Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДП ТГ «Екіпаж» , [PERSON] про визнання недійсним інвестиційного договору № КШ-1-170 від 05.01.2006 року. До участі у справі у якості третьої особи залучено арбітражного керуючого Чипиженка Євгена Віталійовича. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05.01.2006 року між ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та гр. [PERSON] укладено інвестиційний договір № КШ-1-170, за умовами якого [PERSON] зобов'язався внести інвестицію у будівництво будинку та прийняти квартиру та/або місце стоянки, а ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» зобов'язався здійснити організацію будівництва Будинку, передати інвестору закріплену за ним квартиру та/або місце для стоянки. При цьому у якості визначення терміну «Будинок» в договорі зазначено житловий будинок з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою по [ADDRESS], дозвіл на будівництво яких наданий згідно рішення Харківської міської ради №78/05 від 27.04.2005 року. ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» на підставі вказаного в договорі рішення Харківської міської ради №78/05 від 27.04.2005 року було заплановано, оформлено проектну документацію та отримано дозвіл на будівництво двох однакових за характеристикою житлових будинків: житлового будинку №1 та житлового будинку №2. До теперішнього часу існує одна погоджена належним чином проектна документація з генеральним планом, в якому чітко визначено розміщення житлового будинку № 1 та житлового будинку № 2 та черговість їх будівництва, що підтверджується відповідними листами органу ДАБК. 08.06.2006 року ПАТ «Укрсоцбанк» (на той час АКБ «Укрсоцбанк») та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» було створено Фонд фінансування будівництва, виключно в рамках якого здійснювалася реалізація квартир в житловому будинку №2, розташованому на генплані на розі вул. Пермської та Комсомольське шосе. Грошові кошти отримані від залучених до ФФБ осіб направлялися відповідно до графіку фінансування та умов відповідного договору на будівництво житлового будинку № 2 шляхом перерахування на рахунок забудовника. Довірителі , які інвестували грошові кошти в будівництво житлового будинку [ADDRESS], отримали свідоцтва про участь у ФФБ, які надали їм право отримання квартири після вводу житлового будинку [ADDRESS] в експлуатацію. Інвестування коштів в будівництво квартири [ADDRESS] через створений ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та ПАТ «Укрсоцбанк» Фонд фінансування будівництва [PERSON] не здійснювалося, грошових коштів від нього на спеціальний рахунок ФФБ не надходило. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у справі №2012/4995/2012 (2/639/278/2013), що набрало законної сили, встановлений факт розміщення об'єкту інвестування за договором № КШ-1-170 від 058.01.2006 року в житловому будинку №1, який за генеральним планом проектної документації, погодженої управлінням містобудування та архітектури Харківської міської ради №877/05 від 30.12.2005 року та №369/05 від 30.09.2005 року запланований до будівництва в глибині будівельного майданчику. Житловий будинок №2, інвестування коштів в будівництво якого здійснювалося через створений ПАТ «Укрсоцбанк» ФФБ, розміщений за генеральним планом на розі вул. Пермської та Комсомольського шосе, в подальшому, навесні 2009 року ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» зареєстрував за собою право власності на об'єкт незавершеного будівництва, в результаті чого з'явилися нові ідентифікаційні параметри об'єкту будівництва. Так житловий будинок № 2 по [ADDRESS], згідно витягів про реєстрацію права власності та з реєстру прав власності визначається КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» як незавершений будівництвом житловий будинок літ. «А-24» розташований за тією ж адресою. Будівництво даного будинку було завершено ПАТ «Укрсоцбанк» та здійснено введення його в експлуатацію. На теперішній час [PERSON] звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] майнові права на яку придбані на підставі інвестиційного договору № КШ-1-170 від 058.01.2006 року, укладеного між відповідачами, мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ «Укрсоцбанк», якому передано функції забудовника будинку за будівельною адресою [ADDRESS], здійснено його добудову та який закінчив його будівництво, прийняв будинок до експлуатації. При цьому, позивач посилається і на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова № 2012/4995/2012 (2/639/278/2013) , яким за [PERSON] визнано майнове право на отримання квартири [ADDRESS]. На думку представника позивача , наведеним рішенням Жовтневий районний суд фактично здійснив перенесення об'єкту інвестування в інший житловий будинок , який був запланований на тому ж будівельному майданчику - житловий будинок Літ. «А-24», розташований за адресою [ADDRESS]. При цьому, умовою визнання майнових прав на об'єкт інвестування суд визначив сплату 100% ринкової вартості за квартиру, доказів такої сплати відповідачем [PERSON] не надано. ПАТ «Укрсоцбанк» вважає, що з моменту перенесення об'єкту інвестування за договором № КШ-1-170 від 05.01.2006 року в житловий будинок Літ. «А-24», розташований за адресою : [ADDRESS], будівництво якого завершено за рахунок позивача, правочин укладений між Відповідачем впливає та порушує його законні права та інтереси. Оскільки про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався лише після перенесення об'єкту інвестування, а [PERSON] так і не звернувся до банку з приводу оплати 100% ринкової вартості квартири, представник позивача вважає, що даний позов подано з додержанням порядку строку позовної давності. Представник позивача зазначає, що виходячи з умов укладеного правочину та Закону України «Про інвестиційну діяльність» Товариство з обмеженою відповідальністю ДП ТГ «Екіпаж» прийняло на себе зобов'язання за рахунок інвестицій [PERSON] здійснити будівництво об'єкту інвестування відповідно до всіх вимог проектно-кошторисної документації, а останній прийняти виконані роботи у вигляді квартири чи місця стоянки автомобіля, отримати правовстановлюючі документи та оформити своє право власності на результат інвестиції. З цього випливає, що реальне настання правових наслідків за інвестиційним договором може мати місце виключно у разі реальності виконання всіх обумовлених договором робіт по спорудженню об'єкту інвестування за рахунок інвестиції. Відповідно до п.1.5. ст. 1 договору визначена орієнтовна загальна вартість 4 206.91 грн., і це за об'єкт інвестування загальною площею 219,11 кв.м., тобто вартість 1 кв.м. визначена 19 грн. 20 коп. Це в той час, як заявлена ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» вартість об'єктів інвестування в сусідньому будинку на будівельному майданчику (за генеральним планом розташованого на розі вул. Пермської та Комсомольського шосе - житловий будинок літ. «А-24», розташованого за адресою [ADDRESS], будівництво якого здійснювалося вже в рамках ФФБ) становила приблизно від 450-585 у.о. за метр квадратний (залежно від поверху, планування тощо). Крім того, розмір інвестицій за інвестиційними договорами, укладеними на той час ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» з іншими прямими інвесторами щодо об'єктів інвестування в житлових будинках, які заплановані до будівництва на будівельному майданчику в [ADDRESS] , становила 600.00у.о.-800.00 у.о. за квадратний метр залежно від характеристики квартири. На первісному ринку нерухомості з 2006 року вартість кв.м. в новобудовах становила від 500-1000 у.о., що наводить позивача на думку відсутності у ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» наміру будувати об'єкт інвестування у вигляді квартири [ADDRESS] за рахунок інвестиційного внеску та в подальшому передавати її інвестору, оскільки собівартість будівництва 219.11 м.кв. є значно вищою ніж інвестиційний внесок відповідача [PERSON] Таким чином, позивач вважає, що ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» не мало наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися інвестиційним договором КШ-1-170 (оскільки розумів, що за 19.20 грн. за квадратний метр неможливо здійснити роботи по будівництву квартири), договір має ознаки фіктивного правочину відповідно до ст.234 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. При цьому зазначив, що ПАТ «Укрсоцбанк» не є стороною спірного договору, його права не порушені та він не є належним позивачем. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на постанову Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" та рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2013 року , яким встановлено, що [PERSON] своє зобов'язання за укладеним 05.01.2006 року інвестиційним договором № КШ -1-170 щодо сплати інвестиційного внеску виконав у повному обсязі та за ним визнано судом майнові права на отримання об'єкту інвестування - квартири з будівельним номером 170, загальною площею 219,11 кв.м, розташовану на 23/24 поверхах у 1 підїзді незавершеного будівництва житлового будинку літ. А-24 за адресою: [ADDRESS]. Третя особа - арбітражний керуючий Чипиженко Євген Віталійович подав до суду заяву , у якій зазначив, що Постановою господарського суду Харківської області від 09.08.2011 року по справі № 5023/2873/11 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», ліквідатором призначено Чипиженко Є.В. Документи, які б свідчили про реалізацію квартир прямим інвесторам будинку [ADDRESS], ліквідатору не передавались. Окрім того , у межах провадження у справі № 5023/2837/11 про банкрутство ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» [PERSON] заява з грошовими вимогами до банкрута не направлялась. На підставі рішення Господарського суду Харківської області від 11.07.2011 року по справі № 5023/3306/11, яке набрало законної сили, права забудовника житлового будинку за адресою : [ADDRESS], передано ПАТ «Укрсоцбанк». В судове засідання відповідач ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», третя особа - арбітражний керуючий Чипиженко Є.В. не з'явились, про час та день судового засідання повідомлялись належним чином у встановленому ч.5 ст. 74 ЦПК України порядку, однак судові повістки від них повертались до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та третьої особи, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В тому числі ч.1 передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, також ч.2 вказує на те, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Крім того, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, що передбачено частиною 3 статті. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що між відповідачами по даній справі ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та [PERSON] 05.01.2006 року був укладений інвестиційний договір № КШ -1-170 ( а.с. 32-57), який позивач просить визнати недійсним, посилаючись на те, що договір має ознаки фіктивного правочину відповідно до ст.234 ЦК України. Відповідно ст. 234 ЦК України , фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним. Відповідно правової позиції Верховного Суду України , викладеної в постанові Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" зазначено , що невиконання або неналежне виконання угоди не може бути підставою для визнання її недійсною і у цьому разі сторона вправі вимагати розірвання договору або застосування інших встановлених наслідків. Отже, позивач, який звертається з вимогою про визнання правочину фіктивним, має довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним. Якщо ж на виконання правочину було передано майно або майнові права, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2013 року по справі №2012/4995/2012 провадження 2/639/278/2013 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю ДП ТГ «Екіпаж» , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської філії про визнання майнових прав та права отримання в натурі об'єкту незавершеного будівництва, визнання частково недійсними іпотечних договорів та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківської філії до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю ДП ТГ «Екіпаж» про визнання недійсним додаткових угод до інвестиційного договору, встановлення факту розміщення об'єкту інвестування позов [PERSON] задоволено частково, визнано за [PERSON] майнові права на отримання об'єкту інвестування - квартири з будівельним номером 170, загальною площею 219,11 кв.м, розташовану на 23/24 поверхах у 1 підїзді незавершеного будівництва житлового будинку літ. А-24 за адресою: [ADDRESS]. Зустрічний позов задоволено частково та визнано укладену додаткову угоду № 2 від 06.04.2009 року між [PERSON] та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» щодо внесення змін до інвестиційного договору № КШ-1-170 в частині визначення терміну «будинок»-житловий будинок з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою за будівельною адресою: [ADDRESS], дозвіл на будівництво якого наданий згідно рішення Харківської міської ради від 22.11.2006 року № 171/06, а також додаткову угоду № 3 від 08.04.2009 р. щодо визначення термінів: «об'єкт незавершеного будівництва»- незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: [ADDRESS], щодо якого ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» здійснено державну реєстрацію у встановленому чинним законодавством України порядку, але який не прийнятий в експлуатацію; «частина об'єкта незавершеного будівництва»- частина площі будинку, яка виражається у вигляді загальної площі квартири та/або місця для стоянки автомобіля, закріпленої за інвестором - недійсними. В іншій частині в задоволенні як первісного позову так і зустрічного позову відмовлено. Вказане судове рішення не оскаржувалось в тому числі і ПАТ «Укрсоцбанк» , набрало законної сили ( а.с. 128-135). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.08.2014 року виправлено описки в описовій та в мотивувальній частині вказаного рішення від 08.08.2013 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.08.2013 року встановлено, що [PERSON] своє зобов'язання за укладеним 05.01.2006 року інвестиційним договором № КШ -1-170 щодо сплати інвестиційного внеску виконав у повному обсязі шляхом перерахування своїх власних грошових коштів на відповідний банківський розрахунковий рахунок ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» , підтвердженням чого є долучені до матеріалів справи копії відповідних квитанцій про перерахування коштів, акт звірки взаєморозрахунків за зазначеним вище договором інвестування станом на 01.06.2009 року та довідки ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» від 02.04.2008 року про інвестування. Однак , ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» своїх договірних зобов'язань перед інвестором в особі [PERSON] не виконало у встановлений строк та до теперішнього часу вищевказаний житловий будинок, де знаходиться об'єкт інвестиції, в експлуатацію введений не був, закріплена за [PERSON] квартира йому передана не була, відсутні і необхідні документи для оформлення прав власності [PERSON] на відповідну квартиру. Ухвалюючи 08.08.2013 року вказане вище рішення, суд прийшов до висновку, зважаючи на те, що [PERSON] повністю виконав свої зобов'язання за вищезазначеним інвестиційним договором і таким чином набув підстави для набуття майнових прав на конкретний об'єкт інвестиції у вигляді квартири, однак на час ухвалення рішення згідно довідки КП «Харківське МіськБТІ»від 17.02.2009 року № 09-07 готовність незавершеного будівництва об'єкта нерухомого майна у вигляді житлового будинку літ. А-24, що знаходиться за адроесою: [ADDRESS], складає 70,1%, тобто даний будинок фактично знаходиться на завершальній стадії будівництва, але воно забудовником в особі Товариства не здійснюється, об'єкт інвестиції передано в іпотеку Банку, що вказує на можливість позбавлення [PERSON] майнових прав на об'єкт інвестування, суд , захищаючи інтереси [PERSON], визнав за ним майнові права на об'єкт інвестування. ПАТ «Укрсоцбанк» з вказаним рішенням погодився. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення позову. Позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» в порушення вимог, передбачених ст. 60 ЦПК України, не доведено належними доказами позовні вимоги щодо визнання інвестиційного договору КШ-1-170 від 05 січня 2006 року відповідно до ст. 234 ЦК України недійсним.

Outcome: dismissed