Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області, в якій просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] за кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 4,7983 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області. Обґрунтовуючи вимоги позову позивачем зазначено, що [INFO] померла баба [PERSON] з боку батька - [PERSON] . Відповідно до заповіту, складеного [PERSON] 21 липня 1997 року, все майно, яке належало їй до дня смерті вона заповіла [PERSON] та моєму батькові [PERSON] у рівних частках кожному, тобто по 1/2 частини. 19 липня 2005 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М., за реєстровим номером 1-1595 на ім`я [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складалася із 1/2 частини земельної частки (паю), розташованої на території КСП «Рассвет» с. Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових га, що належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Харківською райдержадміністрацією в книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29.11.1997 за № 365. 09 листопада 2010 року державним Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М., за реєстровим номером 1-1681 на ім`я батька позивача [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складалася із 1/2 частини земельної частки (паю), розташованої на території КСП «Рассвет» с. Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових га, що належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Харківською райдержадміністрацією в книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29.11.1997 за № 365. В подальшому, [PERSON] на підставі зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за заповітом та відповідних розпоряджень Харківської районної державної адміністрації Харківської області, сформувала зазначену вище земельну ділянку (розробила та затвердила технічну документацію), якій було присвоєно кадастровий номер [NUMBER] , визначено її площу у розмірі 4,7983 га та 16.08.2018 зареєструвала на своє ім`я право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки. В свою чергу, інший спадкоємець - [PERSON] зазначені вище дії не здійснив, право власності на успадковану частину земельної ділянки не зареєстрував та [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки у праві спільної власності на земельну частку (пай), розташованої на території КСП «Рассвет» с. Тернова Харківського району Харківської області. Загальний розмір земельної частки складає 5,91 умовних кадастрових гектарів. Вищевказана земельна частка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] , виданого 10.11.1997 й зареєстрованого 29.11.1997 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Харківською районного державною адміністрацією Харківської області за №365 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 09.11.2010 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М., за реєстровим номером 1-1681. 17 жовтня 2018 року позивач звернувся до Першої державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка складалася із вищезазначеної частини земельної частки. Однак позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із ненаданням одного із документів, який стверджує право власності та державну реєстрацію вищевказаного спадкового майна на ім`я [PERSON] , а саме - сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] . Із вищезазначених документів вбачається, що [PERSON] був законним спадкоємцем права власності на вказану частку земельної ділянки, однак за життя він не зареєстрував право власності на це майно. Таким чином, позивач має право просити суд визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки № [NUMBER] за кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 4,7983 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тернівської сільської ради Харківського району, Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, провадженні у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. 13 березня 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Харченко Костянтин Сергійович надав до суду заяву про зміну предмету спору в порядку статті 49 ЦПК України, в якій уточнив вимоги прохальної частини позову та просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом 1/2 частину права на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет», с. Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових га, що належало померлому [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.11.2010 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1681. На підставі ухвали суду від 17 квітня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано докази з Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. В судове засідання 26 червня 2019 року позивач [PERSON] повідомлений про час, дату та місце розгляду не з`явився. Від її представника - адвоката Ципліцького Д.О., який діє на підставі ордеру серії АХ №1000332 від 25.06.2019, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», надав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява, з якої вбачається, що сільська рада проти задоволення позову не заперечує та просить слухати дану справу у відсутність її представника. Від третьої особи - [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просила розгляд справи проводити у її відсутність. Від третьої особи у справі - державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховської Л.М., в матеріалах справи міститься заява, з якої вбачається, що нотаріус просить розглядати дату справу у її відсутність, з позовом знайома та просить ухвалити рішення згідно з вимогами чинного законодавства. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено та не заперечувалось учасниками, що [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , належало право на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет» с.Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових га, на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Харківською райдержадміністрацією в книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 29.11.1997 за №365 (а.с.17). Після смерті [PERSON] по 1/2 частині права на вказану вище земельну частку (пай) успадкували [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 19 липня 2005 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1-1595 (а.с.12)) та [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 09 листопада 2010 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1-1681 (а.с.11)). Як вбачається з інформації Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботин Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за вих.№29-20-0.23,061-561/126-18 від 04.07.2018 наданої у відповідь на запит Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3459/02-14 від 03.10.2017, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Рассвет» сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] зареєстровано за №365 від 29.11.1999 на ім`я гр. [PERSON] . Сертифікат виготовлений на підставі розпорядження Харківської РДА від 08.09.1997 за №766. Розмір земельної частки (паю) складає 5,91 умовних кадастрових гектарів. В склад загальної площі частки (паю) зазначеної в сертифікаті включені такі сільськогосподарські угіддя: рілля, сіножаті/пасовища. До запису про реєстрацію вищевказаного сертифікату були внесені зміни щодо переходу права на земельну частку (пай) по 1/2 на гр. [PERSON] (свідоцтво про спадщину за заповітом від 19.07.2005 №1-1595) та на гр. [PERSON] (свідоцтво про спадщину за заповітом від 09.11.2010 №1-1681). Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, записи в яких здійснювались до 29.12.2012 включно, в управлінні відсутня інформація про зареєстровані правовстановлюючі документи зареєстровані на вищевказаних спадкоємців, виготовлені на підставі сертифікату серії [NUMBER] (а.с.15). [PERSON] помирає 20 травня 2015 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 травня 2015 року Тернівською сільською радою Харківського району Харківської області та підставі актового запису №7 (а.с.10). Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1257 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутність спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із належного останньому на момент смерті майна. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є його син - [PERSON] . Так, як встановлено з інформації Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 25.04.2019 за вих.№1581/02-14, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що на день своєї смерті постійно проживав в [ADDRESS] Харківського району Харківської області, [ADDRESS] , в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця до держнотконтори із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця - [PERSON] . Інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини до держнотконтори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповітів від імені [PERSON] не посвідчувалось (а.с.55-58). Таким чином, позивач - [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Натомість, згідно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 жовтня 2018 року за вих.№3428/02-31, державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховська Л.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не надано документи, які б стверджували факт права власності та державної реєстрації спадкового майна. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, він був змушений звернутися в суд з позовом про визнання права 1/2 частину на земельну частку (пай). Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення ним права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. В статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як роз`яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України, гарантується право на землю. У відповідності до пункту «а» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Абзацом 7 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. З огляду на викладене, позивач - [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а відтак спадкує все майно померлого. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає позивача таким, що набув в порядку спадкування за законом 1/2 частину права на земельну частку (пай) на землі в КСП «Рассвет», с.Тернова Харківського району Харківської області у розмірі 5,91 умовних кадастрових гектарів, що належало померлому [INFO] [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.11.2010 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1681.

Outcome: approved