Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

02.04.2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.09.2005 року [PERSON] 14.09.2005 року отримав кредит у розмірі 10 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - у разі невиконання позичальником зобов'язань за договором, на вимогу банку зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2013 року має заборгованість - 23 382 грн. 47 коп., яка складається з наступного: 5 148 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 16 643 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 742 грн. 51 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 089 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 382 грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. 07.08.2014 року у судовому засіданні представником позивача надана уточнена позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з уточненими позовними вимогами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 16 416 грн. 50 коп., з яких: 15 158 грн. 58 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 757 грн. 92 коп. - штраф (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., зазначивши, що відповідно до судового наказу, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 20.12.2007 року з [PERSON] було стягнуто на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2005 року, яка станом на 19.11.2007 року складала 6 634 грн. 25 коп., і яка складається з наступного: 5 149 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 1 484 грн. 87 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У судовому засіданні 17.10.2014 року представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надала письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, представник відповідача зазначила, що 20.12.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 14.09.2005 року у розмірі 6 634 грн., яку відповідач у рамках виконавчого провадження погасив у повному обсязі. На підставі вище викладеного, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши письмові докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.09.2005 року ЗAT КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладений кредитний договір № б/н з [PERSON], за яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 3 150 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, передбачивши, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг). Строк дії даного договору 12 місяців, що автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної карти, що передбачено такими частинами договору, як заява та п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання кредиту фізичним особам, про що зазначив у заяві від 14.09.2005 року. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. На підставі вказаного пункту договору банк неодноразово змінював розмір кредитного ліміту. Остаточно, кредитний ліміт був встановлений банком 10.01.2009 року у розмірі 5 150 грн., що підтверджується випискою по обліковому рахунку [PERSON] Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг, - у разі невиконання позичальником зобов'язань за договором, на вимогу банку останній зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Платіжну картку банк видав відповідачу 20.09.2005 року, термін дії картки до вересня 2008 року. У зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору б/н від 14.09.2005 року станом на 19.11.2007 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 6 634 грн. 25 коп. 20.12.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ № 2-н-5037/07, яким з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто несплачену суму за кредитним договором № б/н від 14.09.2005 року у розмірі 6 634 грн. 25 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 5 149 грн. 38 коп., заборгованості за відсотками - 1 484 грн. 87 коп. Також стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 33 грн. 17 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 15 грн. Судом встановлено, що на даний момент заборгованість у розмірі 6 682 грн. 42 коп., яка стягнута з відповідача на користь позивача за судовим наказом № 2-н-5037/07, погашена [PERSON] у повному обсязі. Так, в матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 26138507 від 14.03.2013 року, з якої вбачається, що борг за судовим наказом № 2-н-5037 сплачено відповідачем у повному обсязі. Крім того, в матеріалах справи міститься виписка з особового рахунку [PERSON], з якої вбачається, що погашення коштів, які стягнуті за судовим наказом № 2-н-5037/07 відбулось у жовтні-листопаді 2011 року. Таким чином, відповідач здійснив остаточне погашення заборгованості за кредитом у листопаді 2011 року. Між тим, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, останній продовжував здійснювати нарахування відповідачу процентів за користування кредитом у розмірі 5 149 грн. 38 коп., навіть після його погашення у листопаді 2011 року. Нарахування процентів за користування кредитом, за відсутності заборгованості по кредиту, свідчить про те, що розрахунок наданий позивачем є необґрунтованим та хибним, внаслідок чого, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, на погашення заборгованості по кредиту відповідач здійснював платежі включно до 24.09.2007 року. З зазначеним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду 02.04.2014 року. Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у випадку, якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю, зокрема, забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Роз'яснення з цього приводу надані також у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Зокрема сказано, що враховуючи положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зі справи видно, що відповідач здійснював платежі до 24.09.2007 року. Як вбачається з умов кредитування, строк дії картки, який відповідає строку повернення кредиту - вересень 2008 року і саме з цієї дати, на думку суду, починається перебіг трирічного строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з даним позовом 02.04.2014 року, тобто з пропуском визначеного законом строку. При цьому, згідно з вищевказаною нормою матеріального права (п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів») відносно кредитодавця діє заборона вимоги повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Доводи про постійне продовження строку дії договору з посиланням на ст. 599 ЦК України щодо припинення зобов'язання належним виконанням не можуть бути застосовані при вирішення питання щодо строку дії договору кредиту. У даних правовідносинах не йдеться про припинення зобов'язання належним виконанням. Вирішується питання строку дії кредитного договору, що має значення для вирішення питання обчислення строку позовної давності. За ст. 1049 ЦК України, яка згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій саме кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернутою позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договором між сторонами встановлений строк дії у 12 місяців з можливістю продовження його дії (п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг), а також у заяві позичальника вказано, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. При цьому банк в Умовах та правилах надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачив (п. 9.4 Умов та Правил надання банківських послуг), що в разі перевитрат платіжного ліміту та непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне поновлення дії карти можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Судом встановлено, що строк дії карти сплив, поновлення дії карти не відбувалося, погашення клієнтом заборгованості з 24.09.2007 року не здійснювалося. Такі обставини виключають продовження дії кредитного договору за кредитною картою. Погашення заборгованості у розмірі у розмірі 6 682 грн. 42 коп. в рамках виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-н-5037/07 відбулось зі спливом трирічного строку після останньої сплати відповідачем заборгованості за кредитом, тобто вже після спливу строку позовної давності. Переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Позивач не заявляє про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, що відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України надало б можливість суду захистити порушене право. У даній справі позивач поважних причин не навів. З огляду на те, що факт звернення банку за захистом своїх прав був за межами позовної даності, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 757 грн. 92 коп., також не підлягають задоволенню, у зв'язку зі спливом строку позовної давності до основної вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed