Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

У січні 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав за адресою [ADDRESS] . При житті [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,4005 га в межах згідно з планом на території Бузівської сільської ради, [ADDRESS] , що належала померлому на підставі рішення Виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів від 27.03.1996 року № 91. Землю передано для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд - 0,2500 та; ведення особистого підсобного господарства - 0,1505га. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериської Н.В. З метою оформлення права на земельні ділянки згідно з договором на виконання робіт № 924 від 03 травня 2019 року, укладеного між ТОВ «Лідер Плюс» та [PERSON] про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею - 0, 2500 га, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею - 0,1505 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та по [ADDRESS] , виконавцем робіт виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) померлого [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та по [ADDRESS] : кадастровий номер 3222480801:01:003:5115; кадастровий номер 3222480801:01:003:5116; кадастровий номер 3222480801:01:003:5117; кадастровий номер 3222480801:01:007:5116. Приватний нотаріус 12.09.2019 видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, а саме: кадастровий номер 3222480801:01:003:5117 площею 0,0915 га; кадастровий номер 3222480801:01:003:5115 площею 0,1585 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також на земельну ділянку кадастровий номер 222480801:01:003:5116 площею 0,0235 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0235 га, що належали померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366, виданого 16 вересня 1998 року Бузівською сільською Радою народних депутатів Києво- Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.1996 року № 91, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803. Постановою вих. № 288/02-31 від 27 вересня 2019 року приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на решту земельної ділянки площею 0,1270 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що також належала померлому [PERSON] , у зв`язку з відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку, що є перешкодою для визнання права власності. Так як земельна ділянка, на яку мав право [PERSON] , була виділена в натурі на місцевості з визначенням меж та площі, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 038366, виданого 16 вересня 1998 року Бузівською сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області та відповідно до п.1 рішення виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.1996 року № 91 «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок», передана безкоштовно у приватну власність на постійне користування земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд згідно земельно-кадастрової книги громадянам відповідно до списку, і [PERSON] входив до даного списку. Таким чином, право на вищевказані земельні ділянки у [PERSON] виникло до його смерті. Представник позивачки адвокат Дмитрук М.Ф. звернувся з адвокатським запитом про виправлення допущеної помилки у технічній документації, зазначивши площу земельної ділянки 0,1326 га для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , рішенням № РВ-3201863172019 від 16.07.2019 року, державним кадастровим реєстратором Відділу у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області за підписом [PERSON] , розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.07.2019 року разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: ХSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 3222480801:01:007:5116 площа співпадає на 84,9552 %. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю зареєстрованого за № 530/12803 від 16.09.1998 року у власності [PERSON] перебували три земельні ділянки, а саме: 0,1577 га, 0,1102 га та 0,1326 га, загальною площею 0,4005 га. Однак при виготовленні ТОВ «Лідер Плюс» технічної документації є розбіжності у площі земельної ділянки, яка зазначена 0,1270 га замість 0,1326 га щодо Державного акта на землю, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, за клопотанням адвоката Дмитрука М.Ф. щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 23.10.2019 року 852-ДК/874/АП/09/01/-19, яким встановлено, що відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки № 3 (спірної) гр. [PERSON] , який зазначений в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366 від 16.09.1998 року, спірна земельна ділянка межує від А до Б - землі надані гр. [PERSON] , від Б до В - землі сільради (проїзд), від В до Г - землі надані гр. [PERSON] , від Г до А - землі постійного користування. Згідно з кадастровими планами наявних в поземельних книгах земельних ділянок з кадастровими номерами 3222480801:01:007:0064 та 3222480801:01:007:5012, гр. - [PERSON] є суміжним землевласником вказаних земельних ділянок. Рішенням Бузівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.11.2017 року № 54 гр. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,2500 га в [ADDRESS] за рахунок земель Бузівської сільської ради. На підставі договору на виконання робіт від 17.01.2018 року №17-01/18 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Земельні рішення» та вищевказаного рішення Бузівської сільської ради, ТОВ «Земельні рішення» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі заяви [PERSON] від 19.10.2018, вказаний проект землеустрою затверджений рішенням Бузівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.12.2018 року № 37 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських у будівель та споруд в [ADDRESS] ». Цим же рішенням передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 3222480801:01:007:5116), площею 0,2092 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19.12.2018 року, номер запису про право власності 29641133. Позивачка вважає, що відповідач - 1 (Бузівська сільська ради Києво-Святошинського району Київської області) незаконно передала у власність відповідача - 3 ( [PERSON] ) частину земельної ділянки, що належала [PERSON] , у зв`язку з чим вона не може оформити у повному обсязі право власності на вказану частину земельної ділянки в порядку спадкування. Просила встановити факт належності померлому [PERSON] , [INFO] , уродженцю села Новосілки Дніпрові Києво-Святошинського району Київської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] належного йому майна на праві власності, до якої входить земельна ділянка площею 0,1270, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366, виданого 16 вересня 1998 року Бузівською сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.1996 року № 91, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803 ; визнати недійсним рішення XXІІІ сесії Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області VII скликання від 30.11.2017 року №54 та рішення ХХХV сесії Бузівської сільської ради VII скликання від 06.12.2018 року № 37 [PERSON] в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,2500 га в [ADDRESS] за рахунок земель Бузівської сільської ради та рішення Бузівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.12.2018 року № 37 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передачі у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,2092 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] ; скасувати в частині, державну реєстрацію права власності [PERSON] , 1978 року народження, РНОКПП [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] виданий Центральним СВМ ГУ МВС України в Київській області 13 січня 1998 року, проживаючого за адресою: [ADDRESS] на земельну ділянку площею 0,1270 га, кадастровий номер 3222480801:01:007:5116, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , проведену 09.10.2018 Відділом у Києво-Святошинському районні Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 01.03.2018 ТОВ «ЗЕМЕЛЬНІ РІШЕННЯ», [PERSON] , запис про право власності на земельну ділянку за № 29641133 від 19 грудня 2018 року; визнати за [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Новосілки-Дніпрові, Вишгородського району, Київської області, РНОКПП - [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 12 січня 2001 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1270 га, кадастровий номер 3222480801:01:007:5116, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] , та яка належала останньому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366, виданого 16 вересня 1998 року Бузівською сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.1996 року № 91, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803 ; стягнути з відповідачів Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка знаходиться за адресою: 08124, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, вул. Київська, 78/1 та [PERSON] , 1978 року народження, РНОКПП [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] виданий Центральним СВМ ГУ МВС України в Київській області 13 січня 1998 року, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , заподіяну моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень у рівних частках на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Новосілки-Дніпрові, Вишгородського району, Київської області, РНОКПП - [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 12 січня 2001 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яка знаходиться за адресою: 08124, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Любимівка, 1 вул. Київська, 78/1 та [PERSON] , 1978 року народження, РНОКПП [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] виданий Центральним СВМ ГУ МВС України в Київській області 13 січня 1998 року, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , понесені витрати на правничу допомогу в сумі 67 200,00 грн (шістдесят сім тисяч двісті) гривень в рівних частках на користь позивачки [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Новосілки-Дніпрові, Вишгородського району, Київської області, РНОКПП [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 12 січня 2001 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів Бузівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області та [PERSON] в рівних частках сплачений нею при подачі позову судовий збір у розмірі 3 942,40 грн. Ухвалою судді від 13.01.2020 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. 13.03.2020 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за клопотанням позивача у приватного нотаріуса Чемериської Н.В. витребувано спадкову справу № 7/2019 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою 23.07.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача Дмитрук Микола Федосійович в судове засідання 05.02.2021 з`явився.В судовому засіданні позов підтримав та провив його задовольнити. В судове засідання 05.02.2021 представник Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з`явився. В судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, мотивуючи безпідставністю позовних вимог та законністю дій Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зазначив в поданому відзиві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 05.02.2021 з`явився. Заперечував проти позову в повному обсязі, просив відмовити у зв`язку з безпідставністю вимог. Обгрунтування своїх заперечень подано у відзиві на позовну заяву. Третя особа, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Чемериська Н.В. в судове засідання 05.02.2021 не з`явилась Про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, просила розглянути позов за її відсутності. Третя особа Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області в судове засідання 05.02.2021 не з`явились. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа, ТОВ «Лідер плюс» в судове засідання 05.02.2021 не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просили розглянути позов за їх відсутності. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області, в судове засідання 05.02.2021 не з`явились, про час, дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа, товариство з обмеженою відповідальністю «Земельні рішення», в судове засідання 05.02.2021 не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. 05.02.2021 в судовому засідання було оголошено перерву до 08.02.2021 року 08 год. 30 хв.. В подальшому учасники справи в судове засідання 08.02.2021 року не зґявилися. Повідомлені належним чином причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти. 27 березня 1996 року рішенням № 91 виконавчого комітету Бузівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області постановлено передати у приватну власність на постійне користування земельні ділянки для ведення та обслуговування житлового будинку згідно земельно-кадастрової книги громадянам згідно зі списком, в якому вказаний [PERSON] , проживає [ADDRESS] , площа земельної ділянки 0,40 га. На виконання вказаного рішення [PERSON] Бузівською сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області видано Державний акт на право приватної власності на землю IV - КВ 3038366 від 16 вересня 1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803. У вказаному Державному акті зазначено, що [PERSON] передаються земельні ділянки № [NUMBER] площею 0,1577 га, № [NUMBER] площею 0,1102 га по [ADDRESS] , [ADDRESS] площею 0,1326 га, яка має такі межі: від А до Б землі надані [PERSON] , від Б до В землі сільради (проїзд), від В до Г землі надані гр. [PERSON] землі постійного користування. Загальна площа трьох земельних ділянок становить 0,4005 га, що відповідає Державному акту. Відповідно до частини першої статті 22 Земельного кодексу України № 561-ХІІ, в редакції, що діяла на час видачі [PERSON] Державного акту, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 23 Земельного кодексу України № 561-ХІІ, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Аналіз наведених норм та документів показує, що Бузівська сільська рада народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області після встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) видала [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю IV - КВ 3038366 від 16 вересня 1998 року і, зареєструвавши його, підтвердила рішення № 91 від 27 березня 1996 року, чим визнала право власності [PERSON] на земельні ділянки, зазначені в Державному акті. Отже [PERSON] був власником земельних ділянок: № [NUMBER] площею 0,1577 га, № [NUMBER] площею 0,1102 га по [ADDRESS] , [ADDRESS] площею 0,1326 га, яка має такі межі: від А до Б землі надані [PERSON] , від Б до В землі сільради (проїзд), від В до Г землі надані гр. [PERSON] землі постійного користування. Загальна площа трьох земельних ділянок становить 0,4005 га, а право власності [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю IV - КВ 3038366 від 16 вересня 1998 року. Відповідно до частини другої Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. З огляду на це вимога про встановлення факту належності померлому [PERSON] майна на праві власності, до якої входить земельна ділянка площею 0,1270, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366, виданого 16 вересня 1998 року Бузівською сільською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.1996 року № 91, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803 підлягає задоволенню. Суд не бере до уваги заперечення відповідача - 1 та відповідача - 3 щодо розгляду позовної вимоги в окремому провадженні, оскільки частиною першою статті 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже основним критерієм справ окремого провадження є розгляд цивільних справ, зокрема, для підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як видно з матеріалів справи позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та реєстрації її більшої частини за відповідачем - 3. Для відновлення порушеного права власності на земельну ділянку спадкоємицею якої позивачка є, їй необхідно встановити наявність або відсутність факту належності права власності на спірну земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] . Отже в справі існує спір щодо майна, тому вказана позовна вимога розглядається в позовному провадженні. Також судом встановлено, що [PERSON] , батько позивачки, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 07 лютого 2019 року виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №02-28/238 виданою 06 березня 2019 року виконкомом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Родинні відносини позивачки та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Факт зміни прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] . 11.01.2019 [PERSON] склав заповіт на випадок своєї смерті. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Гасановою Д.М. за реєстровим № 2. З наведеного слідує, що позивачка є спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом відповідно до статей 1235, 1236, 1251, 1268, 1269 Цивільного кодексу України. Відповідно до змісту заповіту [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого воно не складалось, і взагалі на все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . До складу спадкової маси серед іншого увійшла земельна ділянка площею 0,4005 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на землю. 21.03.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Чемериською Н.В. за заявою позивачки розпочато спадкову справу № 7/2019 після смерті [PERSON] . Цього ж дня приватним нотаріусом зроблено запит до міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам площею 0,1577 га по [ADDRESS] , площею 0,1102 га по [ADDRESS] , площею 0,1326 по [ADDRESS] для оформлення спадщини, витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки надати [PERSON] . З метою оформлення спадщини, згідно з договором на виконання робіт № 924 від 03.05.2019 року, укладеного між ТОВ «Лідер Плюс» та [PERSON] про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею - 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства, загальною площею-0,1505 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та по [ADDRESS] , виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) померлого гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та по [ADDRESS] кадастровий номер 3222480801:01:003:5115, кадастровий номер 3222480801:01:003:5116, кадастровий номер 3222480801:01:003:5117, кадастровий номер 3222480801:01:007:5116. У відповіді ТОВ «Лідер Плюс» зазначено, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру встановлено, що земельна ділянка площею 0,1270 га перетинається з земельною ділянкою кадастровий номер 3222480801:01:007:5116 (площа співпадає на 84,9552%). Тобто земельна ділянка площею 0,1270 га відповідно до технічної документації приймання -передачі межових знаків на зберігання по [ADDRESS] , належна спадкоємиці [PERSON] , перетинається з земельною ділянкою у якої кадастровий номер 3222480801:01:007:5116 на 84,9552%. Рішенням № РВ-3201863172019 від 16.07.2019 року, державним кадастровим реєстратором Відділу у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області за підписом [PERSON] , розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04.07.2019 року разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: ХSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 3222480801:01:007:5116 площа співпадає на 84,9552 %. Відповідно до витягу № 52 НВ - 3216364472019 від 31.08.2019 на земельну ділянку № [NUMBER] за Державним актом на право приватної власності на землю виданому [PERSON] 16.09.1998 на 84,9552% о накладається земельна ділянка з кадастровим номером 3222480801:01:007:5116, яка була зареєстрована 09.10.2018 на праві власності за [PERSON] 12.09.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Чемериською Н.В. видане позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3222480801:01:003:5115 площею 0,1585 га, зареєстровано в реєстрі за № 1589. 12.09.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Чемериською Н.В. видане позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3222480801:01:003:5117 площею 0,0915 га, зареєстровано в реєстрі за № 1591. 12.09.2019 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Чемериською Н.В. видане позивачці свідоцтво про право на спадщину за заповітом після [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3222480801:01:003:5116 площею 0,0235 га, зареєстровано в реєстрі за № 1593. Загальна площа земельної ділянки, на яку були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом 0,1585 га +0,0915 га +0,0235 га =0,2735 га. 27.09.2019 приватний нотаріус Чемериська Н.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № вих. № 288/02-31. Законом України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Отже витяг з Державного земельного кадастру це відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги, кадастровий план земельної ділянки, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Частиною четвертою статті 28 вказаного Закону передбачено, що отримання нотаріусами витягу з Державного земельного кадастру є обов`язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складання заповітів). З наведеного слідує, що приватний нотаріус Чемериська Н.В. не мала законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] , що стало причиною у відмові вчинення нотаріальної дії. Відсутність витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,1326 зумовлена державною реєстрацією права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480801:01:007:5116 за відповідачем [PERSON] . За даним кадастровим номером обліковується земельна ділянка площею 0,2092 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Натомість позивачка просить визнати право власності на всю земельну ділянку площею 0,1270 га в [ADDRESS] . Отже 0,4005 га (загальна площа землі за Державним актом) - 0,2735 га (площа земельної ділянки, на яку видані свідоцтва про право на спадщину) = 0,1270 га це є площа земельної ділянки, на яку немає Витягу з Державного земельного кадастру, і на яку накладається земельна ділянка площею 0,2092 га, виділена [PERSON] . Інакше кажучи, 0,2092 га (площа земельної ділянки [PERSON] ) - 0,1270 га (оспорювана площа земельної ділянки) = 0,0822 га - площа земельної ділянки, яка належить [PERSON] і не оспорюється позивачкою. Пунктом дев`ятим статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» установлено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Як видно з матеріалів справи, Дмитрук М.Ф. звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Київській області із заявою провести перевірку дотримання вимог земельного законодавства. В подальшому Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 23.10.2019 року 852-ДК/874/АП/09/01/-19. Перевіркою встановлено, що відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки № 3 (спірної) гр. [PERSON] , який зазначений в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366 від 16.09.1998 року, вказана земельна ділянка межує від А до Б - землі надані гр. [PERSON] , від Б до В - землі сільради (проїзд), від В до Г - землі надані гр. [PERSON] , від Г до А - землі постійного користування. Згідно кадастрових планів, наявних в поземельних книгах земельних ділянок з кадастровими номерами 3222480801:01:007:0064 та 3222480801:01:007:5012, гр. [PERSON] є суміжним землевласником вказаних земельних ділянок. Отже земельна ділянка гр. [PERSON] знаходиться між земельними ділянками з кадастровими номерами 3222480801:01:007:0064 власник [PERSON] та 3222480801:01:007:5012 власник [PERSON] (на момент реєстрації земельної ділянки - [PERSON] ) Рішенням Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.11.2017 року № 54 гр. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,2500 га в [ADDRESS] за рахунок земель Бузівської сільської ради. На підставі договору на виконання робіт від 17.01.2018 року №17-01/18 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Земельні рішення» та вищевказаного рішення Бузівської сільської ради, ТОВ «Земельні рішення» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі заяви [PERSON] від 19.10.2018 року, вказаний проект землеустрою затверджений рішенням Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.12.2018 року № 37 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] ». Цим же рішенням Бузівської сільської ради передано у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 3222480801:01:007:5116), площею 0,2092 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , за гр. [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222480801:01:007:5116, площею 0,2092 га Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19.12. 2018 року, номер запису про право власності 29641133. Отже між сторонами виник спір про поновлення прав у сфері земельних відносин. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною першою статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Отже для видачі свідоцтва про право спадщину спадкоємцю, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, необхідно звернутись із відповідною заявою звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Встановлено, що позивачка виконала усі необхідні процедури для набуття прав спадкоємиці, отримала свідоцтва про право на спадщину на частину майна, але частина майна - земельна ділянка площею 0,1270 га не може бути оформлена у зв`язку з накладенням на неї іншої земельної ділянки, право власності на яку зареєстроване за [PERSON] на підставі рішень Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Положеннями статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Отже Основний Закон передбачає примусове відчуження об`єктів права приватної власності лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, і лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналіз норм статей 19 та 41 Конституції України дозволяє дійти висновку, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи мають обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною п`ятою статті 116 Земельного кодексу України зазначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Тобто припинення права власності чи користування земельною ділянкою у визначеному законом порядку є основною умовою, яка передує наступній передачі такої земельної ділянки у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування. Ураховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] не було припинене у законному порядку, вчинені дії та прийняті рішення з метою передачі права власності [PERSON] незаконні. Також стаття 12 ЗК України містить перелік повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин. Вказана стаття не містить повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів щодо припинення права власності чи користування земельною ділянкою, а отже прийняття рішення про передачу такої земельної ділянки у власність [PERSON] було незаконне. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 N 28, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 р. за N 31 (в редакції, що діяла на момент видачі та реєстрації Державного акту [PERSON] ) пунктами 3.1, 3.2 встановлено, що державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею видаються тією сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування. Державні акти на право колективної власності на землю, право приватної власності на землю, право постійного користування землею реєструються відповідно: у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю за формою згідно з додатком N 1; у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком N 2; у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею (громадянами) за формою згідно з додатком N 3; у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею за формою згідно з додатком N 4. З наведеного слідує, що сільська Рада народних депутатів, яка прийняла рішення про передачу земельної ділянки у власність, несе обов`язок видачі державних актів на право приватної власності на цю землю. Державні акти на право приватної власності на землю реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю за формою згідно з додатком N 2. Пунктами 3.4, 4.1, 4.2 Інструкції передбачено, що Книги записів (реєстрації) державних актів ведуться виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських Рад народних депутатів (міст обласного підпорядкування), відділами земельних ресурсів районних державних адміністрацій, управліннями земельних ресурсів Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. Ці книги шнуруються, засвідчуються підписами голови відповідної Ради народних депутатів, інженером-землевпорядником місцевої Ради, скріплюються гербовою печаткою Ради. Власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти і договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) як документи постійного зберігання. Другі примірники державних актів і договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію. Отже Книга записів (реєстрації) державних актів ведеться виконавчим органом Ради народних депутатів. Книги шнуруються, засвідчуються підписами голови відповідної Ради, інженером-землевпорядником місцевої Ради, скріплюються гербовою печаткою Ради. Власники землі і землекористувачі зберігають видані їм державні акти постійно. Другі примірники державних актів, а також книги їх реєстрації зберігаються у вогнетривких шафах у тих органах, що здійснювали їх видачу і реєстрацію. Наведене свідчить про те, що Бузівська сільська рада народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області, яка передала у власність громадянам землі у с.Бузова, веде і зберігає у вогнетривких шафах як документи постійного зберігання - державні акти та книги їх реєстрації. А отже приймаючи оскаржувані рішення, посадові особи Бузівської сільської ради могли і були зобов`язані двічі перевірити інформацію про належність спірної земельної ділянки третім особам до того, як питання було винесене на сесію, з метою уникнення порушення прав третіх осіб. Тому пояснення голови Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, що сільська рада є колегіальним органом і кожен депутат діє за власним переконанням, спростовується наведеним вище нормами Основного Закону, Земельного кодексу України та Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15.04.1993 N 28. Так само суд відкидає пояснення відповідача [PERSON] про те, що він не порушував права власника спірної ділянки. Це спростовується поясненнями [PERSON] , власниці суміжної земельної ділянки, до якої влітку 2018 року підходив [PERSON] підписати план на земельну ділянку, але вона відмовила з причини належності цієї землі [PERSON] . Вказане підтверджує обізнаність [PERSON] про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з п. «г» ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Пунктом 50 рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у праві «Щокін проти України» (Заяви №23759/03 та № 37943/06) визначено, що вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а також передбачено, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом». Вираз «на умовах передбачених законом» найперше вимагає, щоб відповідний захід мав певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка крім того, зможе передбачити його наслідки для себе ( пункт 155 рішення ЄСПЛ від 29.04.2003 у справі «Полторацький проти України»). Тому рішення XXІІІ сесії Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області VII скликання від 30.11.2017 року № 54 та рішення ХХХV сесії Бузівської сільської Ради VII скликання від 06.12.2018 року № 37 гр. [PERSON] в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,2500 га в [ADDRESS] за рахунок земель Бузівської сільської ради та рішення Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06.12.2018 року № 37 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] та передачі у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,2092 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] є недійсним в частині земельної ділянки площею 0,1270 га. Так як [PERSON] набув право власності на частину земельної ділянки площею 0,1270 га у незаконний спосіб, через порушення права власності [PERSON] , то слід скасувати в цій частині державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1270 га, кадастровий номер 3222480801:01:007:5116, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , проведену 09.10.2018 Відділом у Києво-Святошинському районні Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 01.03.2018 ТОВ «Земельні рішення», [PERSON] , запис про право власності на земельну ділянку за № 29641133 від 19 грудня 2018 року. Відповідно до експертно-грошової оцінки земельної ділянки площею 0,1270 гаа, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 038366, виданого 16 вересня 1998 року Бузівською сільською радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області на підставі рішення виконкому Бузівської сільської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.1996 року № 91, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 530/12803, вартість вказаної земельної ділянки 94672,00 грн. Позивачка оцінює земельну ділянку в 102 133,00 грн. Абзацами 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено , що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав судом, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування судом державної реєстрації прав, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав. Враховуючи наведене позовна вимога щодо визнання права власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1270 га, кадастровий номер 3222480801:01:007:5116, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, вартістю 102 133 грн, в порядку спадкування після померлого [PERSON] підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до абзацу 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено: в чому полягає ця шкода; якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві; з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди; якими доказами це підтверджується. Відповідно до абзацу 2 п.5 вказаної Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачка не довела належними, допустимим, достатніми доказами заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, Постанові ВС від 05 лютого 2021 року у справі № 754/11486/19. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді, взявши до уваги договір про надання правової допомоги від 03.06.2019, додаток до договору про надання правової допомоги від 03.06.2019, додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 10.12.2019, акт № 1 від 10.12.2019, акт № 2 від 11.05.2020, дійшов висновку про те, що розмір зазначених представником позивача Дмитруком М.Ф. витрат на професійну правничу допомогу у сумі 92200,00 грн є завищеним, належним чином не обґрунтованим та становить надмірний тягар для відповідачів, що суперечить принципу розумності при розподілі судових витрат. Відповідно до акта № 1 виконаних робіт на досудову підготовку за довіреністю [PERSON] з питання оформлення її прав на спадкове майно після смерті батька [PERSON] від 10.12.2019 адвокат надав замовнику юридичні послуги на загальну суму 67200 грн. Проте, послуги, що надавались виконавцем за період до 27.09.2019 не підлягають стягненню з відповідачів, оскільки вони надані до моменту винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку. Тільки з моменту отримання постанови від 27.09.2019 у позивачки виникло право на цей позов. Тому суд відхиляє вимогу щодо компенсації 37600,00 грн за послуги виконавця до 27.09.2019. У період з 27.09.2019 до 09.12.2019 виконавець надав послуг на суму 29600,00 грн, з яких не підлягають стягненню послуги з доставки документів, очікування, отримання документів, зустрічі, розмови, позаяк вони не підтверджені належними доказами, не є юридичними послугами. Виконавець вказав, що надав послугу з01.12.2019р. по 09.12.2019р. збір норма\-тивної бази, судової практики України, су\-дової практики Європейського суду з прав людини на підготовці проекту цивільних позовів на земельну ділянку 0,1326 га по [ADDRESS] \-кого району, що належить [PERSON] 30 год 12000 грн. Оскільки суд може в цій справі стягнути витрати позивачки тільки за одним позовом, а не декількома, як зазначено в акті, суд вважає за можливе стягнути з відповідача - 1 та відповідача - 3 - 6000,00 грн. Відповідно до акта № 2 виконаних робіт на досудову підготовку за довіреністю [PERSON] з питання оформлення її прав на спадкове майно після смерті батька [PERSON] від 11.05.2020 адвокат надав замовнику юридичні послуги: 11.12.2019р. роздруківка позовної заяви у 10-ти екземплярах та підготовка разом з додатками до відправлення учасникам процесу 6 год 3000 грн; 2. 12.12.2019р. відправлення усім учасникам процесу позовної заяви з додатками та реєстрація позовної заяви у Києво-Святошинському районному суді Київської області 6 год 3000 грн; 3. 02.01.2019р. збір нормативної бази по підготовці проекту заяви про усунення недоліків зазначених в Ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області 6 год 3000 грн; 4. 02.01.2020р. підготовка звернення до ТОВ «Консалтингової компанії «Центр оцінки» за експертну-грошовою оцінкою земельної ділянки площею 0,1270 га по [ADDRESS] з адвокатським запитом 3 години 1500 грн; 5. 03.01.2020р. отримання звіту експертно-грошової оцінки земельної ділянки площею 0,1270 га по [ADDRESS] 3 год 1500 грн; 6. 03.01.2020р. по 07.01.2020р. підготовка проекту заяви про усунення недоліків по Ухвалі суду від 16.12.2019р. до Києво-Святошинського районного суду Київської області 15 год 7500 грн; 7. 08.01.2020р. роздруківка заяви на 10 екземплярах та підготовка їх з додатками до відправлення учасникам процесу 4 год 2000 грн; 8. 09.01.2020р. відправлення усім учасникам процесу заяви про усунення недоліків з додатками та реєстрація даної заяви в Києво-Святошинському районному суді 4 год 2000 грн; 9. 13.03.2020р. підготовка та участь у судо\-вому засіданні в Києво-Святошинському районному суді, Київської області 3 год 1500 грн. З наданого переліку послуг за актом № 2 до юридичних послуг належать послуги за пунктами: 3 (02.01.2019р. збір нормативної бази по підготовці проекту заяви про усунення недоліків зазначених в Ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області 6 год 3000 грн), 6 (03.01.2020р. по 07.01.2020р. підготовка проекту заяви про усунення недоліків по Ухвалі суду від 16.12.2019р. до Києво-Святошинського районного суду Київської області 15 год 7500 грн) і 9 (13.03.2020р. підготовка та участь у судо\-вому засіданні в Києво-Святошинському районному суді Київської області 3 год 1500 грн). Інші послуги в акті не є юридичними, а є послугами, зокрема, технічними (пункти 1, 7), представницькими (пункти 2, 4, 5, 8), а також такими, що понесені позивачкою внаслідок невиконання вимог ЦПК України під час подання позову, тому витрати на них не підлягають задоволенню. Щодо юридичних послуг за пунктами 3 (02.01.2019р. збір нормативної бази по підготовці проекту заяви про усунення недоліків зазначених в Ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області 6 год 3000 грн), 6 (03.01.2020р. по 07.01.2020р. підготовка проекту заяви про усунення недоліків по Ухвалі суду від 16.12.2019р. до Києво-Святошинського районного суду Київської області 15 год 7500 грн), то вартість таких послуг не може бути компенсована з огляду на те, що підставою для їх надання було невиконання позивачкою вимог ЦПК України під час подання позову. Відповідачі не зобов`язані компенсувати додаткові витрати позивачки, які виникли не з їх вини. Тому з відповідача - 1 та відповідача - 3 належить стягнути витрати за п.9. 13.03.2020р. підготовка та участь у судо\-вому засіданні в Києво-Святошинському районному суді Київської області 3 год - 1500 грн. Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом позивачки послуг під час розгляду справи в суді, критерій розумності, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги зміст адвокатських запитів, позову, які по суті є аналогічними за змістом, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення на користь позивачки загалом 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на те, що суд задовольняє позовні вимоги частково, з відповідача - 1 та відповідача - 3 слід стягнути судовий збір за задоволені вимоги у сумі 3710,8 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Зважаючи на вище викладене,

Outcome: partial