Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

01 грудня 2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.08.2020 о 15 год 30 хв у м. Вінниці по вул. Стельмаха 3, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки МАЗ 5551, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем Honda Civic, д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до автотоварознавчого дослідження №20-133 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних транспортним засобом, проведеним суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , позивачу діями відповідача завдано майнову шкоду у розмірі 43 822, 08 грн. Крім цього, позивач також поніс додаткові витрати, пов`язані з оплатою даного дослідження, а саме у розмірі 2 600 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, на підставі страхового полісу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 26 471, 55 грн. Іншу частину завданих збитків, на думку позивача, повинен відшкодувати відповідач, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 21 217, 53 грн матеріальних збитків. У судове засідання представник позивача адвокат Ткач Ю.А. не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 25 січня 2021 року о 10 год 00 хв та 16 лютого 2021 року о 12 год 00 хв не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року у справі №127/19888/20 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, 26.08.2020 о 15 год. 30 хв. в м. Вінниці по вул. Стельмаха, 3, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом МАЗ 5551, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Стельмаха, 3, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем HONDA CIVIC, д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою відповідача у справі [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 30.10.2020 (а.с.7). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу з 12.07.2019 транспортний засіб HONDA CIVIC, д.н.з. [NUMBER] , який пошкоджено діями відповідача, належить на праві власності [PERSON] - позивачу у справі (а.с.8-9). Розмір збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження вказаного транспортного засобу у ДТП, що мало 26.08.2020 о 15 год. 30 хв. в м. Вінниці по вул. Стельмаха, 3, а саме вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 43 822, 08 грн, що підтверджується звітом №20-133 від 17 жовтня 2020 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаним оцінювачем [PERSON] (а.с.11-22). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордер №133 [PERSON] прийняв за оцінку майна 2600 грн 00 коп від [PERSON] (а.с.10). 07.09.2020 о 09 год 40 хв на замовлення позивача [PERSON] проведено дефектування автомобіля після ДТП, вартість послуги склала 567, 00 грн відповідно до акту виконаних робіт від 07.09.2020 №ФОПН-01270 (а.с.24). Крім цього, автомобіль позивача внаслідок пошкоджень після ДТП самостійно не рухався, в зв`язку з чим позивач користувався послугами евакуатора. Так, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №106 від 26.08.2020 року та акту виконаних робіт №106 ФОП [PERSON] надав позивачу послуги: виклик евакуатора, завантаження-розвантаження, загальною вартістю 700 грн (а.с.25-26). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату за страховим полісом №ЕР/123466767, яким застрахована цивільна відповідальність [PERSON] , відшкодування за спричинені внаслідок ДТП збитки. Згідно із випискою з карткового рахунку позивача за 18.11.2020, у цей день на його рахунок надійшло безготівкове зарахування від ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за страховим актом №200000330515 від 13.11.2020 у розмірі 26 471, 55 грн 00 коп (а.с.32). Відповідно до розрахунку заборгованості від 07.12.2020 року, з урахуванням вартості експертного дослідження, вартості огляду автомобіля на СТО (дефектування), послуг евакуатора, залишкова сума збитків, завданих позивачу становить 21 217, 53 грн (а.с.48). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Відтак позов пред`явлено належним позивачем, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 серпня 2020 року, завдано матеріальну шкоду майну, яке належить позивачу на праві власності. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Тобто за загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Разом з тим, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Зокрема, статтями 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц звернуто увагу судів на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.56, 72 постанови). У даному випадку, страховою компанією ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодовано позивачу частину завданих йому збитків, а саме 18.11.2020 за страховим актом №200000330515 від 13.11.2020 виплачено страхове відшкодування у розмірі 26 471, 55 грн 00 коп. Різниця між встановленою у наданому позивачем звіті вартості відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням становить 17 350, 53 грн. Відтак, належним відповідачем, на якого покладено цивільно-правову відповідальність за заподіяння шкоди позивачу у даному випадку, є відповідач у справі [PERSON] , оскільки розмір завданих позивачу збитків перевищив ліміт відповідальності страховика. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Неправомірність дій [PERSON] та причинний зв`язок між ними та фактом пошкодження майна позивача встановлені постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року у справі №127/19888/20, яка набрала законної сили 30 жовтня 2020 року. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Будь-яких заперечень щодо визначеної позивачем вартості ремонтних робіт та доказів на їх підтвердження сторона відповідача не висловила, їх не викладено також у відзиві на позовну заяву. Хоча, згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення з відповідача 17 350, 53 грн вартості відновлювального ремонту у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд вважає обґрунтованими, а тому відповідні кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача. Разом із тим, позивач також просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 2600,00 грн, які понесено ним на оплату послуг ФОП [PERSON] по виконанню звіту №20-133 про оцінку вартості збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу. На підтвердження понесення витрат у відповідному розмірі позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера №_133 від 23.09.2020 (а.с.10). Однак у зазначеній квитанцій прямо вказано, що 2600,00 грн прийнято від [PERSON] , який не є учасником даної справи, а не від позивача. Таким чином, витрати позивача у сумі 2600,00 грн не підтверджені належними доказами, а тому у цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Так само не надано суду належних доказів (квитанцію, платіжне доручення тощо), якими підтверджувалось, що саме [PERSON] поніс витрати по наданню послуг з дефектування автомобіля 07.09.2020 у розмірі 567,00. Відтак, у цій частині слід також відмовити у задоволенні позовних вимог. Однак, витрати [PERSON] на послуги ФОП [PERSON] щодо виклику евакуатора та завантаження-розвантаження, які надано у день дорожньо-транспортної пригоди, загальною вартістю 700 грн, підтверджені належними та допустимими доказами, та стосуються евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тому, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» їх слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відтак, відповідачем у судовому порядку не спростовано завдання ним шкоди позивачу на суму 18 050 грн 53 коп, а тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати по справі, які підтверджені документально, підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема з відповідача слід стягнути 715 грн 27 коп судового збору (85,07%). На підставі викладеного та

Outcome: partial