Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

01 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій уточнивши первісно заявлені вимоги, зазначив, що 06 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0002004471ЕК/2008-02. Згідно з умовами Кредитного договору [PERSON] було відкрито кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 10190,00 грн. зі сплатою 22% річних за користування кредитом на строк до 29.01.2010 року включно. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала. За рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2011 року з відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість за вказаним вище договором в сумі 4305,12 грн. Станом на 06.12.2016 року за відповідачем утворилася нова заборгованість в сумі 6076,08 грн., яка складається з заборгованості за процентами 3741,02 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами 1240,65 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за Кредитом (основним боргом) 1094,41 грн. Приймаючи до уваги викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.06.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0002004471ЕК/2008-02, відповідно до умов якого кредитор зобовязався відкрити Позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням Карток, з Лімітом не більше 10190,00 грн. зі сплатою 22 % річних за користування кредитом на строк до 29 січня 2010 року включно. На виконання вимог ч. 5 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства», найменування відкрите акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» було змінено на публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», який являється його правонаступником. За рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2011 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» були задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість станом на 18 лютого 2011 року за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0002004471ЕК/2008-02 від 06.02.2008 р. у сумі 4305,12 грн., яка складається з суми основного боргу за кредитом в розмірі 2955,46 грн., процентів в розмірі 762,37 грн. та пені в розмірі 587,29 грн. Рішення суду набрало законної сили 21 червня 2011 року. Відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобовязань щодо повернення кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту від 06.02.2008 року №0002004471ЕК/2008-02 заборгованість [PERSON] станом на 06 грудня 2016 року складає 6076,08 грн., з якої заборгованість за процентами в розмірі 3741,02 грн.; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами в розмірі 1240,65 грн.; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом (основним боргом) в розмірі 1094,41 грн. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобовязань за договором відповідачем [PERSON], тому з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами за період з 01.03.2011 року по 30.11.2016 року в розмірі 3741,02 грн. Разом з тим, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором пені, оскільки позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно розрахунку пені, який надав позивач у справі, вона нарахована з 01.12.2015 року. За наведених підстав, суд вважає, вимоги стягнення пені необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON]П за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0002004471ЕК/2008-02 за період з 01.03.2011 року по 30.11.2016 року 3741,02 грн., що підлягає стягненню з відповідача [PERSON]П на користь позивача у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, суд присуджує позивачеві з відповідача [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 985,11 грн.

Outcome: partial