Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2004\~р. між ним та відповідачем укладено угоду № 14 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти. Згідно угоди він (навчальний заклад)зобов'язався надати відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у ньому (навчальному закладі) вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем "бакалавр" та напрямом підготовки "фізичне виховання і географія" за денною формою навчання у розмірі 2200,00 грн. за навчання на навчальний рік та 8800 грн. на весь термін навчання, а відпвідач зобов'язався повернути цей кредит протягом 15-ти років та 3% річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування починаючи з третього місяця після відрахування. Відповідач належним чином зобов'язання щодо повернення коштів не виконує, у зв'язку з чим йому була направлена претензія про повернення заборгованості на умовах, передбачених кредитною угодою, та попередження про те, що в разі непогашення заборгованості, даний борг буде стягнуто в судовому порядку. Між тим, відповідач. свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконує, а відтак з нього має бути стягнуто заборгованість у розмірі 3190,01 грн., з яких: 1834,43 грн. сума основного боргу, 441,54 грн. відсотки, 914,04 грн. пеня за угодою №14 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 01.09.2004\~р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Заперечень щодо винесення заочного рішення не заявив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Згідно положень ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Судом встановлено, що 01.09.2004\~р. між позивачем та відповідачем була укладена угода №\~14 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, за умовами якої позивач (навчальний заклад) відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого Постановою КМУ від 16.06.2003 року № 916, надає відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у ньому (навчальному закладі) вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету(а.с.\~8). Згідно п. 3.3 вказаної угоди відповідач зобов'язався повернути протягом 15-ти років всю суму наданого позивачем кредиту та 3 % річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з 12-го місяця, а в разі його відрахування із навчального закладу починаючи з 3-го місяця після відрахування. Відповідно до умов п. 6.1 та \~п. 7.2 угоди відповідач зобов'язався повертати використаний ним на навчання кредит в сумі 8\~800,00 грн. в розмірі 1/15 частини від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним у сумі 264\~грн., починаючи з 01.06.2009\~р. по 30.05.2024\~р., у випадку ухилення від повернення кредиту або відсотків відповідача сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої у строк суми. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених умовами угоди № 14 від 01.09.2004\~р., його заборгованість (кредит, відсотки та пеня за користування ним) станом на 01.05.2017\~р. становить 3\~190,01 грн., що підтверджується розрахунком суми боргу(а.с.11). Позивачем неодноразово направлялися відповідачу вимоги попередження про необхідність сплати заборгованих сум, на які він не реагує(а.\~с. 9, 10). Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. А за змістом ст. 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В статті 611 Цивільного кодексу України, зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за угодою № 14 від 01.09.2004 року про надання освітньої послуги (навчання), кошти за навчання повному обсязі не сплатив, чим порушив умови договору. Під час розгляду справи доказів, які мали спростувати наведені позивачем розрахунки заборгованості відповідача, чи заперечень з приводу оплати за договором про навчання, відповідачем не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Житомирського державного університету імені [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по державному кредиту для здобуття вищої освіти, відсотків за користування ним та пені є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки внаслідок укладення угоди відповідач взяв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту для здобуття вищої освіти та відсотків за користування ним, але дане зобов'язання не виконав. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн..

Outcome: approved