Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Стислий виклад позицій заявників та заінтересованої особи: заявник [PERSON] звернувся до суду зі заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №007665 від 04.11.1999. Свої вимоги мотивує тим, що з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину він звернувся до приватного нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] на право на земельну частку (пай). Однак йому було відмовлено, оскільки є розбіжність у сертифікаті імені спадкодавця « [PERSON] », « [PERSON] ». Вказана розбіжність не дає можливість заявнику оформити свідоцтво про право на спадщину. Інших можливостей, окрім як в судовому порядку, внести зміни до вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №007665 від 04.11.1999 в нього не має. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак у своїй письмові заяві просить справу розглядати у його відсутності, заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у письмовій заяві просить розглядати зазначену справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Заяви та клопотання заявників та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 01.09.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявників та заінтересованої особи. 14 вересня 2020 року від заявника до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, заяву задовольнити (а.с.33). 17 вересня 2020 року зацікавленою стороною подано заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заяви (а.с.34). Фактичні обставини, встановлені судом: На підставі рішення Калуської РДА №94 від 06.12.1995 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Селянська спілка «Вільна земля», що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №007665 від 04.11.1999. (а.с.21, 25). Згідно довідки виконкому Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району №655 від 13.08.2020 [PERSON] при видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №007665 від 04.11.1999 помилково вказано ім`я [PERSON] замість [PERSON] . Земельна частка (пай) дійсно належала [PERSON] , якою вона користувалася за життя, та входить у спадкове майно (а.с.8). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER] від 15.12.1967 (а.с. 18, 24). Повідомленням №302/02-31 від 31.07.2020 приватний нотаріус Локатир М.С., вивчивши документи в спадковій справі №54, зазначила, що видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на право на земельну частку (пай) неможливо через розбіжність імені спадкодавця " [PERSON] ", " [PERSON] " (а.с.9). Встановлення факту належності документа - сертифікату на право на земельну частку (пай) для заявника має юридичне значення, оскільки він зможе здійснити право власності на належне йому майно. Оцінка суду: суд, беручи до уваги письмові заяви заявника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованої особи, вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст.\~16\~ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, на підставі п. 6 ст.\~273\~ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) для заявника має юридичне значення, оскільки він зможе оформити право власності на належне йому майно (отримати свідоцтво про право на спадщину). Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи надані заявником докази, перевірені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ №007665 від 04.11.1999, видане на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного сертифікату заявнику породжує для нього настання правових наслідків і він зможе усунути розбіжності, через які у нього виникнули перешкоди, та успадкувати майно. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №007665 від 04.11.1999, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога заявника законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 76, 77, 81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, та

Outcome: approved