Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було вчинено злочин, в ході скоєння якого, позивачу у приміщенні ТОВ "Заман ЛТД" на тлі особистої неприязні, були нанесені травми. Позивач звернулася до правоохоронних органів, які розпочали кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №185/2045/14 було закрито кримінальне провадження у відношенні [PERSON] у зв'язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. У зв'язку з нанесенням відповідачем травм, позивач перебувала на протязі 15 днів на лікарняному, що призвело до матеріальних збитків, які, з урахуванням середнього заробітку, складають 36976,38 грн. Кримінальним правопорушенням позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків, втраті довіри до оточуючих. Внаслідок події, що сталася, позивач відчуває почуття безпорадності, образи. Наявність травми у позивача перешкоджала їй працювати та забезпечувати себе матеріально. Позивач перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес. Тому, згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 36976,38 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що позивач не втратила працездатність, тому підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні. Крім того, позивачем не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року, було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. Як вбачається з ухвали, [PERSON] обвинувачувалася у тому, що 02.08.2013р. приблизно о 08:00 год. в холі готельного комплексу "Заман" по вул.Дніпровській,414-а у м.Павлограді схопила [PERSON] за передпліччя, після чого нанесла 3-4 удари правою ногою в область лівого стегна, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді синців на зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, на задній поверхні лівого стегна в нижній третині, саден в області обличчя, шиї та обох верхніх кінцівках. Суд приймає до уваги, що провину відповідача не встановлено обвинувальним вироком суду, проте кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що судом, при розгляді кримінальної справи, йому було роз'яснено, що кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав. Як вбачається з листка непрацездатності серії АГЕ №602181 та серії АГД №085934, позивач перебувала на амбулаторному лікуванні, у зв'язку з отриманням травми в період з 02 серпня 2013 року по 16 серпня 2013 року /а.с.4/ У відповідності до ч.1,2 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Доводи представника відповідача про те, що втрачений заробіток не підлягає відшкодуванню на тій підставі, що позивач не втратила працездатність, суд не приймає. Вищезазначеною нормою передбачено право на відшкодування втраченого заробітку внаслідок будь-якого ушкодження здоров'я. Закон не пов'язує виникнення права на відшкодування тільки в разі стійкої чи постійної втрати працездатності. В даному випадку факт непрацездатності підтверджується листком непрацездатності і свідчить про неможливість позивача на протязі 15 днів працювати та отримувати заробіток. Як встановлено ч.1 ст.1198 ЦК України, розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Згідно повідомлення Західно-Донбаської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.11.2016р., [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, за звітний період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. загальна сума доходу склала 621203,38 грн. Тикам чином, втрачений заробіток позивача за період непрацездатності з 02 серпня 2013 року по 16 серпня 2013 року складає: 621203,38 грн. : 12 міс. = 51766,95грн. - середньомісячний заробіток позивача; 51766,95грн. : 31 день = 1669,90 грн. - середньоденний заробіток; 1669,90 грн. х 15дн. = 25048,50 грн. - сума втраченого заробітку, яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача за 15 днів. Суд вважає, що внаслідок спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень у позивача наявна моральна шкода. Було порушено її нормальні життєві зв'язки, позивач змушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки фізичний біль, який відчула позивач внаслідок протиправних дій відповідача, викликали відчуття страху, приниженої гідності, тривоги, позивач пережила емоційний стрес, змушена була лікуватися . У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Вирішуючи питання про розмір завданої [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 2500 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, з урахуванням вимог майнового та немайнового характеру.

Outcome: partial