Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до ресторану «Тіамо» (далі Ресторан), в якому вказала, що 17 січня 2015 року із шеф-кухарем Ресторану [PERSON] вона усно узгодила, що 30 травня 2015 році в Ресторані буде проведено весільний бенкет і оплата за одну особу на бенкеті буде становити 100 грн. Для забезпечення виконання послуги на вимогу [PERSON] передала 600 грн. авансу. В лютому 2015 року [PERSON] повідомила, що вартість одного місця на бенкеті зросла до 150 грн., а в травні 2015 року вартість одного місця на одну особу також зросте. У звязку з тим, що зростання вартості одного місця позивачку не влаштовувала, вони за усною домовленістю із [PERSON] анулювали їх домовленість і [PERSON] обіцяла повернути аванс, але в червні 2015 року відмовилась повернути гроші. Просить визнати усний договір від 17 січня 2015 року з юридичною особою Рестораном про надання послуги весільного бенкету 30 травня 2015 року неукладеним, зобовязати Ресторан повернути 600 грн. авансу та стягнути судові витрати по оплаті судового збору. 05 листопада 2015 року [PERSON] уточнила позовні вимоги і відповідачами визначила [PERSON] та [PERSON] і просила стягнути з них в солідарному порядку суму авансу та судові витрати. В судовому засіданні позивачка доводи позову підтримує повністю, але просить стягнути аванс та судові витрати з [PERSON], яка є приватним підприємцем і власником Ресторану. Із [PERSON] стягнення не здійснювати, тому що вона є працівником Ресторану і аванс поступив для Ресторану, а не особисто [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в суд не прибули, заперечень проти позову не направили, причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не направили. Суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки дослідивши письмові докази у справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 січня 2015 року [PERSON] домовилася в усній формі із працівником Ресторану [PERSON] про надання послуги у вигляді весільного бенкету 30 травня 2015 року з розрахунку вартості одного місця по 100 грн. на одну фізичну особу і передала [PERSON] аванс в сумі 600 грн. Після повідомлення позиваці в лютому 2015 року [PERSON] про зростання вартості бенкету на одну особу [PERSON] не погодилась з новими умовами оплати бенкету та витребувала повернення авансу. Аванс позивачці не повернений. Вказані обставини підтверджені письмовими доказами, а саме: скаргою позивачки в міліцію та висновком за скаргою. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін. Відповідно до ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що позивачка [PERSON] та Ресторан не уклали між собою угоду про надання послуг, тому що не досягли згоди щодо істотної умови договору - про розмір оплати за послугу. Відповідачка [PERSON] не надала послугу позивачці [PERSON], оскільки до укладення договору послуг сторони не досягли згоди щодо істотної умови договору ціни. Відповідачка [PERSON] не надала суду доказів, що вона зазнала збитків внаслідок неукладання з [PERSON] договору про надання послуг, тому відмова [PERSON] повернути отриманий аванс є безпідставною. Позовні вимоги є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved