Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

01.09.2014 позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 05.12.2012 за №002-11278-051212 в розмірі 7184,12 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.12.2012 між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №002-11278-051212, за умовами якого банком надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 14344,08 грн. із розміром процентної ставки 0,01 % процент на рік. Згідно договору відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, повернути кредит у визначений договором строк, а також виконати інші обов'язки згідно кредитного договору. Однак відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 12.08.2014 має заборгованість у зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути на свою користь. 04.11.2014 року в судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач просив в позовній заяві розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим, у зв'язку з чим доказами про отримання ним повістки про судовий виклик суд не володіє, проте враховуючи вжиття судом усіх передбачених законом заходів з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає його належним чином повідомленим і за згоди позивача ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку на підставі наявних матеріалів. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2012 між ПАТ «Дельта Банк» як кредитодавцем та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №002-11278-051212, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 14344,08 грн. на строк 36 місяців, з кінцевим терміном повернення не пізніше 05.12.2015 та сплатою процентів у розмірі 0,01% річних. Грошові кошти надані банком на придбання майна, згідно з переліком, що зазначений у рахунку фактурі №СФSMS-0000005274 від 05.12.2012 року, а також інші платежі відповідно до умов договору. Згідно з п. 2.7 частини 2 договору, банк відкриває клієнту рахунок для погашення заборгованості [NUMBER] в національній валюті України гривні. Відповідно до п. 2.1. договору, момент прийняття банком пропозиції щодо укладання договору, на умовах описаних в пропозиції та Правилах, вважається моментом вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок підприємства, вказаний у п. 3.3. частини 3 договору. Згідно до п. 2.4. частини 2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами Відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки 0,01% в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. За обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 10 місяців, протягом якого комісія складає 0,00% за місяць. Після закінчення пільгового періоду, розмір комісії складає 1,70% за місяць (п. 2.5. договору). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З наданих позивачем: меморіального ордеру №57123827, копій рахунку-фактури від 05.12.2012 року №СФSMS-0000005274 та видаткової накладної від 05.12.2012 №PHSMS-000001123 слідує, що позивач виконав умови договору №002-11278-051212 в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 14344,08 грн. Разом з тим згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем не повернуто кредит та не сплачено відсотки за його користуванням в повному обсязі. Заборгованість останньої по кредиту станом на 12.08.2014 складає 7184,12 грн., яка складається: · 6208,53 грн. - заборгованість за сумою кредиту; · 0,19 грн. - заборгованість по нарахованих відсотках; · 975,40 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2). Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги факт порушення відповідачем умов кредитного договору, суд знаходить вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 7184,12 грн. обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved