Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

02.04.2013 року до суду з позовною заявою звернувся [PERSON], в якому зазначив, що будинок [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію в грудні 1953 року. Комісійним обстеженням від 11.05.2001 року визначено провести ремонт карнизу, а також виконати допоміжну вентиляцію в ванній кімнаті квартири. Рішенням виконкому Горлівської міської ради від 17.03.2004 року № 285 житловий будинок [ADDRESS] передано комунальним підприємствам «Наш дім» та «Сервіс». 11.04.2006 року він звернувся до КП «Сервіс» із заявою щодо укладення договору та заявою про недоліки в квартирі [ADDRESS] і навкруги неї. Він неодноразово звертався з аналогічними заявами протягом 2006 - 2010 років. Договірні стосунки між ним та КП «Сервіс» відсутні. Вважає підприємницьку практику КП «Сервіс» нечесною. Запропоновані КП «Сервіс» для укладення договори не відповідають Типовим договорам. Позивач вважає, що відповідач не виконує роботи які є обов'язковими для утримання будинку. В зв'язку з чим позивач вирішив самотужки вжити дії спрямовані на утримання будинку. 17.07.2008 року він повідомив КП «Сервіс» про необхідність заміни труб водоводу та у вересні 2009 року виконав роботи по заміні труб за власні кошти та запропонував КП «Сервіс» відшкодувати йому витрати понесені ним на виконання відповідних робіт. Питання цієї компенсації не вирішено. Просив суд: понудити КП «Сервіс» до укладення з ним договорів, які відповідають Типовим договорам затвердженим Постановами КМУ № 529 від 20.05.2009 року та № 933 від 03.09.2009 року; стягнути з КП «Сервіс» на його користь 4926 грн., витрачені на оплату роботи і придбання матеріалів і вентиляторів, потрібних при ремонті і обладнанні системи вентиляції; вирішити питання щодо відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди. Відповідно до заяви від 17.05.2013 року, позивач доповнив позовну заяву вимогою пролонгувати термін дії Договору від 1994 року на період до укладення Договорів згідно чинного законодавства, як те визначено Постановами КМУ №529 від 20.05.2009 року (в редакції постанови КМУ № 937 від 03.09.2009 року) та № 933 від 03.09.2009 року. Згодом, відповідно до заяви від 10.12.2013 року, позивач доповнив позовну заяву уточненими вимогами: визнати, що відповідач не виконав свій обов'язок щодо підготовки та укладення з ним договорів згідно з Типовими договорами, затвердженими Постановами КМУ № 560 від 12.07.2005 року (№ 529 від 20.05.2009 року) і № 630 від 21.07.2005 року (в редакції від 03.09.2009 року № 933); стягнути з КП «Сервіс» на його користь 5932 грн. 80 коп., витрачених на придбання матеріалів, оплату ремонтних робіт і транспорту; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. заподіяну душевному та фізичному здоров'ю родини [PERSON]. Заявою від 10.01.2014 року позивач доповнив позовну заяву вимогами: вирішити питання щодо сплати відповідачем на користь родини [PERSON] пені в розмірі 37485,50 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, в підтвердження позову посилався на обставини викладені у позовній заяві та заявах від 17.05.2013 року,від 10.12.2013 року,від 10.01.2014 року. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності від 22.01.2013 року (вих. № 39), проти позовних вимог заперечував, вважає їх необґрунтованими, просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов наступного. [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Горлівської міської ради № 285 від 17.03.2004 року «Про упорядкування обслуговування житлового фонду міської ради» розподілено житловий фонд міської ради між комунальними підприємствами. Так, згідно із додатком до вказаного рішення КП «Сервіс» обслуговує будинок [ADDRESS]. Станом на час розгляду справи письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг між [PERSON] та КП «Сервіс» не укладено. Так, встановлено, що позивач неодноразово звертався до КП «Сервіс» з приводу необхідності укладення договору про надання житлово-комунальних послуг. Відповідач, у свою чергу, неодноразово пропонував [PERSON] для укладення розроблені договори, але позивач посилаючись на невідповідність запропонованих проектів договорів Типовим договорам затвердженим відповідними постановами Кабінетом Міністрів України без конкретизації, як на думку позивача розбіжностей, між запропонованими проектами типовим договорам. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Стаття 4 вказаного Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Так, ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Разом з тим, свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Статті 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Сукупний аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 529 говорить про те, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин, в тому числі, шляхом зобов'язання сторони до укладення відповідних договорів. Враховуючи викладене, суд позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання КП «Сервіс» укласти з ним договір про надання житлово-комунальних послуг слід залишити без задоволення. Відповідно до висновку акту від 11.05.2001 року, складеного комісією Горлівської міської ради, причиною вологості в квартирі [ADDRESS], є опалення, яке не відповідає нормам, а також недостатня вентиляція у ванній кімнаті. Відповідно до висновків акту від 28.04.2006 року, затвердженого директором КП «Сервіс», складеного за результатами обстеження квартири [ADDRESS] необхідно виконати ремонт штукатурки цоколя, ремонт газового приямку, замінити металеве покриття парапету, відновити відмостку. 30.07.2009 року між [PERSON] та СПД ФО [PERSON] було укладено договір на виконання підрядних робіт відповідно до якого [PERSON] виступив замовником ремонтних робіт квартири [ADDRESS] за плату в розмірі 4506,80 грн. Відповідно до акту виконаних робіт за вересень 2009 року виконано роботи на суму 3500 грн. з використанням матеріалів на суму 1089 грн. (всього 4589 грн.). Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з КП «Сервіс» на його користь 4926 грн., витрачені на оплату роботи і придбання матеріалів і вентиляторів, потрібних при ремонті і обладнанні системи вентиляції. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За вище вказаних обставин доказування потребує не лише факт виконання ремонтно-будівельних робіт та розмір вартості таких робіт і матеріалів використаних підчас їх виконання, а й відповідність таких робіт будівельно-технічним нормам та повноваження підрядника на виконання таких робіт. Так, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження повноважень суб'єкту господарювання - СПД ФО [PERSON] на виконання ремонтно-будівельних робіт, не надано доказів відповідності проведених робіт нормативам, нормам, стандартам, порядкам і правилам згідно із чинним законодавством. На підставі викладено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з КП «Сервіс» на його користь 4926 грн., витрачених на оплату роботи і придбання матеріалів і вентиляторів, потрібних при ремонті і обладнанні системи вентиляції без задоволення через недоведеність. Вимогу позивача про стягнення з КП «Сервіс» пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» суд розцінює як безпідставну. Так, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Враховуючи те, що письмового договору про надання житлово-комунальних послуг з чітко визначеними строками виконання робіт між сторонами укладено не було, підстав для посилання позивача на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» немає. Разом з тим, суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем обов'язків передбачених п. 1, 6, 7 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Так, за неодноразовими зверненнями позивача в період з 2001 року по 2013 рік щодо усунення виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг відповідач проводив обстеження квартири [ADDRESS] та підтверджував відповідними актами необхідність проведення ремонтних робіт. Але, відповідні роботи щодо усунення виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг не проводилися. Відповідач під час судового розгляду не надав жодних доказів на підтвердження проведення таких робіт. Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та має право на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг. Зазначені права позивача, як споживача житлово-комунальних послуг відповідачем було порушено. Наведене вказує на наявність спричиненої позивачу винними діями відповідача моральної шкоди, яка виразилася у незабезпеченні споживача своєчасними та відповідної якості житлово-комунальними послугами, що призвело до душевних страждань позивача та членів його сім'ї, змусило останніх вживати додаткові заходи по належному забезпеченню безпечних для здоров'я умов проживання, вчиняти додаткові дії щодо організації та проведення ремонтних робіт та змусило неодноразово протягом тривалого часу звертатися до відповідача з вимогами забезпечення його права на належні житлово-комунальні послуги гарантовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та іншими прийнятими на його підставі нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За таких обставин, суд з урахуванням глибини та тривалості душевних страждань позивача, а також виходячи з передбачених ст. 23 ЦК України вимог розумності та справедливості, вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до КП «Сервіс» про захист прав споживачів, зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково. На користь позивача слід стягнутив рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одна тисяча) грн., а в іншій частині позову - відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial