Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16 квітня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб. За час шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народились син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджувала, що на даний час малолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають з нею та перебувають на її повному утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, позивач вказала, що малолітньому [PERSON] встановлено інвалідність, у зв`язку з чим дитина потребує постійного догляду та лікування. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до одужання дитини-інваліда. У ході розгляду справи позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просила суд стягнути з відповідача на її користь лише аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на стягненні аліментів на своє утримання [PERSON] не наполягала. Представник позивача в судовому засіданні позов своєї довірительки з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Заслухавши вступні слова представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 16 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №353 (а. с. 26). За час шлюбу з відповідачем у [PERSON] народилися син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 29), та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 28). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року шлюб між сторонами справи було розірвано (а. с. 27). За приписами ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" дитиною з інвалідністю є особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Матеріалами справи засвідчується, що малолітній [PERSON] є дитиною з інвалідністю, відтак потребує постійного догляду. Відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" [PERSON] отримує державну соціальну допомогу (а. с. 30, 31). Судом у ході розгляду справи з`ясовано, що малолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] та [PERSON] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров`я дітей, матеріальне становище відповідача, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , має становити 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням суми доходів [PERSON] буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 19 квітня 2019 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 19 квітня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, суд звертає увагу позивача на положення ст. 185 СК України, якою передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, хворобою дитини. Отже, у випадку, якщо позивачем будуть понесені додаткові витрати на лікування малолітнього [PERSON] , зумовлені його хворобою, вона має право пред`явити позов до відповідача про стягнення з нього таких витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 768,40 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 191 СК України, та,

Outcome: partial