Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

01 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 травня 2017 року її матір [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неї. Відповідач [PERSON] є її батьком. Він ухиляється від виконання своїх обов`язків з її виховання та утримання, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи вищевикладене, та те, що з червня 2018 року вона постійно проживає у родині своєї сестри [PERSON] та знаходиться на її утриманні, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неї, призначити [PERSON] її піклувальником, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивачка, третя особа [PERSON] та представник третьої особи - виконавчого комітету Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності; позивачка крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи, треті особи вказали, що проти задоволення позову не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також за місцем реєстрації у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 7), відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , [INFO] . Матір позивачки [PERSON] рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 травня 2017 року було позбавлено батьківських прав відносно її доньки (а.с. 20-22). Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, крім інших, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для особи, що позбавляється таких прав, так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батька чи матері в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. В судовому засіданні встановлено, що з 2010 року з боку відповідача не було жодного випадку прояви уваги до доньки, зустрічі з нею, надання будь-якої допомоги і тим більше виховання. Довідкою з місця навчання неповнолітньої [PERSON] підтверджується той факт, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, жодного разу не відвідував навчального закладу, де навчалася його донька, не цікавився її життям, навчанням, духовним розвитком тощо. Це свідчить про те, що жодних батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки [PERSON] не виконував і не виконує. Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача - це дійсно спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої доньки, і це відповідатиме лише її інтересам. Відповідно до ст. 243 СК України піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування, у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] проживає разом із рідною сестрою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи особисте бажання третьої особи [PERSON] та те, що вона має власне житло, позитивно характеризується, тривалий час опікується та доглядає за сестрою, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 27,28,31,32), суд вважає позов в частині призначення її піклувальником позивачки, таким, що також підлягає задоволенню. За правилами ч. 2 ст. 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд, з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, прийшов до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання доньки щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. Це відповідатиме засадам справедливості та розумності. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторонам суд роз`яснює, що згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, позивачка та відповідач не позбавлені права у подальшому звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 2522 грн. 40 коп. за вимогу майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved