Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до про стягнення заборгованості за договором лізингу, посилаючись на наступне. Заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № LG00A-28478586 від 30.01.2014 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633,634 Цивільного кодексу України. Відповідач згідно умов Договору отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» у платне користування автомобіль автомобіль марки DAEWOO GENTRA, 2013 р.в., тип: Седан/Лифтбек. номер кузова (шассі): [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 107900,00 гривень та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк». П.3 ч.2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до п. 2.8.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події Дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомлені про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повнмоу обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим договором. Повернення предмета лізингу здійснюється за адресою , вказаною у повідомлені про дефолт. У порушення зазначених норм закону та умов договору зобов'язання належним чином не виконанні. Наслідки неналежного виконання фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Відповідно до умов договору станом на 05.11.2015 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 104504,77 грн., а саме: 80046,93 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 15864,38 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 2820,78 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 5772,68 грн. заборгованість за страховою винагородою. Відповідно до п.2.8.4.9.8 Договору при порушенні Лізингоодержувачем будь-якого грошового зобов'язання за Договором понад 30 календарних днів, Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов'язується сплатити Лізингодавцю штраф у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) гривень плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання. Отже, розмір штрафної санкції за п.2.8.4.9.8 договору складає 5475,23 гривень (104504,77* 5%/100 = 5225,23+250 = 5475.23). Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за Договором складає 109 980, 00 гривень, яку просять стягнути з відповідача, а також судові витрати, оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток з повідомленням за адресою реєстрації. Тобто у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене відповідачу належним чином. (Положення частини п'ятої статті 74 щодо зміни порядку виклику та повідомлення осіб, які беруть участь у справах, про судовий розгляд позовів і скарг без їх присутності у судових засіданнях, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За вимогами ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець зобов'язаний: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 30.01.2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (лізингодавець) та [PERSON] (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізінгу № LG00A-28478586, за умовами якого лізингодавець передає лізингоодержувачу в лізинг автомобіль згідно спеціфікації , а саме автомобіль марки DAEWOO GENTRA, 2013 р.в., тип: Седан/Лифтбек. номер кузова (шассі): [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання додатку 2 (графік лізингових платежів). Щомісячні платежі включають в себе платіж відшкодування частини вартості предмету лізингу, винагорода за користування предметом лізингу , винагорода за проведення щомісячного моніторінгу предмету лізингу, відшкодування витрат, пов'язаних зі страхуванням предмету лізингу. Період сплати з 10 по 15 число кожного місяця. Відповідно до п. 2.8.4.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю: платежі по відшкодуванню вартості предмету лізингу відповідно до Графіку та ст.1.1.3, 1.1.4 заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг; винагороду за надання в користування предметом лізингу згідно графіку і статтям 1.1.3,.1.1.4,.1.1.6 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; винагороду за здійснення щомісячного моніторингу предмету лізингу згідно графіку та статтям 1.1.3,.1.1.4 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; платежі по відшкодування витрат, пов"язаних зі страхуванням Предмету лізингу за весь період страхування предмету лізингу відповідно до ст. 1.1.3,1.3 заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.8.4.8.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події Дефолту та повернення предмета лізингу. У повідомлені про дефолт , окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повнмоу обсязі усіх інших грошових зобов"язань за цим договором. повернення предмета лізингу здійснюється за адресою , вказаною у повідомлені про дефолт. Пунктом 2.8.4.9.2 Умов та правил передбачено, що у випадку порушення лізингоодержувачем зобов'язань, передбачених статтями 2.8.4.6.2 договору , по сплаті винагороди та відшкодування вартості предмету лізингу, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки .(а.с.68-89). Відповідно до п.2.8.4.9.8 Договору при порушенні Лізингоодержувачем будь-якого грошового зобов'язання за Договором понад 30 календарних днів, Лізингодавець має право нарахувати, а Лізингоодержувач зобов'язується сплатити Лізингодавцю штраф у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) гривень плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання. Судом встановлено, що предмет лізингу застрахований. Судом встановлено, що відповідач не виконує зобов'язання по оплаті щомісячних платежів, передбачених умовами договору лізингу, у зв'язку з чим станом на 05.11.2015 року має заборгованість в загальній сумі 104504,77 грн., в тому числі заборгованість по залишку вартості предмету лізингу - 80046,93 грн.; заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу - 15864,38 грн.; заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу - 2820,78 грн.; заборгованість за страховою винагородою 5772,68 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Що стосується вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 5475,23грн, суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Сєвєродонецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 11 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Сєвєродонецьк. Таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Ст.88 ЦПК України передбачено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимоги. Розмір судових витрат пропорційно до задоволених вимог складає 1567,57 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial