Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати незаконною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у приватизації квартири [ADDRESS] та зобов`язати району адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести приватизацію вище вказаної квартири на його ім`я, за відсутності ордеру про надання житлової площі, на підставі Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду». В обґрунтування позову вказує на те, що позивач зареєстрований квартири [ADDRESS] з 26 січня 1981 року. 28.12.1999 року між ним та Житлово-експлуатаційним управлінням №26 було укладено договір найму житлового приміщення зазначеної вище квартири. Квартира не приватизована, є комунальною власністю Місцевої ради та знаходиться на балансі ОСББ «Вороніна 9». Позивач звертався до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР із заявою про отримання копії ордеру на квартиру [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, тому надати копію ордера немає можливості. У зв`язку із неможливістю вирішення питання в позасудовому порядку, позивач в порядку ст. 16 ЦК України звернувся за захистом свого порушеного права. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду від 13.05.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надав письмові пояснення суду в яких просив рішення прийняти на розсуд суду. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення сторін,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 26 січня 1981 року зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 12, 14) 28.12.1999 року між позивачем та Житлово-експлуатаційним управлінням №26 було укладено договір найму житлового приміщення зазначеної вище квартири (а.с. 13). Квартира не приватизована, є комунальною власністю Місцевої ради та знаходиться на балансі ОСББ «Вороніна 9» (а.с. 4). У зв`язку із відсутністю ордера на квартиру позивач звернувся до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР із заявою про отримання копії ордеру на квартиру [ADDRESS] , однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року (а.с. 7-8) Таким чином, [PERSON] , має право відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на приватизацію квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідниках, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) віднесення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] , яка знаходиться у користуванні позивача, до зазначеного переліку не відноситься. Згідно до змісту ч.3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396( далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009№396 зареєстрованому у Міністерстві юстиції України від 29.01.2010 за №109\\17404 громадянином до органу приватизації подаються: заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права. Відтак, з огляду на вказані обставини, вбачається, що підставою для відмови в праві позивача на приватизацію зазначеної квартири, як зазначалося вище, є не надання копії ордеру про надання житлової площі за адресою: [ADDRESS] . Проте, матеріалами справи також встановлено, що зазначений ордер втрачено, а для отримання копії ордеру на квартиру позивач звернувся із запитом до Департаменту з управління ЖКГ ЗМР. Згідно листа № 1/07-19 від 13.01.2020 року Департаменту з управління ЖКГ ЗМР, корінці ордерів зберігаються у департаменті лише з 1984 року, а тому надати копію ордера немає можливості (а.с. 8) Доказом того, що позивач [PERSON] до теперішнього часу не використав право на приватизацію є відсутність відміток в його паспорті про використання права на приватизацію.(а.с. 15) Таким чином, судом встановлено, що позивач до теперішнього часу не використав, надане законом право на набуття у власність майна в результаті приватизації. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, письмові пояснення представника відповідача, який позов визнав, докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повивача до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання права на приватизацію за відсутністю ордеру на квартиру є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved