Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

01 листопада 2017 року [PERSON] надіслав на адресу суду засобами поштового звязку позовну заяву до Донецької міської ради, в якій просить суд визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 03 березня 2012 року в м. Києві, а саме, на 1/3 частку квартири [ADDRESS], загальною площею, 57,30 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., визнати за [PERSON] право власності на майно в порядку спадкування після смерті [PERSON], що померла 03 березня 2012 року в м. Києві, а саме, на 1/3 частку квартири [ADDRESS], загальною площею, 57,30 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м. Позовна заява мотивована тим, що 05.06.2010 року позивач уклав шлюб з [PERSON] (після шлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], від даного шлюбу 03.11.2010 року народився [PERSON]. 03.03.2012 року дружина позивача, [PERSON], померла, після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру [ADDRESS], загальною площею, 57,30 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м. При житті дружина заповіт не склала. [PERSON], [PERSON] та батько покійної дружини позивача, [PERSON], прийняли спадщину звернувшись з відповідними заявами до Першої макіївської нотаріальної контори. 14.09.2016 року позивач, як законний представник [PERSON], звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON], однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не надав правовстановлюючих документів на імя спадкодавця. В судове засідання позивач, представник позивача не зявились, представник надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Донецької міської ради, повторно у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 207512, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 05 червня 2010 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 167. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON]. 03 листопада 2010 року, за час сумісного проживання у шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 990, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 359483. 03 березня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 231339, про що відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблений відповідний актовий запис № 4167. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира № 30 у будинку № 10 по вул. 50-ої Гвардійської дивізії міста Донецьк, на підставі договору довічного утримання від 02 березня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 167. Вищевказане підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 29942166 від 20 березня 2012 року наданою Першою Макіївською державною нотаріальною конторою, 20 березня 2012 року Першою Макіївською державною нотаріальною конторою до майна померлої 03 березня 2012 року [PERSON], [INFO], заведена спадкова справа, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за № 52565569, та у нотаріуса за № 215. Постановою державного нотаріусу Першої Макіївської державної нотаріальної контори [PERSON] від 14 вересня 2016 року, відмовлено громадянину [PERSON], що діє за себе та в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає в місті Києві, Україна, [ADDRESS] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески в ПАТ КБ «Приватбанку», квартиру в [ADDRESS], та в [ADDRESS], та інше спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 03 березня 2012 року. У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1258, ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], належним чином прийняли свою частину спадщину після смерті [PERSON], так як [PERSON] звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори в установлений законом строк, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Також, батько померлої [PERSON], [INFO], належним чином прийняв свою частиу спадщини після смерті доньки [PERSON], так як звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори в установлений законом строк, що підтверджується письмовими матеріалами справи, але до моменту смерті 28.08.2015, своє право власності на спадкове майно не оформив. Згідно ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 319, ч, 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Веуеіег V. Ііаіу), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 200071). Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved