Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

01 червня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, зазначивши в якості заінтересованої особи Центральний районний у м. Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що його дядько, [PERSON], помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Перевальську Луганської області. Свідоцтво про смерть було видано за місцем смерті, але документи, видані органами терористичного угрупування «ЛНР», на території України не є чинними. Померлий за життя склав на ім'я заявника заповіт. Між тим, заявник не має можливості оформити свої спадкові права через недійсність свідоцтва про смерть спадкодавця. Викладене стало причиною звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] (а.с.а.с. 1 - 3). Заявник у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абзацом 2 частини першої статті 2571 ЦПК заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності з пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII « Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України, визнано тимчасово окупованими територіями. Судом встановлено, що за 15.11.2010 року [PERSON], громадянин України, [INFO], уродженець с. Новошина Долинського району Івано-Франківської області, склав заповіт на все своє майно на користь заявника. Таким чином, оскільки від встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення майнових права заявника (частина друга статті 256 ЦПК), [PERSON] є належним заявником у цій справі (а.с.а.с. 6 - 8). [INFO] [PERSON] помер за місцем постійного проживання у [ADDRESS]. Причина смерті - набряк речовини головного мозку, ішемічний інфаркт головного мозку. Викладене опосередковано підтверджується сукупністю наданих заявником матеріалів, а саме: копією лікарського свідоцтва про смерть від 19.08.2016 року №86, копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], копією довідки про смерть для отримання допомоги на поховання від 19.08.2016 року №288, копією листа Алчевського управління ГУП ЛНР «Лугансквода» від 10.10.2016 року №07/2175, видані органами терористичного угрупування «ЛНР» (а.с.а.с. 9 - 11). У судовому засіданні також встановлено, що заявник звертався до заінтересованої особи із заявою про реєстрацію смерті [PERSON], проте йому було відмовлено, оскільки на території Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому надане ним свідоцтво про смерть не є чинним (а.с. 12). Відтак, оскільки [PERSON] помер у м. Перевальську Луганської області, яке віднесено до кола населених пунктів, тимчасово зайнятих окупаційними військами Російської Федерації (за безпосередньої підтримки бойовиків та найманців з території України), суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті [PERSON] не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. При цьому суд виходить з того, що, незважаючи на нікчемність доказів, наданих заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] за їх юридичною природою, їх сукупність може бути джерелом фактів, які суд вправі оцінити й використати для захисту й реалізації прав заявника, що за правилами статті 3 Конституції України визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Outcome: approved