Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

01 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаної квартири. Окрім неї у квартирі зареєстрований відповідач, який з моменту реєстрації в ній фактично не проживає, витрати по утриманню житла не несе. Добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації, тому вона звернулася до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися майном, та позбавляє її можливості оформити субсидію. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено 15-денний термін для подання відзиву. Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався. Ухвалою від 04 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася. 04 грудня 2019 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомлений належним чином, за місцем його реєстрації. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, відзив не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, є всі умови та підстави для проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором дарування квартири від 25 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненко Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2337, та витягом про державну реєстрацію прав Світловодського КМ БТІ №30758706 від 27 липня 2011 року.(а.с. 12,13) Відповідно до довідки ОСББ «Конько 20» №15 від 17 вересня 2019 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 15) Згідно акту від 17 вересня 2019 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та погодженого головою ОСББ «Конько 20» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає в квартирі [ADDRESS] з серпня 2018 року по даний час. (а.с.14) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідач належить до члена сім`ї позивача, співвласником квартири не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з серпня 2018 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування квартирою не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі, у вигляді оплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved