Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2012 року о 12.30 год. по вул. Сагайдачного в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] та «Нісан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] У результаті даного ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Український страховий дім» на підставі полісу АВ № 9370425, внаслідок чого у позивача виникло право на відшкодування шкоди, завданої ДТП. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно Звіту № 991 від 16 жовтня 2012 року матеріальний збиток, який було завдано позивачу внаслідок ДТП становить 4 301 грн. 40 коп. Позивач вказує, що 23 січня 2013 року, зібравши всі необхідні документи, він звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, однак до цього часу рішення щодо даної заяви ПрАТ «Український страховий дім» не прийнято. Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку не виплачує розмір матеріального збитку, просить стягнути з ПрАТ «Український страховий дім» на свою користь розмір страхового відшкодування в сумі 3 791 грн. 40 коп. (сума за вирахуванням франшизи), пеню в розмірі 1 392 грн. 13 коп., а також судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року не виходячи до нарадчої кімнати залучено [PERSON] як співвідповідача, до участі у справі. 18 червня 2015 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва провадження у справі за позовом у частині [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито. У судовому засіданні 06 липня 2015 року представник позивача уточнив позовні вимоги та крім іншого, просив стягнути з відповідача на користь позивача суму пені за період з 24.04.2013 року по 06.07.2015 року у розмірі 2 121 грн. 31 коп. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні 01 жовтня 2012 року о 12.30 год. по вул. Сагайдачного в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] та «Нісан» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] керував транспортним засобом на підставі довіреності. Згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей, довіреність видана 31 серпня 2010 р. на розпорядження транспортним засобом NISSAN, модель MURANO, д.н.з. [NUMBER], 2006 року випуску, строк дії довіреності до 31 серпня 2015 року (а.с. 81). Згідно роз'яснень у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Таким чином, [PERSON] має право вимоги щодо стягнення майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Український страховий дім», що підтверджується полісом № АВ /9370425 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 10). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 11 грудня 2012 року [PERSON] було визнана винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними (ті самі особи (особа) або правонаступники) і об'єктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими сторони чи інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти і правовідносини. Внаслідок даного ДТП автомобіль «Нісан» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження на суму 4 301 грн. 40 коп., що підтверджується звітом № 991 «Про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Нісан» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 12-15). Матеріали справи свідчать, що 23 січня 2013 року позивачем на ім'я відповідача була надана заява на виплату страхового відшкодування (а.с. 19), однак на сьогоднішній день страхове відшкодування [PERSON] не виплачено. Як вбачається з листа ПрАТ «Український страховий дім» від 25 лютого 2014 року, позивачу було повідомлено, що рішення про виплату (відмову у виплаті) страхового відшкодування буде ними прийнято після отримання всіх необхідних документів у порядку та строки, передбачені законодавством України (а.с. 20). Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, на момент відповідач страхової компанії від 25 лютого 2014 року, позивачем було їм надано весь пакет необхідних документів. У порядку ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У порушення вимог ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач у місячний строк не здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON], що стало підставою для звернення з даним позовом. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, Після розгляду страховиком наданих йому визначених у ст. 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). У судовому засіданні встановлено, що відповідач у порушенні вищезазначених норм та умов договору свої обов'язки перед позивачем не виконав, а саме не виплатив страхове відшкодування. Як вбачається з полісу [PERSON] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ /9370425 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 тис. грн., франшиза 500 грн. 00 коп. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з ПрАТ «Український страховий дім» суми страхового відшкодування завданої шкоди у розмірі 3 791 грн. 40 коп. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 36.5. Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи, що 23 січня 2013 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування, то відповідач повинен був в термін до 23 квітня 2013 року здійснити виплату страхового відшкодування, тому розрахунок пені повинне здійснюватись з 24 квітня 2013 року. Позивачем нарахована пеня за період з 24 квітня 2013 року по 06 липня 2015 року. Ураховуючи вимоги ст. 36.5. Закону, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у частині стягнення пені у розмірі 2 121 грн. 31 коп. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Однак, ПрАТ «Український страховий дім» не скористалося своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог [PERSON] На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved