Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

02.01.2019 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання», про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків. В позовній заяві зазначено, що позивачам та відповідачу на праві власності належить по 1/3 частці квартири [ADDRESS], яка складається з трьох ізольованих житлових кімнат загальною площею 38,4 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 9,5 кв.м., 2-а кімната 17,1 кв.м., 3-я кімната 11,8 кв.м., кухня 8,3 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., коридор 7,5 кв.м., вбудована шафа 1,2 кв.м., балкон 1,0 кв.м. Загальна площа квартири 63,9 кв.м. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 р. шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано, спільного господарства вони не ведуть, однак залишились проживати в одній квартирі. У позивачів з відповідачем постійно виникають непорозуміння щодо порядку користування квартирою, оскільки останній не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого позивачі змушені сплачувати заборгованість відповідача з нарахованою неустойкою, тому просять суд встановити порядок користування квартирою №101 по вул. Заболотного, 7 в м. Вінниці, виділивши: у користування [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати площею 9,5 кв.м. та 17,1 кв.м.; у користування [PERSON] житлову кімнату площею 11,8 кв.м., разом з балконом площею 1 кв.м.; в загальному користуванні залишити: кухню 8,3 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., коридор 7,5; 3,7 кв.м., вбудовану шафу 1,2 кв.м., а також розділити особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг по утриманню квартири [ADDRESS], шляхом укладення ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» з [PERSON] та [PERSON] окремого договору найму на обслуговування приміщень з урахуванням встановленого порядку користування квартирою. З підстав, зазначених вище, позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою. 15.01.2019 р. у даній справі відкрито провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON], вона ж представник позивача [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви та надала пояснення аналогічні викладеним у позові, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» - адвокат [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/3 частці квартири [ADDRESS], загальною площею 63,9 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло серія САА №380834 від 24.11.2005 р., виданого згідно з рішенням Виконкому Вінницької міської ради від 24.11.2005 р. №2707. Дана квартира 01.08.2006 р. зареєстрована Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» в реєстр. книзі №698, реєстр. №1719/71884 (а.с. 13). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виданого 09.09.2005 р. Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації», вищезазначена квартира, загальною площею 63,9 кв.м., складається з 3 кімнат, житловою площею 38,4 кв.м., 1-а кімната 9,5 кв.м., 2-а кімната 17,1 кв.м., 3-я кімната 11,8 кв.м., кухня 8,3 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., коридор 7,5;3,7 кв.м., вбудована шафа 1,2 кв.м., балкон 1,0 кв.м. (а.с. 14-15). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2014 р. (справа №127/21208/14-ц) шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Колісніченко) А.М. та [PERSON], зареєстрований 19.11.1995 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №3203, розірвано (а.с. 17). Згідно довідки ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» Вих. №10899 від 31.10.2018 р., позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані у [INFO] (а.с. 20). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази мають бути належними, достовірними, допустимими та достатніми. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За правилом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частина 3 ст. 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. З урахуванням фактичних обставин справи, технічної характеристики спірної квартири, при визначенні можливого варіанту встановлення порядку користування квартирою №101 по вул. Заболотного, 7 в м. Вінниці, суд враховує, що позивачам та відповідачу належить по 1/3 частці квартири, та враховуючи, що загальний розмір житлової площі квартири складає 38,4 кв.м., у користування [PERSON] та [PERSON] можливо виділити житлові кімнати площею 9,5 кв.м. та 17,1 кв.м., а у користування [PERSON] житлову кімнату площею 11,8 кв.м., разом з балконом площею 1 кв.м. В загальному користуванні слід залишити: кухню 8,3 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., коридор 7,5; 3,7 кв.м., вбудовану шафу 1,2 кв.м. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Згідно з п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Відповідно до п.п.41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом. Отже, з вищезазначеного вбачається, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після визначення порядку користування квартирою, тобто визначення конкретної житлової площі, якою користується кожен із співвласників та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні. Враховуючи, що позовна вимога про встановлення порядку користування квартирою №101 по вул. Заболотного, 7 в м. Вінниці підлягає задоволенню, суд дійшов висновку, що особові рахунки по оплаті житлово-комунальних послуг по утриманню квартири [ADDRESS] слід розділити, шляхом укладення ТОВ «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» з [PERSON] та [PERSON] окремого договору найму на обслуговування приміщень з урахуванням встановленого порядку користування квартирою. Суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved