Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

01.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21.08.2004 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку Олександру, [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, а відповідач, як батько, зобовязаний надавати дітям матеріальну допомогу, просить стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 33 % від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, стягнути на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою судді від 08 червня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 22 серпня 2018 року на 08 год. 40. хв. 22 серпня 2018 року розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2018 року на 10 год.30. хв. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. 25 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 12 грудня 2018 року на 13 год.00. хв. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. 12 грудня 2018 року розгляд справи відкладено на 08 лютого 2019 року на 10 год.30. хв. в звязку з перебуванням головуючого на лікарняному. 08.02.2019 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено на 13 березня 2019 року на 16-00 год. у зв»язку з неявкою учасників процесу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Сумському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис № 757, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.8). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітніх дітей доньку Олександру, [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). З копії свідоцтв про народження вбачається, що батьком дітей є [PERSON] . Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дітей, він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має задовільний стан здоров'я та об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - доньки Олександри, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33 % від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 01.06.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в звязку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 352 грн. 40\~ необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved