Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

01.09.2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 30.08.2007 року між ВАТ КБ „Надра, правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) був укладений договір «Автопакет» № 8/2007/840-К/1364-АП, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 14 594,06 доларів США, в обмін на обовязок відповідача повернути кредит до 20.08.2014 року, сплативши банку відсотки за ставкою 15,1% річних. Згідно цього ж договору відповідач [PERSON] виступила в якості поручителя та зобовязалася перед позивачем відповідати за належне виконання [PERSON] зобовязань, що витікають з вищевказаного кредитного договору. Банк свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] виконав. Однак [PERSON] свого обовязку по погашенню кредиту та своєчасній сплаті відсотків не виконав, у звязку з чим, станом на 12.05.2014 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 19 862,66 доларів США, із яких: 12 608,61 дол. США - заборгованість по тілу кредиту та 7 254,05 дол. США - заборгованість по відсоткам. Крім того, у звязку з простроченням позичальником строку сплати кредиту за ним рахується заборгованість по пені в сумі 26 630,49 грн. та штрафам в сумі 16 920,11 грн., а всього 43 550,60 грн. Вищевказану заборгованість представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 738,34 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно письмового клопотання просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 38). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи кожен окремо належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими повістками на 13.01.2015 року та 19.02.2015 року, направленими відповідачам за зареєстрованим місцем проживання, з відмітками «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 33,35,36,37), що свідчить про неможливість вручення відповідачам судових викликів на вказані дати, однак в силу п.5 ч.5 ст.74 ЦПК України вони вважаються такими, що вручені їм належним чином. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк „Надра, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк „Надра (а.с.16-17) та відповідачем [PERSON] (далі, - Позичальник) був укладений Договір «Автопакет» №8/2007/840-К/1364-АП від 30.08.2007 року (далі, - Договір), відповідно до п.1.1, пп.1.1.2. , 1.1.3.1. якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 14 594,06 доларів США на придбання автотранспортного засобу, в обмін на зобовязання відповідача повернути позивачу кредит у порядку та на умовах, визначених договором, сплативши відсотки за ставкою 15,1% річних. Кінцевою датою погашення кредиту визначено «20 серпня 2014 року» (п. 1.1.4. Договору). Згідно п. 2.2.1. Договору погашення Позичальником кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних мінімально необхідних платежів у розмірі 281,31 дол. США. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. Договору, у разі прострочення Позичальником строків сплати мінімальних платежів по погашенню кредиту, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного багну України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту за кожен випадок. Згідно цього ж договору відповідач [PERSON] виступила в якості поручителя та зобовязалася відповідати перед Банком за належне виконання [PERSON] зобовязань за спірним кредитним договором (п. 3.2.1. Договору). Пунктом 3.2.5. цього ж Договору визначено, що банк набуває права вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з цього договору при у мові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обовязку по поверненню кредитних коштів зі сплатою відсотків по спірному кредитному договору належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 12.05.2014 року виникла кредитна заборгованість у розмірі 19 862,66 дол. США, із яких: 12608,61 дол. США - заборгованість по тілу кредиту та 7 254,05 дол. США - заборгованість по відсоткам. У звязку з простроченням позичальником строку сплати кредиту, позивачем нараховано штрафні санкції, відповідно до чого заборгованість по пені склала 26 630,49 грн., по штрафам 16 920,11 грн., а всього 43 550,60 грн. Сума заборгованості за договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 10). В матеріалах справи містяться досудові вимоги про погашення вищевказаної заборгованості, адресовані відповідачам (а.с.11,12), однак і до теперішнього часу зазначені вимоги залишаються без задоволення, що призводить до порушення прав позивача. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 3.2.2. Договору сторони встановили солідарну відповідальність відповідачів. Згідно ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.533 цього ж Кодексу грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). За змістом п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог, оцінюючи перелічені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] допущено порушення кредитних зобовязань за Договором «Автопакет» №8/2007/840-К/1364-АП від 30.08.2007 року, що призвело до утворення заборгованості, яка до цього часу ні ним, ні його поручителем відповідачем [PERSON] не погашена, у звязку з чим, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за вказаним вище Договором станом на 12.05.2014 року, у розмірі 19 862,66 доларів США, із яких: 12 608,61 дол. США - заборгованість по тілу кредиту та 7 254,05 дол. США - заборгованість по відсоткам, а також штрафні санкції у загальному розмірі 43 550,60 грн., з яких: заборгованість по пені 26 630,49 грн., заборгованість по штрафам 16 920,11 грн. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Перевіряючи правильність розміру сплаченого позивачем судового збору, суд керується п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», яким визначено, що за пред'явлення позову, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Днем сплати позивачем судового збору є дата 07.07.2014 року (а.с.1). 07.07.2014 року офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України = 11,7845 грн. за 1 долар США (а.с.39). Визначаючи розмір судового збору, суд виходить з ціни позову, розрахованої наступним чином: 19 862,66 доларів США (сума заборгованості іноземній валюті) х 11,7845 грн. (курс гривні до іноземної валюти станом на 07.07.2014 року) + 43 550,60 грн. (сума штрафних санкцій) = 277 622,12 грн., відповідно до чого розмір судового збору, який підлягав сплаті позивачем при подачі позову до суду мав становити 2 776,22 грн. (1% від ціни позову відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), тоді як позивачем сплачено судовий збір у меншому розмірі, а саме в сумі 2 738,34 грн. Отже, недоплаченим залишається судовий збір в сумі 37,88 грн. (2 776,22 - 2 738,34 = 37,88), який в силу повного задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави. Зважаючи на те, що солідарне стягнення з відповідачів судового збору діючим законодавством не передбачено, тому суд,

Outcome: approved