Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У вересні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5239,47 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 травня 2011 року сторони уклали Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, він складався з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою і тарифів банку, з якими відповідач була ознайомлена. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконала, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 19.07.2015 становить загальною сумою 5239,47 грн., з якої: 1968,60 грн. - заборгованість за кредитом; 2545,18 грн. - по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 225,69 грн. - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку не погашена. В судове засідання представник позивача не з'явився, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. /ас.19/. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 травня 2011 року між ПАТ «А-Банк « і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві / копія ас. 6/. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно п. 3.2 та п. 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішення банку, і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач надав згоду на визначену кредитодавцем базову процентну ставку за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів на рік, що підтверджується заявою клієнта від 07.05.2011 року. Також, [PERSON] надала згоду, що у разі порушення нею термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову, що вбачається з п. 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг» /копія ас. 8-10/. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, разом з цим відповідач належним чином умови договору не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за договором станом на 19.07.2015 року, яка дорівнює 5239,47 грн. і складається з: - 1968,60 грн. - заборгованості за кредитом; - 2545,18 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; штрафів: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 225,69 грн. - штраф (процентна складова) /ас. 4-5/. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами Цивільного кодексу України /далі ЦК України/. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитор крім того має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Суд розглядає справу у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог ст. 60, 137 ЦПК України. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушила грошове зобов'язання, і відповідно до укладеного між сторонами договору зобов'язана повернути кредит, сплатити проценти та передбачений договором штраф. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надала суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у розмірі 1218 грн. за подання позовної заяви

Outcome: approved