Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 22 липня 2011 року вона і [PERSON] уклали шлюб, до реєстрації шлюбу вони проживали однією сім`єю з лютого 2010 року, від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Відповідач з 31 травня 2019 року проживає окремо, нею подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, відповідач з цього часу дитиною майже не цікавиться та ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину. Відповідач [PERSON] інших дітей не має, аліменти не сплачує, працює директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Веб-Сервіс", має можливість надавати грошову допомогу та може сплачувати аліменти на сина в розмірі ј частки його заробітку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду теж не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки та відзив на позов не подавав і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 22 липня 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, до реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю з лютого 2010 року, від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Відповідач [PERSON] своїх батьківських обов`язків належним чином не виконує, матеріальної допомоги позивачу на утримання сина добровільно не надає. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином покладені на нього законом батьківські обов`язки не виконує, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] позивачу добровільно не надає, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved