overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28.08.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В 2012 року відповідач змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Через постійні сварки вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного, в даний час шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.08.2010 року зроблений актовий запис № 1038. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 14.11.2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]". [PERSON] також змінив прізвище на "[PERSON]" [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Останнім часом сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Згода про місце проживання неповнолітньої дитини між ними досягнута - дитина залишається проживати разом з матір'ю [PERSON] Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 14 липня 2012 року між нею та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 230. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають, спільне господарстов не ведуть, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та неповнолітніх дітей залишити їй на виховання. Сторони в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що 14 липня 2012 року між позивачкою та відповідачем, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 230. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У липні 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 10.09.2011 року між нею та відповідачем, Виконавчим комітетом Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та неповнолітнього сина залишити їй на виховання. Сторони в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 10.09.2011 року між позивачкою та відповідачем, Виконавчим комітетом Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін розпалася остаточно та її збереження не можливе. Відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] 10\~грудня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У\~зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 10.07.2016 року утворилась заборгованість в сумі 12837.16 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 6010.42 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 725.31 грн., заборгованості по пені 4693.96 грн., нараховано штрафів 900 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина) та 587.48 грн. (процентна складова). Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 10.12.2012 року між сторонами укладено кредитний договір №\~б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6100,00\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що у нього перед позивачем немає ніякої заборгованості. До відзиву відповідач надає довідку видану ПАТ КБ "ПриватБанк" від 05.04.2018 року відповідно до якої [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ "ПриватБанк". Вказані відзив і копія довідки відповідачем були надіслані позивачу, який своїм правом на відповідь на відзив не скористався. Пояснень щодо відсутності у [PERSON] боргу перед позивачем не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем зазначені вимоги Закону не виконано. Жодним чином не спростував доводів відповідача про відсутність боргу. На підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, враховуючи те, що позивач не спростував доказів наданих відповідачем, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому довідок, що видані Волочиським районним трудовим архівом Хмельницької області, а саме довідки: № Б60 від 07 лютого 2017 року про членство та стаж роботи в колгоспі ім. Кірова с. Бубнівка Волочиського району, № Б61 від 07 лютого 2017 року про заробіток для обчислення пенсії за період роботи в колгоспі ім. Кірова с. Бубнівка Волочиського району з 1986 року по 1990 рік, № Б281 від 24 травня 2017 року про заробіток для обчислення пенсії за період роботи в колгоспі ім. Кірова с. Бубнівка Волочиського району з 1991 року по 1992 рік. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначив, що у вказаних довідках його прізвище невірно зазначено як "[PERSON]", внаслідок чого на даний час він не може реалізувати свої права щодо призначення пенсії. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримує. Представник заінтересованої особи [PERSON] проти заяви не заперечує, подала письмові пояснення, в яких зазначає на необхідності встановлення належності заявнику первинних документів про стаж роботи та заробітну плату, на підставі яких було виписано довідки, які є предметом заяви. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з врахуванням наступного. Відповідно до положень п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 12 постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Факт належності [PERSON] довідок № Б60 від 07 лютого 2017 року, № Б61 від 07 лютого 2017 року, № Б281 від 24 травня 2017 року, що видані Волочиським районним трудовим архівом Хмельницької області, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними паспорта заявника; даними свідоцтва про його народження; повідомленням Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 14.07.2017 року, надісланим на адресу [PERSON]; довідкою, видано старостою с. Новоленськ Наркевицької селищної ради від 18.07.2017 року № 156, згідно якої [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є однією і тією ж особою; копією трудової книжки [PERSON]; показаннями в судовому засіданні свідка [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що 15 березня 1993 року Київською облдержадміністрацією йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, в якому при написанні було допущено граматичну помилку - замість імені "[PERSON]" записано "[PERSON]". Просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії [NUMBER], видане 15 березня 1993 року Київською облдержадміністрацією на ім'я [PERSON], належить йому - [PERSON]. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав і викладене підтвердив. Представник заінтересованої особи - Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши показання заявника [PERSON], допитаного під присягою, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з паспортом серії [NUMBER], заявник [PERSON] народився [INFO] в селі Озера Бородянського району Київської області, а з 1985 року він зареєстрований в селищі Бородянка Київської області. Відповідно до копії довідки Бородянської селищної ради Бородянського району Київської області від 03 липня 2017 року за № 1608, [PERSON] зареєстрований і проживає в селищі Бородянка Київської області з 09 квітня 1985 року по теперішній час. Як убачається з копії довідки Бородянської районної державної адміністрації від 20 липня 2017 року за №3-31-72, [PERSON], 1962 року народження, дійсно, отримував посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, серії [NUMBER], видане Київською облдержадміністрацією за списком від 31 травня 1993 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, селище Бородянка Київської області відноситься до 4-ї зони посиленого радіоекологічного контролю. Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-93 роках (категорії 4), серії [NUMBER], виданого Київською облдержадміністрацією 15 березня 1993 року, посвідчення оформлене на ім'я [PERSON]. Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] з 1985 року по 1995 рік працював на Бородянському екскаваторному заводі. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії [NUMBER], видане 15 березня 1993 року Київською облдержадміністрацією на ім'я [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що в 2009 р. відкрито особовий рахунок на її ім'я на житлову площу квартири [ADDRESS] (Пограничній) в м. Миколаєві. У вказаній квартирі, крім неї зареєстрована її дочка [PERSON], [INFO] та дочка її померлого чоловіка [PERSON], [INFO] З 2001 р. [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, але з реєстрації в добровільному порядку знятись не бажає. Ніякої участі в утриманні квартири вона не приймає, комунальні послуги не оплачує. Її реєстрація в квартирі перешкоджає реалізації прав позивачки. Посилаючись на викладене, позивачка просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] (колишня вул. Чигрина) в м. Миколаєві. В судовому засідання позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, свідка - [PERSON], дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про шлюб, виданого 11.01.2003 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідач, [PERSON], [INFO] - є донькою [PERSON] 11.12.2007 р. [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва № 107 Відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради, виданого на підставі Рішення виконкому міської ради № 947 від 27.03.2009 р. про переоформлення особового рахунку, на ім'я [PERSON] відкрито рахунок на житлову площу квартири [ADDRESS]. Раніше особовий рахунок на дану житлову площу був відкритий на ім'я [PERSON]. Відповідно до Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 2148 від 06.06.2017 р. в квартирі [ADDRESS], крім власниці особового рахунку [PERSON], зареєстрована її дочка [PERSON], 2010 р. та дочка чоловіка, відповідачка по справі [PERSON], [INFO] Відповідно до Акту про непроживання, завіреного ЖКП ММР "Південь" від 13.06.2017 р. за адресою: м. Миколаїв, вул. Чигрина (Погранична)[ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2001 р. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вона не мешкає без поважних причин у зазначеному приміщені більш ніж 15 років. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 23 вересня 2008 року Ярмолинецькою районною державною адміністрацією про передачу [PERSON] у приватну власність земельних ділянок площею 0,2452 га та 2,0678 га, що розташовані на території Косогірської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником вказаних земельних ділянок, проте в державному акті на право власності на земельні ділянки її ім'я помилково записано як "[PERSON]", що не збігається з її ім'ям, зазначеним у паспорті, і це перешкоджає здійсненню нею правомочностей власника вказаного нерухомого майна. Встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим. В судове засідання заявник, яка у встановленому порядку була оповіщена про час і місце розгляду справи, не з'явилась, від неї надійшла заява, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації №417/2005 від 26 липня 2005 року було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,2452 га та 2,0678 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Косогірської сільської ради Ярмолинецького району, що підтверджується паспортом заявника серії [NUMBER] виданого Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області від 11 квітня 2002 року (а.с.4). В той же час у правовстановлюючому документі - державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], ім'я заявника вказано як "[PERSON]", що не збігається з її ім'ям, зазначеним у паспорті. В силу ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку, що передбачено ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У липні 2017 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб, укладений 19.11.2006 між ним та [PERSON] Також, після розірвання шлюбу просив залишити відповідачці прізвище "Москаленко". Вказував, що від шлюбу мають спільну дитину доньку Дар'ю, [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, зазначає про те, що внаслідок втрати взаєморозуміння, постійних конфліктів, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У судове засідання сторони не з'явилися, хоча повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністі.\~ При цьому позивач в\~ заяві просив позов задовольнити. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 19.11.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис № 573, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 020243 виданого 19.11.2006 року вказаним органом. У період шлюбу у сторін 01.04.2008 народилася донька Даря. Спір про проживання дитини з позову не вбачається. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалося, через постійні конфліктні ситуації, непорозуміння, що призвело до напружених стосунків. Примирення між собою та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, а від так суперечить його інтересам. Протягом тривалого часу сторони у справі не ведуть спільного господарства. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечить інтересам позивача. Положення ст. 113 СК України надає право відповідачці після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "Москаленко". У зв'язку із вказаним позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідачки на користь позивача, згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved