Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

01 серпня 2019 року до Славутицького міського суду Київської області по підсудності надійшла позовна заява, у якій позивач, в особі Голови Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації Довбань І., посилаючись на п.2 ст.150, п.1 ст.152,ст.155, пп. 2 ч. 1, ч.3, ч.4,ч.6 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180, 182,183, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, просив: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на користь позивача; стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на користь позивача. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідачі є батьками відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З 18.10.2018 року [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації як така, яка опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки її батьки не виконують свої батьківські обов`язки відносно [PERSON] належним чином. 21.09.2018 року до служби з заявою звернулася неповнолітня [PERSON] про те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] не приймають участі в її житті, не займаються її вихованням, не цікавляться її життям, батько з самого її народження не приймав участі в її житті, а мати з липня 2018 року. Дівчина має проблеми зі здоров`ям, проте оформити державну соціальну допомогу по інвалідності без присутності батьків вона самостійно не може. На даний час неповнолітня [PERSON] проживає у знайомої її батьків [PERSON] . Відповідно до характеристики СЗШ №166 м. Києва на неповнолітню від 05.09.2018 року мати дівчи6ни [PERSON] за роки навчання учениці приходила до школи декілька разів, на батьківських зборах не була жодного разу, з учителями [PERSON] не спілкувалася. Згідно листа Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 06.12.2018 року № 1237 родина перебуває в скрутному матеріальному становище так, як пенсію по інвалідності неповнолітня не отримує. 06.12. 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в м .Києві державній адміністрації розглядалось питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виховання доньки, не здатні забезпечити дитині належних умов проживання, недбало ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини, виходячи з інтересів дитини просять суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки та стягнути аліменти. Ухвалою судді від 20 серпня 2019 року, після виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 03 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 15 жовтня 2019 року. Ухвалою від 15 жовтня 2019 року судове засідання відкладено, а також залучено до часті у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області. У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] є доцільним, оскільки відповідає інтересам дитини. З 2018 року неповнолітня [PERSON] проживає у [PERSON] , яка є її колишньою нянею за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідачі не виконують батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства, самоусунулися від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання та утримання, тому 25.01.2019 року Органом опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації прийнято рішення № 108-976 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області Дудинська В.М. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі не виконували свої обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, тому їх потрібно позбавити батьківських прав. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися за правилами ст.128-130 ЦПК України, причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали, відзив на позов до суду не надійшов, заява про розгляд справи за їх відсутності подана не була. Представник третьої особи - Солом`янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день судового засідання повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надав. За наявності умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд відповідно до ухвали суду від 15.04.2019 року ухвалив заочне рішення у справі. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є колишньою нянею [PERSON] . Займається її вихованням з трьох місяців від народження. Спочатку мати [PERSON] залишала її на короткий термін, а потім почала залишати на більш тривалий час. Навіть у лікарні з дівчинкою лежала вона, а не її мати. [PERSON] є інвалідом дитинства, вона хворіє на епілепсію. У підлітковому віці були дуже часті приступи епілепсії, приходилося звертатися часто у лікарню до лікарів, цим всім вона займалася, а не мама дитини. Мама [PERSON] декілька разів приходила навідувала дівчинку, а потім взагалі припинила з`являтися. Батька [PERSON] вона ніколи не бачила, знала, що вони розлучені. [PERSON] потрібно було десь зареєструвати, з цього приводу у телефонному режимі вона спілкувалася з мамою дитини, але та цю проблему не вирішила, тому вона зареєструвала її у себе. Останній раз при розмові по телефону мама [PERSON] сказала щоб вона виганяла [PERSON] з дому, щоб та знайшла собі кімнату у гуртожитку шукала роботу та самостійно себе забезпечувала. Свідок вважає, що дівчинка позбавлена батьківської любові та піклування, тому буде їй допомагати завжди, скільки зможе. Неповнолітній свідок [PERSON] суду показала, що вона з 2018 року проживає разом із своєю колишньою нянею - [PERSON] , вона піклується про неї, створила необхідні умови для її життя та навчання, батьки участі у її вихованні та утриманні не приймають. З мамою останній раз вона спілкувалася по телефону у минулому році, з того ж часу мама припинила надавати будь-яку матеріальну допомогу. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] та [PERSON] він знає з 2018 року, коли до них надійшло звернення неповнолітньої [PERSON] , про те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] не приймають участі в її житті, не займаються її вихованням. Батьків [PERSON] ніколи не бачив. Зі слів дівчинки та [PERSON] йому відомо, що мама [PERSON] виїхала за кордон, матеріально дитині не допомагає, про батька взагалі немає відомостей. Дитиною опікується няня - [PERSON] . Також йому відомо, що мати дитини навіть їй не допомагала оформити паспорт, цим всім займалася [PERSON] . Крім того мати не потурбувалася навіть про те, щоб зареєструвати місце проживання дитини, тому [PERSON] зареєструвала її у себе. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, складено відповідний актовий запис № 12 про народження [INFO] [PERSON] . Батьками в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] . (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 2002 року грудня місяця 17 числа зроблено запис за № 186. Після розірвання шлюбу прізвище громадянки: [PERSON] (а. с.19). Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 06.02.2018 року за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 12.10.2018 року, складеного в ході обстеження житлово-побутових умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання дитини на час обстеження відповідають загальноприйнятим нормам. [PERSON] мешкає в окремій кімнаті де розташована мебльована сучасна стінка, ліжко сучасне, м`яке крісло, два тренажери, комп`ютер, письмовий стіл. Дівчинка має необхідний одяг та взуття у достатній кількості, має засоби гігієни, шкільне приладдя. Батько: [PERSON] , проживає в м. Севастополь, мати: [PERSON] , місце її перебування не відоме. З батьком дитини розлучена. [PERSON] , [INFO] , учениця 11-Б класу ЗСШ№ 166 м. Києва (а. с.29). Наказом № 54-С від 18.10.2018 року начальника служби у справах дітей та сім,ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] взято на облік на підставі заяви неповнолітньої [PERSON] у зв`язку з тим, що дитина проживає в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (а.с.18). З психологічної характеристики [PERSON] , учениці 11-Б класу середньої загальноосвітньої школи № 166 м.Києва вбачається, що [PERSON] навчається в СЗШ № 166 з першого класу. Зі слів [PERSON] бажає, щоб [PERSON] , хрещена мати, стала опікуном для неї. За роки навчання [PERSON] неодноразово зверталась до психолога школи стосовно виховання дитини. Завжди цікавилась успіхами [PERSON] . [PERSON] приділяє належну увагу вихованню і навчанню дівчини (а.с.22). Згідно характеристики учениці 11-Б класу середньої загальноосвітньої школи № 166 [PERSON] , 2002 року народження навчається в даній школі з 1 класу. На уроках уважна, активна, зосереджена. Завжди виконує домашні завдання. [PERSON] , хрещена мати дитини, відвідує постійно батьківські збори, цікавиться успіхами [PERSON] , виховує дівчинку, піклується про неї. За роки навчання учениці [PERSON] , матір дівчинки, приходила до школи декілька разів. На батьківських зборах не була жодного разу, з учителями [PERSON] не спілкувалася (а.с.23). 21.09.2018 року [PERSON] звернулася до начальника служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації Давиденко В.В. з письмовою заявою про ініціювання позбавлення батьківських прав її батьків [PERSON] та [PERSON] відносно неї, так як вони не приймають участі в її житті, не займаються її вихованням та матеріально її не забезпечують, батько не приймає участі з її народження, а мати не цікавиться її життям з липня 2018 року. На даний час вона проживає у громадянки [PERSON] , яка займається її вихованням та забезпечує її матеріально (а.с.26). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Враховуючи положення ст. 10 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту даного висновку, [PERSON] проживає у знайомої її батьків [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації. Місцезнаходження та місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] невідоме. Відповідно до характеристики СЗШ № 166 м. Києва на неповнолітню від 05.09.2018 року мати дівчини [PERSON] за роки навчання учениці приходила до школи декілька разів, на батьківських зборах не була жодного разу, з учителями [PERSON] не спілкувалася (а.с.7-8). Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 4). У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Досліджені в судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. Так, в судовому засіданні з пояснень учасників справи та досліджених документів встановлено, що відповідачі [PERSON] з липня 2018 року та [PERSON] , з самого народження дитини самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавилися її станом здоров`я, її навчанням, не відвідували батьківські збори. Не виконували відповідачі і свого обов`язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180 СК України, оскільки матеріальним утриманням повністю займається [PERSON] . Зазначені обставини суд вважає винятковими обставинами в розумінні принципу 6 Декларації прав дитини, які дають підстави для висновку про наявність реального порушення прав дитини внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем зі шкідливими наслідками для здоров`я та морального розвитку дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно з п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 2.14 Правил визначено, що підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є, зокрема, рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому статтею 118 Сімейного кодексу України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним. В п. 2.16.5 Правил зазначено, що відомості про усиновлення, скасування усиновлення, визнання усиновлення недійсним, позбавлення та поновлення батьківських прав вносяться до паперового носія актового запису цивільного стану та Державного реєстру актів цивільного стану в день надходження копії відповідного рішення суду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день її пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою. За таких обставин необхідно внести інформацію про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] до актового запису про народження від 06.02.2002 року № 12 на неповнолітню [PERSON] , [INFO] , складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області та відповідних відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, нормальний стан здоров`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки доказів іншого суду не надано, їх матеріальний стан, їх працездатний вік, суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить необхідну участь матері та батька в її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved