Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

у жовтні 2013 р. позивач [PERSON] звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до відповідачів [PERSON] та Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації про визначення частки померлої у спільній приватній власності, при цьому пояснивши наступне. [INFO] померла [PERSON], спадкоємицею якої залишилася її дочка [PERSON] При цьому в наслідок смерті [PERSON] було відкрито спадщину, до складу якої ввійшла належна [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0680 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу, позивач [PERSON] як спадкоємець звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] щодо вищезазначеної земельної ділянки. Проте, Друга київська державна нотаріальна контора надала позивачу [PERSON] довідку про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки у державному акті на земельну ділянку площею 0,0680 га не визначено щодо останньої розмір частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності із [PERSON] У зв'язку із наведеним позивач зазначила, що вона фактично позбавлена можливості оформити своє право на вищезазначену спадщину. Враховуючи наведене позивач [PERSON] просила суд визначити частку померлої [PERSON], в розмірі ? частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка розташована на території [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Представник відповідача [PERSON] у судовому за сіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач Київська міська рада не направила свого представника у судове засідання, про час і місце проведення якого повідомлялася в порядку ст. 76 ЦПК України. Про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомила суд. Третя особа Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації не направило свого представника у судове засідання, про час і місце проведення якого повідомлялося в порядку ст. 76 ЦПК України. Про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомило суд. Врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] При цьому згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.1960р., [PERSON] зареєстровано як мати позивача [PERSON] Вбачається , що на день смерті [PERSON] належала на праві спільної приватної власності разом із відповідачем [PERSON] без визначення розміру їх часток земельна ділянка площею 0,0680 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Разом з цим, Друга київська державна нотаріальна контора довідкою № 1410/02-31 надала позивачу [PERSON] як спадкоємцю відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки у державному акті на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0680 га не визначено щодо останньої розмір частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності із [PERSON] Суд бере до уваги що, представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначене суд приймає визнання представником [PERSON] позову, зважаючи на наступне. У положеннях абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду Країни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7, роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Положеннями ч. 1 ст. 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Разом з цим в положеннях п. 3.4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П. І. Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2" Згідно положень п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що частка спадкодавця [PERSON] становила 1/2, частка відповідача [PERSON] становить 1/2 земельної ділянки площею 0,0680 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанції від 27.09.2013р. позивачем здійснено витрати на оплату судового збору за позовом у сумі 114,7 грн. Враховуючи наведене суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 114,7 грн. на оплату судового збору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність задовольнити позов.

Outcome: approved