Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» в особі Надвірнянського відділу реалізації звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 14100,93 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладено з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», на офіційному веб-сайті постачальника (ТзОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ») 06.01.2016 року було розміщено вище вказаний типовий договір, крім іншого даний документ опублікований в офіційному виданні - обласній газеті «Галичина» № 195-196 від 31 грудня 2015 року. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений рахунок (квитанція), а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу. Аналогічна процедура передбачається і щодо підписання Заяви-приєднання до умов договору розподілу. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. З 1 жовтня 2015 року відповідно до постанови КМУ № 758 від 01.10.2015 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» із змінами, внесеними постановами КМУ № 791 від 07.10.2015 р., № 872 від 30.10.2015 р., № 234 від 30.03.2016 р. було встановлено граничний рівень роздрібних цін на природний газ для населення за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) за ціною 7,188 грн. за 1 м.куб., крім обсягів до 1200 м.куб., що використані за даний період, з 01 травня 2016 року відповідно до постанові КМУ № 315 від 27.04.2016 року встановлено граничний рівень роздрібних цін на природний газ для населення на рівні 6879 грн. за 1000 куб. метрів, з 01 квітня 2017 року відповідно до постанови КМУ № 315 від 22.03.2017 року - 6957.90 грн. за 1000 куб.метрів. Однак боржник [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання по своєчасному розрахунку за використаний природний газ згідно Договору. За період з 01.06.2017 року по 01.06.2018 року сума заборгованості становить 14100,93 грн. на показник лічильника 9586 м.куб., яка є несплаченою на сьогоднішній час. У зв'язку з несплатою заборгованості боржнику неодноразово надсилалися попередження, повідомлення із зазначенням суми боргу, розміру нарахування та з вимогою про погашення заборгованості. Дані про невиконання боржником своїх зобов'язань підтверджуються випискою особового рахунку бази даних "Газоліна", де він зареєстрований за номером [NUMBER]. У зв'язку з неоплатою послуг з газопостачання порушуються як інтереси ТзОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ», так і загальнодержавні інтереси вцілому. Зважаючи на те, що оплата за газ спрямовується на погашення заборгованості за імпортований газ, несвоєчасні розрахунки створюють загрозу рівню енергетичної безпеки держави. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 14100,93 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подала клопотання, в якому позовні вимоги пітримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача перераховану заборгованість за спожитий природний газ в сумі 10768,09 грн. та судові витрати по справі, а справу розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений шляхом надсилання судових повісток, а також розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2018 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подав. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За письмової згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є жителем [ADDRESS], і є побутовим споживачем природного газу від мережі ТзОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» на підставі та умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, укладеного шляхом заявочного приєднання до умов договору, розміщеного на офіційному веб-сайті постачальника (а.с. 7-8). Однак боржник [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання по своєчасному розрахунку за використаний природний газ згідно Договору. Судом встановлено, що за період з 01.06.2017 року по 30.07.2018 року сума заборгованості [PERSON] становить 10768,09 грн. на показник лічильника 9107 м.куб., яка є несплаченою на сьогоднішній час. Дані про невиконання боржником своїх зобов'язань підтверджуються випискою особового рахунку бази даних "Газоліна", особовий номер [NUMBER] (а.с. 43). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав та обов'язків. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до підпункту 5 п. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання зобовязання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобовязання являється порушенням зобовязання. В разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТзОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» в особі Надвірнянського відділу реалізації. Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Таким чином, сплачений ТзОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» судовий збір в сумі 176,20 грн. за подання до суду заяви про видачу судового наказу, яку ухвалою Надвірнянського районного суду від 07.05.2018 року було відмовлено у видачі судового наказу, зараховано до суми судового збору за подання позовної заяви. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1762 грн. 00 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжних доручень № 63 від 22.03.2018 р., та № 92 від 17.05.2017 р. На підставі наведеного, ст.ст. 11, 526, 610-612, 626, 629 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»,

Outcome: approved