Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У вересні 2018\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20.06.2015\~р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~294, та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], який народився 11.10.2015\~р., у розмірі 1\~500,00\~грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, шлюбних стосунків не підтримують, примирення є неможливим, син проживає з нею та перебуває на її утриманні, [PERSON] матеріально їм не допомагає. [PERSON] позов в частині вимоги про розірвання шлюбу визнав, а в частині стягнення аліментів визнав частково, зазначивши, що не згоден сплачувати аліменти у мінімалньмоу розмірі, про що зазначено у його заяві від 19.02.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Головко) [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 20.06.2015\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~294, вони є батьками дитини [PERSON], який народився 11.10.2015\~р., та проживає з [PERSON] (а.\~с.\~7, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати свого сина до досягнення тим повноліття. Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)\~інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вказувалось раніше, [PERSON] позов в частині стягнення аліментів визнав частково, зазначивши, що може сплачувати аліменти у мінімальному розмірі. [PERSON] проти цього не заперечила, доказів того, що [PERSON] може сплачувати аліменти у більшому розмірі не подала. З довідки від 07.01.2018\~р. №\~066 Громадської організації "ФАВОР ЮА" випливає, що [PERSON] з 15.06.2018\~р. по даний час проходить курс реабілітації в центрі духовного та психологічного відновлення особистості (а.\~с.\~23). На момент ухвалення рішення розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років становить 1\~626,00\~грн., що визначено Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Таким чином мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до шести років становить 813,00\~грн., цей розмір може забезпечити мінімальні інтереси дитини [PERSON], який народився 11.10.2015\~р.. За таких обставин Суд вважає, що, розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання сина, має бути визначено у твердій грошовій сумі 813,00\~грн. щомісячно. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Беручи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, а саме на її користь з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 813,00\~грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018\~р. у справі №\~459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1\~частини першої\~статті 430\~Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн. сплаченого при поданні позову. Також з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів у розмірі 352,40\~грн.

Outcome: partial