overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

у серпні 2016 року заявник звернувся до суду з даною заявою вказуючи, що він народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. За життя його батько побудував житловий будинок під номером 62, розташований по вулиці Свердлова в с. Кулевча Саратського району, Одеської області. [INFO] року батько заявника помер. Після його смерті відкрилась спадщина на дане спадкове майно. З метою оформлення спадщини заявник звернувся із заявою до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з розбіжностями прізвищ спадкодавця та спадкоємця в різних документах: прізвище заявника в паспорті є "[PERSON]", у свідоцтві про смерть батька заявника прізвище спадкодавця зазначене "[PERSON]". Вказані розбіжності позбавляють заявника можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, тому просив встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком заявника. Під час розгляду справи заявник підтримав заяву, просив її задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданої заяви. Представник Кулевчанської сільської ради Саратського району, Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Свідки [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що є мешканцями с. Кулевча Саратського району. Більш двадцяти років проживають по-сусідству з батьками заявника. Підтвердили у судовому засіданні, що покійний [PERSON], який помер у [INFO] року був батьком [PERSON]. Заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті... Відповідно до копії свідоцтва про народження, заявник [PERSON] народився [INFO] року в селі Кулевча (Колесное) Саратського району Одеської області, його батьками записані (російською мовою) [PERSON], [PERSON] (а.с. 6). [INFO] року в с. Кулевча Саратського району Одеської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. Свідоцтво про смерть спадкодавця знаходиться у заявника (а.с. 10). Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька через розбіжності у прізвищах спадкодавця та спадкоємця (а.с. 11). Судом встановлено факт, що [PERSON], який помер [INFO] року був батьком [PERSON]. Встановлення даного факту породжує для заявника юридичні наслідки, пов'язані з прийняттям спадщини. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 28.12.2013 року, всього в сумі 19030 грн. 93 коп. та понесені судові витрати по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 28 грудня 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 7869,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 26.07.2016 року заборгованість становить всього 19030 грн. 93 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 7869 грн. 60 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 3698 грн. 70 коп., заборгованість за пенею та комісією 6610 грн. 38 коп., штраф 852 грн. 25 коп. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлена у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2013 року між ПАТ "Акцент-Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав кредит у розмірі 7869,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських. послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 26.07.2016 року заборгованість становить всього 19030 грн. 93 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 7869 грн. 60 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 3698 грн. 70 коп., заборгованість за пенею та комісією 6610 грн. 38 коп., штраф 852 грн. 25 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 04.04.2012 року та зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №247. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примирення неможливе, у зв"язку з чим позивач просила розірвати шлюб. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2012 р. [PERSON] (до укладення шлюбу - Буркеня) Н.В. та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №247, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ТП № 089509 від 04.04.2012 р. (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження сім"ї суперечило б інтересам позивача, що бажає припинення шлюбних відносин, суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

У серпні 2017 року заявниця звернулася у суд із заявою, у якій просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON], [INFO], яка померла 15.05.2014 р., є її матір'ю. В обґрунтування заяви вказала, що через розбіжності у написанні імені матері має труднощі у спадкуванні після смерті останньої. У судовому засідання заявниця підтримала вимоги заяви, покликаючись на доводи й аргументи, викладені в останній. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, покладається на розсуд суду. Вислухавши заявницю, оцінивши докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно копії свідоцтва про народження серії ЯИ № 752138, заявниця народилася 29.05.1955 р. у сім'ї [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ЕД № 280918, [PERSON] і [PERSON] 04.05.1960 р. розірвали шлюб, після чого остання взяла прізвище "Грабовська". Як видно з копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 258623, заявниця 18.11.1972 р. вийшла заміж за [PERSON], взявши прізвище останнього. Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії КВ № 266896, останній був виданий 13.10.1999 р. на ім'я [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 357753, [PERSON] померла 15.05.2014 р у віці 84 років у м. Соснівка Львівської області. Відповідно до акту № 517 від 21.08.2017 р., складеного майстром ДЖЕФ-1 КП "ЧЖКС", заявниця фактично проживає у [INFO] без реєстрації. Викладене вище переконливо свідчить, що померла 15.05.2014 р. [PERSON], [INFO] була матір'ю заявниці, відтак заява є обґрунтована та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВОСТОК» суму заборгованості в розмірі 23 704,87 грн., пеню в розмірі 1 826,30 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 823,87 грн. та 3% річних - 212,01 грн., а також понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що 14.12.2016 року між ТОВ «ВОСТОК» та [PERSON] було укладено Угоду про відшкодування збитків № 1, згідно з якою відповідач зобов'язався відшкодувати позивачеві збитки шляхом внесення грошових коштів в розмірі 23 704,87 грн. частинами у відповідності до графіку, визначеному в п. 2 угоди. Так, відповідач зобов'язався кожного місяця сплачувати позивачеві 3 950 грн., останній платіж в розмірі 3 954,87 грн. повинен бути здійснений до 30.06.2017 року. З дати укладання угоди і до дати подання позову відповідач не сплатив позивачеві жодного платежу. Відповідно до п. 3 угоди, у випадку прострочення оплати чергового платежу, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на дату подання позову він має заборгованість в розмірі 26 567,05 грн., яка складається з заборгованості - 23 704,87 грн., пені - 1 826,30 грн., інфляційної складової боргу - 823,87 грн. та 3% річних - 212,01 грн. Протоколом № 25/09/17 загальних зборів учасників ТОВ "Восток" змінено найменування товариства та затверджено наступне найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глуско Рітейл". 22.09.2017 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі. Копії ухвали направлені сторонам. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь яких заяв, клопотань чи заперечень на позовну заяву до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

у серпні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 06 грудня 1994 року зареєстрував шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Саратського району Одеської області, актовий запис № 62. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що їх сім'я фактично розпалась, так як вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З січня 2017 року подружні відносини з дружиною не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення з дружиною є неможливим, оскільки відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, тому просив шлюб між ними розірвати. У дане судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін "[PERSON]". Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 грудня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Саратського району Одеської області, актовий запис № 62 (а.с. 5). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, та визнання відповідачем позову, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У поданій суду заяві відповідач висловила бажання залишити прізвище без змін, тому суд вважаєа за необхідне клопотання задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

. У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29 листопада 2005 року між громадянкою України [PERSON] та громадянином [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 3395. Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, та просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з жодними заявами про відмову від позовних вимог не зверталась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача ), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2005 року , який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 3395 Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У серпні 2017 р. позивач звернувся у суд з позовом, у якому просить зняти арешт зі всього його майна, що накладений у рамках виконавчого провадження №50722691, покликаючись на те, що у останньому він погасив заборгованість з аліментів, однак відповідачі у поза судовому порядку відмовляються зняти арешт з майна. У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав, пославшись на доводи й аргументи, що в цілому ідентичні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача - Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області - у судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на позов, покликаючись на ч.1 ст.56, ч.4 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" просить відмовити у позові. Представник відповідача - Ленінського ВДВС Кіровоградського РУЮ - у судове засідання не з'явився, заяв чи клопотань не подавав. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини спору та оцінивши наявні докази, суд прийшов до наступного висновку. Сторонами не оспорюється факт накладення арешту на майно позивача. Як видно з письмових відомостей з ЄРЗВОНМ від 04.07.2017 р., Ленінським ВДВДС Кіровоградського МУЮ 25.12.2012 р. накладено арешт на майно [PERSON] Згідно постанови державного виконавця Червоноградського МВ ДВС від 19.07.2016 р., у зв'язку із заборгованістю по сплаті аліментів, накладено арешт на все майно позивача. Відповідно до квитанції №35 від 05.07.2017 р., розрахунку заборгованості від 01.07.2017 р., позивачем погашено заборгованість по аліментам. За приписами ст.311 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з фактичних обставин, а саме: погашення позивачем заборгованості по аліментам, відмова відповідачів у поза судовому порядку зняти арешт з майна позивача була необґрунтованою. Оскільки на даний час відсутня загроза виконанню судового рішення про стягнення аліментів, то підстави для застосування арешту майна позивача відсутні. Тому позов слід задовольнити та скасувати наявні обмеження права власності останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги [PERSON]. обґрунтовує тим, що при підготовці документів для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], з'ясувалося, що існують розбіжності в зазначенні імені померлої в свідоцтві про народження заявника та в свідоцтві про смерть. Вказані розбіжності є наслідком неналежного оформлення свідоцтва про народження, де міститься виправлення імені матері. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги та прохали суд їх задовольнити. Заінтересовані особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви та пояснили, що заявник доводиться їм рідним братом та має право на спадщину після смерті їх матері. Вислухавши думки учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про народження заявника, виданого 25 листопада 1957 року серії [NUMBER] в графі мати зазначено " [PERSON], в графі батько зазначено [PERSON]. В свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого 1 березня 2018 року вказано, що [PERSON] померла [INFO] у віці 88 років. У господарській книзі, завірена копія якої міститься в матеріалах справи, склад сім"ї зазначено як: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати, [PERSON] - син, [PERSON] - донька та [PERSON] - донька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що заявник доводиться їй далеким родичем. Заявник та заінтересовані особи - рідний брат та сестри, вона знає їх з народження, тривалий час жили по сусідству в с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області. Померла [PERSON] дійсно була їх матір'ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що заявник та заінтересовані особи її племінники, знає їх дуже давно, жили в с.Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області. Померла дійсно їх мама, яку називали "[PERSON]". Суд визнає достовірність свідчень вказаних свідків, оскільки вони тривалий час знають заявника. Свідчення свідків не суперечать свідченням заявника, а також доказам, які є в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що має місце розбіжність в написанні імені померлої в свідоцтві про смерть та в свідоцтві про народження заявника, який являється її рідним сином. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення факту родинних стосунків з померлою має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для вирішення питання оформлення спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин [PERSON] з [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved