Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

01.06.2017 року до\~ Корсунь-Шевченківського районного суду\~ Черкаської області поступила позовна заява\~ [PERSON], яку позивач до початку розгляду справи по суті змінив та у якій остаточно просить: - визнати лінійні проміри меж земельних ділянок, належних відповідачу [PERSON] за Державними актами серія І-4P № 033714 від 16.10.2002 р. та серія ЯЗ №190082 від 29.12.2008 р. недійсними в тій мірі, в якій вони протирічать лінійним промірам меж земельних ділянок, належних позивачу [PERSON] за Державними актами серія І-4P № 034725 від 05.04.2002 р. та серія І-4P № 033537 від 18.07.2002 р. -стягнути з відповідача [PERSON] на його користь збитки у розмірі 2400.00 грн, викли\-каних необхідністю проведенням топографо-геодезичних робіт на його двох ділянках, зірваних 22.05.2017 року з вини відповідача, а також стягнути 3200 грн. авансовий внесок на ви\-конавче провадження, сплачений до Соснівського відділу ДВС м.Черкаси ГТУЮ в Черкаській області. Загальна сума 5600 грн. -стягнути з відповідача [PERSON] на його користь всі судові витрати за цим позовом. Свій позов позивач мотивує тим, що він є власником земельних ділянок, розташованих по вул.Леніна, 136 та 136-А у с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району\~ Черкаської області. З однією із його земельних ділянок межує земельна ділянка, яка належить відповідачу [PERSON] Відповідач при користуванні своєю земельною ділянкою виходить за її межі, самовільно переставляє межові знаки, тому виникла необхідність у встановленні кадастровою службою в натурі меж земельних ділянок, що належать сторонам. Відповідач в добровільному порядку здійснити вказані дії відмовляється, тому рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року зобов»язано [PERSON] сприяти [PERSON] у встановленню твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. На виконання вказаного рішення між позивачем та Черкаським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою укладено договір №71225Кор00414, згідно п.1.1. виконавець бере на себе зобов»язання своїми засобами та за рахунок замовника виконати зазначені в п.1.2. договору землевпорядні роботи, замовник зобов»язується прийняти результат таких робіт (землевпорядну документацію) і оплатити виконавцеві вартість виконаних робіт. Предметом договору є виконання робіт по розробці землевпорядної документації, а саме проведення топо-геозедичних робіт в с.Деренковець вул.Леніна, 136-А Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (2 земельні ділянки). Під час проведення обстеження відповідач чинить перешкоди у встановленні межових знаків. Вартість робіт по вказаному договору становить 2400 грн, які оплачені позивачем, також до Соснівського відділу ДВС позивачем сплачено авансовий внесок в сумі 3200 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінений позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у зміненому позові. Вказав, що відповідач порушила його права, порушивши норми добросусідства та рішення суду щодо відновлення межових знаків. Лінійні розміри земельних ділянок відповідача не відповідають розмірам в державному акті на землю. Для виконання рішення суду від 18.01.2017 року він звернувся до землевпорядної організації для встановлення межових знаків, оплатив послугу, але 22.05.2017 року відповідач перешкодила виконанню робіт, внаслідок чого роботи не були виконані. Маються ознаки самовільного захоплення відповідачем його земельної ділянки. Для відновлення меж відсутня необхідна технічна документація в сільській раді, земельному відділі, що унеможливлює проведення робіт на місцевості, а [PERSON] перешкоджає роботі топографо-геодезичної організації для відновлення меж земельної ділянки шляхом вчинення бійки з ними. У [PERSON] фактичні розміри земельної ділянки не відповідають її правостановлюючим документам. Ним сплачені кошти у розмірі 2400.00 грн організації, яка виконувала роботу, але роботи були зірвані по вині [PERSON], яка не допустила встановленню межових знаків, тому межові знаки до цього часу не встановлені. Також ним було сплачено авансовий внесок до відділу ДВС у розмірі 3200 грн, яку не вимагає стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] позов не визнала, надала письмове заперечення (а.с.60-64). та пояснила, що законно володіє земельними ділянками в межах, визначених технічною документацією. Згодом, в 2013 році через погіршення стосунків з позивачем стали переноситися межові знаки. Дійсно не дала можливості встановлювати межові знаки, оскільки їх почали встановлювати по її земельній ділянці, де була посаджена кукурудза. Землевпорядників не пустила саме на свою земельну ділянку, оскільки роботи виконувалися на її землі. Вказані події відбулися 22.01.2017 року в с.Деренковець по вул.Набережній, 138. Межа між земельними ділянками має вигляд перепаду по висоті. Причину приїзду спеціалістів вона розуміла, жодних дій щодо них не вчиняла, роботі не перешкоджала. Спеціалісти не закінчили роботу, оскільки вважали, що існує накладення кількох земельних ділянок, в тому числі, й інших сусідів. Її право на земельні ділянки визначено державними актами і актом встановлення межових знаків. Спеціалісти пішли із місця проведення обмірів з власної ініціативи. За наслідками вимірювань спеціалісти склали акт, згідно якого були надані рекомендації щодо вирішення спору із залученням власників, інших, крім них, землеволодільців. Представник третьої особи [PERSON] сільської ради [PERSON] пояснив, що 22.05.2017 року були проведені роботи по встановленню межових знаків. Через дії [PERSON] роботи були припинені, оскільки вона не дозволила встановити межовий знак, на ділянці, яку вважала своєю. Доказів незаконності використання відповідачем вказаною частиною земельної ділянки на даний час немає. Обміри не були закінчені через заперечення [PERSON] обміряти її земельну ділянку та поведінку [PERSON]. Свідок [PERSON], яка є старостою с.Деренковець\~ Корсунь-Шевченківського району Черкаської області суду пояснила, що земельний спір між сторонами існує тривалий час. Обміри земельної ділянки [PERSON] проводилися в травні 2017 року, в якому приймали участь спеціалісти землевпорядної служби, сторони у справі, представники сільської ради. 22.05.2017 року [PERSON] заборонила стороннім особам заходити в глиб її земельної ділянки. Попередньо, восени, у [PERSON] проводилося вимірювання розмірів земельної ділянки та було встановлена їх відповідність державному акту останньої. Дата, час проведення обмірів була запропонована самим [PERSON]. Представників ДВС при цьому не було. Свідок [PERSON], який є чоловіком відповідачки, суду пояснив, що 22.05.2017 року проводилося вимірювання площі земельної ділянки [PERSON]. Виміри проводилися землевпорядниками. Коли останні встановили невідповідність розмірів ділянок та зайшли в глиб їхньої земельної ділянки, він заборонив проводити роботи, оскільки це погрожувало знищити урожай кукурудзи. Жодних дій щодо вчинення перешкоди не вчинялися. Про наявність судового рішення щодо встановлення межових знаків не знав, із його змістом ознайомлений не був. Чи складали акт геодезисти йому не відомо. Наряд міліції викликав [PERSON]. Під час проведення вимірів було виявлено накладення земельних ділянок. Про проведення замірів дружину повідомив [PERSON]. Представники ДВС при цьому участі не приймали. Свідок [PERSON] суду показав, що 22.05.2017 року на суміжних земельних ділянках проводилися роботи по встановленню межових знаків. Він допомагав проведенню цих робіт. [PERSON] заперечила проти встановлення меж. Був викликаний наряд поліції. Встановленню межових знаків заважали [PERSON] та її чоловік. [PERSON] та його дружина пропонували компромісні варіанти вирішення питання, але [PERSON] не погоджувалася. Під час виконання робіт були присутні сусіди, представники сільської ради, геодезисти, а згодом і наряд поліції. Представників ДВС не було. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в силу наступного. В суді встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належать дві земельні ділянки, розташовані у с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Права власності на земельні ділянки належать позивачу на підставі: Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №033537, виданого на підставі рішення сесії Деренковецької сільської ради №2-5 від 31 травня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,4895 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7122581501:01:020:0019 (а.с.13), Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №034725, виданого на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки АЕР №669448 р/р 1138 від 27 березня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,5989 га для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 7122585801.02.21.001 (а.с.12). Суміжною земельною ділянкою із ділянкою, що належить позивачу, є належна відповідачу [PERSON] земельна ділянка. У власності відповідача перебуває три земельні ділянки, права власності на які належать відповідачу на підставі: Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР №033714, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія №р/№3444 від 09 жовтня 2002 року, на земельну ділянку площею 0,5982 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.14), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №190083, виданого на підставі рішення Деренковецької сільської ради №18-6/5 від 18 грудня 2007 року , на земельну ділянку площею 0,1301 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7122581500:01:001:0066 (а.с.16), Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №190082, виданого на підставі рішення Деренковецької сільської ради №18-6/5 від 18 грудня 2007 року , на земельну ділянку площею 0,1994 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7122581500:01:001:0067 (а.с.15). На а.с.20 міститься копія акту погодження меж землеволодіння [PERSON] від 05.06.2002 року. Згідно акту обстеження земельних ділянок від 19.09.2016 року були встановлені тимчасові межові знаки, які погоджені [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Позивач стверджує, що оформлення і видача вищезазначених Державних актів відбувалося недбало, з чисельними порушеннями чинних на той час нормативних і законодавчих актів, внаслідок чого відносно землевпорядника Деренковецької сільської ради [PERSON] було розпочате кримінальне провадження № 12012250190000015 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, згідно матеріалів якого він і [PERSON] є потерпілими в результаті під\-робки підписів в акті погодження меж землеволодіння [PERSON] від 05.06.2002 р. та акті визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі [PERSON] від 03.04.2008 р. За наслідками розгляду вказаного кримінального провадження 05.05.2017 року Городищенський районний суд Черкаської області виніс ухвалу, згідно якої звільнив [PERSON] від кри\-мінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України в зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито (а.с.22-23). Суду не надано доказів про те, що вище зазначені Державні акти визнані недійсними. Згідно договору дарування від 12.05.1998 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що в с.Деренківець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.65). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2002 року спадкоємцем майна [PERSON] є його дочка [PERSON], спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається із земельної ділянки площею 0,60 га в межах с.Деренківець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.66). [PERSON] встановлені межові знаки земельних ділянок згідно державних актів І-ЧР №033714, ЯЗ №190082, ЯЗ №190083, що підтверджується актами від 19.09.2016 року про перенесення в натуру межових знаків земельної ділянки (а.с.67-69). З приводу неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] щодо розмежування земельних ділянок [PERSON] звертався до Корсунь-Шевченківського відділення поліції Звенигородського відділу ГУНП України в Черкаській області, розгляд звернення передано до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області (а.с.21). Позивач вважає, що відповідач тривалий час порушує його права як власника земельних ділянок, яка при користуванні своєю земельною ділянкою виходить за її межі, самовільно переставляє межові знаки у зв»язку з чим до Корсунь-Шевченківського районного суду був поданий позов [PERSON] до [PERSON] про відновлення межових знаків. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року, яке набрало законної сили 28.01.2017 року, зобов»язано [PERSON] сприяти [PERSON] у встановленню твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.10-11). На підставі вказаного рішення 29.05.2017 року судом видано виконавчий лист. 20.04.2017 року між [PERSON] та Черкаським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою укладено договір №71225Кор00414, згідно п.1.1. виконавець бере на себе зобов»язання своїми засобами та за рахунок замовника виконати зазначені в п.1.2. договору землевпорядні роботи, замовник зобов»язується прийняти результат таких робіт (землевпорядну документацію) і оплатити виконавцеві вартість виконаних робіт. Предметом договору є виконання робіт по розробці землевпорядної документації, а саме проведення топо-геозедичних робіт в с.Деренковець вул.Леніна, 136-А Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (2 земельні ділянки). Згідно п.2.1. загальна вартість робіт за договором становить 2400 грн (а.с.24-27,32), які оплачені [PERSON], що підтверджується квитанцією від 20.04.2017 року. Згідно акту обстеження земельної ділянки (встановлення, відновлення меж земельної ділянки) від 22.05.2017 року, який складений комісією в складі представників [PERSON] сільської ради [PERSON], [PERSON], представників ДП Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою [PERSON], [PERSON], в присутності депутата сільської ради [PERSON], землевласників [PERSON], [PERSON], [PERSON] відновлення та встановлення межових знаків неможливо, оскільки [PERSON] не згідна з межою [PERSON] з боку р.Рось, існує накладення земельних ділянок сторін 4-6 м (а.с.29). Тому [PERSON] просить визнати лінійні проміри меж земельних ділянок, належних відповідачу [PERSON] за Державними актами серія І-4P № 033714 від 16.10.2002 р. та серія ЯЗ №190082 від 29.12.2008 р. недійсними в тій мірі, в якій вони протирічать лінійним промірам меж земельних ділянок, належних позивачу [PERSON] за Державними актами серія І-4P № 034725 від 05.04.2002 р. та серія І-4P № 033537 від 18.07.2002 р. В ст.152 ЗК України закріплені способи захисту прав на земельні ділянки. Зокрема, згідно ч.1-3 держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Спосіб захисту права, обраний позивачем у вигляді визнання лінійних промірів меж земельних ділянок, належних відповідачу недійсними в тій мірі, в якій вони протирічать лінійним промірам меж земельних ділянок, належних позивачу, не передбачений ст.152 ЗК України, крім цього Державні акти серія І-4P № 033714 від 16.10.2002 р. та серія ЯЗ №190082 від 29.12.2008 р., належні відповідачу та Державні акти серія І-4P № 034725 від 05.04.2002 р. та серія І-4P № 033537 від 18.07.2002 р., належні позивачу, недійсними не визнавались. За таких обставин, враховуючи сукупність наданих позивачем доказів та зміст позовної вимоги щодо визнання недійсними лінійних промірів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача збитків у розмірі 2400.00 грн, викли\-каних необхідністю проведенням топографо-геодезичних робіт на його двох ділянках, зірваних 22.05.2017 року з вини відповідача, а також стягнути 3200 грн. авансовий внесок на ви\-конавче провадження, сплачений до Соснівського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області, суд зазначає наступне. Як зазначено вище рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 18.01.2017 року, яке набрало законної сили 28.01.2017 року, зобов»язано [PERSON] сприяти [PERSON] у встановленню твердих меж між належними їм суміжними земельними ділянками, що розташовані в с.Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.10-11). Тобто в справі, що розглядається, позивач по суті заявив вимогу щодо виконання попереднього рішення суду. На підставі вказаного рішення 29.05.2017 року судом видано виконавчий лист. На підтвердження наявності виконавчого провадження позивачем надано лише рахунок Соснівського ВДВС м.Черкаси про сплату авансового внеску та квитанцію про сплату авансового внеску в сумі 3200 грн (а.с.41). Відомості щодо відкриття виконавчого провадження відсутні. Поза межами виконавчого провадження між позивачем та Черкаським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою укладено договір №71225Кор00414, вартість робіт за вказаним договором становить 2400 грн. Під час проведення обстеження земельної ділянки (встановлення, відновлення меж земельної ділянки) від 22.05.2017 року представники відділу ДВС були відсутні, на що вказують сторони та свідки. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З матеріалів справи вбачається, що позивач обрав свій захист шляхом подання позову, в обґрунтування якого посилається на неналежне виконання відповідачем рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області 18.01.2017 року. Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Згідно положення ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно ч.2 цієї ж статті до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Позивачем суду надано лише рахунок Соснівського ВДВС м.Черкаси про сплату авансового внеску та квитанцію про сплату авансового внеску в сумі 3200 грн (а.с.41). Відомості щодо відкриття виконавчого провадження відсутні. Разом з тим, порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст..63 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закону) Так, згідно ч. 1 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. Згідно ч. 2 ст.63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до приписів ч. 4 вказаної статті виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Аналізуючи вказані норми Закону та відповідність ним встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач в даному випадку неправильно обрав спосіб захисту свого порушеного права, оскільки останній самостійно намагався виконати рішення суду та не використав наданий Законом механізм виконання органами ДВС судового рішення, яким по суті вирішено даний спір між сторонами у справі. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Відмовляючи у задоволенні позову, суд залишає судові витрати зі сплати судового збору за позивачем.

Outcome: dismissed