overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

01.07.2016 року позивач подав в суд позов, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 23.04.1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що спільне життя з дружиною не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Проживання з відповідачем було припинено 16 років тому, спільне господарство не ведеться, мешкають вони з відповідачем окремо. Позивач вказав, що збереження шлюбу неможливе та строк для примирення не потрібен. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача, позивач та відповідач подали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позивач вказав, що наполягає на розірванні шлюбу, зазначив що строк для примирення з відповідачем не потрібен. Представник позивача в заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач вказала в заяві, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, зазначила, що строк для примирення з позивачем не потрібен, збереження шлюбу неможливе, також вказала що шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені з березня 2006 року, з того ж часу вони з позивачем мешкають окремо. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 1988 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 333. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони тривалий час мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, тобто шлюб існує формально, вважають, що строк для примирення не потрібен. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., як вбачається з квитанції TS210749 від 01.07.2016 року [PERSON] при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір в розмірі 521 грн. 60 коп., таким чином недоплачена сума судового збору складає 29 грн. 60 коп. та повинна бути стягнута з [PERSON] в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

01.07.2016р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 10.07.2012 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньок Поліну, [INFO] та Євгенію, [INFO], які за згодою сторін мешкають із матірю. З травня 2015 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2012р., від якого згідно свідоцтв про народження мають двох неповнолітніх дітей доньок Поліну, [INFO] та Євгенію, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З травня 2015 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

01.07.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 18.10.1997 р. вона з відповідачем уклала шлюб, від спільного проживання в шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 28.02.2014 року (справа № 302/214/14-ц) з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини доходу. До цього часу вони проживають окремо і фактично їх шлюб існує тільки формально, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами згідний повністю, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 18.10.1997 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

01.07.2019 [PERSON] (далі - заявник) звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] , який помер [INFO] , є її батьками і весь час проживали однією сім`єю, проте без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька його спадщину фактично прийняла матір, а після смерті матері - спадщину прийняла заявник. Оскільки батьки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, натепер заявник не має можливості оформити документи про право власності на майно, яке оформлено на батька, зокрема, земельну ділянку, розташовану на території Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав і наполягав на задоволенні; представники заінтересованих осіб не з`явилися, при цьому надіслали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Допитана судом в якості свідка [PERSON] (дочка заявника) підтвердила, що [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] , який помер [INFO] , є батьками заявника і з моменту її народження вони проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] в с. Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області; її батьком записаний « [PERSON] », а матір`ю - [PERSON] (а.с. 10). Як випливає з довідки Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10.06.2019 № 19 (а.с. 9), [PERSON] , яка померла [INFO] , з 19.01.1981 постійно проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який помер [INFO] , з 04.08.1978 постійно проживав по день смерті за цією ж адресою. Зазначене в сукупності з показаннями свідка [PERSON] свідчить про те, що [PERSON] і [PERSON] є батьками заявника і, принаймні, з 1978 року вони проживали однією сім`ю до дня смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що батьки заявника не зареєстрували шлюб, при цьому в свідоцтві про народження заявника не вказано повне ім`я її батька, заявник позбавлена можливості реалізувати право на майно батьків у порядку спадкування. За таких обставин, права заявника підлягають захистові в судовому порядку шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Виходячи з вищевикладеного, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

01.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, [PERSON] (далі - відповідач, співвідповідач) про визнання за позивачем права власності на ѕ частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування майна батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову послалася на неможливість отримання у нотаріуса документів про право власності на частку квартири в порядку спадкування майна батька, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, яким підтверджується право власності спадкодавця на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; представник відповідача проти задоволення позову заперечень не висловила; співвідповідач [PERSON] не з`явилася, при цьому просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши у відзиві на позовну заяву, що вона не належить до першої черги спадкоємців за законом майна [PERSON] , а тому вимоги позивача не зачіпають її права та обов`язки. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 7, 15, 18). Згідно з відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 20), за життя [PERSON] мав на праві власності ѕ частки квартири [ADDRESS] (далі - Квартира). Як випливає з довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 26.07.2018 (а.с. 16), на день смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований у Квартирі один. Наданою суду приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Анікейчик О. Н. нотаріально засвідченою копією спадкової справи [PERSON] підтверджується, що у встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець майна батька першої черги за законом, подав приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини батька. Більше таку заяву ніхто не подавав, що свідчить про те, що позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] першої черги за законом, який прийняв його спадщину. 27.06.2019 приватний нотаріус Анікейчик О. Н. винесла постанову про відмову у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину батька через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право спадкодавця на ѕ частки Квартири. Враховуючи ту обставину, що натепер позивач позбавлений можливості отримати документи про право на спадщину батька у приватного нотаріуса, його права підлягають судовому захисту шляхом визнання за позивачем права власності на ѕ частки Квартири, оскільки вказана вимога підтверджується належними та допустимими доказами, а тому вважається доведеною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

01.07.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради (далі - відповідач) про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову послалася на неможливість отримання у нотаріуса свідоцтва про право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, в зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності. У судовому засіданні представник позивача пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; представник відповідача проти задоволення позову заперечень не висловила. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заповіту від 29.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Прокоф`євою О. М. (а.с. 7, 8). До складу спадщини [PERSON] входить квартира [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.03.1994, виданого виконавчим комітетом Деснянської районної ради народних депутатів (далі - Квартира; а.с. 9). 29.03.2019 позивач, як спадкоємець майна [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округа Матвієнко О. В. із заявою про прийняття спадщини, а 19.06.2019 - із заявою про видачу свідоцтва про право на Квартиру. 21.06.2019 приватний нотаріус Матвієнко О. М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, пославшись на те, що за спадкодавцем не зареєстровано право власності на Квартиру. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу; одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи ту обставину, що натепер позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на Квартиру в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON] , права позивача підлягають захистові в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на Квартиру. За таких обставин, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

01.07.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин. Ухвалою від 05.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 10.09.2019 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви до суду про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі, просили задовольнити. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 серпня 2003 року, який був зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави , актовий запис № 141. Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] р.н. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи те, що фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

01.07.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2006 р. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO]. , донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з травня 2018 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] , стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою від 10.07.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 19.09.2019 р. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника, проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, викладену в поданих ними заявах, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору за рахунок державного бюджету. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

01.07.2019 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітні діти проживатимуть з відповідачем, питання щодо розподілу майна буде вирішуватися окремо. Позивач письмово просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище « [PERSON] » (а.с.17-19). Відповідач письмово просив розглянути справу у його відсутність, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.20-21). Відповідно до положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що визначені ст.ст. 51,55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні передбачені ст.ст.51,55 СК України взаємні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом останнього року, суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь [PERSON] , 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved