Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

01 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі по 14000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання дитини. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов до суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 січня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 316369, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 10. Від даного шлюбу у них народились діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 188009, виданого 31 липня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 017972, виданого 09 червня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції; [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 245434, виданого 07 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 50 СК України,\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1, 3\~ст. 157 СК України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні\~найкращих інтересів\~дитини у\~кожній конкретній\~справі необхідно\~враховувати два\~аспекти:\~по-перше,\~інтересам дитини\~найкраще відповідає\~збереження її\~звязків із\~сімєю,\~крім випадків,\~коли сімя\~є особливо\~непридатною або\~неблагополучною;\~по-друге,\~у якнайкращих\~інтересах дитини\~є забезпечення\~її розвитку\~у безпечному,\~спокійному та\~стійкому середовищі,\~що не\~є неблагонадійним. Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні 5 презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини від 03 грудня 2009 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За приписом ч. 2\~ст. 150 СК України,\~батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимог ч. 1, 2\~ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з відомостями, які містяться у матеріалах справи, відповідач [PERSON] працює моряком далекого плавання з 2002 року. На протязі останніх 10 років працює на посаді капітана команди. Так, з наданою копією послужний книжки моряка на імя [PERSON] вбачається, що відповідач працює «капітаном команди», дата та місце працевлаштування на судно та звільнення із судна, що свідчить про його перебування у рейсі. Відповідно до контракту, укладеного 02 травня 2015 року між відповідачем та компанією «GAULOS SHIPPING COMPANY LIMITED», розмір його окладу становить 10000 євро на місяць. Згідно з контракту, укладеного 27 липня 2018 року між відповідачем [PERSON] та компанією «GAULOS SHIPPING COMPANY LIMITED», розмір його кладу становить 7000 доларів на місяць. Відповідно до довідки, виданої ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», наданої до суду 17 липня 2018 року, сукупний дохід [PERSON] за період з 09 жовтня 2012 року по 04 травня 2018 рік склав 196076 доларів 96 центів США. Згідно з інформації від 04 липня 2018 року Державної Прикордонної служби України вбачається, що за період з 11 червня 2014 року по теперішній час [PERSON] 12 разів перетинався кордон. Також, дипломно-паспортний відділ Капітанії Одеського морського торговельного порту підтвердила видачу посвідчення особи моряка на імя [PERSON] за номером АВ № 333773 від 04 липня 2015 року строком на 5 років. З інформації, отриманої від Інспекції з підготовки та дипломуванню моряків м. Києва вбачається, що [PERSON] отримав послужну книжку моряка із записами, що підтверджують стаж роботи на суднах та в якої відображаються відомості перебування моряка у рейсах (а.с. 197-216). З цієї інформації вбачається, що відповідач перебував на посаді капітану корабля з 13 липня 2007 року по 19 грудня 2007 року, з 19 грудня 2007 року по 15 січня 2008 року, з 24 липня 2008 року по 02 квітня 2009 року, з 17 вересня 2009 року по 17 грудня 2009 року, з 08 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року, з 01 травня 2010 року по 07 листопада 2010 року, з 21 березня 2011 року по 30 червня 2011 року, з 04 серпня 2011 року по 20 жовтня 2011 року, з 16 вересня 2012 року по 28 лютого 2013 року, з 15 квітня 2013 року по 06 червня 2013 року, з 10 червня 2013 року по 15 серпня 2013 року, з 02 жовтня 2013 року по 27 лютого 2014 року. Таким чином, в матеріалах справи наявні докази, які суд вважає належними та допустимими, які підтверджують, що відповідач працює моряком далекого плавання та який отримує заробітну плату достатню для виплати аліментів у заявленій позивачем сумі на утримання трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] аліменти на дітей у розмірі по 14000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, оскільки відповідач має достатній дохід для оплати цих аліментів, та [PERSON] не спростував зазначені докази. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні позовних вимог щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, суд вважає, що слід стягнути судовий збір з відповідача у дохід держави у розмірі 2114 грн. 40 коп., тобто по 704 грн. 80 коп. за кожну немайнову вимогу.

Outcome: approved