Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У грудні 2020 до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява за підсудністю з Дарницького районного суду м.Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22.12.2020 року дану справу було передано в провадження на розгляд судді Саадулаєву А.І. Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» (далі по тексту - позивач, АТ «СК «ІНГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просило стягнути на свою користь з відповідача 89743,02 грн. - розмір страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2017р. автомобілем «Мазда» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , скоєно ДТП, у результаті якого, застрахований позивачем автомобіль «БМВ», д/н [NUMBER] (договір страхування №310543038.17 від 06.04.2017р.), що належить [PERSON] , отримав механічні ушкодження. Згідно Довідки про ДТП (ф-2) НПУ та постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017р. винним у скоєнні зазначеного ДТП є водій [PERSON] ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. На умовах договору страхування страховик оплачує вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим, було виплачене страхове відшкодування на підставі рахунку №А-94760 від 12.08.2017р. ТОВ АВТ Баварія Київ у розмірі 89743,02 грн. Відповідно до відомостей із ЦБД МТСБУ на момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Мазда» д/н [NUMBER] застрахована не була. Згідно довідки про ДТП, у відповідача на момент ДТП був наявний поліс ОСЦПВ АК №5264622, виданий ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (на сьогодні ПрАТ «СК «Ван Клік»). Позивач намагався у досудовому порядку отримати відшкодування від страховика, що до позитивного результату не призвело. Натомість, було отримано лист, в якому СК «Ван Клік» відмовляє у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, через те, що особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року подано заяву про страхове відшкодування. Враховуючи на те, що позивач набув права грошової вимоги в порядку регресу до відповідача на суму 89743,02 грн., позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.12.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків. 13.01.2021 року від позивача до суду надійшла заява, якою було усунуто недоліки вказані в ухвалі суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 16.01.2021 року було відкрито провадження у справі та встановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам надано всі можливості для реалізації їхніх процесуальних прав, чим вони не повною мірою скористалися. Зокрема, відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву та не брав участі в судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Крім того, у вказаній заяві представник позивача зазначив, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як вбачається з копії постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017 року, [PERSON] 29.07.2017 року о 13:05 год. керуючи автомобілем «Mazda 5» д.н.з. [NUMBER] , по пр-ту Григоренка, 20/22, в м. Києві, на території підземного паркінгу перед початком руху не впевнився в безпечності руху та здійснив зіткнення з автомобілем «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно копії довідки про ДТП №3017213599023767 у [PERSON] на момент ДТП був наявний поліс ОСЦПВ серії АК №5264622, виданий ПрАТ «СК «Саламандра-Україна». Згідно копії відповіді на Претензію №1516193 від 22.08.2019 року від АТ «СК «ІНГО» до ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» (наразі ПрАТ «СК «Ван Клік»), вбачається, що товариство відмовляє у виплаті страхового відшкодування через те, що особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність потерпілого власника транспортного засобу була застрахована в страховій компанії АТ «СК «ІНГО», що вбачається із довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3017213599023767, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 12). Відповідно до страхового акта №1534372 від 07.09.2017 року, розрахунок збитку автомобіля «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] , становить 89743,02 грн. Відповідно до платіжного доручення №9461 від 18.09.2017 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» на рахунок ТОВ АВТ Баварія Київ здійснено виплату страхового відшкодування на підставі рахунку №А-94760 від 12.08.2017р. ТОВ АВТ Баварія Київ, в розмірі 89743,02 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Між сторонами у справі, у зв`язку із завданням шкоди (збитків), виникли цивільні права та обов`язки в силу статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: - протиправна поведінка особи; - настання шкоди; - причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; - вина завдавача шкоди. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок такої протиправної поведінки [PERSON] було завдано шкоду володільцю автомобіля «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] . Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення, як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок. Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2017 року, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина. Отже суд встановив підстави для деліктної відповідальності відповідача за завдання шкоди володільцю застрахованого транспортного засобу. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п.37.1.4 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17 (провадження №12-104гс18), визначають можливість відмови страховика у виплаті страхованого відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків, однак не містять підстав для відмови в задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних суму межах, визначених договором ОСЦПВВНТЗ. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Подібна позиція викладена у постановах від 29 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/2351/17 та від 05.04.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/3165/17, де зазначено, що перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи те, що ДТП була вчинена з вини відповідача, при цьому АТ «СК «ІНГО» здійснило власнику пошкодженого транспортного засобу виплату страхового відшкодування, до останнього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню. При цьому, відповідач в судове засідання не з`явився, зазначені в позові обставини не спростував, не надав доказів того, що у останнього відсутній обов`язок по сплаті вказаних коштів позивачу, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому судовій збір покладається на відповідача. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved