Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

01.06.2021 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, та просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень. Позовну заяву [PERSON] обґрунтувала наступним. 07.10.2011 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . На підставі Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року по справі № 521/15220/20 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що відповідачем після розірвання шлюбу, припинено в повному обсязі участь у вихованні дитини. Згідно позовної заяви, позивачкою з 02.02.2021 року по 26.05.2021 року понесено витрати на утримання дитини в розмірі: 47 641 гривень 17 копійок. Згідно позовної заяви, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, такий рівень позивачка в одиночку забезпечити не може. Позивачці відомо, що відповідач з 2016 року є фізичною особою підприємцем та отримує постійний дохід, має автомобіль «Nissan\~Terrano II» 1998 року виготовлення, державний номер [NUMBER] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.06.2021 року відкрито провадження у вищевказаній справі. 06.07.2021 року представник відповідача за ордером адвокат Портна Уляна Олександрівна подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила Постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000, 00 гривень, щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, а у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень, просила відмовити. 07.07.2021 року представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року клопотання позивачки про витребування доказів задоволено, та витребувано від Головного центру обробки спеціалізованої інформації Державної прикордонної служби України інформацію стосовно перетину Державного кордону України, [PERSON] за період з 01.01.2020 року по 01.06.2021 року; витребувано від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області довідку про доходи [PERSON] за період з 01.06.2018 року по 01.06.2021 року. 15.07.2021 року представник позивачки подала до суду заяву про забезпечення позову, у якому просила суд накласти арешт та заборону вчиняти будь які дії на автомобіль «Nissan\~Terrano II» 1998 року виготовлення, державний номер [NUMBER] . 16.07.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року заяву представника [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, повернуто заявнику. 21.07.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів від 06.07.2021 року від Головного центру обробки спеціалізованої інформації Державної прикордонної служби України. 02.08.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на ухвалу про витребування доказів від 06.07.2021 року від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області. 01.09.2021 року представник позивачки подала до суду відповідь на відзив, у якому просила суд, позовні вимоги, уточнені 07.07.2021 року, задовольнити повністю. Представник позивачки у судове засідання з`явилась, просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання з`явилась, зазначила, що позовні вимоги визнає в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до дня досягнення донькою повноліття визнає, а у частині інших позовних вимог просила відмовити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у\~ разі\~ визнання\~відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2011 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 746, серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що видане Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії [NUMBER] , актовий запис № 8679. Судом встановлено, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року по справі № 521/15220/20 шлюб між нами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачкою на орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , знаходяться на повному її утриманні, відповідач на теперішній час проживає окремо від них, ухиляється від батьківських обов`язків по їх матеріальному забезпеченню. Судом встановлено, що позивачкою з 02.02.2021 року по 26.05.2021 року понесено витрати на утримання дитини в розмірі: 47 641 (сорок сім тисяч шістсот сорок одна) гривня, 17 (сімнадцять) копійок. Так, в період з 02.02.2021 року по 28.02.2021 рік витрати на утримання дитини склали: 3046,00 гривень, та включали в себе: витрати на купівлю одягу для дитини; в період з 01.03.2021 року по 31.03.2021 рік витрати на утримання дитини склали: 8399, 87 гривень та включали в себе, зокрема: сплату за оренду квартири, оплата харчування дитини в Одеському дошкільному навчальному закладі «ЯСЛА САДОК» № 82 ОМР Одеської області, батьківські вклади в Одеський дошкільний навчальний заклад «ЯСЛА САДОК» №82 ОМР Одеської області, витрати на засоби особистої гігієни, сплату комунальних послуг. В період з 01.04.2021 року по 30.04.2021 рік витрати на утримання дитини склали: 28\~310, 60 гривень, та включали зокрема: оплату харчування дитини в Одеському дошкільному навчальному закладі «ЯСЛА САДОК» №82 ОМР Одеської області, батьківські вклади в Одеський дошкільний навчальний заклад «ЯСЛА САДОК» № 82 ОМР Одеської області; витрати на медичну страховку на дитину, витрати на сплату комунальних послуг, купівлю одягу дитині, витрати на продукти харчування та ліки. В період з 01.05.2021 року по 26.05.2021 рік витрати на утримання дитини склали: 7884, 70 гривень, та включали, зокрема: витрати купівлю одягу та іграшок дитині, плату за оренду квартири, купівля засобів особистої гігієни. Згідно відповіді Одеського дошкільного навчального закладу «ЯСЛА САДОК» №82 ОМР Одеської області №01/16-07 від 19.01.2021 року, [PERSON] (мати) приймає участь у вихованні [PERSON] , відвідує батьківські збори, свята, інтересується досягненнями дочки і її поведінкою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Батьки дітей мають рівні обов`язки з надання утримання дітей, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.\~3\~ст.\~181\~СК України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: ?стан здоров`я та матеріальне становище дитини; ?стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; ?наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; ?наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; ?доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; ?інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач з є фізичною особою підприємцем та відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, займається підприємницькою діяльністю: стоматологічною практикою (основний) та загальною медичною практикою, що дозволяє йому мати постійний дохід. Згідно відповіді Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року, [PERSON] отримував доходи від підприємницької діяльності за: 2018 рік - 173 800 гривень; 2019 рік 186\~870 гривень; за 2020 рік 184\~590 гривень. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціалізованої інформації Державної прикордонної служби України на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року, відповідач у період з 01.01.2021 по 01.06.2021 року перетинав державний кордон України 06.05.2021 року рейсом «UTN8411 Одеса-Анталія» та повернувся 13.05.2021 року «UTN8312 Анталія Одеса». Також, відповідач має автомобіль «Nissan\~Terrano II» 1998 року виготовлення, державний номер [NUMBER] , що підтверджується довідкою №31/15/514135аз з Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області Територіального сервісного центру МВС №5141 від 14.05.2021 року. Стосовно тверджень відповідача, що він оплачує кредити, які були ним оформленні для надання матеріальної допомоги для позивачки та їх спільної дитини, суд звертає увагу відповідача, що ніяких належних та допустимих доказів не надав, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до постанови Верховного Суду по справі 760/4569/19-ц від 09.09.2019 року, у разі наявності таких обставин, як інші утриманці, хронічні хвороби, кредитні зобов`язання тощо, інша сторона зобов`язується надати суду вичерпну інформацію з посиланням на відповідні докази. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Згідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.\~1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ч. 6\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000, 00 гривень, суд роз`яснює наступне. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1\~-\~5\~ст.\~137\~ЦК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~ На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник позивачки - адвокат надав до суду копію Договору про надання правової допомоги від 02.04.2021 року № 02/04/21, додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 02.04.2021 року № 02/04/21, копію ордера та копію акту виконаних робіт від 16.07.2021 року. Водночас представник не надала суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, та не надала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 09.10.2020 року у справі № 509/5043/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України,\~ при\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: partial