Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 28 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 548, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їхню дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, через непорозуміння і суперечки, різні погляди на життя, шлюб і сім'ю, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Починаючи із січня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально, тому він підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу за домовленістю між ними їхня дочка буде проживати з матір'ю, відповідач матиме можливість спілкуватися із дочкою та приймати участь в її вихованні. Також вони домовились про те, що [PERSON] буде сплачувати на її користь аліменти на дитину в розмірі ? частки його заробітку (доходу). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує,просила суд розглянути справу за її відсутності, судовий збір сплачений нею за вимогу про розірвання шлюбу з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на дочку [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, не заперечує. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 28 серпня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 548. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що із січня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхня малолітня дочка [PERSON] проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примиритися подружжя не бажає. Сторони домовилися про те, що відповідач [PERSON] буде сплачувати на користь позивача на утримання дочки кошти в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] позивачу не надає, позов визнав, за домовленістю між сторонами згоден сплачувати на користь позивача аліменти на дитину в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню і в частині стягнення аліментів на дитину. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved