Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно: на житловий будинок та земельну ділянку. У встановлений законом термін вона прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала разом з матір'ю. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримала відмову нотаріусу через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно. Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, інші спадкоємці відсутні, вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним. Просили суд визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,15га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась. Подала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги підтримала. Просила суд задоволити позов. У судове засідання представник Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. [PERSON] була матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [NUMBER], свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Гатненським сільЗАГСом Києво-Святошинського району Київської області. 04 грудня 2009 року до Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] За життя [PERSON] заповіту не складала. На підтвердження доводів щодо належності даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] позивачем подано суду: технічний паспорт на житловий будинок, будинкову книгу, довідку виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №1212 від 15 листопада 2013 року, за якою згідно записів погосподасрьких книг №2 за 2011-2013 роки 12 частина житлового будинку належить [PERSON] З інформаційної довідки №22682956 від 06 червня 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкту нерухомого майна встановлено, що в реєстрі відсутні відомості про право власності на житловий [ADDRESS]. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення права власності, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення На підставі наданих документів, оскільки будівництво житлового будинку було завершено у 1954 році з подальшим введенням об'єкту в експлуатацію, суд вважає доведеним, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] належав на праві власності померлій [PERSON] Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими новий ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тобто правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Так, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В п. 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час відкриття спадщини: свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; довідка фінансового органу, органу держстраху чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому окладному страхуванню або збори; квитанція про сплату податку, платежу, збору; копія рішення суду, яке вступило в законну силу, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки, квитанції про здані в ломбард речі, технічного паспорту на автомобіль чи мотоцикл або свідоцтва на моточовен та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користуватися яким можливо лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. На підтвердження доводів щодо прийняття спадщини позивачем подано суду будинкову книгу на спадковий житловий будинок, технічний паспорт по спадковому житловому будинку. Крім того, з довідок №1210 від 15 листопада 2013 року та №1241 від 20 листопада 2013 року виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області встановлено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] до дня його смерті. Крім того, з паспорту позивача вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - з 1971 року і по день розгляду справи в суді. У п. 2 постанові пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 вказано, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. У п. 23 вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки спадщина відкрилась у 1994 році, позивачка прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном, інших спадкоємців судом не встановлено, за таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме слід встановити факт прийняття спадщини. У відповідності до встановленої законом черговості у першу чергу спадкують діти спадкодавця, той з подружжя, хто пережив його, та батьки. Позивачка спадкове майно прийняла так як на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем на час його смерті. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка не може через відсутність первинної реєстрації на будинок за померлою [PERSON] За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на ? частину житлового будинку. За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З довідки №1207 від 14 листопада 2013 року виконавчого комітету Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що за записами земельнокадастрової книги земельна ділянка площею 0,15 га в [ADDRESS] закріплена за [PERSON], але вона не приватизована. Оскільки за життя померла [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку не отримувала, доказів того, що останньою розпочато процедуру приватизації суду подано не було, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,15 га.

Outcome: dismissed