Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві позивач ТОВ "Кредитні ініціативи" просить виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з житлового будинку № 51А по вул.Коперника у м.Здолбунів Рівненської області. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 28 листопада 2012 року між ПАТ Сведбанк і ФК Вектор Плюс та ФК Вектор Плюс і ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договори факторингу, згідно умов яких банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, у тому числі за кредитним договором №1703/0608/55-020, за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 80000 доларів США. 11 липня 2012 року в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] укладено іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку кредитору належне їй нерухоме майно житловий будинок по вул..Коперника, 51а у м.Здолбунів Рівненської області. Свої зобовязання позичальник належним чином не виконувала, а тому рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки, в якому зареєстровані відповідачі, що унеможливлює його реалізацію. Письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення відповідачі залишили без задоволення, а тому підлягають виселенню у судовому порядку. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов відповідач не подав. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. При таких\~умовах суд\~вважає за\~можливе винести\~заочне рішення\~по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 25 червня 2008 року між ВАТ Сведбанк, правонаступником якого є ПАТ Сведбанк, та [PERSON] укладено кредитний договір №1703/0608/55-020 із змінами та доповненнями, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80000 доларів США зі строком повернення кредиту до 25 червня 2023 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних. На забезпечення виконання даного кредитного договору, 25 червня 2008 року між Бога тюк Л.М. та банком був укладений договір іпотеки №1703/0608/55-020-Z-1, за яким остання передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок загальною площею 312,1 кв.м., що знаходиться по вул.Коперника, 51а у м.Здолбунів Рівненської області. 28 листопада 2012 року між ПАТ Сведбанк та Факторинговою компанією Вектор Плюс укладено договір факторингу, згідно умов якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, у тому числі за договором №1703/0608/55-020 25 червня 2008 року. У той же день, 28.11.2012 року, між ТОВ ФК Вектор Плюс та ТзОВ Кредитні ініціативи також укладено договір факторингу, за яким ТОВ ФК Вектор Плюс відступив ТОВ Кредитні ініціативи свої права вимоги за вказаним кредитним договорам. З моменту відступлення клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору і такі обставини свідчать про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 25 березня 2015 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та у рахунок погашення заборгованості, що виникла у [PERSON] за кредитним договором №1703/0608/55-020 25 червня 2008 року та складала станом на 25 березня 2013 року 132737,19 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по вул.Коперника, 51а у м.Здолбунів Рівненської області, що належить останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 25 травня 2006 року, виданого виконкомом Здолбунівської міської ради Рівненської області , шляхом продажу з прилюдних торгів. За повідомленням Здолбунівської міської ради Рівненської області від 08 листопада 2017 року відповідачі [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]за відомостями органу реєстрації зареєстровані [INFO], що підтверджується наявним у паспорті громадянина України на імя [PERSON] штампом про реєстрацію місця проживання з 13 грудня 2007 року (до отримання кредиту його дружиною [PERSON]М.). За змістом ч.2 ст.40\~Закону України «Про\~іпотеку» та ч.3 ст.109\~ЖК Української\~РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.109\~ЖК Української\~РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч.2 ст.109\~ЖК Української\~РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст.40\~Закону України «Про іпотеку», так і норма ст.109 ЖК Української РСР. Аналогічний висновок висловлено в постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 450/701/15-ц, [PERSON] Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-317цс18. Належних та допустимих доказів придбання предмету іпотеки належного з 25 травня 2006 року на праві власності [PERSON] житлового будинок по вул.Коперника, 51а у м.Здолбунів Рівненської області, в якому зареєстровані члени її сімї, за рахунок отриманих за договором №1703/0608/55-020 від 25 червня 2008 року коштів, суду не надано, а відомості про надання відповідачам іншого постійного\~жилого приміщеннявідсутні. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому у задоволені слід відмовити. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed