Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON]. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, мотивуючи тим, що відповідачка, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є абонентом МКП «Херсонтеплоенерго» та користується послугами з централізованого опалення. Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини з приводу надання послуг. З 01.12.2005 року по 01.06.2014 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідачки склала 9 604,97 грн. У зв'язку з цим позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 9 604,97 грн. та судовий збір. 20.07.2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2005 року по 01.07.2015 року в розмірі 11 511,98 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Між МКП «Херсонтеплоенерго» та [PERSON] склались фактичні договірні відносини. Як вбачається з особистого рахунку № [NUMBER] [PERSON] не відмовлялася від отримання наданих послуг, із письмовою заявою, що містить такі вимоги до МКП «Херсонтеплоенерго» не зверталася. З доданого до матеріалів справи розрахунку вбачається, що відповідачка не в повному обсязі оплачувала надані їй послуги, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2015 року складає 11 511,98 грн. Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 17.10.2014 року судовий наказ по справі №667/4433/14-ц про стягнення з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання в розмірі 9 604,97 грн. було скасовано. Відповідно до п. 3 ст. 118 ЦПК України при наявності спору заявлені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Суд вважає, що доводи відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Так, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу і судовий наказ було видано 18.06.2014 року. Таким чином, відповідно до приписів ст. 264 ЦК України строк позовної давності був перерваний у червні 2014 року у зв'язку з видачею судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» заборгованості за послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання. Крім цього, з дослідженого судом ліцьового рахунку вбачається, що мало місце переривання строку позовної давності, оскільки у жовтні 2011 року при відсутності нарахувань за надані послуги відповідачкою було сплачено 276, 56 коп., що свідчить про визнання нею свого боргу. У лютому 2011 року при нарахуванні 304,16 грн. за послуги з теплозабезпечення відповідачкою було сплачено 553,60 грн., тобто сплата була проведена у більшому розмірі, що свідчить також про визнання [PERSON] свого боргу перед позивачем за надані послуги. Оцінюючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] на користь МКП «Херсонтеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 10 016 грн. за період з 01.02.2008 року по 01.07.2015 року. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені ( а.с. 3,4 ). На підставі викладеного,

Outcome: partial