Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] через свого представника, адвоката Бойко В`ячеслава Володимировича, звернувся до суду з позовом до Публічного тіонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Олешківський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , якому за життя на праві власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до Олешківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини йому повідомили про те, що на майно померлого батька накладено арешти державною виконавчою службою, що унеможливить видачу свідоцтва про право на спадщину. Звернувшись до Олешківського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області із запитом про надання інформації щодо підстав накладення арешту на ім`я батька, він отримав копію постанови про арешт майна боржника [PERSON] від 17 червня 2016 року, копію виконавчого листа справі №664/3919/15-ц про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованость по кредитному договору № 229190-сгеd від 22.05.2008 року на загальну суму 30755,43 грн. Вважає, що відповідач втратив право вимоги до [PERSON] , як спадкоємця померлого боржника - [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку пред`явлення такої вимоги. Посилаючись на викладені обставини та з метою захисту свого права власності, позивач просив зняти арешт з нерухомого майна померлого [PERSON] , а також заборону на його відчуження, накладені постановою головного державного виконавця Брязкало Л.О. 17.06.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №664/3919/15-ц від 10.05.2016 року виданого Цюрупинським районним судом Херсонської ост про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу у сумі 30755 грн 43 коп. по виконавчому провадженню 51455969; постановою про арешт майна боржника [PERSON] видане листопада 2017 року Олешківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області, номер запису про обтяження 23454688; постановою про відкриття виконавчого провадження б/н від 06 вересня 2010 року ВДВС Цюрупинського РУЮ, об`єкт обтяження - будинок, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 10517085, зареєстрований 22 листопада 2010 року; постановою про відкриття виконавчого провадження, б/н від 06 вересня 2010 року, ВДВС Цюрупинського РУЮ, об`єкт обтяження - все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 10518056, зареєстрований 22 листопада 2010 року. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 20 березня 2020 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У письмових поясненнях, підписаних представником відповідача [PERSON] , зазначено, що [PERSON] повинен виконати зобов`язання боржника, оскільки прийнявши спадщину, обов`язки боржника щодо погашення заборгованості перед банком перейшли до нього, як до спадкоємця, та заборгованість перед банком не погашена. Окрім того, вважають, що позивач обрав неправильний спосіб захисту, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на письмові пояснення АТ КБ «ПриватБанк», підписаної представником позивача, адвокатом Бойко В.В., зазначено, що предметом позову в даній справі є зняття арештів зі спадкового майна. Будинок [ADDRESS] фактично належить позивачу, однак оформити його належним чином як того передбачає чинне законодавство України позивач не має можливості, так як на будинок накладені арешт та заборона відчуження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважність причин не з`явлення суд не повідомив. Від представника третьої особи, державного виконавця Брязкало Л.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки . Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01.03.2016 року по справі № 664/3919/15-ц з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було стягнуто заборгованість за кредитним договором №229190-cred від 22.05.2008р. на загальну суму 30755, 43 грн. На виконання вказаного рішення, було відкрито виконавче провадження № 51455969 і постановою від 17.06.2016 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Відповідно до відповіді на запит, наданої Олешківською державною нотаріальною конторою Херсонської області за вих.№1396/014 від 02.10.2018 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який на день своєї смерті проживав у [ADDRESS] , заведено спадкову справу № 175/2018 рік. Станом на 02.10.2018 року звернулися такі спадкоємці - з заявою про прийняття спадщини за законом від 22.08.2018 року № 739, син померлого - [PERSON] . Відповідно до інформації зі спеціального розділу, номер запису про обтяження 23454688, було встановлено, що Олешківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на підставі постанови про арешт майна боржника серія та номер 49959189, виданої 20 листопада 2017 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . 3гідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна також обліковується арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10517085, зареєстрований 22 листопада 2010 року, підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження, б/н від 06 вересня 2010 року, ВДВС Цюрупинського РУЮ, об`єкт обтяження - будинок, адреса: [ADDRESS] ; арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10518045, зареєстрований 22 листопада 2010 року , підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження , б/н від 06 вересня 2010 року, ВДВС Цюрупинського РУЮ, об`єкт обтяження - все нерухоме майно. Дане обтяження було накладено відповідно до виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було стягнуто заборгованість за кредитним договором №229190-cred від 22.05.2008р. на загальну суму 30755, 43 грн. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, обов`язки щодо договору поруки. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як позивач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач, є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні питання про оформлення спадщини, що залишилася після його смерті, встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження та заборона відчуження всього нерухомого майна померлого. Згідно зі ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з цією ж статтею Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) божника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно не електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності по одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. В усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За приписами ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Одночасно, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» щодо невірно обраного позивачем способу захисту своїх прав, оскільки належним способом звернення до суду є подання скарги у відповідності до розділу VII ЦПК України, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У той же час, позивач [PERSON] не є стороною вказаного виконавчого провадження, а відтак позбавлений права на звернення до суду з такою скаргою. Крім того ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», якою регламентовано зняття арешту з майна встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, спосіб який обрав позивач шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку є єдиним належним способом захисту таких прав та інтересів, як звернення з відповідним позовом до суду, оскільки внаслідок існування арештів, порушуються його права, як власника. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. ст. 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до Правового висновку у Постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц (НП 61-25487св18) - при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Представником відповідача не надано жодних доказів того, що кредитор звертався до спадкоємця з вимогою повернення кредиту у строки, визначені ст.1281 ЦПК, а також доказів на підтвердження невиконаних зобов`язань з боку [PERSON] за вказаним виконавчим документом. У свою чергу наявність обтяження позбавляє позивача можливості отримати у спадщину майно. З огляду на це, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з-під арешту. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як він як єдиний спадкоємець власника майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися майном на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved