років, поховала його. Зазначив, що [PERSON] казав, що хоче, щоб майно залишилося [PERSON]. [PERSON] він ніколи не бачив. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживає в смт. Кожанка та є сусідкою позивачки [PERSON], яка 25 років проживала з [PERSON] та його поховала. Діти померлого участі не приймали, донька рідко приїжджала. Вона особисто чула від [PERSON], що він хотів аби будинок залишився позивачу. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника третьої особи, що заявила самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], заслухавши покази свідків, дослідивши письмові докази у справі та об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років про що в Книзі реєстрації смертей 06.10.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 54 (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. До виниклих у цій справі відносин про спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, - норми ЦК 2003 р., що набрав чинності 1 січня 2004 р. Зокрема, за умовами ч.ч.1,2 ст..1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2008 року [PERSON] на підставі договору дарування від 14 лютого 1977 року, посвідченого виконавчим комітетом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, є власником житлового будинку [ADDRESS] (т.1 а. с. 9). Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю від 7 серпня 2001 року за № 362 [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 0,3565 га, яка розташована в смт. Кожанка Фастівського району Київської області. Цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (0,1500 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,2065 га) (т.1 а. с. 12). Відповідно до наявної у матеріалах справи копії державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,2977 га, що розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а. с. 25). Згідно копії рахунку № [NUMBER] у Фастівському відділенні № 2877 ВАТ «Державний ощадний банк України» на ім'я [PERSON] відкрито грошові вклади (т.1 а. с. 27). З наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 31/2008 заведеною Фастівською районної державною нотаріальною конторою Київської області після смерті [PERSON] вбачається, що 29 січня 2008 року до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася донька покійного [PERSON]. Разом з тим, того ж дня до державного нотаріуса звернулася [PERSON], яка зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після смерті якого вона приймає спадщину. Між тим, 29 січня 2009 року [PERSON] звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила державного нотаріуса не видавати їй спадщину після смерті [PERSON], з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, оскільки вона буде звертатися до суду. Так, 30 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право приватної спільної часткової власності по ? частині на вищевказаний житловий будинок, реєстрація їх права власності відбулася на підставі мирової угоди від 26 травня 2009 року, затвердженої ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області. Дана обставина підтверджується копіями Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23150490 та № 23150584 від 30 червня 2009 року. Між тим, з матеріалів спадкової справи вбачається, що третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], звернувся до Фастівської районної державної нотаріальної контори із питанням оформлення свідоцтва про вправо на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, після смерті [INFO] - [PERSON], по праву представлення свого батька [PERSON], яким на день своєї смерті проживав в [ADDRESS]. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народивя [INFO], його батьком є спадкодавець - [PERSON] (т.1 а. с. 40). [PERSON], помер [INFO] у віці 34 років про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 9 від 19.02.2001 року (т.1 а. с. 41). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 22 липня 2016 року батьком [PERSON] є [PERSON] (т.1 а. с. 72). Як вбачається з листа Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 17 червня 2016 року вих. № 477/01-16 у видачі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено, оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку, тому рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За умовами ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У ч. 4 ст. 1268 ЦК України зазначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на момент смерті [PERSON] ([INFO]) був неповнолітнім. В матеріалах справи відсутні дані про те, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини відповідно до ч. 2 - 4 ст. 1273 ЦК України. У зв'язку з зазначеними обставинами, враховуючи вимоги ст.ст. 1261, 1266, 1268 ЦК України, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, [PERSON], як онук покійного, що наслідує в порядку представлення за своїм батьком, та [PERSON], яка є донькою померлого (звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців), відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. Під час судового розгляду справи позивачем [PERSON] та її представником не було наведено переконливих доводів та надано відповідних доказів щодо безпідставності вимог [PERSON] про спадкування майна за покійним [PERSON] в першу чергу разом із [PERSON] З огляду на наведене, позовна заява третьої особи [PERSON], який заявляє самостійні вимоги, підлягає задоволенню шляхом визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,3565 га, розташованої в [ADDRESS], цільовим призначенням 0,1500 га -для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,2065 га - для ведення особистого підсобного господарства; на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,2977 га, розташованої на території Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також на 1/2 частину грошових вкладів, відкритих на ім'я спадкодавця в Фастівському відділенні № 2877 ВАТ «Державний ощадний банк України». Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із положеннями ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В частині другій цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, (окрім перелічених у частині першій) від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1259 ЦК встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За умовами пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно рекомендацій у листі Верховного суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 2012 року визначено, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Із прийняттям Сімейного кодексу України (далі - СК) законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу, а в ЦК - право на спадщину. Слід звернути увагу, що оскільки СК набрав чинності з 1 січня 2004 р. і зворотної сили не має, то положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили. До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому у статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, враховуючи, що з наданих [PERSON] доказів не вбачається переконливих обставин, того що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, або ж того, що протягом останніх 5 років з часу відкриття спадщини вона проживала із спадкодавцем саме однією сім'єю із притаманними ним права та обов'язками як подружжю, а тому в задоволенні позову про встановлення факту її спільного проживання однією сім'єю слід відмовити. Більше, того за змістом вимог як Цивільного Кодексу України від 2003 року, так і Сімейного Кодексу України 2004 року, вбачається, що встановлення таких фактів можливо лише з часу прийняття таких Кодексів та вступу їх у законну силу, а зворотної сили вони не мають та не застосовуються до правовідносин, що виникли до їх прийняття. Зважаючи на прийняття судом рішення про відмову у встановленні вказаного факту, похідна від неї вимога про визнання права власності на спадкове майно також задоволенню не підлягає. Понесені третьою особою, що заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] судові витрати в загальній сумі - 3857,47 грн. у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] та [PERSON] в рівних долях.

Outcome: approved