Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

01.08.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номеру від 09.03.2011 року у розмірі 14572,59 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 185,73 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 9916,74 грн., заборгованості за пенею та комісією у сумі 3300,00 грн., а також штрафів за неналежне виконання своїх зобовязань у сумі 1170,12 грн.: з них 500,00 фіксована частина, 670,12 грн. процентна складова. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 09.03.2011 року відповідач стала клієнтом позивача, отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням договору відповідач відповідно до п. 2.1.1.2.4 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», затверджених наказом позивача № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами по справі Договір, що підтверджується підписом [PERSON] у своїй заяві. Позивач вважає, що за своєю правовою природою вказаний договір між сторонами є договором приєднання відповідача до послуг, які надаються позивачем. ПАТ КБ «Приватбанк» кредит відповідачу надав у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої обовязки по договору належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла вищевказана заборгованість, яку позивач бажає стягнути згідно з поданою позовною заявою. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.47), причини неявки суду не повідомив. Надав суду разом із позовною заявою заяву від 01.08.2017 року зі своєю довіреністю, відповідно до якої надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи без присутності представника позивача (а.с.39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце судового засідання двічі (а.с.45 повернуте до суду у звязку із закінченням терміну зберігання на обєкті поштового звязку зворотне повідомлення про виклик відповідача у судове засідання на 31.08.2017 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 16.08.2017 року та а.с.48 повернуте до суду суду у звязку із закінченням терміну зберігання на обєкті поштового звязку зворотне повідомлення про виклик відповідача у судове засідання на 20.09.2017 року) повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Таким чином, необхідна для винесення заочного рішення повторність неприбуття відповідача у судове засідання відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України судом встановлена. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 09.03.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON], ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до вказаних Умов та Правил, отримала у позивача кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до тарифів якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 500 грн. на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальникавідповідача по справі (а.с.7), довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8), які обидві були надані відповідачу по справі для ознайомлення, а також витягом з «Умов та правил надання банківських послуг», які затверджені наказом голови правління позивача від 06.03.2010 року за № СП-2010-256 (далі Умови та правила) (а.с.9-32) та тарифами банку, копія яких або витяг з яких до матеріалів справи представником позивача не долучені, а є лише посилання на адресу таких тарифів в мережі інтернет. З Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку позичальник відповідно до взятих на себе обов`язків повинна була (за бажанням) ознайомитися самостійно через мережу інтернет. Умови укладеного кредитного договору між сторонами від 09.03.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» виконав та надав відповідачу [PERSON] кредит. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за отриманим кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач умови кредитного договору виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року допустила заборгованість перед позивачем у сумі 14572,59 грн., яка складається: - 185,73 грн. заборгованість за кредитом; - 9916,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3300,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 670,12 грн. штраф (процентна складова). Розрахунок штрафів проведено відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідач прийняв, отримавши кошти від позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до умов ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання неналежне виконання. В той же час вимоги позивача щодо стягнення штрафів суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, штраф (фіксована частина та процентна складова) і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу (фіксована частина та процентна складова) та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня, яка зазначена в позові як заборгованість за пенею та комісією. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15, яку суд вважає за необхідне застосувати відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500,00 грн. (фіксована частина) та 670,12 грн. (процентна складова) відсутні. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими частково без урахування нарахованих штрафів, в цій частині не суперечать закону та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати, в даному випадку у розмірі судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial