Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

01.09.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просить виселити відповідача з будинку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування свої вимог позивач вказала, що є власниками житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою та систематично порушує правила співжиття, руйнує та псує майно. У суді представник позивача позовні вимоги повністю підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи у суд не з»явилися, про дату, час, місце слухання справи були повідомлені вчасно, причини неявки не повідомили. Згідно рішення Корсунь-Шевченківського районного народного суду від 09.06.1987 року залишено у володінні, розпорядженні та користуванні [PERSON] будинковолодіння [ADDRESS], визнавши за нею право власності (а.с.5). Згідно будинкової книги [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] 11.07.1995 року (а.с.6-7). [PERSON] негативно характеризується по місцю проживання, руйнує та пошкоджує майно, що підтверджується характеристиками від 13.01.2014 року, 01.09.2014 року (а.с.10,27). 28.05.2012 року [PERSON] перебував в стані алкогольного сп»яніння та вчинив сварку зі своєю співмешканкою [PERSON], під час якої висловлювався нецензурними словами, чим міг завдати шкоди її психічному здоров»ю, по даному факту винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 85 грн, що підтверджується постановою Корсунь-Шевченківського РВ УМВС України від 31.05.2012 року та постановою Корсунь-Шевченківського районного суду від 27.06.2012 року (а.с.13, 26). 20.12.2013 року [PERSON] вчинив хуліганські дії, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою відносно [PERSON], що підтверджується висновком Корсунь-Шевченківського РВ УМВС України від 23.12.2013 року (а.с.11). 22.08.2014 року [PERSON] звернулася з листом-вимогою до [PERSON] з вимогою знятися з реєстрації з її будинку, але останнім проігноровано вказану вимогу (а.с.14). Вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] 11.07.1995 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], який на той час був співмешканцем позивача. Відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття, руйнує та псує майно і заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Відповідно до приписів ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.17 ПП ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншим громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). За таких обставин суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним, у зв'язку з чим воно підлягає судовому захисту, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує правила співжиття, руйнує та псує майно і позивач двічі з метою захисту зверталася із заявами до Корсунь-Шевченківського РВ УМВС, п.17 ПП ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз»яснено, що виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved