Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 09.09.2021 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Гостєва Є.В., яка діє на підставі довіреності від 14.12.2020 року, звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Предметом позову є стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за Кредитним договором №Z62.967.70007 від 07.11.2017 року у загальному розмірі 104016,46 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 47346,49 грн., заборгованості за відсотками - 16355,21 грн., заборгованості за комісіями - 40314,76 грн.; стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати. Підставою позовних вимог є те, що 07.11.2017 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення Кредитного договору № Z62.967.70007 на підставі Заяви про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення Договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, відповідно до якого відповідачу відкрито кредитний рахунок та надано у користування кредитні кошти. 02.12.2020 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ПАТ «Ідея Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників. Таким чином у договірних відносинах між сторонами було замінено кредитодавця ПАТ «Ідея Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що [PERSON] проінформовано відповідними листами-повідомленнями. [PERSON] свої зобов`язання не виконав, істотно порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого станом на дату звернення ТОВ «ФК ЄАПБ» з даним позовом до суду, його заборгованість перед позивачем становить 104016,46 грн. Представник позивача зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 02.12.2020 року Товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Явка сторін по справі: Представник позивача Гостєва Є.В. в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Фещенко Р.В., який діє на підставі Ордеру про надання правової допомоги серії АМ №1017271 від 05.11.2021 року, в судове засідання не з`явилися, проте 22.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, з якого вбачається наступне. За змістом умов, спірний кредитний договір відноситься до договорів споживчого кредиту. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за відсотками у розмірі 16355,21 грн. Однак, приймаючи до уваги вимоги вищевказаного Закону, розмір відсотків повинен становити 7101,97 грн. (47346,49 грн. х 15%). Щодо розміру плати за обслуговування кредитної заборгованості, представник відповідача зазначив, що згідно Паспорту споживчого кредиту розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості становить 3% щомісячно від початкової суми кредиту. Тобто місячний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості становить 49577,00 грн. (початкова сума кредиту) х 3% = 1487,31 грн. Відповідач припинив оплачувати кредит з 09.10.2018 року, а право вимоги від банка до позивача перейшло 02.12.2020 року. Тобто прострочення тривало 26 місяців. Отже, розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості (комісії) повинен становити: 1487,31 грн. х 26 (кількість місяців) = 38670,06 грн. Таким чином, відповідач визнав розмір заборгованості, який становить 93118,52 грн., складається з 47346,49 грн. заборгованості за основним боргом, 7101,97 грн. заборгованості за відсотками, 38670,06 грн. заборгованості за комісіями, та підлягає до стягнення з нього, нарахування ТОВ «ФК «ЄАПБ» іншого розміру заборгованості вважає неправомірним та необгрунтованим з підстав, зазначених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 07.11.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань, шляхом укладення Кредитного договору №Z62.967.70007 на підставі заяви-анкети, згоди-повідомлення фізичної особи-клієнта Банку (а.с.9), згоди фізичної особи-суб`єкта кредитної історії (а.с.10), Паспорту споживчого кредиту та Заяви Z62.967.70007 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку (а.с.14), відповідно до яких відповідачу відкрито кредитний рахунок та надано у користування кредитні кошти. В заяві-анкеті [PERSON] зазначив свої персональні дані; у згоді-повідомленні фізичної особи-клієнта Банку відповідач надав згоду на обробку персональних даних; у згоді фізичної особи-суб`єкта кредитної історії [PERSON] надав згоду на обробку інформації для формування його кредитної історії; заявою № Z62.967.70007 про акцепт пропозиції відповідач акцептував публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення основного договору на умовах, запропонованих Банком. Пунктом 3 Паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, зокрема: - тип кредиту: кредит; - сума/ліміт кредиту: 49577,00 грн. - строк, на який надається кредит: 60 місяців; - мета отримання кредиту: поточні потреби. Пунктом 4 Паспорту передбачено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, зокрема: - тип процентної ставки: змінювана; - процентна ставка, відсотків річних: 15,0000%; - плата за обслуговування кредитної заборгованості - 3,0000% щомісячно від початкової суми боргу; - загальні витрати за кредитом - 110942,2100 грн.; - орієнтована загальна вартість кредиту - 110942,2100 грн.; - реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 100,8000. Також у паспорті зазначені застереження, до яких, зокрема, відноситься те, що реальна річна процентна ставка та орієнтована загальна вартість кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на основі обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на у мовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Пунктом 5 Паспорту визначено порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення). Також у Паспорті кредиту вказані наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором, а саме: - пеня: 0,15% - за прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня; - штрафи: 500,00 грн. за кожен випадок неподання споживачем до кредитодавця оригіналів/копій документів про доходи; - процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту : 15,0000%. Також, у Паспорті кредиту зазначено, що споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». [PERSON] у графі Паспорту кредиту, яка стосується підтвердження отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, а також у графі «підтверджую отримання мною всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для мене, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань за таким договором», поставлений власноручний підпис (а.с.11-12). Додатком до Паспорта споживчого кредиту є Графік щомісячних платежів за кредитним договором (а.с.15). Отже, 07.11.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №Z62.967.70007, на підставі якого Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 49577,00 грн., а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами договору. Умови договору стосовно основних умов кредитування є ідентичною по відношенню до інформації, зазначеної у Паспорті споживчого кредиту. Згідно п.2.1. Договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 7 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів. Згідно п.2.5. Договору, нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених договором. Підпунктом 3.3.1. пункту 3.3. передбачено, що за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за договором, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки, нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати полвини суми, одержаної споживачем за таким договором. Позичальник, який прострочив зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (п.п. 3.3.4. п.3.3. договору) (а.с.5-8). 02.12.2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Ідея Банк»» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників (а.с.29-31,32), в тому числі і до [PERSON] . У зв`язку з цим листом-повідомленням №004392537 від 24.12.2020 року, позивач проінформував [PERSON] , що являється новим кредитором у кредитних відносинах з ним. Також, з метою досудового врегулювання спору Товариство повідомило відповідача про порушення ним умов кредитного договору та існування заборгованості у розмірі 104016,46 грн., яку позивач просив сплатити у добровільному порядку (а.с.28). Отже, свої зобов`язання за договором [PERSON] виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно розрахунку позивача, становить 104016,46 грн., а саме: - заборгованість за основним боргом - 47346,49 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом - 16355,21 грн.; - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 40314,76 грн. (а.с.23). Також, в матеріалах справи наявна виписка по рахунку [PERSON] (а.с.24-27). Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, яка становить 47 346,49 грн. і з якою погодився відповідач. Щодо стягнення простроченої заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, поставивши власноруч підпис на кредитних документах, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення 16355,21 грн. заборгованості за відсотками також підлягає задоволенню. Щодо стягнення комісійної заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи №6-2071цс16 за позовом до ПАТ «Ідея Банк», обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.07.2021 року, справа №703/1518/18 дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Як видно з матеріалів справи, кредит за договором від 07.11.2017 року є споживчим. Відповідно до п.1.10 кредитного договору від 07.11.2017 року, за обслуговування кредиту банком, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Згідно з ст.56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію. А, як вказано у ст.62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку. Тобто, надання інформації по кредиту, не є послугою банку, за яку можна отримувати плату, а є обов`язком банку, а тому такі умови договору є нікчемними. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями. Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прав первісного кредитора Акціонерного товариства «Ідея Банк» у зобов`язанні, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.1. Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 року, права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта (АТ «Ідея Банк») до фактора (ТОВ «ФК «ЄАПБ») в день підписання відповідного Реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п.4.1. цього договору. На виконання п. 5.3. Договору факторингу, згідно вимог ст. ст.512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, позивачем було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «Ідея Банк». Отже, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданого товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 2270 гривень судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 13417 від 28.08.2021 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1390,19 гривень, понесених позивачем при звернені до суду.

Outcome: partial