Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Як вбачається з позовних вимог в період з 01.05.2005 року по травень 2013 р. позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, займаючи посаду головного бухгалтера «КП «Жовтнева районна стоматологічна поліклініка». 30 березня 2016 року Державною фінансовою інспекцією України на підприємстві було проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності «КП «Жовтнева районна стоматологічна поліклініка», про що складено акт № 14-24/20. В результаті перевірки було встановлено, що головному бухгалтеру [PERSON], заступнику генерального директора з економічних питань [PERSON] було завищено посадові оклади, ніж ті, що установлені нормативними документами, що є порушенням ст. 18 КЗпП України, ч.ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст.5, ч.1,2 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», в частині недотримання умов додатку 1 п.1.7. таблиці 1.2 Колективного договору підприємства на 2012 р. Як зазначено в акті перевірки, в ході співставлення тарифікаційного списку підприємства станом на 01.12.2012р., який діяв у січні 2013 року з особовими рахунками працівників, за період січень-квітень 2013 р. головному бухгалтеру установлено посадовий оклад визначний у розмірах, більш ніж 90%, а заступнику генерального директора з економічних питань [PERSON] у розмірах, більш ніж 95% відповідно до окладу генерального директора «КП «Жовтнева районна стоматологічна поліклініка». Посадовий оклад керівника згідно контракту, який діяв з 01.11.2008 року по 01.11.2013 рік становив 5000 грн. Відповідно заробітна плата головного бухгалтера становить 4500грн. 00 коп, а заробітна плата заступника генерального директора з економічних питань 4750 грн. 00 коп. Так в січні березні 2013 року заступнику генерального директора [PERSON] та головному бухгалтеру [PERSON] нарахована та виплачена заробітна плата у розмірах 9320 грн. та 8803 грн. щомісячно замість 4750 грн. та 4500 грн. відповідно до посадового окладу, що є порушенням додатку 1 п.1.7. таблиці 1.2. Колективного договору підприємства на 2012 рік, що діяв в 2013 р., що призвело до незаконної переплати, нарахуванню та виплати вихідної допомоги при звільненні даних осіб на загальну суму 49866 грн. 35 коп. та як наслідок до зайвого нарахування Єдиного соціального внеску на загальну суму 18365,78 грн. Отже при нарахуванні вихідної допомоги, було порушено вимоги ст. 44 КЗпП України в якій зазначено, що при припиненні трудового договору з підстав зазначених у п.6 ст. 36 та пунктах 1,2 і 6 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Така шкода, на думку позивача, була завдана в результаті порушень, які були допущені колишнім головним бухгалтером підприємства [PERSON], до обовязків якої входило здійснення контролю за економічним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, забезпечення обліку та звітності, правильністю нарахування та перерахування платежів до державного бюджету, внесків та державне соціальне страхування. В обгрунтування позову позивач посилався на ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; а також на ст. 134 ч.3 КЗпП України, відповідно до якої повна матеріальна відповідальність наступає за шкоду завдану діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, посилаючись на наявність в діях відповідачки складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 191 КК України. З тих підстав, що про вказані порушення стало відомо в результаті проведення перевірки, то просили поновити строк позовної давності пропущений поважних причин. Просили також стягнути з відповідачки шкоду в розмірі 68232 грн. 13 коп. та судовий збір. В судове засіданні представники позивача наполягали на позовних вимогах на підставах зазначених в позові. Представник відповідача та відповідач надали письмові заперечення щодо позову в яких посилались на правильність нарахування заробітної плати заявленої до стягнення, крім того надали посадові інструкції заступника з економічних питань та головного бухгалтера «КП «Жовтнева районна стоматологічна поліклініка», посилались на відповідальність за правильністю використання коштів встановлену заступнику з економічних питань, а не головному бухгалтеру, крім того надали письмові заперечення відповідно до яких нарахування заробітної плати за період зазначений в позові було здійснено правомірно. Представник третьої особи надав пояснення про підтримання позовних вимог, які грунтуються на матеріалах ревізії фінансової інспекції, крім того надали матеріали припису Управління праці та соціального захисту населення про усунення порушень стосовно нарахування заробітної плати. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини : згідно акту планової ревізії фінансово-господарської діяльності КП Жовтнева районна стоматологічна поліклініка» від 30 березня 2016 року за період з 01.01.2013 р. по 31.01.2016 р. встановлено : протягом січня-березня 2013 року заступнику генерального директора з економічних питань [PERSON] та головному бухгалтеру [PERSON] нараховано та виплачено заробітну плату у розмірах 9320,00 грн. та 8803,00 грн. щомісячно замість 4750 грн. та 4500, 00 грн. відповідно до посадового окладу генерального директора, що є порушенням Додатку 1 п.1.7. таблиці 1.2 Колективного договору підприємтсва на 2012 рік, який діяв у 2013 році та призвело до переплати заробітної плати протягом січня-квітня 2013 року (в т. ч. у квітні - нарахована та виплачена вихідна допомога при звільненні вищезазначених працівників) у загальній сумі 49866,35 грн., та як наслідок до зайвого нарахування Єдиного соціального внеску на суму 18365, 78 грн. Відповідне порушення призвело до матеріальної шкоди (збитків) підприємства на загальну суму 68232,13 гривень. також вказано, що порушення допущено колишнім головним бухгалтером підприємства [PERSON] до посадових обов'язків якої належало здійснення контролю за економним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, забезпечення раціональної організації обліку та звітності в закладі, організація контролю за правильністю проведення розрахунків. Як вбачається з копії довідки УПСЗН Жовтневої райадміністрації м. Миколаєва від 25 січня 2013 р. Про проведення перевірки з питань оплати та нормування праці " У зв'язку з невірно розрахованим, завищеним у 2008 році окладом генерального директора були нараховані завищені оклади заступника директора з економічних питань та головного бухгалтера, які розраховуються, відповідно до п. 2.1.1. спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України й міністерства охорони здоров'я України № 308/519 від 05.10.2005 року у % співвідношені до контрактного окладу генерального директора : 85-95% для заступника директора з економічних питань, 80-90 % для головного бухгалтера Протягом дії контракту у зв'язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати проводилось підвищення заробітної плати генерального директора та його заступників і станом на 01.01.13 оклад генерального директора складає 10357,0 грн., заступника директора з економічних питань - 9320,00 грн., головного бухгалтера - 8803,0 грн. В зв'язку з зазначеним було надано пропозицію привести у відповідність до наказу Міністерства праці та соціальної політики України й Міністерства охорони здоровя України № 308/519 від 05.10.2005 року посадові оклади генерального директора, заступника директора з економічних питань та головного бухгалтера. Інші обставини вказані в позові також підтверджені матеріалами справи. В обгрунтування позову позивач посилався на ст. 1166 ЦК України - загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, п. 3 ст. 134 КЗпП України, відповідно до якого відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку,.ч.3 136 КЗпП України КЗпП України, відповідно до якої Покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. З приводу посилання позивача на ст. 1166 ЦК України, то в даному випапку таке посилання є безпідставним, оскільки відповідно до п.3 ППВС України № 12 від 11 грудня 2015 р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулою матеріальну відповідальність працівників за шкоду заподіяну роботодавцю" : "У чинному законодавстві поряд із поняттям матеріальної відповідальності визначена категорія цивільно-майнової відповідальності. Тотожні , на перший погляд, поняття, за правовою природою істотно відрізняються.. Матеріальна відповідальність є інститутом трудового права. Умови, відстави обсяг та порядок її застосування закріплено КЗпП України. Майнова відповідальність є цивільно-правовою категорією. Правове забезпечення заходів майнової відповідальності здійснює ЦК України, тому вона не поширюється на трудові правовідносини. Галузева належність матеріальної відповідальності до трудового права визначається характером правопорушення. Посилання позивача на п.3 ст. 134 КЗпП України також є хибним з огляду на ті обставини, що даних про вчинення кримінального правопорушенням відповідачем норм трудового права немає, з даного приводу представником позивача надано пояснення про відсутність в суді відповідної кримінальної справи. З огляду на встановлені обставини та ті обставини, що суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках, вбачається безпідставність заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed