Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

У березні 2017 року позивачі звернулися із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивачів, як для спадкоємців за законом свого чоловіка та батька [PERSON], отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 2.46 га, та визнання за померлим [PERSON] права на земельну частку (пай) колишнього КСП "імені Мічуріна" площею 2,46 умовних кадастрових гектарів розташовану у адміністративних межах Василівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, якого не було включено до списків на право на земельну частку (пай) з тих підстав, що він помер до затвердження списків та надалі не видано і не складено на його ім'я відповідний сертифікат про право на земельну частку (пай) в межах Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області. На час смерті та розпаювання [PERSON] був членом КСП, не виходив з нього, а тому має право на відповідний пай. [PERSON][PERSON] просив визнати за ним право на всю земельну частку (пай) батька. Належно повідомлені про судове засідання особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Позивачі звернулися до суду із заявою про розгляд справ за їх відсутності, ухвалення заочного рішення. Своїми заявами [PERSON] позов підтримав, а [PERSON] визнала, [PERSON] просив ухвалити заочне рішення. Відповідач звернувся до суду із заявою про не заперечення щодо позову. Третя особа подала заяву про не заперечення проти позову та розгляд справи за її відсутності. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст. 158, 169 ЦПК України, ухвалив розглянути справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON][PERSON] була дружиною, а позивач [PERSON] - сином [PERSON], який помер [INFO] у с. Веселий Поділ Семенівського району Полтавської області (а.с. 8, 16-18). Відповідно до архівної довідки комунальної установи «Об'єднаний трудовий архів селищної та сільських рад Семенівського району» від 30.11.2016 №01-18/200 [PERSON] працював у колгоспі ім.Мічуріна в 1953-1990 роках). Згідно довідки Артілі імені Мічуріна від 10.05.1967 з 1958 року [PERSON] був членом колгоспу. Архівним витягом від 06.02.2017 № 08-27/03 підтверджено, що згідно протоколу правління КСП ім. Мічуріна М.І.[PERSON] звільнено 01.02.1990 з посади бригадира у зв'язку з виходом на пенсію. З листа Відділу Держгеокадастру у Семенівському районі від 05.09.2016 №99-1624-99.4-1143/26-16 вбачається, що в списки на право на земельну частку (пай) [PERSON] не включено з тих підстав, що на момент затвердження списків 29.12.1995 він помер. Площа земельної частки (паю) КСП ім. Мічуріна складає 2,46 умовних кадастрових гектарів, а його нормативна грошова оцінка - 9037,06 грн. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже вчинення дій щодо паювання КСП ім. Мічуріна розпочато та завершено під час членства [PERSON] у вказаному колгоспі, але його безпідставно не було включено до відповідного списку, що додається до державного акта. Відтак йому належить право на земельну частку (пай) КСП імені Мічуріна площею 2,46 га умовних кадастрових гектарів на території Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області. На час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР. За змістом ст.ст. 524-527 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] його дружина (позивач) та син (позивач) почали користуватися усім його майном, проживали та надалі проживають у [ADDRESS], у т.ч. на час смерті [PERSON]. Зазначені дії, у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, є діями, що свідчать про прийняття позивачами спадщини батька та чоловіка, у т.ч. вказаної земельної частки (паю). [PERSON] відмовилася від своєї частини паю покійного чоловіка на користь сина - позивача [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Оформити земельну частку (пай) як спадщину позивачі не мають змоги, через помилкове невключення померлого [PERSON] до списку пайовиків КСП ім. Мічуріна та відсутність через це відповідного сертифіката. Ураховуючи зазначене, суд робить висновок, що права померлого [PERSON] на отримання права на земельну частку (пай) та відповідно право позивача [PERSON] порушено, саме цим позивачам створено об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Жодною із осіб, які беруть участь у справі, у т.ч. стороною у спорі, не зроблено заяви про застосування наслідків спливу позовної давності. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права у порядку спадкування на земельну частку (пай) його покійного батька [PERSON] у КСП імені Мічуріна.

Outcome: dismissed