Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Прокурор Підволочиського району Тернопільської області в інтересах держави в особі Підволочиської районної ради звернувся до суду з даним позовом, вказавши, що внаслідок вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, Підволочиською КЦРЛ на лікування потерпілого [PERSON] витрачено кошти на лікування в розмірі 3 339, 38 грн. за період з 03.10.2013 р. по 14.10.2013 р. Підставою для позову вказано те, що ухвалою суду закрито кримінальне провадження відносно [PERSON], а цивільний позов залишено без розгляду, відповідач досяг віку, з якого може відповідати за завдану шкоду самостійно, прокурор Підволочиського району просить стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в сумі 3 339, 38 грн. та судові витрати. Представник прокуратури Підволочиського району Гавриш Х.О. в судовому засіданні позов підтримала і дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник позивача - Підволочиської районної ради в суд не з'явився. Подана заява з проханням справу розглянути без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся неодноразово, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ухвали Підволочиського районного суду від 30 грудня 2013 року кримінальне провадження відносно [PERSON], обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України закрито у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого залишено без розгляду. Як випливає із фабули ухвали суду, 03.10.2013р. [PERSON] вступив у конфлікт із [PERSON] та наніс йому тілесні ушкодження у виді ран тім'яної ділянки і обличчя, синців повік і крововиливу у білкову оболонку лівого ока, проявів струсу мозку та перелому кісток носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, заподіяними [PERSON], потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Підволочиської КЦРЛ з 3 по 14 жовтня 2013 року, що складає 11 ліжко-днів, загальна вартість за весь період лікування становить 3 339, 38 грн. Вказана обставина підтверджується копією відповідного розрахунку №5 від 10.01.2014 р. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Підволочиська КЦРЛ понесла витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, між діями відповідача та витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено ухвалою суду, яка набрала законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню цих витрат необхідно покласти на відповідача. За вказаних обставин заявлений позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого [PERSON] в сумі 3 339, 38 грн. Також з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року,

Outcome: approved