Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

02.03.2021 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , який уточнила та просить визнати [PERSON] , який народився [INFO] в Республіці Польща, громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису №25 від 03 лютого 2021 року Овруцьким районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши відомості про батька [PERSON] , який народився [INFO] в Республіці Польща, громадянин України, місце проживання м. Житомир, прізвище дитини не змінювати; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] 1/4 частину всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку 1/4 частину всіх видів його доходів. Мотивуючи тим, що вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В кінці травня 2020 року повідомила відповідача, що вагітна, дану обставину він сприйняв позитивно і планував укласти з нею шлюб, не заперечував факт вагітності від нього. З 12.07.2020 року між ними почалися непорозуміння, через що почали проживати окремо, будь якої допомоги під час вагітності, ні під час пологів вона не отримувала. [INFO] вона народила сина - [PERSON] . Відповідач є батьком сина, однак відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Відповідач будучи батьком дитини повинен утримувати сина до досягнення ним повноліття, а також надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позові. Представник відповідача позовні вимоги в частині визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини визнав, а в стягненні аліментів на утримання позивача просив відмовити, оскільки на утриманні відповідача знаходиться мати. В.о. начальника Овруцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Марія СИСАК в підготовче засідання призначене на 21.05.2021 року надала письмові пояснення, в яких просить розгляд справи проводити без їх участі за наявності підстав, що підтверджують батьківство відповідача, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2021 видно, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьком записаний [PERSON] відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері (а.с.4-6). Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. За клопотанням позивача, ухвалою суду від 10.06.2021 року у справі було призначено судово - біологічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичних експертиз (а.с.125). Згідно висновку експерта №103-181-2021, вірогідність підтвердження батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99% (а.с.137-139). В ст. 134 СК України встановлено порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5. Зокрема, відповідно до п. 2.13.1 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%, а також те, що [PERSON] визнає себе батьком малолітньої дитини, що не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, відтак, позов в частині вимог про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини підлягає задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає за можливе стягувати з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному в позовній заяві - 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву подано позивачкою 02.03.2021 року. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов`язаний утримувати жінку, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка ніде не працює та отримує допомогу по безробіттю. Відповідач є військовослужбовцем, його заробітна плата складає близько 17000 грн. в місяць., із яких 5000 грн. він сплачує за оренду квартири (а.с.111,114, 115, 116). Крім того, свідок [PERSON] показала, що є матір`ю відповідача, вона є інвалідом 3 групи, вдова. З 2002 року хворіє на неврологічне захворювання. В 2018 році помер батько відповідача, з тих пір син допомагає їй, дає по 5-6 тисяч грн., привозить ліки. Сама вона пенсіонерка, розмір пенсії складає 3400 грн.. Суд, застосовуючи аналогію закону, враховує норми ст.77 та ст.80 СК України, згідно з якими утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою; за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі; аліменти сплачуються щомісячно; аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, остання самостійного доходу не має, законодавчо має право на утримання від відповідача, суд також враховує, розмір доходів та витрат відповідача, тому в сукупності оцінених доказів, приходить до висновку, що є всі підстави для часткового задоволення позову в цій частині та присуджує до стягнення аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Уточнюючу позовну заяву позивачем подано 12.05.2021 року. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивачем за вимогу визнання батьківства понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908,00 грн, які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 454,00 грн., у зв`язку з визнанням відповідачем позову (50 відсотків відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України). Інші 50 відсотків судового збору в розмірі 454 грн. слід повернути з державного бюджету. Крім того, позивачем понесені витрати за проведення судово- медичної експертизи в сумі 6620, 70 грн., про що свідчить квитанція №0.0.2243626469.1 від 25.08.2021 року, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі. Від сплати судового збору за вимогу стягнення аліментів позивачка звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00 гривень пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial