Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк", Банк, Кредитор) звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитом. Свій позов мотивує тим, що 11.04.2013р. фізичною-особою підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщенні в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 11.04.2013р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору, відповідно до якого було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». 23.07.2014р. відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надав обумовлений кредит. В порушення умов договору відповідач не виконував належним чином зобов'язання, за ним рахується заборгованість в розмірі 22889,83 грн., яка визначена станом на 06.01.2017 року та складається з: 3976,18 грн. заборгованості за кредитом; 6549,21 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 9103,92 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 3260,52 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредиту. Позивач просить стягнути дану заборгованість, а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.04.2013р. фізичною-особою підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщенні в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 11.04.2013р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору, відповідно до якого було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». 23.07.2014р. відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, надав обумовлений кредит. Щодо кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2.1.1.1 «Умов та правил надання банківських послуг», де зазначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди. Згідно до розділу Умов 3.2.1.4., за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом. За період користування кредитом, клієнтом до 31.01.2015р. включно і до моменту обнуління кредитного ліміту, за період користування кредитом, з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20го до 25го числа місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. За сумами кредиту, отриманих клієнтом до 31.01.2015р. включно і до моменту обнуління кредитного ліміту, при не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягають обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015р. за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 30% річних. За сумами кредиту, отриманих з 01.01.2016р. при наявності дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня, проводиться нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних. Свої зобов'язання за договором банк виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 5500,00грн. Як встановлено із наданих документів, в порушення умов договору відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання, за ним рахується заборгованість - 22889,83 грн., яка визначена станом на 06.01.2017 року, і складається з: 3976,18 грн. заборгованості за кредитом; 6549,21 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 9103,92 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 3260,52 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредиту. Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Постановою Верховного Суду України від 04.12.2013р., справа № 6-125цс13 зазначено, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)(ст.530 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)(ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зі сплати неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Щодо стягнення пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за Договором суд зазначає, що згідно із ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, Донецька область, м. Добропілля, віднесено до вказаного переліку. Останнє відоме місце реєстрації відповідача, згідно довідки Добропільської міської ради від 01.03.2017 року №18.1/79-10/02 це Донецька область, [ADDRESS], тому відносно нього необхідно застосовувати норми вищезазначеного закону. Таким чином, суд вивчивши наданий позивачем розрахунок заборгованості приходить до переконання про скасування з 14.04.2014 року стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язання, стягнувши суму, яка утворилась до 14.04.2014р., відповідно до розрахунку 128,96грн. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 13914,87 грн., з яких: 3976,18 грн. заборгованість за кредитом; 6549,21 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 128,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 3260,52 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредиту. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково, в решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також роз'яснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 972,65 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (60,79%). Решту частину судового збору в сумі 627,35 гривень слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1054ЦК України,

Outcome: partial