Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вказала, що з відповідачем зареєструвала шлюб, який було розірвано рішенням Крижопільського районного суду від 21.09.2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Крижопільського районного суду з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки. Майже два роки вона одна утримує та виховує малолітню доньку. Місце перебування батька дитини їй невідомо. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дитини і батьківських обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, передбачених ст. 150 СК України, не виконує і взагалі не цікавиться життям доньки, не сприяю засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для її нормального розвитку. Будь-якої допомоги на утримання дитини не надає. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток їхньої доньки [PERSON], її навчання, підготовку до самостійного життя, не надає матеріальну допомогу. На засіданні органу опіки та піклування відбувся розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до його малолітньої доньки. Встановлено, що батько дитини долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, з донькою не спілкується. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки позбавлення батьківських прав є захистом прав дитини. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач, отримавши копію позову та матеріали до нього, не представив суду своїх заперечень і будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав, просив вимоги задовольнити. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вислухавши позивача та її представника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Крижопільського районного суду від 21.09.2016 року (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно рішення Крижопільського районного суду з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Крижопільським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, станом на квітень 2018 року заборгованість по аліментах складає 9866,80 гривень (а.с. 14). Позивачка сама займається вихованням дитини, донька повністю знаходиться на її утриманні. Від народження дитини батько жодного разуне провідував дочку, матеріальної допомоги на її утримання не надавав. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON], її підготовку до самостійного життя, не надає матеріальну допомогу. Згідно висновку органу опіки та піклування Крижопільської РДА № 5 від 18.05.2018 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав через неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с. 9), батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні своєї доньки [PERSON], [INFO], не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, не спілкується зі своєї дочкою. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї малолітньої дочки знайшов своє підтвердження, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Ст. 150 СК України передбачені обов'язки по вихованню та розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей являється підставою для позбавлення батьківських прав. \- Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору та на правничу допомогу адвоката. На підставі викладеного та

Outcome: approved