Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У квітні 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування Свої вимоги мотивував тим, що 30 грудня 2013 року в м. Києві по вул. Прирічна, 21 відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] 27 січня 2014 року постановою Оболонського районного суду м.Києва визнано вину [PERSON] у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Україна» за полісом АЕ/0634234. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб потерпілої сторони. Відповідно до страхового акту № 2013-12-30/005 від 13.05.2014 р. та розрахунку позивачем було виплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої сторони у розмірі 19 492,74 грн. 17 грудня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників. Згідно договору від 17.12.2015 р. про надання фінансових послуг факторингу та Додатку № 1 до цього договору права щодо стягнення коштів по зазначеному випадку перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про». До позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі сплаченого страхового відшкодування в розмірі 19 492,74 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача кошти страхового відшкодування в розмірі 19 492,74 грн., судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. та витрати на оголошення у пресі в розмірі 630,00 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у газеті. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 2013 року в м. Києві по вул. Прирічна, 21 відбулася дорожньо - транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Рено», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 14). 27 січня 2014 року постановою Оболонського районного суду м.Києва визнано вину [PERSON] у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «Україна» за полісом АЕ/0634234 (а.с. 19). В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб потерпілої сторони. Відповідно до страхового акту № 2013-12-30/005 від 13.05.2014 р. (а.с. 20) та розрахунку позивачем було виплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої сторони у розмірі 19 492,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 77 від 19.08.2014 р. (а.с. 18). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги , яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно підпункту 38.1(і), п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, тощо. Згідно ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, за умов, визначених у статті 33 Закону. 17 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Про» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, за яким клієнт відступив фактору свої права грошових вимог до боржників. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язуэться передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно договору від 17.12.2015 р. про надання фінансових послуг факторингу та Додатку № 1 до цього договору права щодо стягнення коштів по зазначеному випадку перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про». До позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі сплаченого страхового відшкодування в розмірі 19 492,74 грн. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, отже, на [PERSON] слід покласти обов`язок про страхове відшкодування у розмірі 19 492,74 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про». Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. та витрати на оголошення у пресі у розмірі 630,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved