Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (надалі - Банк) звернулось до суду з даним позовом, в якому просило стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором «Автопакет» (надалі - договір «Автопакет») № 201/2007/840-КА/463 від 14 грудня 2007 року в розмірі 19864,82 доларів США, що в еквіваленті станом на 28 лютого 2014 р. становить 198370,09 грн., пеню за прострочення строку сплати платежів у сумі 16918,56 грн. та відшкодувати судові витрати по справі в сумі 2152,88 грн. Свої вимоги ( з урахуванням уточнень) обґрунтовувало тим, що між ВАТ «КБ «Надра», який змінив своє найменування на ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений зазначений кредитний договір про надання кредиту в сумі 13881,19 дол. США з терміном погашення кредитних ресурсів до 12 грудня 2014 року та сплатою відсотків в розмірі 13,40 % річних за користування кредитними коштами. На виконання умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит у вказаному розмірі, шляхом видачі готівки, тобто банк повністю виконав свої зобов'язання за договором. В період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору та не здійснював погашення належних до сплати щомісячних платежів, як це передбачено договором «Автопакет». Заборгованість за вказаним договором станом на 28 лютого 2014р. становить 19864,82 доларів США, що в еквіваленті -198370,09 грн., яка складається з: сума боргу за кредитом - 12044,88 доларів США, що в еквіваленті станом на 28 лютого 2014 р. - 120280,17 грн. ; сума боргу за нарахованими відсотками - 7819,94 доларів США, що в еквіваленті станом на 28 лютого 2014 р.-78089,92 грн.. Крім того, за порушення зобов'язань, згідно умов договору, банком була нарахована пеня за прострочення строку сплати платежів у розмірі 16918,56 грн., з яких, за порушення строків повернення кредиту - 9257,55 грн., за порушення строків сплати відсотків - 7660,81грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 14 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 463/1 (надалі - Договір поруки), відповідно до умов якого відповідачі мають зобов'язання перед Банком як солідарні боржники. 04 жовтня 2012 р. відповідачу [PERSON] була направлена вимога про погашення заборгованості за договором «Автопакет», 18 жовтня 2012р. відповідачу [PERSON] було направлено вимога про погашення заборгованості за договором поруки. Проте, на теперішній час відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судовому засідання позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що 14 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» для придбання останнім автомобілю з кінцевим терміном погашення кредитних ресурсів до 12 грудня 2014 року та сплатою відсотків в розмірі 13,40 % річних за користування кредитними коштами, зі сплатою щомісячного мінімального платежу в розмірі 257,67 доларів США. Цього ж дня [PERSON] були видані в касі гроші в розмірі 13881,19 доларів США, що підтверджується заявкою на надання готівки, які у подальшому останнім були обмінені на гривню, що підтверджується квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції. Проте, [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення кредитних грошей виконував неналежно, в зв'язку з чим банк був вимушений звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості та достроковим поверненням кредитних грошей, яка останнім виконана не була. Крім того, 14 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати перед Банком, як солідарний боржник, у випадку невиконання [PERSON] своїх зобов'язань. Банком також направлялась [PERSON] вимога щодо погашення заборгованості, яка до теперішнього часу не виконана. Надати оригінали укладених 14 грудня 2007 року Банком договорів, а саме: договору «Автопакет» № 201/2007/840-КА/463 та договору Поруки №463/1 на даний час у ПАТ «КБ «Надра» не має можливості, в зв'язку з відсутністю кредитної справи. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, зазначивши, що дійсно 14 грудня 2007 року брав у ВАТ «КБ «Надра» кредит на придбання автомобілю «Hyundai Accent», але брав значно меншу суму, чим зазначена в договорі, який наданий позивачем, оскільки перебуваючи в приміщенні банка, передав одному з його робітників гроші у розмірі 10000 доларів США, в якості першого внеску на придбання автомобілю. Він не пам'ятає, на яку суму грошей, на який термін та під який процент йому надався кредит. Гроші йому на руки не видавались. Договір, наданий позивачем, він не підписував, з його умовами не ознайомлювався. У нього не зберігся другий екземпляр договору, який він підписував при отриманні кредиту. Вважає, що він повністю розрахувався з банком, оскільки щомісячно сплачував платежі. Надати документи, на підтвердження сплати платежів він також не може, оскільки вони у нього не збереглися. При цьому, не заперечував, що в заявці про видачу готівки від 14 грудня 2007р., наданої позивачем на підтвердження надання кредиту, міститься саме його підпис в графі «гроші отримав». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] також проти позову заперечувала, пояснивши, що її довіритель ніколи не приходив до ВАТ «КБ «Надра» та не виступав поручителем [PERSON] 14 грудня 2007 року. Договір поруки, на який посилається позивач, не підписував з його умовами не ознайомлювався. Проаналізувавши вищенаведені пояснення сторін та дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування якого з 04.02.2011р. змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 201/2007/840-КА/463, відповідно до якого останньому надано в кредит суму коштів в розмірі 13881,19 доларів США на придбання автотранспортного засобу на строк до 12 грудня 2014 p. зі сплатою 13,40 % річних за користування кредитом. Згідно з п. 2.2.3., 2.2.1. зазначеного договору [PERSON] повинен вносити мінімальний платіж по кредиту у розмірі 257,67 доларів США, щомісячно, до 18 числа поточного місяця. Банк має необхідні ліцензії та дозволи на здійснення валютних операції відповідно до вимог Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" (а.с.17-19). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення, які регулюють відносини щодо позики. Частиною 1 ст. 1046 ЦК, ч. 2 ст. 1047 України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто законодавець пов'язує момент укладення договору позики з моментом передачі грошей, що підтверджується відповідним документом. Відповідно до гл.3 п.4 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 р. №337 (яка діяла на момент надання кредиту) (надалі - Інструкція) видача готівки іноземної валюти здійснюється фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку за заявою на видачу готівки (додаток №8). Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши [PERSON] з рахунку № 22033417749501 готівку в розмірі 13881,19 доларів США, як передбачено умовами вищезазначеного договору «Автопакету», що підтверджується заявою на видачу готівки № NL- 3 від 14 грудня 2007р., яка містить відомості про отримання відповідачем [PERSON] грошей в розмірі зазначеному у Договорі «Автопакет». (а.с.98). [PERSON] умови кредитного договору не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 28 лютого 2014р. утворилась заборгованість в розмірі 19864,82 доларів США, яка складається з: сума боргу за кредитом - 12044,88 доларів США; сума боргу за нарахованими відсотками - 7819,94 доларів США.. (а.с.122-123) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту в строк, у розмірі та валюті, визначеними кредитним договором. Згідно з п. 4.2.5 договору «Автопакет» банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Відповідно до умов Договору, кредит виданий [PERSON] в іноземній валюті, а саме у доларах США. Отже, відповідно до ст. 533 ЦК України вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом саме у доларах США із визначенням суми, еквівалентній сумі боргу у національній валюті є правомірними. Згідно з офіційними даними Національного банку України щодо встановлення курсу гривні до іноземних валют станом на 28 лютого 2014 р. курс гривні до 1 долару США складає 998,63 грн. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 19864,82 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 28 лютого 2014 року становить 198370,09 грн., яка складається з суми боргу за кредитом - 12044,88 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 120280 грн. 17 коп.; сума боргу за нарахованими відсотками - 7819,94 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 78089 грн.грн. 92 коп. Крім того, згідно умов договору, у разі прострочення строку сплати мінімальних необхідних платежів на погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 5.1.договору «Автопакет»). Відповідно до наданого суду розрахунку розмір пені, нарахованої згідно умов договору «Автопакету» в межах строку встановленого ст.258 ЦПК України, з урахуванням строку звернення позивача за захистом свого права станом на 28 лютого 2014 року складає - 16918,56 грн., а саме: пеня за порушення строків повернення кредиту - 9257,75 грн., пеня за порушення строків сплати відсотків - 7660,81 грн. (а.с.123-125). Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання, що тягне за собою встановлену діючим законодавством відповідальність за порушення зобов'язання для боржника, та стягнення з [PERSON] пені за прострочення строку сплати платежів у розмірі 16918,56 грн. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідача [PERSON], що позивачем не надано доказів укладання з ним договору «Автопакет» № 201/2007/840-КА/463 від 14 грудня 2007 року, а також видачі йому кредитних коштів у розмірі 13881,19 доларів США. Факт виконання Банком своїх зобов'язань за кредитним договором підтверджується заявою на видачу готівки № NL- 3 від 14 грудня 2007 року, бланк якої відповідає зразку касового документу (додаток №8) та містить всі обов'язкові реквізити, передбачені п. 2, глави 1, розділу 3 Інструкції, а також відомості про отримання відповідачем [PERSON] грошей в розмірі зазначеному у Договорі «Автопакет» (а.с.98). Згідно з квитанцією № ONPK22 від 14 грудня 2007 р. про здійснення цього ж дня валютно - обмінної операції, [PERSON] проведений обмін грошей в розмірі 13881,19 доларів США, тобто у тому розмірі, що отримані на підставі заяви на видачу готівки та зазначены в договорі «Автопакет» (а.с.99). Також, згідно запису, який міститься у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «Hyundai Accent» зазначено, що вказаний автомобіль придбаний на підставі кредиту ВАТ «КБ «Надра»». Крім того, відповідач в своїх вільних поясненнях не заперечував, що придбав зазначений автомобіль у кредит, який отримав у ВАТ «КБ «Надра»», до теперішнього часу автомобіль находиться в його володінні. Отже, на думку суду, зазначені документи у їх сукупності підтверджують факт надання позивачем відповідачу кредиту на придбання автомобілного транспорту, згідно умов договору «Автопакет» № 201/2007/840-КА/463 від 14 грудня 2007 року. Натомість, [PERSON] доказів на підтвердження своїх доводів, що він брав кредит на інших умовах не подав, хоча за обставин, коли позивач вказує про існування умов надання кредиту відповідно до яких він наданий, саме відповідач має доводити, що зазначені у договорі, з яким він ознайомлювався та підписував умови надання кредиту, були іншими. Також суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо нікчемності кредитного договору, в зв'язку з недодержанням письмової форми. В своїх вільних поясненнях [PERSON] не заперечував, що дійсно 14 грудня 2007 р. брав у позивача у кредит грошові кошті на придбання автомобілю «Hyundai Accent», з ним письмово укладався кредитний договір, який він власноручно підписував на свій страх та ризик. Банком був йому наданий другий екземпляр кредитного договору, в ньому була зазначена сума, яку він сплачував кожного місяця до моменту, коли вирішив, що кредит повністю погашений. Розглядаючи позовні вимоги стосовно стягнення заборгованостіз поручителя - відповідача [PERSON], як солідарного боржника, суд приходить до наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. На підтвердження позову в цій частині позивачем надана копія Договору Поруки №463/1, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] 14 грудня 2007 року, який містить підпис [PERSON] Проте, зазначений підпис ідентифікувати неможливо. Оригінал зазначеного договору суду не наданий, в зв'язку з відсутністю кредитної справи (а.с.76). При цьому, представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його довіритель категорично заперечує, як факт укладання зазначеного договору, так і факт присутності 14 грудня 2007 року у приміщенні банка. Враховуючи, що інших переконливих доказів на підтвердження укладання Договору Поруки не надано,суд вважає, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання про судові витрати, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в сумі 2152,88 гривень.

Outcome: partial