Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

01 грудня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2008 року в розмірі 14847,15 гривень. Позов мотивують тим, що [PERSON] звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 11.06.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.10.2017 року має заборгованість в сумі 14847,15 гривні, з яких 2560,96 гривні заборгованість за кредитом, 8276,77гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 3064,32 гривень нарахована пеня, 250,00 гривень штрафу (фіксованої частини), 695,10 гривень штрафу (процентної складової). Банк виконав умови договору надавши позичальнику гроші, в свою чергу позичальник умови договору тривалий час не виконувала, на даний час ухиляється від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає. 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію зміни найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». В судове засідання представник позивача не зявився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 11 червня 2008 року за Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок (а.с.6, 7). Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2.ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 25 січня 2018 року відповідачем на адресу суду надіслано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій останній посилається на те, що кредит ним було погашено повністю шляхом внесення коштів через банкомат, однак зі спливом значного часу квитанцій в нього не збереглося. Термін дії карти закінчився в червні 2009 року, тому він не міг нею більше користуватися, а так як договору він не продовжував то нової карти не отримував. З липня 2009 року по день звернення до суду позивач ніколи не звертався до нього ні письмово, ні по телефону, з приводу існування в нього заборгованості по платіжній картці, отриманій ним 11 червня 2008 року, просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності (а.с.34-35). Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, строку дії кредитного Договору - 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього часу жодна із строрін не проінформує іншу про припинення строку дії договору, такий вважаєтся пролонгований на цей же строк (а.с.12). Кредитний договір слід вважати пролонгованим, оскільки по сливу річного строку сторони реалізовували свої права та виконували обов'язки, зокрема позичальник користувався відновлювальною кредитною лінією - отримував кредитні кошти в термін до 11 червня 2009 року (а.с.7), банк - видавав кредитні кошти, здійснював нарахування процентів, тощо. Відповідно до п. 5.4. глави ІІ Умов та правил надання банківських послуг (правил користування платіжною карткою), строк погашення процентів за користування кредитом - щомісячно за попередній місяць; строку погашення кредиту - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (а.с. 13). Строк дії кредитної картки позивача червень 2009 року. За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України) (Правова позиція ВС України у справі 6-61 цс - 14). З огляду на вище наведене, на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом до [PERSON] строк позовної давності сплив. Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Банк з заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звертався та на поважні причини пропуску строку не посилався. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вказаного і

Outcome: dismissed