Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду 27 вересня 2013 року з позовом, вказавши, що 25 січня 2006 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] був укладений кредитний договір № KRKRR004560133. Згідно умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач взяв на себе зобов'язання погашати отриманий кредит і відсотки за його використання. Однак [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії. Станом на 18 вересня 2013 року сума заборгованості за кредитним договором складає 21 504,95 грн., а саме: - 4451,32 грн. - заборгованість за кредитом, - 8651,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 8402,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № KRKRR004560133 від 25 січня 2006 року в розмірі 21504,95 грн., а також витрати по справі - судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 16-17, 18-20). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] був укладений кредитний договір № KRKRR004560133 (а.с. 6-7 - копія договору, а.с.9 - копія довідки з Єдиного державного реєстру, а.с.10 - копія банківської ліцензії, а.с.11 - копія статуту). Згідно умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 13410,00 грн. на наступні цілі: купівля ТНС, зі сплатою користування кредитом відсотків у розмірі 3,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії: в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, в розмірі 0,00% від суми наданого кредиту початково в момент надання кредиту плюс сума, яка розрахована відповідно до п.3.10. даного договору. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: починаючи з першого місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 24» по « 28» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж» у сумі 650,15 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії, станом на 18 вересня 2013 року сума заборгованості за кредитним договором складає 21 504,95 грн. (а.с.4-5 - розрахунок) Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно кредитного договору № KRKRR004560133 від 25 січня 2006 року відповідач [PERSON] зобов'язувалася повернути борг до 24 січня 2009 року. В кредитному договорі, наданому позивачем, сторонами не визначений строк позовної давності, отже він загальний згідно положень ст.257 ЦК України. Як вбачається з розрахунку, останній платіж відповідачем був здійснений 28.05.2008 року. Протягом трьох років з моменту закінчення строку дії кредитного договору позивач не звертався до суду з позовною заявою, не заявив клопотання про поважність причин пропуску строку позовної давності та його поновлення. За таких обставин суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed