Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2013 року. В обґрунтування позову зазначав, що з 06 серпня 2009 року він і [PERSON] перебували в шлюбі. Від спільного сумісного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося, створити міцну і дружню сім'ю їм не вдалося, оскільки у них виявилися абсолютно протилежні та психологічно несумісні характери, різні погляди на права та обов'язки подружжя. 25 березня 2014 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2013 року з нього на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Сплачені ним кошти на утримання дитини відповідач витрачає на власні потреби. Після розірвання шлюбу [PERSON] деякий час проживала у його будинку, у січні 2015 року нічого нікому не пояснивши, відповідач пішла із дому у невідомому напрямку, будь-яких відомостей про неї він не має, її місцезнаходження йому не відоме. Їхній малолітній син [PERSON] проживає разом з ним, він виховує його та забезпечує усім необхідним, піклується про стан здоров'я, фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідач [PERSON] із січня 2015 року жодного разу до сина не приходила, його життям і здоров'ям не цікавилася, від виконання батьківських обов'язків ухиляється. 24 червня 2015 року Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області йому надано висновок за № 987/01-12 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], так як мати від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється. Враховуючи, що аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина, вважає, що підстави для стягнення з нього аліментів на сина, який проживає з ним, на користь відповідача [PERSON] відсутні, тому їх стягнення необхідно припинити (а. с. 2-4, 54). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у суді позов підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим суду місцем її проживання та згідно із ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у пресі, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області Бабунич Ю.В. у суді позовні вимоги [PERSON] та висновок за № 987/01-12 від 24 червня 2015 року про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO], підтримала. Прокурор Музика І.І. у суді проти задоволення позову не заперечувала, вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] відповідає інтересам дитини. Оскільки син сторін проживає із батьком та перебуває на його утриманні, вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на сина на користь відповідача є обґрунтованими. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] з 06 серпня 2009 року перебували в шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2014 року шлюб між ними розірвано. Рішенням цього ж суду від 08 травня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 22 березня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Із актів від 05 травня та 09 червня 2015 року, складених депутатом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області Петренко Н.М., видно, що із січня 2015 року відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає. Її син [PERSON], 2009 року народження, проживає разом із батьком [PERSON], який дбає про дитину, забезпечує сина усім необхідним. Згідно із довідкою-характеристикою виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 05 травня 2015 року [PERSON] з 2009 року проживає у селі Княжичі по найманих квартирах, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, спілкується з особами сумнівної поведінки, від виховання свого малолітнього сина ухиляється. За змістом ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із висновку Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області від 24 червня 2015 року за № 987/01-12 про доцільність позбавлення батьківських прав видно, що відповідач [PERSON] отримані нею аліменти на сина [PERSON], [INFO], витрачає не за призначенням, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде бродячий спосіб життя, вихованню дитини належної уваги не приділяє. Покинула малолітнього сина на колишнього чоловіка та зникла, місце її перебування невідоме. Дитина знаходиться на повному утриманні свого батька [PERSON], який забезпечує сина усім необхідним для його розвитку. Виходячи з викладеного, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], ухиляється, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими. У ч. 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені в суді обставини, факт проживання малолітнього сина сторін [PERSON] разом із батьком [PERSON] із січня 2015 року та перебування на повному його утриманні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на дитину за рішенням суду на користь відповідача [PERSON] теж ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та припинення стягнення на її користь аліментів на дитину [PERSON] звернувся до суду 05 серпня 2015 року, тому від сплати аліментів на сина на користь відповідача за рішенням суду позивач підлягає звільненню з дня пред'явлення даного позову. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved