Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1319252,32 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 01.03.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2015 року з [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. З моменту ухвалення рішення відповідач, нехтуючи обов`язком щодо утримання дитини, відмовляється сплачувати аліменти у повному обсязі у результаті чого, згідно довідки Шевченківського ВДВС м. Полтава від 11.03.2019 року, утворилася заборгованість у сумі 123 235,37 гривень. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Враховуючи розрахунок головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтави від 11.03.2019 року, згідно якого у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів в період з серпня 2015 року по листопад 2018 року включно, та вказану вище постанову ВПВСУ, сума неустойки (пені) позивачем розрахована наступним чином: серпень 2015 року - 3166,02х1%х1302 = 41 221,32 грн.; вересень 2015 року - 5493,11х1%х1272 = 69 870,96 грн.; жовтень 2015 року - 5789,11х1%х1241 = 71 841,49 грн.; листопад 2015 року - 6039,11х1%х1211 = 73 132,29 грн.; грудень 2015 року - 6145,11х1%х1180 = 72 511,00 грн.; січень 2016 року - 6664,31х1%х1149 = 76 569,36 грн.; лютий 2016 року - 6568,31х1%х1120 = 73 561,60 грн.; березень 2016 року - 6614,31х1%х1089 = 72 026,46 грн.; квітень 2016 року - 6413,04х1%х1059 = 67 913,67 грн.; травень 2016 року - 6112,05х1%х1028 = 62 831,36 грн.; червень 2016 року - 6012,31х1%х998 = 59 999,76 грн.; липень 2016 року - 5966,31х1%х967 = 57 691,22 грн.; серпень 2016 року - 57101,29х1%х936 = 53 445,60 грн.; вересень 2016 року - 6068,31х1%х906 = 54 976,08 грн.; жовтень 2016 року - 5366,34х1%х875 = 46 952,50 грн.; листопад 2016 року - 5070,31х1%х845 = 42 841,50 грн.; грудень 2016 року - 4366,31х1%х814 = 35 539,24 грн.; січень 2017 року - 5994,56х1%х783= 46 933,02 грн.; лютий 2017 року - 6687,06х1%х755 = 50 501,95 грн.; березень 2017 року - 6783,06х1%х724 = 49 152,36 грн.; квітень 2017 року - 6981,06х1%х694 = 48 448,14 грн.; травень 2017 року - 7179,55х1%х663 = 47 596,77 грн.; червень 2017 року - 2466,26х1%х633 = 15 609,78 грн.; з 08.07.2017 року пеня нараховується враховуючи зміни до СК в розмірі не більше 100% заборгованості: липень 2017 року - 655,33х1%х602 = 655,33 грн.; серпень 2017 року - 1355,33х1%х571 = 1355,33 грн.; вересень 2017 року - 607,33х1%х541 = 607,33 грн.; жовтень 2017 року - 1757,33х1%х510 = 1757,33 грн.; листопад 2017 року - 556,33х1%х480 = 556,33 грн.; грудень 2017 року -; січень 2018 року - 2494,0х1%х418 = 2 494,0 грн.; лютий 2018 року - 2494,0х1%х390 = 2 494,0 грн.; березень 2018 року - 2494,0х1%х359 = 2 494,0 грн.; квітень 2018 року - 1842,66х1%х329 = 1842,66 грн.; травень 2018 року - 2840,66х1%х298= 2840,66 грн.; червень 2018 року - 1842,66х1%х268 = 1842,66 грн.; липень 2018 року - 1543,00х1%х237=1543,00 грн.; серпень 2018 року - 2047,98х1%х206 = 2047,98 грн.; вересень 2018 року - 1848,98х1%х176=1848,98 грн.; жовтень 2018 року - 1649,98х1%х145=1649,98 грн.; листопад 2018 року - 2055,32х1%х115=2055,32 грн. Загалом в період з серпня 2015 року по листопад 2018 року включно розмір неустойки (пені) складає - 1 319 252,32 гривень. Ухвалою суду від 15.05.2019 року було відкрите провадження за даною позовною заявою за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 03.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). Судом встановлено, що між сторонами 01.03.2013 року було укладено шлюб, який розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.09.2015 року (а.с.6 - свідоцтво про шлюб; а.с.7 - рішення суду). Від вказаного шлюбу сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2015 року з [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття (а.с.8 - рішення суду). За період з серпня 2015 року по листопад 2018 року сума заборгованості відповідача за сплату аліментів становить 123235,37 гривень (а.с.9 - довідка-розрахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтава від 11.03.2019 року). Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотну дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18). Відповідно до ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування обмежується виключно розміром, який становить 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Таким чином, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок пені від суми несплачених аліментів за період з серпня 2015 року по листопад 2018 року у розмірі 123235,37 гривень. Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 1319252,32 гривень, однак в силу ч. 1 ст. 196 СК України вказана сума підлягає обмеженню до 123235,37 гривень, суми заборгованості по сплаті аліментів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів звільнення від обов`язку утримувати дитину, відсутності вини у прострочені сплати аліментів, наявності підстав для зменшення розміру пені відповідачем суду не надано. Боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком, відповідачем не надано. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 123235,37 гривень. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. [PERSON] відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI звільнена від сплати судового збору. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати в дохід державного бюджету України у розмірі 1232,35 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial