Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

01 березня 2016 року до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернулася позивач з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем до листопада 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько дитини, життям її не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає, вихованням не займається. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач батьківських обов'язків не виконує. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]., а також стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Представник третьої особи, орган опіки та піклування виконкому Слов'янської міської ради Донецької області, в судове засідання не з'явився, однак до суду надано про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що відповідач, [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю дитини [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 139. Зі штампу в паспорті [PERSON], вбачається, що 19.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав № 29/01-398 від 07.04.2016 року, вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та відносно дитини [PERSON], [INFO], оскільки батько не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тобто нехтує своїми батьківськими обов'язками протягом тривалого часу. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свободи інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги те, що батько дитини не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не несе матеріальних витрат на утримання, лікування і розвиток своєї дитини, не спілкується з дитиною, не навідує її за місцем проживання, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги те, що ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають повному задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved