Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

01 червня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з уточненими позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], законного представника [PERSON], який діє в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Дунаєвецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області як орган опіки та піклування про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться в с.Стара Гута по вул.Свободи (Щорса), 104 Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно довідки Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області №233 від 18 травня 2017 року про реєстрацію осіб в будинку, який знаходиться по вул.Свободи (колишня Щорса),104 в с.Стара Гута Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстровані слідуючі особи: [PERSON] - власник будинку, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно довідки Старогутянської сільської ради №234 від 18 травня 2017 року видно, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] в вищевказаному будинку зареєстровані з 18 березня 2004 року. З 2004 року, тобто з часу реєстрації і по сьогоднішній день за місцем своєї реєстрації відповідачі не проживають, що підтверджується актами складеними депутатом Старогутянської сільської ради, довідками Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідачі не несуть будь-яких витрат на утримання житлового будинку та оплату комунальних послуг. Відповідачі фактично з 2004 року проживають в [INFO] у батьків відповідачки, там тримають господарство, роблять ремонти в будинку, однак на неодноразові прохання позивачки добровільно знятися з реєстрації не бажають, чим чинять перешкоди в користуванні жилим приміщенням, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даною заявою та просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 104 по вул.Свободи (колишня Щорса) в с.Стара Гута Дунаєвецького району Хмельницької області. 29 листопада 2017 року ухвалою суду до участі в справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області як орган опіки та піклування та Дунаєвецьку районну державну адміністрацію як орган опіки та піклування Хмельницької області. 28 березня 2018 року у справі ухвалою суду замінено третю особу: виконавчий комітет Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області як орган опіки та піклування на правонаступника третьої особи виконавчий комітет Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області як орган опіки та піклування. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, зокрема позивачка пояснила, що не вважає відповідачів своєї сімєю та членами її сімї , вони не приймають участі в утриманні будинку, з 2004 року проживають в [INFO]. Звернулася з позовом, оскільки не може оформити субсидію на комунальні послуги. Представник відповідача, [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечив та пояснив, що при заявлені позову невірно застосовані норми матеріального права, оскільки норма ст. 391 ЦК України, на яку посилається позивачка у своєму позові, не передбачає визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, про що зазначено у прохальній частині позовної заяви позивачкою. Також представник позивача підтримав висновок органу опіки та піклування. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно, відзив до суду нею не подано. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області як органу опіки та піклування [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, та пояснила, що відповідачі з 2015 року проживають в [INFO], умови проживання дитини в с.Стара Гута Дунаєвецького району гірші, а ніж в с.Зеленче Дунаєвецького району. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчого комітету Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Суд, заслухавши учасників справи, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку в с.Стара Гута по вул.Свободи (Щорса),104 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №2730 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №46949522 від 204.11.2015 року (т. 1, а.с.8, 9). З довідки №233 від 18.05.2017 року в будинку за адресою: с.Стара Гута вул.Свободи (Щорса),104 Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстровані: [PERSON] [INFO], власник, зареєстрована та проживає : [PERSON] , 1953р.н., [PERSON] [INFO], зареєстрований, але не проживає; [PERSON] , [INFO] зареєстрована, не проживає; [PERSON] 2003р.н., зареєстрована, не проживає (т.1, а.с.11). Відповідно до актів від, 04.07.2016 року, 02.12.2016 року, 11.05.2017 року, складених депутатом Старогутянської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в присутності двох свідків видно, що в с.Стара Гута вул.Свободи (Щорса),104 Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак з 2004 року не проживають, їх фактичне місце проживання [INFO]. В будинку зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.12-14). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області 26.12.2018 року №1412-08/2018, орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позову, оскільки дане рішення буде порушувати охоронювані законом інтереси та права дитини, визнання неповнолітньої [PERSON], як такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою вул. Свободи 104, с. Стара Гута Дунаєвецького району, буде порушувати її права (т.1, а.с.243-244). Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON],[PERSON][PERSON], [PERSON],[PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] одружився і прожив в будинку батьків два місяці, а потім пішов проживати в [INFO]. Він не проживає в с.Стара Гута більше 10 років, до мами не довідувався, в селі його ніхто не бачив давно, дочка до школи в с.Стара Гута не ходить. Свідок [PERSON], староста с.Зеленче Дунаєвецького району ,підтвердила в судовому засіданні, що відповідачі проживають в [INFO] в будинку батьків [PERSON], хата велика, мають де проживати. Проживають в селі не менше 9 років, дочка ходила в селі Зеленче до школи з першого класу і закінчила 9 класів. Бачила їх на випуску в школі. Факт проживання сімї [PERSON] в с.Зеленче по вул. Польова,55 Дунаєвецького району підтверджується також актом обстеження умов проживання від 12.02.2019р., який складено головним спеціалістом служби у справах дітей Дунаєвецької райдержадміністрації за участь фахівця із соціальної роботи КУ Дунаєвецької міської ради « Територіальний центр соціального обслуговування» згідно якого видно, що [PERSON] проживає за даною адресою разом з батьками, які створили достатні умови для повноцінного розвитку, навчання та виховання дитини. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4\~ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2\~ст.78 ЦПК України). Як передбачено частинами 4та 5 статті 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обовязковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Дунаєвецької райдержадміністрації як органу опіки та піклування від 26.12.2018р. орган опіки та піклування вважає недоцільним визнавати неповнолітню [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в с.Стара Гута вул.Свободи,104 Дунаєвецького району Хмельницької області. При вирішенні спору, позивачка посилається на необхідність застосування норм ст.ст.\~316, 317,\~319,\~391,\~405 ЦК України\~та ст.ст.\~107, 156. 162\~ЖК України. На ці норми закону посилався і в судовому засіданні представник позивача. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей\~391, 396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». Відповідно\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла. За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 року (справа №521/17805/16-ц) розяснив, що за порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 ЦК України, - положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення\~статті 405 ЦК України\~регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В даному випадку, позивачкою [PERSON], як власником нерухомого майна, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин про те, що відповідачі були, чи є членами її сімї. Зокрема, що вони разом вели спільне господарство, були повязані побутом, мали спільний бюджет чи були повязані правами та обовязками. Судом достовірно встановлено, що відповідачі не є членами сімї позивача, що підтвердила в судовому засіданні позивачка, разом з позивачем в будинку не проживають з 2004 року і не ведуть спільне господарство та не несуть обовязків по утриманню житла. Що стосується позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, то вони не підлягають до задоволення, оскільки не доведено, що відповідачі були членами сімї позивачки. При цьому, як вказав Верховний Суд - норма\~статті 391 ЦК України\~не передбачає можливості визнавати особу такою, що втратила право на житлову площу, а вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном позивачка [PERSON] не заявляла. Таким чином, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed