Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

01 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н в розмірі 38243 грн. 60 коп., в якій зазначено, що відповідно до договору, укладеного 03 лютого 2009 року\~ відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Приймаючи до уваги, що позичальник неналежним чином виконувала передбачені договором зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, позивач просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3733 грн. 62 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 29212 грн. 67 коп., пені та комісії в розмірі 3000 грн 00 коп, фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1797 грн. 31 коп., а всього 38243 грн. 60 коп., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнав частково не заперечував проти стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3733 грн 62 коп та відсотків за користування кредитними коштами станом на дату припинення строку дії договору 01 квітня 2015 року в розмірі 1170 грн 69коп, оскільки після закінчення строку дії кредитного договору банк не мав права нараховувати проценти. Крім того, представник відповідача заперечував факт погодження ПАТ КБ «Приватбанк» збільшення процентної ставки з позичальником [PERSON] та зазначив, що проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватись за ставкою 30% річних та становити 3224 грн 18 коп. Просив застосувати позовну давність; відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по пені та комісії, штрафів, посилаючись на Закон УКраїни «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] у зв*язку з укладенням 29 травня 2013 року шлюбу змінила дошлюбне прізвище «Попова» на післяшлюбне «Ізотова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-НО № 314193 (а.с.29). 03 лютого 2009 року [PERSON] було відкрито кредитний рахунок на підставі підписаної неї заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.6, 51, 71-72). Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, [PERSON] погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.7-11 ). Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідачка погодилася з тим, що зщо дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт надання їй повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до умов кредитного договору б/н від 03 лютого 2009 року відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 гривень, що визнав її представник в судовому засіданні, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць (а.с.6, 30,51,71-72, 73). Як вбачається із змісту заяви (а.с.6, 51, 71-72) та довідки відповідача (а.с.80), [PERSON] отримала кредитну карту № 5457082922306530 з терміном дії - лютий 2013 року. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.80) 15 лютого 2012 року [PERSON] було здійснено перевипуск кредитної картки та видано картку № 5577212709706819 (а.с.46) зі строком дії квітень 2015 року (а.с.80). На підтвердження факту отримання картки представником позивача надано фотознімок відповідачки із кредитною карткою (а.с.79), крім того цей факт не оспорюється представником відповідача [PERSON] Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в цей час жодна зі сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк. Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. Крім того, п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.\~ Відповідачка [PERSON] не виконала належним чином зобовязань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку позивача станом на 31 січня 2017 року становить 38243 грн. 60 коп., а саме: заборгованість за кредитом 3733 грн. 62 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 29212 грн. 67 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3000 грн 00 коп, а також штрафи: фіксована частина 500 грн., процентна складова 1797 грн. 31 коп (а.с.4-5). Оскільки відповідач [PERSON] не виконувала належним чином умови договору від 03 лютого 2009 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3733 грн 62 коп, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 651 ЦК України\~зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 3\~ст.1056-1 ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, уразі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4\~ст.1056-1 ЦК України). Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом\~ЦК України, повинні бути дотримані. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5\~ст.1056-1 ЦК України. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6\~ст.1056-1 ЦК України. У п. 28\~Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин»\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз*яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Так, згідно з п.5.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.6.3 Умов і правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п.4.9 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. У суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог\~статей 641 - 642 ЦК України\~або в порядку, визначеному частиною шостою\~статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить\~статті 1056-1 ЦК України\~зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку. Суд не бере до уваги в якості допустимого доказу на підтвердження дотримання процедури узгодження із [PERSON] зміни процентної ставки за договором роздруківки смс-повідомлень з програмного комплесу банку, наявні на аркушах справи (а.с.74-75). Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 03 лютого 2009 року (а.с.4-6) до 1 вересня 2014 року до зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки. При визначенні розміру заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2017 року суд виходить з\~ погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 2,5% на місяць (30% на рік) на залишок заборгованості. Отже розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2017 року становить : 884 дні х 30% : 360 днів х 3733 гривні 62 копійки : 100% = 2739 гривень 43 копійки. Стягненню з відповідачки підлягають проценти за користування кредитом нараховані за ставкою 30 % річних станом на 31 серпня 2014 року в розмірі 835 гривень 42 копійки і проценти за користування кредитом за період часу з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2017 року в розмірі 2739 гривень 43 копійки, а загальна сума заборгованості за процентами з урахуванням вищевикладеного становить 3574 гривні 85 копійок (2739 грн 43коп +835 грн 42 коп). Доводи представника відповідача про неправомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами після 01 квітня 2015 року з посиланням на правові позиції Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-1412 цс16 від 07 вересня 2016 року є неспроможними, оскільки згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, укладений між сторонами договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в цей час жодна зі сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк. Отже, договір укладений між сторонами по справі 03 лютого 2009 року діє. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд дійшов наступних висновків. Частиною 1ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що 25 липня 2014 року відповідач в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплатила 100 гривень, 26 квітня 2014 року 220 гривень тобто, вчинила дії про визнання нею свого боргу внаслідок чого перебіг позовної давності перервався з огляду на що у суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000 гривень, фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1797 грн. 31 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього\~Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 15 ч. 1 цього Розпорядження м. Костянтинівка (Костянтинівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Костянтинівка Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] ареєстрована за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Леваневського, 33/21, що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с.12) та адресною довідкою (а.с.21), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 31 січня 2017 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені та штрафів у відповідному розмірі. При цьому, з розрахунку пені вбачається, що період її нарахування визначений з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2017 року. Враховуючи такий період нарахування, банк зобовязаний скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 3000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають. Що стосується штрафів в розмірі 500 грн. та 1797 грн. 31 коп., суд вважає, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штрафи (фіксована частина та процентна складова) нараховані станом на 31 січня 2017 року, тобто у період дії\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконала належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором б/н від 03 лютого 2009 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 31 січня 2017 року в загальному розмірі 7308 грн. 47 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 3733 грн 62 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3574 грн 85 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. Відповідно\~до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, повязані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial