Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2019, позов [PERSON] задоволено частково. Встановлено нікчемність правочину - заповіту від 13 грудня 2017 року, посвідченого Хороцевським сільським старостою Білоберізької сільської ради об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області Шарабуряк Г.М., від імені [PERSON] на користь [PERSON] . В задоволенні позовних вимог [PERSON] до Білоберізької сільської ради об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання нечинним та скасування заповіту, відмовити за їх безпідставністю. Стягнуто в рівних частинах з Білоберізької сільської ради об`єднаної територіальної громади Верховинського району Івано-Франківської області та [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. До закінчення судових дебатів у справі, відповідно до ст. 246 ЦПК України, представником позивача [PERSON] , Лазоришиним І.І. було заявлено клопотання про вирішення питання розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу та оплату експертизи після ухвалення судом рішення у справі, оскільки на час розгляду справи сторона не може з поважних причин представити докази про понесені витрати. 28.08.2019 судом отримано поштове відправлення від 23.08.2019 з вкладеною заявою представника позивача [PERSON] , Лазоришиним І.І. про стягнення з відповідачів понесених позивачем [PERSON] судових витрат у зв`язку із наданням правничої допомоги на загальну суму 15 000 грн. та витрат у зв`язку з проведенням судової експертизи в сумі 6835 гривень. Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому судовий розгляд здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та п.п.1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із проведенням експертизи. Згідно ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно поданих представником позивача [PERSON] , Лазоришина І.І. доказів понесення строною позивача витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, а саме договору про надання правової допомоги від 29.05.2018, квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 26.06.2018, довідки про обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, витрати робочого часу адвокатом Лазоришиним І.І. при наданні правничої допомоги [PERSON] вбачається, що позивачем понесено витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом Лазоришиним І.І. на загальну суму 15 000 грн., однак виходячи із засад співмірності понесених витрат із обсягом послуг наданих адвокатом, складністю послуг, часом затраченим на виконання наданих послуг, суд приходить до висновку про стягнення в рівних частинах з відповідачів на користь позивача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 1000 грн. 00 коп., а тому заяву в цій частині слід задовольнити частково. При цьому, при визначенні понесених позивачем витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд враховує наявні розбіжності в квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 26.06.2018 щодо написання суми витрат, а саме де словами прописано "п`ятнадцять тисяч", а цифрами "1500 грн. 00 коп.". Щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі 6835 грн. 00 коп., то в цій частині суд задовольняє заяву, оскількиу відповідності до вимог ч.6 ст. 139 ЦПК України, представниками позивача представлено суду докази, що підтверджують розмір понесення таких витрат, а саме рахунок №1839/18 від 05.12.2018, квитанцію №41 від 07.02.2019.

Outcome: partial