Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

01 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходів) щомісячно але не менше 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2006 року. Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утримані. Відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дітей не надає, не дбає про їх матеріальне забезпечення та виховання, тим самим ухиляється від виконання свої батьківських обовязків. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дітей, в звязку з чим, змушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій уточнила заявлені позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, також просила розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не зявився, направи до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнає в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. У відзиві направленому до суду вказав, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, посилаючись на тяжке матеріальне становище. Зазначив, що з останнього місця роботи ТОВ «Насим-Пром» він був звільнений у лютому 2019 року та на даний час ніде не працює. Має тяжкі захворювання на лікування яких потрібні значні кошти. Крім цього, на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають з 18 лютого 2006 року у зареєстрованому Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 18 лютого 2006 року, серії І-ФП, №005348 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 03 квітня 2006 року, серії 1-ФП, 023981 (а.с. 7), та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження від 07 вересня 2010 року, серії 1-ФП, №128225 (а.с. 6). Як вбачається з довідок Полігонівської [PERSON] ступенів Шевченківської сільської ради від 04 грудня 2018 року № 465 та № 464 дівчатка навчаються у школі: [PERSON] у третьому класі, [PERSON] у сьомому класі (а.с. 9). Крім цього, діти навчаються в Полігонівській дитячій музичній школі (а.с. 8). Позивачка працює в ТОВ «Південний Буг-М» на посаді продавця продовольчих товарів з 10 січня 2019 року з заробітною платою 4173,00 грн. (а.с. 10). Згідно з витягом про державну реєстрацію від 21 січня 2011 року № 28749265 [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 15-А, вул. 5-та Поперечна, с. Полігон Вітовського району Миколаївської області (а.с. 11). Як вбачається з трудової книжки від 07 липня 1997 року, серії АХ, №523494, відповідач 13 лютого 2019 року звільнений за згодою сторін з ТОВ «Насим-Пром» (а.с. 35-38). Відповідно до довідки Вітовської філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 13 березня 2019 року № 02-428/07 [PERSON] перебуває на обліку як безробітний (а.с. 42). З наданих [PERSON] медичних документів вбачається, що останній має тяжке хронічне захворювання, перебував на стаціонарному лікуванні, консультується зі спеціалістами та потребує постійного лікування (а.с.26, 27, 28, 29, 30, 31, 32) та витрачає кошти на ліки, що підтверджується квитанціями (а.с. 33). Згідно зі свідоцтвом про народження відповідача [PERSON] від 26 червня 1980 року, серії ІІ-ФП, № 496299, в графі «матір» вказана [PERSON] (а.с. 40). Відповідач в якості доказу щодо перебування на його утримані матері пенсіонерки надає пенсійне посвідчення від 30 грудня 2009 року, серії ААЕ, №430560 (а.с. 39), та довідку про доходи видану Інгульським обєднаним управлінням ПФУ м. Миколаєва в Миколаївській області від 04 березня 2019 року № 846/02, видані на імя [PERSON]. Водночас, судом зазначені письмові документи не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих доказів по справі, оскільки відповідачем не надані докази зміни прізвища його матері з «Сухорукової» на «Дідик». Крім цього, як вбачається з досліджених доказів мати відповідача отримує пенсію, в звязку з чим суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що вона перебуває на утриманні відповідача. Частини 6 статті 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати і батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма національного законодавства відповідає статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою\~ кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї, і право на забезпечення в разі безробіття, хвороби, інвалідності, вдівства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини. Материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Статтею 181 та частинами 1 та 2 статті 183СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON]\~єбатьком дітей, повнолітньою та працездатною особою, утриманців не має, будь-яких аліментних платежів не сплачує. Дані щодо інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача відсутні. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дітей, які проживають з матір'ю позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дітей і зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття, суд на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 183 СК України, визнає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 786,40 грн.

Outcome: approved