Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання видати розпорядження та оформити свідоцтво про право власності в порядку приватизації. Позивачі у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що колишньому чоловіку [PERSON] [PERSON] була надана однокімнатна квартира №99 по вул.ХХІІ Партзїзду (Вознесенська), 25 в м.Дніпропетровську на підставі ордеру від 17.10.1996 №105. В травні 2016 позивачі вирішили приватизувати квартиру, оформили заяву і довідку на приватизацію в КП «Жилсервіс-2» ДМР, передали документи до органу приватизації-департаменту житлового господарства. 05.07.2016 позивачі отримали відмову управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в приватизації кв.№99 по вул.Вознесенській,25 в м.Дніпропетровську від 02.06.2016 №3/4-1057. В обґрунтуванні своєї відмови управління житлового господарства посилалося на те, що право на безоплатну приватизацію житла ними вже було використано при приватизації іншої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за [PERSON], [PERSON] по 1/5 частини, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1996, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №5/1241-96, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстровій книзі №86п за №22. За вказаними обставинами позивачам було рекомендовано звернутися до суду. Однак, позивачі не згодні з тим, що ними було в повному обсязі використано право на безоплатну приватизацію житла та звернулись до суду за захистом своїх прав. Представник позивачів\~у судове засідання не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та годину розгляду справи у судовому засіданні повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача за правилами ст.ст. 169, 224,225,226 ЦПК України\~- заочне. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була надана однокімнатна квартира №99 по вул.ХХІІ Партзїзду (Вознесенська), 25 в м.Дніпропетровську на підставі ордеру від 17.10.1996 №105. Судом також встановлено, що за рішенням виконкому Бабушкінської районної у місті ради від 20.07.2007 №313/2 був переоформлений особистий рахунок на №99 по вул.ХХІІ Партзїзду (Вознесенська), 25 з колишнього чоловіка [PERSON] [PERSON]І на неї. У судовому засіданні встановлено, що позивачі раніше мешкали в квартирі вул.Пастера, 2 кв.39, та ними вже було використано при приватизації цієї квартири, та зареєстровано право власності по 1/5 частини, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1996, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №5/1241-96, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстровій книзі №86п за №22. Позивачі в травні 2016 року звернулися до органу приватизації, але 05.07.2016 року отримали відмову управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в приватизації кв.№99 по вул.Вознесенській,25 в м.Дніпропетровську від 02.06.2016 №3/4-1057 так як право на безоплатну приватизацію житла ними вже було використано при приватизації іншої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами\~Конституції України,\~Житловим кодексом України,\~Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 47 Конституції України\~одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обовязок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату. Згідно з ч. 1\~ст. 24 Конституції України\~право людини на житло є загальновизнаним, невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до\~ст. ст.\~9,\~48 Житлового кодексу України\~громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність\~на інших підставах, передбачених законодавством України. Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5\~ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»від 19.06.1992р. № 2482-ХІІ\~Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010р. кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю; у власність наймача і кожного члена його сімї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сімї\~передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз та\~приймаючи до уваги, що позивачами в повному обсязі не було використано право на безоплатну приватизацію житла, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved