Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувлась до суду із позовом до ДП «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 225739,92 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначила що 03 червня 2009 року вона була прийнята в ДП «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну» на посаду головного бухгалтера. 16 жовтня 2018 року вона була звільнена за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. 17 жовтня 2018 року вона була прийнята на посаду головного бухгалтера до відповідача на підставі трудової угоди №17/10, звільнена 31 грудня 2018 року Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України № 424 від 24.06.2009 року було прийнято рішення про припинення юридичної особи ДП «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну» шляхом ліквідації і створено ліквідаційну комісію, головою якою був призначений він [PERSON] , а позивач призначена членом ліквідаційної комісії. Протоколом зборів ліквідаційної комісії ДП «СКТБКТЕР» від 24.06.2009 йому був призначений оклад в розмірі 1 800,00 гривень. За період з 01.01.2010 по 31.12.2018 заробітна плата їй не виплачувалась і заборгованість за цей період складає 225 739,92 гривень. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву, його право на пред`явлення зустрічного позову. Ухвалою суду від 06 листопада2019 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача. Позивач до суду не прибула, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у зв`язку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 червня 2009 року наказом Міністерства промислової політики України № 424 прийнято рішення про припинення юридичної особи Державного підприємства «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну», що розташоване за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Електрозаводська, буд.1, шляхом ліквідації. Відповідно до п.2 зазначеного наказу, членом ліквідаційної комісії призначено - [PERSON] , копія наказу міститься у матеріалах справи. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне підприємство «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну» знаходиться в стані припинення, витяг № 24838271 від 09.10.2019 року долучений до матеріалів справи. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.ч.3,6 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором але не рідше двох разів на місяць. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно ч.5 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до абз.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як вбачається з довідки виданої головою ліквідаційної комісії Державного підприємства «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну» [PERSON] станом на 01.01.2019 заборгованість по заробітній платі підприємства перед позивачем складає 225 739,92 гривень, оригінал довідки долучено до матеріалів справи. Відповідачем станом на 09.01.2020 року не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства. Так, як невиплата заробітної плати позивача сталася з вини Державного підприємства «Спеціальне конструкторсько-технологічне бюро комплексної технології електроремонтну», суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заробітну плату за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2018 року у сумі 225 739,92 гривень. Пунктом 1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому виходячи з того, що позовні вимоги позивача задовольняються у повному обсязі та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 гривень, тобто в розмірі, який повинен був би сплати позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved