Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

01 серпня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] селищної ради Дніпропетровської області, третя особа відділ Держгеокадастру в Межівському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 жовтня 2015 року помер його батько [PERSON], залишивши спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по вул Франка, 3, смт Межова, Дніпропетровської області та земельна ділянка площею 0,0824га, у межах, згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 15 липня 2016 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину майна у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по вул Франка, 3, смт Межова, Дніпропетровської області. Цього ж дня [PERSON] отримав нотаріальну відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0824га, яка розташована за вказаною вище адресою, оскільки позивач повинен надати до нотаріальної контори витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Наданий позивачем витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 червня 2016 року не містить інформації про власника спадкодавця земельної ділянки та інформації про правовстановлюючий документ. Така ситуація виникла тому, що 02 серпня 2002 року вказану вище земельну ділянку спадкодавець придбав у [PERSON], однак за життя не переробив Державний акт на право приватної власності на землю та не вніс відомості до Державного земельного кадастру. Провести державну реєстрацію земельної ділянки не має можливості, оскільки власник земельної ділянки помер. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0824га, у межах, згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по вул Франка, 3, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області, що залишилася після смерті [PERSON], померлого 28 жовтня 2015 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] селищна рада Дніпропетровської області надала заперечення, в яких посилається на те, що позивачем вимоги з набуття права власності на земельну ділянку, які передбачені законом, не дотримані. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа відділ Держгеокадастру в Межівському районі Дніпропетровської області надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Проти позовних вимог не заперечують. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДП №0201123, виданого на підставі рішення [PERSON] селищної ради народних депутатів №24-3/ХХI від 19 червня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №1167, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0824га, у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на території вул Франка, 3, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 02 серпня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №983, остання, як продавець, продала [PERSON], як покупцю, зазначену вище земельну ділянку. Свідоцтвом про смерть серії I-НО №930105, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 02 листопада 2015 року, актовий запис №939, [PERSON] помер 28 жовтня 2015 року. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1203548402016 від 22 червня 2016 року, підтверджується, що власником земельної ділянки за кадастровим номером 1222655100:04:122:0004, площею 0.0824 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) являється [PERSON] Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44471350 від 15 липня 2016 року підтверджується, що спадкодавцем майна у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по вул Франка, 3, смт Межова, Дніпропетровської області являється [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області 15 липня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за №1183, спадкова справа №41-2016, спадкоємцем майна [PERSON] у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами по вул Франка, 3, смт Межова, Дніпропетровської області, який розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0.0824га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) являється його син [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Красноармійського міського нотаріального кругу Донецької області від 15 липня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розташовану по вул Франка, 3, смт Межова, Дніпропетровської області з причини відсутності інформації про власника спадкодавця земельної ділянки та інформації про правовстановлюючий документ. Згідно ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України дана норма кореспондується. Ч.6 ст.120 ЗК України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Дійсно, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, як передбачено ст.125 ЗК України. Пунктом «а» частини 3 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Суд, з урахуванням обставин справи, приписів чинного законодавства, вважає доведеним факт набуття права власності спадкоємцем на спірну земельну ділянку, яка за життя не піддавалася державній реєстрації, і можливим перехід цього права до спадкоємця. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд вважає позовну заяву обґрунтованою, а також доведеними ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України.

Outcome: approved