Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 квітня 1999 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] у Відділі ЗАГС Ватутінського району м.Києва. В період спільного проживання у них народились діти: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Проте шлюбне життя не склалось і шлюб між ними розірвано. Позивач проживає окремо, діти знаходяться на її утриманні. Окрім того, [PERSON] хворіє, у зв'язку із чим періодично проходить курси лікування, що також потребує значних матеріальних затрат. Вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач ні фінансової ні матеріальної підтримки не надає. Таким чином, відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати дітей. При розгляді справи позивач уточнювала позовні вимоги. Остаточно просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] щомісячно в розмірі Ѕ частки від його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини, починаючи із дня пред'явлення позову і до повноліття [PERSON], а наділі - у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу) до повноліття [PERSON] Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову і на весь час її проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] та опікування ним. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.09.2017 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 14 березня 2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на позовну заяву, в якому зазначено, що з вересня 2016 року відповідач добровільно здійснює виплату аліментів позивачу на утримання дітей. Окрім того, на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22.12.2017 року він сплачує аліменти на користь матері у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) довічно. Єдиним джерелом доходу відповідача є пенсія, яка становить 6 182,35 грн. Оскільки сплачує аліменти добровільно позивачу та матері, на забезпечення власного життя залишається трохи більше 2 тис грн.. Хотів би мати підробіток, проте за станом здоров'я не може працювати. Тому вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 17.09.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. 30.11.2018 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому додатково зазначено, що повнолітній син [PERSON] є студентом Фізико-технічного інституту НТУУ «КПІ ім. Ігоря Сікорського» денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2022 року. Таким чином, на підставі ст. 190 СК України з відповідача необхідно стягувати аліменти на навчання [PERSON] до досягнення ним 23-річного віку або до закінчення навчання у розмірі ј частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] на період проживання з нею старшої дитини [PERSON], який не може обходитись без постійного стороннього догляду зазначила наступне. Згідно витягу з історії хвороби №2181 [PERSON] поставлено діагноз виразковий коліт, середньо важка форма, рецидивуючий перебіг, період загострення, супутній діагноз хронічний гастрит а стадії загострення. Відповідно до висновку - наявне захворювання К51 відповідає розділу ІV пункту 3 підпункту 3.2 переліку медичних показань, що дають право на одержання (підтвердження) державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів. Відповідно до рекомендацій лікарів, з-поміж інших ліків, [PERSON] необхідно тривале вживання препарату «Салофальк», вартість якого становить понад 4 000,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у сторін народилося двоє дітей, а саме [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] виданим 21 листопада 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м.Києві, та[PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER] виданим 15 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. Згідно акту депутата Вишневої міської ради Просандєєва О.В. №1/04-166 від 05.01.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом із нею за вищезазначеною адресою проживають та знаходяться на її утриманні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів. Згідно рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22.12.2017 року відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь матері [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) довічно Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я. Відповідно довідки №1875 від 21.11.2018 року встановлено, що [PERSON] є студентом Фізико-технічного інституту НТУУ «КПІ ім. Ігоря Сікорського» денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п.20 роз'ясненьПостанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами чинного Сімейного Кодексу України не заборонено в залежності від встановлених судом обставин справи визначати розмір аліментів у частці, якій підлягає стягненню з дня звернення до суду з позовною заявою. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо частки заробітку (доходу), стягуваної як аліменти, суд враховує обставини щодо матеріального стану платника аліментів, сплату ним аліментів на користь непрацездатної матері довічно, тому вважає за доцільне стягнути із [PERSON], ([INFO], місце реєстрації: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], місце реєстрації: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON], ([INFO], місце реєстрації: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO], місце реєстрації: [ADDRESS], РНОКПП: [NUMBER]) аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.09.2017 року і до закінчення останнім навчання в навчальному закладі, але не пізніше досягнення 23-річного віку. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову і на весь час її проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] та опікування ним, слід зазначити наступне. Згідно наданих виписок з історії хвороби [PERSON], [INFO], вбачається, що останній перебуває на обліку в Державній установі «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії наук України» та потребує медикаментозного лікування, що свідчить про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі. Відповідно до ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даної норми вказує на те, що обов'язковою умовою її застосування є проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом, яка не може обходитись без стороннього догляду. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Частиною першою статті 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] набув повноліття і не є дитиною-інвалідом та дитиною в розумінніст.88, 182 СК України, тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача, з якою проживає дитина, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, необхідно відмовити. Окрім того, суд відмовляє у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача у вказаній справі представляв адвокат [PERSON] на підставі угоди про надання правової допомоги від 27 лютого 2017 року та адвокат [PERSON] на підставі угоди про надання правової допомоги від 21.11.2018 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 3 ,4 ,5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи встановлено, що остаточний розрахунок судових витрат та документів на підтвердження витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, при розгляді справи надано не було. Позивачем не зазначено поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у матеріалах справи відсутні, оскільки вимоги про стягнення витрат пов'язаних з розглядом справи у вище зазначеній справі не були надані суду у встановленому законом порядку, а поважності причин неподання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі позивачем не наведено. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає до стягнення з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial