Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 лютого 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Седлищанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 1. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з тим, що у них різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, у зв'язку з чим між ними виникають конфлікти. З серпня 2014 року вони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03 лютого 2012 року Седлищанською сільською радою Любешівського району Волинської області. Позивач у судове засідання не з'явилась. 19 грудня 2016 року через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не прибув також, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи у відповідності до ч.5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про поважні причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 03 лютого 2012 року перебувають у шлюбі, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 серпня 2012 року (а.с.22). Від спільного шлюбу дітей немає. Подружнє життя сторін не склалося. Сторони фактично припинили шлюбні відносини і не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач будь-яких клопотань до суду, в тому числі про надання строку для примирення з позивачем, заперечення проти позову, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved