overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, позивач згідно уточнень просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з`явився але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача просить проводити заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причин неявки суду невідомі, заперечень відносно позову не надав. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.280-281 ЦПК України, на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються, копією свідоцтва про народження дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що вона з відповідачем по справі [PERSON] мають спільну дитину доньки - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області суду від 10.05.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с.7), яка проживає разом із позивачкою (копія акту а.с.8). Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, однак при цьому, замість зазначення мінімального розміру, виражену у відсотковому співідношенні до розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, зазначивши, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний їх розмір встановлений чинним законодавством. На думку суду, це в подальшому зумовить недопущення порушення прав позивача, внаслідок зміни мінімального розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 20 червня 2013 року в Гадяцькому районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя, в даний час сім'я розпалася, можливості її зберегти немає. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Так як сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 20 червня 2013 року в Гадяцькому районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області зареєструвало шлюб, актовий запис № 85. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] звернулася з вказаною заявою до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер чоловік заявниці [PERSON], з яким вона одружилася 02 жовтня 1955 року та до смерті останнього перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] їй було роз'яснено про необхідність встановлення факту одруження зі спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про одруження прізвище чоловіка заявниці вказано Істрашук. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт одруження заявниці 02 жовтня 1955 року зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року. Заявниця та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просять про задоволення вимог. Представник заінтересованої особи - Очаківської міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], що видане Очаківським районним РАЦС Миколаївської області 02 жовтня 1955 року [PERSON], 1933 року народження уклав шлюб з [PERSON], 1937 року. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00022502884 від 02 квітня 2019 року вбачається, що за актовим записом № 99 від 02 жовтня 1955 року значиться зареєстрований шлюб між громадянином [PERSON], 1933 року народження, який народився в с. Напада Вертужанського району Молдова та громадянкою [PERSON], 1937 року народження, яка народилася в с. Іжицьке Очаківського району Миколаївської області. Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Очаківським МРВ УМВС України в Миколаївській області, [PERSON] народився [INFO] року в с. Нападове Вертужанського району Молдова. З копії паспорту заявниці серії [NUMBER], що виданий Очаківським МРВ УМВС України в Миколаївській області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Іжицьке Очаківського району Миколаївської області. З письмового роз'яснення приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Остащенко Н.О. від 25 липня 2018 року № 311/02-14 вбачається, що заявниці рекомендовано звернутися до суду щодо встановлення факту одруження з [PERSON] У відповідності з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею права на оформлення спадщини, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що заявниця 02 жовтня 1955 року уклала шлюб з [PERSON], який помер [INFO] року, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 19 липня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради, актовий запис №1057. В обгрунтування позову зазначала, що від подружнього життя в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Однак подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на життя і різні характери. Відповідач тривалий час ніде не працює, не цікавиться ні її життям, ні життям дітей та це призвело до того, що сім`я розпалась остаточно. Впродовж останніх чотирьох років вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Примирення з відповідачем та збереження сім`ї вона вважає неможливим, а тому вирішила звернутись в суд. В підготовче судове засідання, яке було призначено на 23 квітня 2019 року о 11.00 год., учасники справи не з`явились та подали письмові заяви, з яких убачається, що позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] позов визнає та вони просять проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, фіксування підготовчого судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони біля чотирьох років не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

01 березня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2019 рік, проте фактично ще з липня 1998 року почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а в листопаді 2003 року повінчались. У 2004 році сторони придбали в кредит, оформлений на відповідача, квартиру [ADDRESS] назва м [ADDRESS] ), в якій зареєстрували своє місце проживання. За спільні кошти сторони повернули вказаний кредит та здійснили ремонт у згаданій квартирі. 19 листопада 2010 року, тобто вже після реєстрації шлюбу, сторонами на підставі договору купівлі-продажу за спільні кошти із залученням кредитних було придбано автомобіль «SUBARU FORESTER», 2010 р.в., державний номер [NUMBER] , який в подальшому зареєстровано за відповідачем. Кредитні кошти, залучені для придбання вказаного автомобіля, також в подальшому були повернуті сторонами спільно. 14 червня 2013 року, тобто також після реєстрації шлюбу, сторонами було придбано на підставі договору купівлі-продажу за спільні кошти житловий будинок [ADDRESS] . Цей будинок було зареєстровано вже на ім`я позивача. На підставі рішення Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №378-38/VI від 29 квітня 2014 року земельна ділянка площею 0,25 га під вказаним житловим будинком була приватизована позивачем. За викладених обставин, посилаючись, що автомобілем фактично користується тільки відповідач, а житловим будинком тільки позивач, останній просив суд визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю сторін та поділити все спільне сумісне майно подружжя шляхом визнання за кожною із сторін права власності на Ѕ частину квартири, а також визнати за кожною із сторін прав власності на житловий будинок і автомобіль відповідно до фактично виниклого порядку їх користування сторонами. В підготовчому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з викладених вище підстав, а також просив суд скасувати вжиті раніше заходи забезпечення позову. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнала в повному обсязі, також просила скасувати вжиті судом раніше заходи забезпечення позову. Представник відповідача підтримав правову позицію своєї довірительки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

01 березня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей: синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1600 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-БВ № 248002 від 10 липня 2015 року відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та відповідно до свідоцтва про народження серії І-БВ №247962 від 12 червня 2015 року відповідач являється батьком [PERSON], [INFO] (ас.3,4). Відповідно до довідки від 01.02.2019 року №172, до складу сімї позивача [PERSON] входять неповнолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON]. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач офіційно не працевлаштований, згідно ст.184 СК України розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який на думку суду, має становити 1600 грн. щомісячно, на утримання дітей, яка буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судові витрати\~підлягають стягненню\~з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

01 березня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою 56 в будинку 12 по вул.Західнодонбаській у м.Павлограді, посилаючись на те, що вона є власником цієї квартири, відповідач її син, зареєстрований в квартирі, але з 2015 року по теперішній час в ній фактично не проживає, за комунальні послуги не сплачує. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач приблизно влітку 2015 року посварився з нею і коли її не було вдома зібрав свої речі та пішов з квартири. До теперішнього часу вона не знає, де проживає син, він не з'являється і не телефонує. Реєстрація місця проживання сина у квартирі заважає їй в оформленні субсидії на комунальні послуги. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзиву на позов чи будь-яких заяв не надійшло. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім'ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, укладеного 31 травня 1998 року на Павлоградській товарній біржі. Право власності зареєстровано 01 червня 1998 року Павлоградським МБТІ (а.с.8). У квартирі зареєстрований син позивача [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно з довідкою від 18 лютого 2019 року, складеною головою ОСББ «Західнодонбаська 12» за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] з 2016 року по теперішній час (а.с.9). Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству з позивачем, у судовому засіданні підтвердила, що син позивача не проживає у квартирі матері більше чотирьох років, за цей час вона його жодного разу не бачила. Чому відповідач пішов з квартири їй невідомо. Таким чином факт непроживання відповідача за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Судові витрати по справі слід покласти на позивача за її згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

01 березня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 лютого 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області згідно актового запису № 76 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 25 лютого 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них 29 червня 2006 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому на примирення вона не згодна за жодних обставин. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, та наполягала на розірванні шлюбу. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Судові витрати просила не стягувати з відповідача. Прізвище просила залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 25 лютого 2005 року уклали шлюб (арк.с.6). Від зазначеного шлюбу у них 29 червня 2006 року народився син [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з вересня 2018 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved