Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

02.04.2021 до суду надійшов позов від КП «Славутське ЖКО» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову позивач вказує, що квартира [ADDRESS] перебуває у державній власності. [PERSON] , який помер, був основним наймачем даної квартири. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є членами сім`ї наймача, зареєстровані та проживають в зазначеній квартирі. КП «Славутське ЖКО» обслуговує зазначений будинок, а саме надає послуги теплопостачання та управління багатоквартирним будинком. Станом на 01 березня 2021 року в результаті несплати житлово-комунальних послуг за відповідачами утворився борг за послуги теплопостачання в сумі 78191,57 грн. та за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 13423,10 грн. Оскільки заборгованість добровільно відповідачами не сплачена, позивач звернувся до суду та просить стягнути з них заборгованість за наданими послугами та сплачений судовий збір. 10.08.2021 до суду надійшла заява від представника позивача про уточнення позовних вимог, а саме стягнути заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 78191,57 грн. та за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 13423,10 грн. з [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 31 серпня 2021 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися та про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Як передбачено ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняться від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 10 Закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 р. № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача теплової енергії укласти договір із теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії передбачено ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання». Разом з тим, відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з теплопостачання, оскільки, відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у цивільній справі 638/11034/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено,\~що квартира [ADDRESS] перебуває у державній власності. Основним наймачем цієї квартири був [PERSON] , який помер. У даній квартирі проживають та значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, згідно договорів № 82-ЦБ-08/2018 від 30 липня 2018 року, № 82-УБ-08/2019 від 01.08.2019 КП «Славутське ЖКО» надає співвласникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] послуги з управління багатоквартирним будинком. Тобто відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані здійснювати оплату наданих послуг, однак у зв`язку із невиконанням зобов`язань утворилась заборгованість, яка згідно розрахунків складає за послуги теплопостачання в сумі 78191,57 грн. та за послуги управління багатоквартирним будинком у сумі 13423,10 грн. (особовий рахунок [NUMBER] ). Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved