Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] також, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 08.09.2009 року було розірвано. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню сина, з 2009 року проживає окремо в іншому місці, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. При цьому зазначила, що всі обов'язки по її утриманню та вихованню виконує самостійно. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 30.03.2012 року у кримінальній справі №1-229/12 відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України та призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. У судовому засіданні позивач поданий позов підтримала повністю з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судові засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, надав суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 04.04.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 36-37). Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження №157355 від 18.11.2004 р. (а.с. 17). Згідно акту обстеження умов проживання органу опіки і піклування Житомирської міської ради від 02.10.2017 року, дитина зареєстрована та проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Умови проживання дитини задовільні,стосунки у сім'ї дружні та доброзичливі. (а.с.15-16). Відповідно до ч. 3 ст.51Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В частинах 1, 6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно довідки класного керівника 7-Б класу ЗОШ №19 Корожченко Л.Л. від 06.10.2017 року, [PERSON] не приймає участі у шкільному вихованні сина, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями з приводу навчання та успіхів його сина (а.с.14). Згідно довідки-розрахунку щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів Корольовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №15/39064 від 26.10.2017 року, за [PERSON] станом на 01.10.2017 року заборгованість становить 63733,44 грн. (а.с.11-13). На підставі викладеного та

Outcome: approved