Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У листопаді 2014 року ТОВ «Мігфінанс» звернулося до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Мігфінанс», яке має право провадити фінансову діяльність та надавати фінансові послуги, укладено з відповідачем в письмовій формі договір позики від 13.12.2013р. №2013-01-00132 (далі - договір позики), згідно з п.1 якого ТОВ «Мігфінанс» надає позичальнику позику у розмірі 1 600 грн. 00 коп., з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Відповідно до п.3.1 вказаного договору 29.12.2013р. позичальник зобов'язався повернути позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею. Згідно з видатковим касовим ордером від 13.12.2013р. позичальнику видано позичкові кошти в розмірі 1 600 грн. 00 коп., як це обумовлено договором позики. Однак, незважаючи на закінчення встановленого договором строку повернення отриманої позики, свої зобов'язання позичальником не виконуються; останнім не повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в термін, обумовлений пунктом 3.1 договору. Посилаючись на правила ст.ст.1046-1050 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. (далі - ЦК), позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Мігфінанс» за договором позики грошову суму усього 21 914 грн., у тому числі: - 1 600 грн. - основний борг; - 10 304 грн. - проценти за користування позикою; - 9 760 грн. - пеня за весь час прострочення; - 250 грн. - штраф. У ході судового розгляду справи позивач ТОВ «Мігфінанс» подало заяву про збільшення розміру позовних вимог від 12 грудня 2014 року, у якій просило суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Мігфінанс» за договором позики грошову суму усього 24 922,00 грн., у тому числі: - 1 600 грн. - основний борг; - 11 808 грн. - проценти за користування позикою; - 11 264 грн. - пеня за весь час прострочення; - 250 грн. - штраф. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Оскільки позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи, 11 лютого 2015 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за правилами, передбаченими ст.ст.224, 225 ЦПК, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «Мігфінанс» підлягає задоволенню повністю. Між сторонами виникли цивільні правовідносини, що регулюються положеннями параграфу 1 «Позика» глави 71 книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач ТОВ «Мігфінанс» зареєстроване у м.Харкові, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру від 23.10.2012р., а також здійснює свою господарську діяльність на території Одеської області. ТОВ «Мігфінанс» має право провадити фінансову діяльність та надавати фінансові послуги, як вбачається з довідок Головного управління статистики у Харківській області, виданих у жовтні 2012 року. У судовому засіданні встановлено, що позивачем ТОВ «Мігфінанс» (інакше також „позикодавець"), з одного боку, та відповідачем [PERSON] (інакше - „позичальник"), з другого боку, відповідно до вимог ст.ст.1046-1050 ЦК укладено в письмовій формі договір позики від 13.12.2013р. №2013-01-00132 (далі - договір позики від 13.12.2013р.), згідно з п.1 якого ТОВ «Мігфінанс» надає позичальнику позику у розмірі 1 600 грн. 00 коп., з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Відповідно до п.3.1 вказаного договору 29.12.2013р. позичальник зобов'язався повернути позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею. Згідно з видатковим касовим ордером від 13.12.2013р. позичальнику видано позичкові кошти в розмірі 1 600 грн. 00 коп., як це обумовлено договором позики. Однак, незважаючи на закінчення встановленого договором строку повернення отриманої позики, свої зобов'язання позичальником не виконано, а саме, відповідачем [PERSON] не повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в термін, обумовлений пунктом 3.1 договору позики від 13.12.2013р. Так, доказів, які б свідчили про повернення позичальником отриманої позики та відсотків за користування нею, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження того, що ним повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в строк, обумовлений пунктом 3.1 договору позики, позовні вимоги ТОВ «Мігфінанс» суд визнає обґрунтованими, а тому позов ТОВ «Мігфінанс» підлягає задоволенню. Наданий позивачем уточнений розрахунок заборгованості за договором позики, згідно з яким станом на 16 грудня 2014 року розмір заборгованості складає 24 922,00 грн., відповідає матеріалам справи та повністю узгоджується з вимогами закону, оскільки до складу цієї суми позивачем обґрунтовано включено: - 1 600 грн. - основний борг; - 11 808 грн. - проценти за користування позикою; - 11 264 грн. - пеня за весь час прострочення; - 250 грн. - штраф. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктами 2, 6 ч.3 ст.79 ЦПК передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: - витрати на правову допомогу; - витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Крім того, в п.49 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014р №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що: «…Витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (пункт 6 частини другої статті 79 ЦПК), відносяться до витрат, пов'язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (стаття 87 ЦПК). При цьому зазначені витрати на будь-якій стадії процесу несе позивач, якщо заявить таке клопотання… Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК…». Під час ухвалення рішення у справі судом береться до уваги та обставина, що позивачем понесено витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у сумі 90,00 грн. (квитанція редакції газети «Одеські вісті» від 15.01.2015р. №20 є у справі). Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Так, скориставшись своїм процесуальним правом брати участь у цивільній справі через представника (ст.38 ЦПК), 20.09.2014 року позивач ТОВ «Мігфінанс» уклало з адвокатом [PERSON] договір №01-04/2015 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.2 якого адвокатом [PERSON] прийнято доручення позивача на представництво його прав та інтересів в Приморському районному суді м.Одеси у зв'язку з судовим розглядом даної цивільної справи. Відповідно до п.3.5 вказаного договору усього гонорар адвоката складає 2 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про присудження з відповідача на користь ТОВ «Мігфінанс» понесених останнім і документально підтверджених витрат на правову допомогу судом береться до уваги та обставина, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений статтею 1 Закону України від 20.12.2011р. №4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З урахуванням положень п.3 Порядку оплати послуг та відшкодування витрат адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014р. №465, розмір винагороди за годину роботи адвоката становить 2,5% місячного розміру мінімальної заробітної плати, визначеного законом на час видачі адвокатові доручення. Обсяг наданої адвокатом правової допомоги відображено в складеному адвокатом акті №1 приймання-здачі послуг з надання правової допомоги від 11.02.2015р., до якого додано розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги на стадії провадження в суді першої інстанції. Факт сплати позивачем ТОВ «Мігфінанс» витрат на правову допомогу підтверджено відповідною квитанцією від 11.02.2015р. №20, виданою адвокатом на підтвердження факту отримання ним від позивача зазначених коштів. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позову повністю суд, розподіляючи судові витрати між сторонами,присуджує з відповідача на користь ТОВ «Мігфінанс» судові витрати: - понесені позивачем у зв'язку зі сплатою ним судового збору (ч.ч.1, 2 ст.79 ЦПК), у сумі 243,60грн.; - пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК), у розмірі 1 978,78грн. - пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у сумі 90,00 грн., що підтверджені квитанцією редакції газети «Одеські вісті» від 15.01.2015р. №20.

Outcome: approved