Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/4 частину квартири [ADDRESS] в розмірі 269 600,00 грн., а також витрати по оплаті експертизи 2 952,00 грн., а разом 272 552,00 грн.; припинено право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON]. Разом з тим, в грудні 2016 року представником позивача - [PERSON] подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі, яку після реєстрації в порядку ст. 11-1 ЦПК України, 27 грудня 2016 року передано до провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Маліновської В.М. Заяву мотивовано тим, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа №761/21420/15-ц за її позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення відповідної грошової компенсації вартості даної частки. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача -[PERSON] на користь Позивача [PERSON] 269 600 грн. грошову компенсацію за 1/4 частину квартиру та витрати по оплаті експертизи в розмірі 2 952 грн. Разом з тим, судом не вирішено питання про стягнення судових витрат у вигляді судового збору, а саме: - судового збору при зверненні до суду на суму 2 861грн.; - судового збору за заяву про забезпечення позову 243грн.; - судового збору за подачу апеляційної скарги 243грн. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому в силу ст.220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути вказане питання у їх відсутність. Цією ж статтею визначено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення. За змістом ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Отже виходячи зі змісту вказаної норми Кодексу судовий збір є однією із складових судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 78), що відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" є підставою для звільненні від сплати судового збору. За таких умов суд в рішенні зазначив про те, що підстави для стягнення з Відповідачки на користь Позивачки сплаченого нею судового збору відсутні. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У пункті 35 Постанови від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеційлізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пунктом 37 вказаної постанови Пленуму якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК. При цьому, з матеріалів справи встановлено, що позивачка з урахуванням уточнень до позову звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 861,32грн. (квитанція від 28.04.2015р. на суму 243 грн. 60 коп.; квитанція від 29.07.2015р. на суму 2 617,72грн.) (а.с.1-2). Також, позивачем в ході розгляду справи було сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову від 11.09.2015р. у розмірі 243,60грн. відповідно до квитанції від 11.09.2015р. (а.с.25), за подачу заяви про забезпечення позову від 12.10.2015р. у розмірі 243,60грн відповідно до квитанції від 12.10.2015р. (а.с. 45), а також за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду від 12.10.2015р., судовий збір за подачу якої сплачено згідно квитанції від 17.10.2015р. (а.с.23 Витяг). Щодо заяви про забезпечення позову, по якій сплачено судовий збір 11.09.2015р., то в її задоволенні ухвалою суду від 22.09.2015р. було відмовлено (а.с.31-32), а оскільки вказана ухвала до суду апеляційної інстанції не оскаржувалась і набрала законної сили, то відповідно в цій частині підстави згідно ст.88 ЦПК України для стягнення з Відповідача на користь Позивача судового збору у розмірі 243,60 відсутні. Щодо заяви про забезпечення позову, по якій судовий збір сплачено згідно квитанції від 12.10.2015р. (а.с.45), та у задоволенні якої судом першої інстанції було відмовлено згідно ухвали від 12.10.2015р. (а.с.21-22 Витяг), однак яка у подальшому була скасована згідно з ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 01.12.2015р. за апеляційною скаргою [PERSON] (судовий збір за подачу апеляційної скарги сплачено згідно квитанції від 17.10.2015р.(а.с.23 Витяг)), а заяву про забезпечення позову задоволено і накладено арешт на 3/4 частини квартири, то суд з урахуванням ст.88 ЦПК України приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 487,20грн. підлягає компенсації на користь Позивача за рахунок держави. Щодо судового збору, сплаченого позивачем за подачу позовної заяви до суду з урахуванням задоволених судом позовних вимог, то суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає компенсації на користь Позивача за рахунок держави пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1% від задоволеної судом суми, тобто у розмірі 2 696,00грн.. Враховуючи те, що при ухваленні судового рішення у цивільній справі №761/21420/15-ц, провадження № 2/761/1186/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації, не вирішено питання про стягнення на користь позивача витрат по сплаті судового збору, то суд з урахуванням наведеного приходить до висновку про компенсацію сплаченого по справі Позивачкою судового збору за рахунок держави у загальному розмірі 3 183,20грн. Враховуючи п.9 листа (узагальнення) Вищого спеційлізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок" від 01.07.2015, пункти 35, 37 Постанови Пленуму Вищого спеційлізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», положення Постанови КМУ від 27.04.2006р. №590,

Outcome: approved