Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

02.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності, після уточнення якого просить встановити факт володіння та належності за померлою [INFO] [PERSON] 1/3 частки у спільному сумісному майні -квартири [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м; визначити за [PERSON] 1/3 частку у спільному майні- квартирі за адресою: [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м . В свою чергу, 17.04.15 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа Одеська міська рада про визначення частки у спільній сумісній власності, в якому просить визначити за [PERSON] 1/3 частку у спільному сумісному майні-квартирі за адресою: [ADDRESS], загальною площею 50,5 кв.м. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги за первинним позовом підтримала, просить їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечує, а також просить розглянути справу за їх відсутністю, на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом [PERSON], діюча на підставі довіреності, надала до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі не заперечувала проти їх задоволення та підтримала вимоги за зустрічним позовом, просила їх задовольнити, а також розглянути справу за їх відсутністю, на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення проти позову, в якому просив в позові відмовити, а також надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника Одеської міської ради. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги первісного та зустрічного позову підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22.05.1995 року розпорядженням органу приватизації квартира за адресою [ADDRESS], загальною площею 50,5 кв.м. , передана в приватну спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та отримано свідоцтво про право власності на житло від 22.05.1995 року і записано у реєстрову книгу за № 15-3051. Згідно довідки Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» номер 13369655 від 29.01.2007 року право власності на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як приватна спільна сумісна власність. [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартир [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м. Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. із заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується заявою від 13.01.2015 року. Проте нотаріусом було роз'яснено, що згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Отже частка [PERSON] у спільному майні не виділена, що є перешкодою для оформлення права на спадщину. З привод чого було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим [PERSON] просить встановити факт володіння та належності за померлою [INFO] [PERSON] 1/3 частки у спільному сумісному майні -квартирі [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м та визначити за [PERSON] 1/3 частку у спільному сумісному майні- квартирі[ADDRESS] загальною площею 50,5 кв.м. Також відповідач та позивач за зустрічним позовом, який є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] та батьком [PERSON] звертався у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було роз'яснено, що згідно з п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Отже позивач та відповідач - позивач за зустрічним позовом, у зв'язку з тим, що долі у спільному сумісному майні не були виділені, не в змозі скористатись своїм правом та належним чином оформити спадкові права, що й стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду . У зв`язку з тим, що при приватизації квартири між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була відсутня домовленість про визначення часток в праві спільної сумісної власності вважається, що їх частки є рівними, тобто по 1/3 у кожного. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені З обліком викладеного суд визнає документально підтвердженим факт про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало спірне приміщення в рівних частках, по 1/3 частині квартири кожному. Згідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] заявлені правомірно, відповідно до діючого законодавства України та без його порушень, вони не порушують законних інтересів та прав сторін по справі та інших осіб. На підставі викладеного і

Outcome: approved