Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій. Позивач є єдиною дитиною своїх батьків та єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як такому, що прийняв спадщину як такому, що прийняв спадщину шляхом проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру у зв'язку з тим, що згідно договору, посвідченого Ржищівською селищною радою Київської області 3 березня 1992 року за реєстровим № 45 його мати придбала квартиру [ADDRESS], а при реєстрації Фастівським БТІ договору купівлі-продажу квартири помилково зареєстровано право власності на 1/2 частину будинку, а не квартири. У технічному паспорті як і у договорі купівлі-продажу також зазначена квартира, а не 1/2 частина будинку. Посилаючись на ст. ст. 15, 346 1216, 1218, 1268, 1297 ЦК України позивач просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру у житловому будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. У судове засідання позивач та з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти позову не надходило. У судове засідання представники третіх осіб не з'явились, подавши заяви про розгляд справи без участі представників, зазначивши, що заперечень проти позову не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Згідно копії договору купівлі-продажу від 3 березня 1992 року [PERSON] купила займану нею і членом її сім'ї квартиру житловою площею 44 кв. м., яка знаходиться у [ADDRESS]. Фастівським БТІ на підставі вказаного договору зареєстровано право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири будинку [ADDRESS] (а.с.8). Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] виготовлено технічну документацію на квартиру (а.с. 9-11). Згідно копій аркушів домової книги встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] (а.с. 12 - 12 зворот). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 6 травня 2015 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна після смерті його матері [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], згідно наступного. Згідно договору, посвідченого Ржищівською селищною радою Київської області 3 березня 1992 року за Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 6 травня 2015 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо майна після смерті його матері [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], згідно наступного. Згідно договору, посвідченого Ржищівською селищною радою Київської області 3 березня 1992 року за реєстровим № 45, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, діючого на той час, цей договір підлягав реєстрації в органах технічної інвентаризації. Але Фастівським БТІ на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстровано право власності на 1/2 частину будинку, а не на квартиру (а.с.7). № 45, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, діючого на той час, цей договір підлягав реєстрації в органах технічної інвентаризації. Але Фастівським БТІ на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстровано право власності на 1/2 частину будинку, а не на квартиру (а.с.7). За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї (ст.ст.1268, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). На виконання вимог частини 1 статті 1297 ЦК України позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної контори від 6 травня 2015 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], оскільки у правоустановлюючому документі на будинок та у проведеній реєстрації права власності на підставі нього, є розбіжність у визначенні об'єкта нерухомості (а.с. 7) Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в установленому законом порядку, шляхом проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інших спадкоємців після померлої [PERSON] ні за заповітом, ні за законом, немає, постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], представник відповідача проти позову не заперечував, отже позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved