Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У зв'язку з тим, що 10 грудня 2015 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики 8850 доларів США зі строком повернення не пізніше 20 травня 2016 року, факт отримання грошей підтверджується договором позики та заявою про отримання коштів, посвідченою нотаріально, в установлений договором строк [PERSON] суму позики не повернула і на неодноразові звернення повернути борг відповідає лише "обіцянками", позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики з врахуванням процентів за час прострочення виконання грошового зобов'язання та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про слухання справи своєчасно і належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи у її відсутності та винесення рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася про слухання справи своєчасно і належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, в разі неявки позивача не заперечує проти розгляду справи у її відсутності та винесення рішення. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання про можливість слухання справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує прав сторін і інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 10 грудня 2015 року, у присутності свідка, між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений письмовий договір позики, згідно якого [PERSON] позичила [PERSON] 8850 доларів США, зі строком повернення не пізніше 20 травня 2016 року, про що також зазначено в заяві, посвідченій приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], яку зареєстровано в реєстрі 08 лютого 2016 року за № 168 і копія якої долучена до матеріалів справи. Позивачка виконала свої зобов'язання за договором і передала відповідачці обумовлену суму грошей, що підтверджується вищевказаною заявою, яка підтверджує факт отримання грошей [PERSON] від [PERSON] завірена її підписом та підписом нотаріуса. Однак, позичальниця [PERSON] не виконала взяті на себе обов'язки і в установлений договором строк суму позики не повернула. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за договором позики, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідачка не погашає, тобто в наявності є порушення прав позивачки, за захистом яких спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення і сума заборгованості з врахуванням 3% річних, підлягає стягненню. Розрахунок трьох відсотків річних, проведений позивачкою, сумніву у суду не викликає, тому суд погоджується з цим розрахунком. Також береться до уваги і той факт, що відповідачка позов визнала повністю. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого була звільнена позивачка на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України "Про судовий збір" як інвалід І групи.

Outcome: approved