Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування"\~\~звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] 27 листопада 2013 року було укладено кредитний договір № 131127-161919, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 400,00 грн. зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Позивач просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 12 544,00грн., який виник станом на 12.02.2018 року та у повернення сплачені судові витрати. Представник позивача ТОВ "Служба миттєвого кредитування" у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула повторно, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що 27 листопада 2013 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 131127-161919, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 400 грн. зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обовязки та відповідальність сторін. Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості, загальний розмір якої станом на 12.02.2018 року становить 12 544,00 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачена. Позивач в особі його представника підтримав заявлені позовні вимоги та не уточнював позов щодо вимог про стягнення боргу в розмірах визначених станом на день розгляду справи. Спір між сторонами по справі з приводу розрахунків заборгованості відсутній. Відповідач не подала до суду належні, допустимі, безспірні і достовірні докази на спростування позову і встановлених судом обставин, у тому числі: на підтвердження фактів визнання недійсними кредитного договору, договору купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором, як в цілому, так і щодо неотримання кредитних коштів. Між сторонами по справі за висновком суду фактично відсутній спір з приводу розрахунку заборгованості за кредитним договором, обчисленої станом на 12.02.2018 року. Крім того, розрахунок наданий позивачем заборгованості відповідає умовам кредитного договору. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №131127-161919 від 27.11.2013 року на загальну суму 14 323,62 грн., з них: заборгованість за кредитом 400 грн.; заборгованість по процентам 112,00 грн.; пеня 12 032,00 грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1779,62 грн.

Outcome: approved