Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району звернулось до суду з позовом [PERSON] про стягнення коштів, надміру виплаченої тимчасової державної допомоги дітям..В обґрунтування позовних вимог зазначено, про те, що відповідач 05.03.2015 звернулася до управління із заявою для призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме на дитину [PERSON] , 2001р.н. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №189 "Про затвердження Порядку призначення і виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме" зі змінами (в редакції від 19.11.2012). Однак з березня 2015 року втратила право на отримання такої допомоги у зв`язку із отриманням аліментів від батька дитини. Таким чином, у період з 01.03.2015 року по 31.12.2015 року відповідачу була безпідставно виплачена державна допомога в сумі 4060 грн. 80 коп.. У позові позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району суму надміру виплачену допомогу в розмірі 4060 грн. 80 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена вчасно та належним, відзиву на позовну заяву та інших заяв від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 05.03.2015 року звернулася до управління з заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме на дитину [PERSON] , 2001 р.н. передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №189 "Про затвердження Порядку призначення і виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме" зі змінами (в редакції від 19.11.2012). Відповідно до п.2 Постанови, тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. На підставі заяви відповідача від 05.03.2015 та наданих документів їй була призначена тимчасова допомога з 01.03.2015 по 31.08.2015 у розмірі 385,80 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 2 п. 7 Порядку тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи. У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до управління із заявою від 14.09.2015 на продовження виплати допомоги та зазначила, що аліменти на дитину від батька дитини не отримувала (а.с13-14). При складанні заяви відповідач зобов`язалася повідомити управління про будь-які зміни у майновому стані та про обставини, які можуть вплинути на прийняття рішення щодо надання державної допомоги та які будуть перевірені згідно з чинним законодавством. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та /або повернення нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї відповідач була попереджена, про що свідчить її власноручний підпис у заяві (а.с.13 зворот.) На підставі заяви відповідача від 14.09.2015 та наданих документів була призначена тимчасова допомога з 01.09.2015 по 29.02.2016 у розмірі 385,80 грн. щомісяця. Розпорядженням про перерахунок тимчасової допомоги від 24.09.2015 встановлено з 01.09.2015 по 29.02.2016 у розмірі 436,50 грн. щомісяця. 27.03.2018 року Управлінням отримано лист з ТОВ «Охоронний холдінг», відповідно до якого встановлено, що [PERSON] отримувала аліменти на дитину [PERSON] від батька дитини [PERSON] з 01.04.2014 по 31.12.2015 (а.с.8) Згідно ч. 10 ст. 181 Сімейного кодексу України, суми наданої дитині тимчасової держави і допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. У відповідності до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: - визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); - повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, поверненню, та строк її повернення; - у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про стягнення у судовому порядку. Згідно ч. 2 п. 10 Порядку, виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Таким чином, відповідачем не було повідомлено позивача про суттєві зміни,які вплинули б на виплату державної допомоги. 04.04.2019 головним державним соціальним інспектором направлялось повідомлення [PERSON] про необхідність повернення вказаних коштів переплаченої допомоги та запропоновано переплачену суму допомоги повернути управлінню добровільно (а.с.4), але до теперішнього часу відповідач у добровільному порядку не повернула надміру сплачені кошти. За положеннями ч.1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності з ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню в якості безпідставно набутого майна: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб існування, якщо їх виплата проведена юридичною або фізичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідач отримуючи допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів не повідомила позивача вчасно про отримані аліменти від батька дитини. Оскільки, відповідач в добровільному порядку кошти не повернула, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved