Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулась до суд із вказаним позовом про зняття заборони із нерухомого майна. Свій позов обґрунтовує тим, що їй стало відомо, що на квартиру, належну їй на праві власності за [NUMBER], що розташована у будинку [ADDRESS], накладено арешт. Відповідно до відомостей, які містяться в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26 липня 2018 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження містить запис про обтяження майна, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження - 1606623, зареєстрований 14 січня 2005 року Броварською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, АА № 723630, 10 січня 2005 року, Броварська ДВС, об'єкт обтяження - квартира, адреса: [ADDRESS]. Власником вказаної квартири зазначений - [PERSON]. Позивач зазначає, що [PERSON] ніколи не був та не є власником спірної квартири, а тому арешт накладений Броварською міською державною нотаріальною конторою помилково, а існування такого арешту порушує її права як власника квартири. З метою усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном, позивач звернулася до Броварського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області, але їй було повідомлено, що зняти арешт з майна можливо, оскільки виконавче провадження знищене за строками його зберігання. З питань зняття арешту позивач змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшов лист про розгляд справи без участі представників нотаріальної контори. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 03 вересня 2009 року Управлінням комунальної власності, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] (а.с. 9,10). Згідно із довідкою № 501, виданої 17 липня 2018 року позивачу Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора -1", [PERSON] зареєстрована у квартирі [NUMBER] в будинку [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 26 липня 2018 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження міститься запис про обтяження майна, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження - 1606623, зареєстрований 14 січня 2005 року Броварською міською державною нотаріальною конторою на підставі постанови, АА № 723630, 10 січня 2005, Броварська ДВС, об'єкт обтяження - квартира, адреса: [ADDRESS]. Власником вказаної квартири зазначений - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження Відділу державної виконавчої служби Броварського міського управління юстиції, серії АА № 2723630 від 10 січня 2005 року, вбачається, що на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби знаходиться ухвала Броварського міськрайонного суду про накладення арешту у справі № 2-9199, та відповідно накладено арешт на майно, що належить [PERSON], зокрема, квартиру [ADDRESS] (а.с. 33). За змістом листа Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області за № 36002 від 08 вересня 2018 року, вбачається, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби України, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, виконавче провадження знищено, тому вирішити питання про зняття арешту та заборони відчудження з майна [PERSON] не є можливим. У даному листі позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим та підлягає задоволенню,оскільки відсутні підстави існування арешту (обтяження), а також його наявність перешкоджає користуватися та розпоряджатися позивачу на власний розсуд.

Outcome: approved