Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

01 серпня 2017 року позивач [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування позову посилається на те, що 29 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6884534, за умовами якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Lancia», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 30 грудня 2015 року з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Вказана подія була визнана страховим випадком, та власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 21995,52 грн., в звязку з чим у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. 16 березня 2017 року відповідач частково відшкодував позивачу збитки в сумі 500 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу у розмірі 21495,52грн., та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу та призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 22 лютого 2018 року та на 21 травня 2018 року, не зявився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. 29 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6884534, за умовами якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Lancia», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 30 грудня 2015 року з вини [PERSON] сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Вказане підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2016 року у справі № 199/503/16-п, яка набрала законної сили. На момент скоєння ДТП відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2016 року у справі № 199/502/16-п, яка набрала законної сили. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Вказана подія була визнана страховим випадком, та власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 21995,52 грн., що підтверджується заявою про страхове відшкодування від 30.12.2015 року, страховим актом № ОЦ/007/000/16/0329, платіжним дорученням від 30 березня 2016 року на суму 21995,52 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачеві вимогу від 31.08.2016 року про відшкодування збитків в порядку регресу. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 22\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Частиною 4\~статті 988 ЦК України\~страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до підпункту а) п.п.38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позовдо страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду,якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.6 ст. 261 ЦК України за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається з дня виконання основного зобовязання. Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. \~ \~ \~ \~Таким чином, у відповідача існує обовязок відшкодувати позивачу понесені ним збитки у вигляді сплаченого страхового відшкодування в сумі 21995,52 грн. Позивач стверджує, що відповідачем сплачено 500 грн. в рахунок регресних виплат, а отже розмір коштів, який підлягає до стягнення з відповідача, становить 21995,52 грн. 500 грн. = 21495,52 грн. Відповідач не надав доказів, що вказана сума ним погашена повністю чи частково. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] «Українська пожежно-страхова компанія» обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 21495,52 грн. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.\~141\~ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved