Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач, будучи рідним сином спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняв, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність та недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном, а також у звязку із втратою правовстановлюючого документа, а саме: державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №782950, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідачем не було надано, утім сільським головою надано заяву про визнання позову, в якій він не заперечував проти задоволення позовних вимог, а розгляд справи просив проводити за відсутності представника сільської ради. Ухвалою суду від 15.07.2020 за клопотанням позивача витребовувались матеріали спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились, останній надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги підтримав. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно інформації, що була отримана судом із нотаріальної установи спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заведена. Факт родинних відносин спадкодавця із позивачем підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.9). Згідно акту Приборівської сільської ради від 03.06.2020, затвердженого Приборівським сільським головою, позивач та його мати [PERSON] , в період з березня 2008 року по день смерті останньої, [INFO] проживали разом в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Крім того, у довідці виконкому Вахнівської сільської ради від 04.06.2020 за №390 зазначено, що [PERSON] на день смерті своєї матері проживав з нею без реєстрації за вищевказаною адресою (а.с. 13). З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про встановлення юридичного факту постійного проживання позивача разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з березня 2008 року і на час відкриття спадщини по день її смерті [INFO] , де позивач проживає і по даний час, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Приписами ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд розглядає справи. Водночас згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 2 та 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон) передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 10 ст. 6 вищезазначеного Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав з спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст. 2 Закону не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту є обґрунтовані та підлягають до задоволення. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,1290 га, кадастровий номер 0522285200:04:000:0315, що розташована на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯЖ №782950, виданого 09.01.2009. Згідно витягу із технічної документації (а.с.11) вартість земельної ділянки 99555,32 грн. Із довідок виданих виконавчим комітетом Приборівської сільської ради Липовецького району (а.с.13-14) слідує, що позивач [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] без реєстрації, інших осіб не було. Встановлені судом обставини свідчать про те, що після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, від спадщини в установленому законом порядку не відмовився, отож вона йому належить з моменту відкриття. Судом встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серія ЯЖ №782950, виданий 09.01.2009 втрачено, що унеможливлює реалізацію спадкових прав позивачем у нотаріальному порядку на вказане майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Згідно положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, що є очевидним, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved