Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У жовтні 2018 року до суду надійшла вищевказана позовна заява вимоги якої обгрунтовуються таким. 24.09.2018 о 11 год. 10 хв., позивач прибув на оптову базу за адресою: [ADDRESS] для придбання продуктів харчування. Близько 11 год. 55 хв. відповідач по справі знаходячись на естакаді вищевказаної оптової бази залишив не зафіксувавши тачку для розвантаження вантажу, яка скотилась на автомобіль позивача Renault Master, державний номерний знак [NUMBER], 2005 р.в. в результаті чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а саме: вм'ятина на капоті що було зафіксовано камерою спостереження яка знаходиться на будівлі оптової бази. Після спільного перегляду відеозапису з камери спостереження, Відповідач свою вину визнає, але сплачувати ремонт транспортного засобу категорично відмовляється, а тому позивач просить стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди в сумі 2810 грн., що є вартістю відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля. Також позивач вказує, що відповідач, який пошкодив його автомобіль завдав моральної шкоди, оскільки під час розмови з відповідачем щодо відшкодування в добровільному порядку майнової шкоди, останній поводив себе неадекватно, був дуже агресивний, ображав нецензурною лайкою. Ухвалою суду від 09.11.2018 відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачу було вказано на можливість подання відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив у випадку надходження останньої. 11.12.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву в мотивувальній частині якого відповідач вказав, на часткове визнання ним позовних вимог та не заперечував факт пошкодження транспортного засобу. В прохальній частині відзиву відповідач просив суд відмовити за недоведеністю у задоволенні позовних вимог. Відповідач не погодився із розрахунком розміру матеріальної шкоди, надаючи докази того, що вартість відновлювального ремонту складає не 2810 грн., як вказує позивач, а 965 грн. Факт завдання моральної шкоди відповідач заперечує. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов в частині вимоги про стягнення майнової шкоди визнав частково, а саме, в сумі 965 грн., висловив свою незгоду з розміром заподіяної шкоди, яку просить стягнути позивач на підставі рахунку-фактури № 101 від 26.09.2018 /а.с. 10/, вказуючи на відсутність деталізації розрахунку у вищевказаному рахунку-фактурі, напротивагу наданому відповідачем доказу - рахунку-фактури від 07.12.2018 складеного фізичною особою - підприємцем [PERSON] Відповідач заперечив вчинення ним 24.09.2018 будь-яких дій, які б посягали та честь, гідність чи ділову репутацію позивача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом на підставі досліджених доказів - відеозапису та фотографій наданих позивачем, а також з урахуванням визнання даних обставин відповідачем встановлено, що 24.09.2018 перебуваючи на естакаді будівлі за адресою: [ADDRESS] відповідач залишив не зафіксувавши тачку для переміщення вантажу, яка рухаючись по підлозі, що мала ухил, впала з естакади на автомобіль позивача Renault Master, державний номерний знак [NUMBER], 2005 р.в. який був припаркований поруч внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. Таким чином, факт заподіяння майнової шкоди є достовірно встановленим, а спір між позивачем та відповідачем пов'язаний із встановленням розміру заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу (ЦК) України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 77 - 80, 89 ЦПК України критеріями оцінки доказів є їх належність, допустимість, достатність та достовірність. На підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди позивачем та відповідачем надані письмові докази - рахунки-фактури складені фізичними особами - підприємцями, що здійснюють господарську діяльність в сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів. Оцінюючи надані сторонами письмові докази щодо розміру майнової шкоди, суд приходить до таких висновків: 1) дані докази є належними, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, 2) дійсний розмір заподіяної майнової шкоди на підставі цих доказів встановити не виявляється можливим вже з огляду на те, що надані сторонами рахунки - фактури не містять прямої вказівки на те, що вказані в них суми є розміром заподіяної майнової шкоди, 3) дані докази не можна вважати достатніми та достовірними з огляду на відсутність в цих письмових документах вказівки на те, чим саме викликана необхідність ремонту та не зазначений характер пошкодження, його локалізація тощо. Методики, на підставі яких здійснено розрахунки, не вказані. Усунути дані суперечності в процесі судового розгляду, ані позивач, ані відповідач ініціативи не виявив. Відтак, розмір заподіяної позивачу майнової шкоди не підтверджено висновком судової автотоварознавчої експертизи та/або звітом про оцінку майна в межах Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". За таких обставин суд, частково задовольняючи вимогу про відшкодування майнової шкоди виходить суто з визнання відповідачем цієї вимоги частково, в сумі 965 гривень, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина друга даної статті закріплює перелік юридичних фактів, внаслідок настання яких особі може бути заподіяно моральної шкоди. Зокрема, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Обов'язок доведення таких юридичних фактів (обставин) покладається на позивача, яким заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди. В межах наданих доказів суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав виключно у зв'язку з пошкодженням його майна (автомобіля), тобто, з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України. В той же час, позивачем не доведено обставин спричинення йому моральної шкоди через приниження відповідачем честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації позивача в даній справі, про що позивачем вказувалось у позовній заяві Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З урахуванням досліджених судом обставин, а також наданих сторонами пояснень, суд вважає, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1000 гривень моральної шкоди враховуючи засади справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволеної вимоги про відшкодування майнової шкоди (тобто, 965 грн. віднесених до 2810 грн.). Враховуючи, що позивачем було заявлено дві вимоги (майнового та немайнового характеру), а сплачено судовий збір лише за вимогу майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди (підпункт 2 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір") пропорційно розміру задоволеної вимоги.

Outcome: partial