Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

02.02.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Діденко В.Є. звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 01 лютого 2012 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Через декілька років шлюб між сторонами фактично розпався, і позивач разом з дітьми переїхала проживати до м. Мелітополь Запорізької області. За спільним рішенням з відповідачем, сторони дійшли згоди, що діти будуть проживати з матір`ю, а відповідач буде мати можливість з ними спілкуватися без будь-яких обмежень. При переїзді до міста Мелітополь діти були переведені з Ботіївської середньої школи до навчального закладу в місті Мелітополі - Мелітопольську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 14, і з 13 листопада 2020 року навчались в цій школі. При цьому документальним оформленням переведення дітей до іншої школи займався сам відповідач. 28 грудня 2020 року відповідач, без згоди позивача [PERSON] , самовільно змінив місце проживання двох молодших дітей та місце їх навчання. А саме забрав документи [PERSON] і [PERSON] з навчального закладу, перевів їх до Ботіївської загальноосвітньої школи, та відвіз їх до місця свого проживання в с. Строганівку Приазовського району Запорізької області. При цьому він поділив дітей, тобто старша донька [PERSON] залишилась проживати з матір`ю та навчатись в Мелітопольській школі. Як тільки у позивача виявилась можливість після новорічних свят, нею були здійснені заходи щодо об`єднання трьох дітей та поновлення місця проживання дітей згідно раніше досягнутої домовленості з відповідачем. А саме діти були знову переведені до Мелітопольської загальноосвітньої школи. За місцем проживання дітей в м. Мелітополь позивачем були створені всі умови для їх розвитку, навчання і спілкування. Позивач має постійний дохід, достатній для забезпечення матеріальних та духовних потреб дітей. Таким чином, позивач просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з нею, та не розділювати їх між собою, оскільки вони є дуже дружні та взаємопов`язані. Ухвалою судді від 10 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання на 04 березня 2021 року. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, якого зобов`язано надати суду в термін до 01.03.2021 року висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю. Ухвалою суду від 04 березня 2021 року підготовче судове засідання відкладено на 31 березня 2021 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Приазовської об`єднаної територіальної громади. 31 березня 2021 року в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 27 квітня 2021 року через ненадходження до суду висновку органу опіки щодо доцільності визначення місця проживання дітей. 31 березня 2021 року від представника органу опіки і піклування Мелітопольської міської ради О.Прокопенко надійшла заява, в якій вона повідомила, що після отримання всієї необхідної інформації для складання висновку щодо доцільності визначення місця проживання дітей з матір`ю [PERSON] та його затвердження, копія висновку буде скерована до суду. Також, представник органу опіки зазначила, що [PERSON] [INFO] досягла 14 років, а відповідно до ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою, і тому спір щодо визначення її місця проживання є безпредметним. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 26 травня 2021 року. 24 травня представник позивача - адвокат Діденко В.Є. електронною поштою надіслав клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи копії відповіді Мелітопольського міськрайонного відділу ДРАЦС від 27.04.2021 року з якого вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , так як реєстрація народження була проведена на підставі ст. 126 СК України (за спільною заявою батьків). Зазначена інформація була надана представником позивача на спростування доводів відповідача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні щодо заперечення ним, що [PERSON] , [INFO] є його донькою. Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, її представник - адвокат Діденко В.Є. електронною поштою надіслав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надіслав, про дату, час і місце був повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис на розписці про вручення йому судової повістки на 26.05.2021 року. На підставі п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Треті особи: Служба у справах дітей Приазовської районної державної адміністрації та Служба у справах дітей Приазовської об`єднаної територіальної громади в судове засідання уповноважених представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання уповноваженого представника також не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 21.05.2021 року представник органу опіки та піклування Прокопенко О. надіслала заяву, в якій просила розглунити справу за відсутності представника органу опіки і піклування. Також просила долучити до матеріалів справи рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 06.05.2021 року № 97/4 «про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] » та відповідний висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що 01 лютого 2012 року [PERSON] , [INFO] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 01 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області). До укладення шлюбу у сторін народилась [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2012 року), реєстрація батька відбулась за його згодою на підставі ст. 126 СК України. Під час проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2012 року) і [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 2013 року). Із вказаних копій свідоцтв про народження судом встановлено, що батьками дітей є [PERSON] і [PERSON] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Мелітополь Запорізької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 13.03.2012 року. 30 грудня 2020 року [PERSON] уклала Договір найму житлового приміщення, предметом якого є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; орендна плата за користування житловим приміщенням складає 3500 гривень на місяць. Згідно інформації директора Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 14 від 13.11.2021 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прибули до школи 13.11.2020 року з Ботіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. 28.12.2020 року [PERSON] , батько дітей, надав довідки за підписом директора від 28.12.2020 року № 221 і 222 з Ботіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про зарахування дітей до цього закладу освіти, а також паспорт, що засвідчував його особу, та копії свідоцтв про народження дітей, де він зазначений у графі «батько». Оскільки мати і батько дітей перебувають в шлюбі, питань про підтвердження згоди з боку матері на переведення дітей до іншої школи не виникало. [PERSON] , [INFO] залишилась навчатися в МЗОШ № 14. На вимогу матері видано підтвердження про зарахування [PERSON] і [PERSON] до МЗОШ № 14 від 30.12.2020 року № 58 та № 59. Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 2-Б класу Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 14 Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON] було зараховано до ЗОШ № 14 16 листопада 2020 року. За час навчання зацікавленості до опанування матеріалу під час уроків останній активно не виявляв, але домашні завдання виконував систематично. На уроках поводився сором`язливо, спокійно, засвоював знання на середньому рівні. До школи хлопець приходив завжди охайний, доглянутий, у нього було все необхідне приладдя для навчання. Школу відвідував регулярно, на перервах поводився спокійно, з однолітками був привітний, спілкувався з усіма дітьми. Мати, [PERSON] , приділяла належну увагу вихованню сина, брала посильну участь у житті класу. Відповідно до характеристики [PERSON] , учениці 1-В класу Мелітопольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 14 Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON] було зараховано до ЗОШ № 14 16 листопада 2020 року. За час навчання дівчинка показала добрий фізичний та розумовий розвиток, засвоювала знання на достатньому рівні навчальних досягнень з усіх предметів. [PERSON] має добру розвинену довільну увагу, вільно переключається з одного виду діяльності на інший, вміє зосереджуватись на суттєвих фактах та розподіляти їх. Має добру розвинену уяву і пам`ять. Програмний матеріал засвоює швидко. Дівчина організована, спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, добра, працелюбна, скромна. Мати, [PERSON] , приділяла належну увагу вихованню доньки, брала посильну участь у житті класу. Згідно копії Наказу директора Ботіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Ботіївської сільської ради Запорізької області від 04.01.2021 року, згідно заяви матері від 04.01.2021 року, довідок підтверджень про продовження навчання учнів в іншій школі, наказано відрахувати 04.01.2021 року [PERSON] з 1 класу та [PERSON] з 2 класу. Відповідно до довідки ТОВ «Запоріжметгруп» № 45 від 01.03.2021 р., [PERSON] працює на посаді оператора інкубаторно-птахівничної станції. Відповідно до висновку виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 06.05.2021 р., орган опіки та піклування підтримує позов [PERSON] про визначення місця проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст.33 Конституції України кожна особа має право на вибір свого місця проживання. Але сімейні відносини мають свою специфіку, оскільки малолітні та неповнолітні діти не можуть проживати самостійно, а батьки повинні брати участь у їх вихованні та утриманні. Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцять років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд при вирішенні спору щодо місця проживання дитини має врахувати, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Отже, враховуючи викладене, оскільки старшій дитині, [PERSON] , [INFO] , на момент розгляду справи вже виповнилося 14 років, і вона має право самостійно визначити з ким з батьків їй проживати, суд відмовляє у задоволені позовних вимог у цій частині. Стосовно позовних вимог, щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , суд, враховуючи наявність спору між батьками з приводу місця проживання дітей, яким не виповнилось 10 років, всі передбачені законом обставини, які підтверджені належними доказами і мають істотне значення для визначення місця проживання дітей, а саме: наявність у матері необхідних житлових умов для проживання дітей, ставлення матері до її материнських обов`язків, позитивний висновок органу опіки і піклування, приходить до висновку про те, що місце проживання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , слід визначити з матір`ю [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позов останньої в цій частині підлягає задоволенню. Водночас, відповідач не надав заперечень чи доказів на спростування позовних вимог, зустрічного позову про визнання місця проживання дітей з ним не заявляв. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. В даному випадку [PERSON] при зверненні до суду з позовом за квитанцією № 86197 від 28.01.2021 сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останньою судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial