Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

02.05.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. 04.05.2018 року за заявою [PERSON] про забезпечення позову ухвалою суду [PERSON] заборонено відчуження автомобіля RENAULT MASTER, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2299 см3, фургон малотоннажний-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 15.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання на 04.09.2018 року. Після неодноразових уточнень позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем у справі з 24 липня 1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який за рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2016 року розірвано. За час шлюбу подружжя придбало: автомобіль PEUGEOT, модель 3008, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3 легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Орієнтовна вартість даного автомобіля згідно Інформаційної довідки про вартість колісного транспортного засобу оцінювача ПП «АС-ТЕРРА» від 29.03.2018 року становить 422 745,00 грн.; автомобіль RENAULT MASTER, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2299 см3, фургон малотоннажний-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Орієнтовна вартість даного автомобіля згідно Інформаційної довідки про вартість колісного транспортного засобу оцінювача ПП «АС-ТЕРРА» від 27.11.2017 року становить 473 550,00 грн. На разі, вона із колишнім чоловіком не можуть добровільно вирішити питання про поділ майна подружжя та порядок користування спільними автомобілями. Тому, просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати два вказаних автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя; виділити їй у власність автомобіль PEUGEOT, припинивши право спільної власності на нього за [PERSON] , а за останнім визнати право власності на автомобіль RENAULT MASTER, припинивши за нею право спільної власності на нього. Не погодившись із позовними вимогами [PERSON] 06.09.2018 року відповідачем у справі було подано відзив на позов, в якому він повністю заперечував проти його задоволення. 25.09.2018 року відповідачем подано зустрічну позовну заяву до первісної позивачки про поділ майна подружжя, в якому він просив суд визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя, крім різного роду рухомого майна, ще і автомобілі: PEUGEOT, модель 3008, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3 легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 290847,00 грн. та RENAULT MASTER, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2299 см3, фургон малотоннажний-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 272 278,00 грн. Після неодноразових уточнень позовних вимог [PERSON] просив поділити лише вказані вище автомобілі, визнавши їх об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, просив виділити йому у власність автомобіль RENAULT MASTER, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 272 278,00 грн., припинивши за [PERSON] право спільної власності на нього, а [PERSON] виділити у власність автомобіль PEUGEOT 3008, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 290 847,00 грн. На сьогоднішній день обидва кредити погашені в повному обсязі. Зокрема, зазначено, що після розірвання шлюбу із [PERSON] , починаючи з липня 2017 року: залишок боргу за кредитним договором № 300577046181007 від 10.07.2013 року, оформлений на ім`я [PERSON] (по автомобілю марки PEUGEOT 3008), складав 213 487,53 грн. З особистих грошових коштів він сплатив 153 891,78 грн. [PERSON] з власних грошових коштів сплатила 59595,75 грн., а мала сплатити 106 743,77 грн., тобто за перший автомобіль вона повинна була доплатити ще 47148,01 грн.; залишок боргу за кредитним договором № 1676.20.00.2104 від 07.10.2013 року, оформлений на ім`я [PERSON] року (по автомобілю марки RENAULT MASTER), складав 210 369,01 грн. [PERSON] повністю самостійно з власних коштів сплатив повну суму. За другий автомобіль [PERSON] мала б сплатити половину, а це 105 184,50 грн. Таким чином, всього [PERSON] має сплатити на користь [PERSON] 152 332,51 грн. за кредитними зобов`язаннями. Крім того, у разі поділу автомобілів таким чином, як просить колишнє подружжя, різниця у вартості автомобілів буде на користь [PERSON] на 9284,50 грн., яку [PERSON] також просить компенсувати. Сторона первісного позивача заперечувала проти задоволення позовних вимог по зустрічному позову. Представники третіх осіб у судове засідання не прибули з невідомих судові причин. Від представникаПАТ «Дельта Банк» надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити обом позивачам у задоволенні їхніх позовів. Неявка вказаних осіб не є перешкодою у розгляді даної справи. Судові засідання багато разів відкладалися, а останнє проведено без участі сторін. Враховуючи неявку всіх сторін, суд на підставі ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснював. Суд, вивчивши уточнені позови, дослідивши та проаналізувавши письмові докази окрема та у їх сукупності, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Так судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] з 24 липня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2016 року розірвано (а.с.11). За час шлюбу подружжя придбало: автомобіль PEUGEOT, модель 3008, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1598 см3 легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль придбано відповідно до договору купівлі-продажу № 136/13А від 19.06.2013 року на ім`я покупця - [PERSON] (а.с.96-97). 10.07.2013 року [PERSON] уклала кредитний договір № 300577046181007 у ПАТ АСТРА БАНК (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») (а.с.98-105), до нього укладено договір поруки (а.с.110-111), згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] , а також договір застави (а.с.113-114) вказаного автомобіля, де заставодержателем є ПАТ АСТРА БАНК; автомобіль RENAULT MASTER, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2299 см3, фургон малотоннажний-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобіль придбано на підставі кредитного договору № 1676.20.00.2104 від 07.10.2013 рокуз ПАТ «Кредобанк», де позичальником виступив [PERSON] 24.10.2013 року між вказаними сторонами укладено договір застави вказаного транспортного засобу, а автомобіль оформлено на заставодавця. На день розгляду справи у суді обидва кредитні договори виконані, всі належні платежі внесені. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України). Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. ВС зауважив, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 зазначено, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки, подружжя не заперечує щодо поділу майна саме у вигляді залишення у власності [PERSON] автомобіля PEUGEOT 3008, а за [PERSON] автомобіля RENAULT MASTER, суд вважає, що у цій частині позовні вимоги обох позивачів підлягають задоволенню. Стосовно компенсації [PERSON] різниці у вартості автомобілів та частки, яку він заплатив за обидва автомобілі з боку [PERSON] , суд має відмовити йому у задоволенні. Так, суд виходить з того, що на день розгляду справи у суді договірні відносини із банківськими установами вже припиненні. Колишнє подружжя несло б солідарну відповідальність за кредитними договорами, у разі їхньої дії. Проте, суд зазначає, що ніхто з позивачів не скористався своїм правом на призначення авто-товарознавчої експертизи щодо вартості автомобілів, бо їхні особисті оцінки різняться між собою, за висновками яких, суд міг би визначитися стосовно грошової компенсації тому чи іншому з подружжя. На разі, суд позбавлений можливості вирішити спір у цій частині. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне і справедливе вирішити спір сторін саме чином визнання права спільної сумісної власності на обидва автомобілі за колишнім подружжям, поділивши спільно набуте майно відповідно до фактичного користування ним транспортними засобами. Залишити у власності [PERSON] автомобіль PEUGEOT, модель 3008,припинивши за [PERSON] право спільної власності на вказаний автомобіль, ау власності [PERSON] залиши автомобіль RENAULT MASTER,припинивши за [PERSON] право спільної власності на вказаний автомобіль. Відповідно до ст. ст. 141-142 ЦПК України, враховуючи спільний інтерес щодо розгляду даного спору у суді, суд вважає за необхідне залишити за сторонами всі понесені ними судові витрати.

Outcome: approved