overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

02.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітніх дітей-[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-6,8), діти знаходяться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.11-12), відповідач допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я ( а.с.9-10, 13-14) суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

02.04.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 11.05.2013 року, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося, з листопада 2014 року вони припинили сімейні відносини, жодних стосунків не підтримують, а тому подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.05.2013 року, від шлюбу дітей не мають. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

02.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що витратила право користування житловим приміщенням квартирою № 23 в будинку № 62 по вул. Демократичній в м. Запоріжжі у звязку з тим, що з 2013 року відповідач не проживає за цією адресою без поважних причин. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України [PERSON] викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації „Запорізька правда № 45-46 (23578-23579), номер якої вийшов 23.04.2015 року, але в судове засідання останній не зявився. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до копії технічного паспорта, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], а 1/2 частина за [PERSON], який 19.12.2014 року помер. Відповідач [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [INFO] з 2013 року без поважних причин, що підтверджено актом № 48 від 30.03.2015 року, складеним комісією МКП «Основаніє». Статтею 405 ЦК України врегульовані правовідносини між власником житлового приміщення і членами його сім'ї щодо строку зберігання за останніми права користування цим приміщенням у разі їх відсутності. Так, згідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст.405 ЦК України підстави для задоволення позову. Відповідач не проживає в [INFO] без поважних причин більш як 1 рік, тому може бути визнаний таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

02.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач батьківство визнав, про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень під № 00013443782. Дитина знаходиться на її утриманні та мешкає разом з нею. Відповідач проживає окремо, не приймає участі в утриманні дитини, ухиляється від батьківського обов'язку утримувати неповнолітню дитину. Відповідач не цікавиться чи вистачає позивачці кошти на утримання сина, що є прямим доказом того, що він не має бажання належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, у результаті чого змінила своє прізвище на «[PERSON]». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.12.2013 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. З довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.04.2015 року № 1307, встановлено, що на утриманні [PERSON] знаходиться [PERSON], який проживає разом з нею. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

02.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Вона переконанана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦСу. Позивачка позовні вимоги підтримала, про що надала відповідну заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом 04.09.2012 року між сторонами укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області зроблено актовий запис №4 (свідоцтво про укладення шлюбу серія 1-ЖД № 172228)., від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦСу. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

02.04.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя не склалося в звязку з різними характерами та морально етичними поглядами на життя. Позивачка позовні вимоги підтримала, про що надала відповідну заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищевикладене суд вважає відповідача належним чином повідомленого про час, місце, дату судового засідання, що підтверджено матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом 02.10.2004 року між сторонами укладено шлюб, про що Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області зроблено актовий запис № 1 (свідоцтво про укладення шлюбу серія 1-ЖД № 128254). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з квітня 2012 року і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили після розірвання шлюбу прізвища залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

02.04.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 17.10.1985 р. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що в 2010 р. стосунки в сім'ї різко погіршились, стали виникати сварки. На даний час вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав до суду заяву, якою на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути за його відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з'явилась без поважних причин, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Теплодарською селищною радою Біляївського району Одеської області 17.10.1985 р. (а.с.5), сторони уклали шлюб 17.10.1985 р., який зареєстрований Теплодарською селищною радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 19. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідачки в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сім'ю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

02.04.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 22.11.2005 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Єлизавету, [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матірю. З січня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що чоловік зловживає спиртними напоями, вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 22.11.2005р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку Єлизавету, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З січня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

02.04.2015 р. та уточнено 16.04.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області\~ про позбавлення права користування\~ житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку місця проживання. В обґрунтування позову вказує, що вона зареєстрована за адресою: [INFO], але проживає в [INFO], яка належить їй на праві приватної власності. В вищевказаній квартирі зареєстрований її син [PERSON], однак там не проживає з червня 2014 року, не користується житлом за призначенням, не сплачує комунальні послуги, добровільно знятися з реєстрації не бажає, теперішнє його місцезнаходження їй не відоме. Реєстрація відповідача позбавляє її права розпорядження квартирою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся через оголошення у пресі. Представник третьої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області\~ в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2013 року та договором дарування частки квартири від 25.12.2015 року а.с.5,35-36, згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби, [PERSON] зареєстрований в [INFO] а.с.6, який з червня 2014 року за вищевказаною адресою не проживає, що підтверджується актом ТОВ «Сіті Сервіс» від 31.03.2015 року а.с.7. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] син позивача, більше року не проживає в [INFO]. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає з червня 2014 р., житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved