Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

01 жовтня 2019 року позивач, [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу відповідача, починаючи з 01 вересня 2019 року і до 30 червня 2022 року. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що з відповідач по справі є її батьком. Зараз позивачка вже повнолітня та продовжує навчання у Київському університеті культури, IV рівня акредитації, на ІІ курсі, форма навчання на контрактній основі. Термін навчання з 01вересня 2019 року по 30 червня 2022 року. Оскільки в зв`язку з навчанням вона не має змоги працювати, знаходиться на утриманні матері, вартість навчання коштує 19764 грн, не рахуючи коштів на проживання, харчування та інше, а тому потребує матеріальної допомоги від батька та матері. В позовній заяві позивачка просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву , в якій просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на період навчання доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, починаючи з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками позивачки є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області ( а.с.7). З довідки Київського університету культури № 200 від 04.09.2019 р. вбачається, що [PERSON] є студентом ІІ курсу, групи ІШ-48, денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, IV рівня акредитації., період навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року . Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність стабільного заробітку відповідача та можливість надання такого утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу) відповідача. Згідно з вимогами ст.ст. 133,141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial