Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

01.09.2016 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь борг у сумі\~20 000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору позики від 18.08.2016 року вона надала у борг товариству з обмеженою відповідальністю імені Мічуріна грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. Позивач предявив відповідачеві усну вимогу, згідно з положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості, однак до сьогоднішнього часу ТОВ імені Мічуріна ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. У зв'язку з наведеним позивач просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. 15.09.2016 року на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява позивача, відповідно до якої вона просить справу розглядати за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. 12.09.2016 року на адресу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява представника відповідача [PERSON], який є директором Товариства з обмеженою відповідальністю імені Мічуріна, відповідно до якої останній просить справу розглядати за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору про надання безвідсоткової позики, укладеного 18.08.2016 року між [PERSON] та ТОВ імені Мічуріна, [PERSON] надала у борг ТОВ імені Мічуріна грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., а ТОВ імені Мічуріна, у свою чергу зобов'язалося повернути зазначені кошти у строк до 23.08.2016 року. (а.с. 7) Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №33 від 18.08.2016 року, ТОВ імені Мічуріна прийняло від [PERSON] 20000,00 грн. (а.с. 5) Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Отже, аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ імені Мічуріна боргу за договором позики в сумі 20000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved