Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся із позовом до Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Димитрова, розташовану в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Вказував, що був членом колгоспу ім. Димитрова і мав право на отримання земельної частки при його розпаювання, але помилково не був включений до списків осіб, яким були надані земельні паї. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року, за заявою представника позивача, первісний відповідач був замінений правонаступником Грейгівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області, до якої з 01 січня 2019 року в зв`язку зі змінами в законодавстві, перейшли повноваження по виділенню земельних часток в натурі на місцевості. В судове засідання позивач не з`явився, його представник подав заяву, в якій просив справу розглянути без їх участі, а позов задовольнити, а також надав додаткові пояснення та обґрунтування заявленого позову. Представник залученого відповідача до судового засідання також не з`явився, відзив не подав, але надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, а позов визнав та просив його задовольнити. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 19 серпня 1995 року він був прийнятий до колгоспу ім. Димитрова на роботу робочим по охороні мехтоку, про що було здійснено запис у його трудовій книжці під № [ADDRESS] . Згідно із записом під № [NUMBER] в його трудовій книжці від 07 серпня 1996 року був прийнятий у члени колгоспу робочим 1-го відділення по охороні мехтоку. \~ \~ \~ \~Відповідно до Указів Президента України № 666/94 від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі Указ Президента України № 720/95) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі й пенсіонери, які раніше там працювали і залишаються його членами. На відміну від паювання приватизація земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств здійснюється за правилами, передбаченими ст. 25 ЗК України, яка надає гарантоване право працівникам таких підприємств на безоплатне одержання земельної частки (паю), виділену в натурі (на місцевості). Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель. При цьому, законодавчі акти, якими врегульовано питання приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств не пов`язують виникнення права на земельну частку (пай) із фактом затвердження уповноваженим органом виконавчої влади списку осіб, які мають на це право. До того ж приватизація земельних часток можлива як за колективним, так і за індивідуальним клопотанням працівників державних підприємств. Пунктом 1 Указу Президента України № 720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2. Названого Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акту на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства, а також, які були потім включені до членів колгоспу за наявності можливості реалізації права на землю. Самий по собі факт того, що особа перебувала у трудових відносинах із таким підприємством чи за життя не одержав сертифікат на право на земельну частку (пай), не є підставами для висновку про відсутність у нього права на земельну частку (пай). За змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Цим Указом встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. 09 листопада 1995 року рішенням Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №8/1 було вирішено передати у колективну власність КСП ім.. Димитрова Грейгівської сільської ради землю загальною площею 307.1 га для ведення сільськогосподарського виробництва. На підставі цього рішення тією ж сільською радою 30 листопада 1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю. В подальшому, в КСП був складений станом на 01 серпня 1996 року список громадян його членів. Однак до цього списку позивач не був включений, оскільки був прийнятий у члени КСП 07 серпня 1996 року. В подальшому був складений уточнений список, але до нього позивач також включений не був, хоча уже був членом КСП. Тому суд вважає, що він помилково не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) і не отримав сертифікат, який би підтверджував це його право. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. \~ \~ \~ \~Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що [PERSON] за свого життя мав право на отримання у власність земельної частки (паю) під час приватизації землі, що перебувала власності КСП ім. Димитрова та на її виділення в натурі. \~ \~ \~ \~Суд погоджується із посиланням позивача щодо значного терміну, який пройшов з дня паювання, - він через свою правову необізнаність, отримавши відмовки від керівництва підприємства, не знав яким вірним чином захистити своє порушене право. \~ \~ \~ \~Відповідно до матеріалів справи розмір земельної частки (паю), який підлягає приватизації із земель КСП ім. Димитрова складає 6,89 умовних кадастрових гектарів. \~ \~ \~ \~Відповідно до 2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). \~ \~ \~ \~Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу. \~ \~ \~ \~З врахуванням викладеного,

Outcome: approved