Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, посилаючись на те, що 14 січня 2017 року у м. Торез Донецької області, що знаходиться на території непідконтрольній Україні померла [PERSON], [INFO], яка була похоронена за місцем смерті. [PERSON] є матірю заявниці [PERSON] 23 січня 2017 року [PERSON] звернулась до Долинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з метою державної реєстрації смерті [PERSON], однак у цьому відмовлено оскільки документи, що подані для такої реєстрації не відповідають вимогам законодавства України. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала за обставин зазначених у ній, попросила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Кіровоградської області в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом п. 8, ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р та Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" з урахуванням правил постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII, м. Торез Донецької області є тимчасово окупованою територією. Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту смерті її матері [PERSON] у м. Торез Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території. Метою встановлення факту є отримання свідоцтва про смерть матері. Судом установлено, що 24 липня 1954 року у с. Мінчикурі Веселівського району Запорізької області народилась [PERSON] Її батьком зазначений [PERSON], а матірю [PERSON] (а. с. 7-10). 14 січня 2017 року у м. Торез Донецької області на тимчасово окупованій території померла [PERSON], [INFO] (а. с. 13). Про смерть [PERSON] установами, що створені не в порядку встановленому законодавчими актами України, що знаходяться на тимчасової окупованій території видано лікарське свідоцтво про смерть № 11 від 14 січня 2017 року (а. с. 11). Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року N 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 N 3307/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за N 719/4940, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (далі Правила). Згідно п. 3 розділу І вищезазначених Правил, відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом наказу Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року N 545, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», документами, що посвідчують факт смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о). Відповідно до положень Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року N 545, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). З огляду на вищезазначені вимоги нормативно-правових актів, що встановлюють вимоги до документів, які посвідчують смерть фізичної особи, а також дають підстави для державної реєстрації смерті та видачі органами державної реєстрації актів цивільного стану відповідного свідоцтва про смерть, слід дійти висновку, що свідоцтво про смерть може бути видане лише на підставі визначених документів, що посвідчують факт смерті особи, форма та порядок яких визначені нормативними правилами. Оскільки у цій справі громадянка України [PERSON] померла на тимчасово окупованій території, а саме у м. Торез Донецької області, що можливо стверджувати із фактичних даних, що містяться в матеріалах справи, відповідно після її смерті заінтересовані особи не можуть надати встановлений вищезазначеними актами документ, що посвідчує її смерть. Наданий заявницею документ про смерть [PERSON] виданий установою на тимчасово окупованій території створеною у порядку, не передбаченому законами України, що відповідно позбавляє орган реєстрації актів цивільного стану зареєструвати смерть особи. Згідно вищезазначеного, слід дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці [PERSON] та про задоволення цієї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved