Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Як вказує позивачка в позовній заяві, від перебування у шлюбних стосунках з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Мотивуючи тим, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання проживаючого разом з нею сина та має джерело доходу оскільки працевлаштований, але інформацію щодо місця роботи відмовляється надавати, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, а відповідач до суду не з»явився, однак подав заперечення, в якому позовні вимоги не визнає, мотивуючи це тим, що їхній спільний з позивачкою син зареєстрований та з вересня 2013 року проживав разом з ним по [ADDRESS] та перебував на його утриманні. З травня 2014 року позивачка самоправно змінила місце проживання хлопчика забравши його проживати в інше помешкання на літній період, однак з початку навчального року [PERSON] буде проживати з ним та перебуватиме на йог утриманні. А надана позивачкою інформація, щодо його працевлаштування та мінливого доходу не відповідає дійсності. Суд, заслухавши пояснення сторони позивачата врахувавши думку відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду від 14 жовтня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.4). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого повторно 21 липня 2009 року, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою комітету самоорганізації населення №6 мікрорайону військових містечок 12 та 17 №309 від 21.07.2014р. (а.с.3,10). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, у відповідності до частини 3 статті 181 СК України, є рішення суду, відповідно до якого кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як в позовній заяві так і в судовому засіданні позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1000 грн., обгрунтовуючи саме такий розмір аліментів хворобливим станом дитини. Згідно ст..ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Стаття 184 СК України вказує на те, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак в судовому засіданні жодних доказів про працевлаштування, мінливий дохід відповідача та спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі позивачкою надано не було, тому суд вважає, даний позов задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. "Конвенція про права дитини", ратифікована Верховною Радою України 27.09.1991 року та "Декларація прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На підставі викладеного та ст.ст. 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 15, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України,

Outcome: partial