Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

01 жовтня 2020 року позивачка звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням поданих уточнень, позивачка зазначила, що [INFO] помер ї батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка мала сина [PERSON] від іншого шлюбу. Окрім позивачки, у [PERSON] є ще одна рідна донька [PERSON] . Таким чином, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є позивачка, [PERSON] та дружина [PERSON] . Після смерті батька позивачка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не вдалось через відсутність правовстановлюючих документів на спадкову квартиру. У зв`язку з наведеним позивачка просить визнати право власності за законом на ј частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, та на підставі ст. ст. 11, 19, 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.44-45). Судове засідання 11 грудня 2020 року за участі представника позивача було відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів та витребуванням доказів, а судові засідання 15 січня 2021 року, 03 лютого 2021 та 02 березня 2021 року відкладені у зв`язку з ненадходженням з Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області спадкової справи після смерті [PERSON] та неявкою відповідачів (а.с. а.с. 51, 60, 77, 84) Судове засідання 26 березня 2021 року за участі представника позивача було відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , а засідання 16 квітня 2021 року було відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (а.с. а.с. 100, 123) В судовому засіданні 18 травня 2021 та 14 червня 2021 року за участі представника позивача та представника відповідача були витребувані з П`ятої ДДНК та у приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Кейтельгіссер О.М. копії спадкових справ після смерті [PERSON] , а розгляд відкладено (а.с. а.с. 142-143, 160). В судовому засіданні 03 серпня 2021 року за участі представника позивача та представника відповідача було закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 226-227) 31 серпня 2021 року у судовому засіданні за участі представника позивача та представника відповідача було проведено розгляд справи по суті та відкладено для надання часу сторонам для підготовки до судових дебатів. Судове засідання 17 вересня 2021 року було відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, а 11 жовтня 2021 року було закінчено розгляд справи з ухваленням рішення. Представник позивача в судовому засіданні, з урахуванням уточнень поданих 16 жовтня 2020 року та 15 червня 2021 року (а.с. а.с. 34-38, 164-168) підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з`явились, відзиви на позов до суду від них не находили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення на адресу, зазначену в позовній заяві, судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення (а.с. 46,049,53,62,72-73,79,82-83, 86-88,102, 125, 130-134, 146-147, 186,190-191, 235). Клопотань про розгляд справи за іх відсутності не надавали, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 травня 1979 року ВРАГС виконкому Кіровської районної у м. Дніпрі ради, актовий запис №21 (а.с. 8) Також встановлено, що 29 січня 1994 року [PERSON] уклала шлюбу з [PERSON] , зареєстрований Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ, актовий запис №67. При укладанні шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). Даний шлюб було розірвано 11 жовтня 1994 року, актовий запис №693. Прізвище « [PERSON] », змінене позивачкою при укладення шлюбу, було залишено без змін. (а.с. 11). 22 грудня 1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований ВДРАЦС Обухівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №2887. При укладанні шлюбу позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Дніпропетровським БТІ 24 квітня 1992 року, належала кооперативна квартира [ADDRESS] (а.с. 109). Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис №1097 (а.с. 208) З наданих на запит суду копій матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається наступне. 22 січня 1992 року до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори в інтересах позивачки звернулась її мати [PERSON] с заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 65) 02 травня 1992 року [PERSON] звернулась до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині померлого батька [PERSON] (а.с. 114) 09 червня 1992 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частини грошового вкладу та 1/4 частини кооперативної квартири [ADDRESS] (а.с. 117). 02 червня 1992 року [PERSON] , мати померлого [PERSON] , звернулась до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контор с заявою про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь дружини померлого - [PERSON] (а.с. 115) 16 червня 1992 року до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про прийняття обов`язкової частки у спадщині померлого чоловіка [PERSON] (а.с. 106) 16 червня 1992 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частини грошового вкладу та 1/2 частини кооперативної квартири [ADDRESS] Таким чином, спадкове майно померлого [PERSON] , яке складалось з квартири [ADDRESS] було розподілене між його спадкоємцями наступним чином: ј частки квартири перейшла у власність доньки [PERSON] , Ѕ частки квартири перейшла у власність дружини [PERSON] . Правовідносини між вказаними вище особами були врегульовані як Цивільним кодексом Української РСР, чинним до 31 грудня 2003 року, так і Цивільним кодексом України 2002 року. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст.548 Цивільного кодексу Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статей 1216 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 статті 1267 ЦК України визначено, що спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Центральним районним у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро, актовий запис №144 (а.с. 193) Згідно довідки №15261 наданої КП ДМБТІ 22 грудня 2020 року встановлено, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] за: -ј частини за [PERSON] , на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Дніпропетровським БТІ 24.04.1992; -Ѕ частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.1992, виданого П`ятою ДДНК за реєстровим №1-4337; -ј частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.06.1992, виданого П`ятою ДДНК за реєстровим №1-5924. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26 липня 1961 року Жовтневим РАЦС м. Одеса, актовий запис №1968 (а.с. 201) 11 січня 2021 року до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. звернувся [PERSON] с заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 194) 27 травня 2021 року [PERSON] отримав свідоцтвом про право на спадщину за законом на Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Також встановлено, що згідно договору дарування від 24.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Кейтельгіссер О.М., [PERSON] подарувала належну їй ј частку спірної квартири [PERSON] . А згідно договору дарування від 28.05.2021, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Кейтельгіссер О.М., [PERSON] подарував належну йому Ѕ частку спірної квартири [PERSON] . З огляду на те, що 22 січня 1992 року до П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори в інтересах позивачки звернулась її мати [PERSON] с заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , тобто у встановлений законодавством шестимісячний строк, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула прав на спадщину після смерті [PERSON] . Між тим листом №1700/02-14 від 01 жовтня 2014 року державним нотаріусом Ужвою Т.М. було повідомлено [PERSON] про неможливість видачі свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] . (а.с. 71) Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачка набула права власності на ј частину успадкованого майна як спадкоємиця за законом, проте не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і визнати за позивачкою відповідне право в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір сплачений нею при поданні позовної заяви в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved