Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 12 грудня 2003 року вона і [PERSON] уклали шлюб, рішенням суду від 11 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка змоменту припинення шлюбних відносин проживає з матір'ю. Відповідач [PERSON] життям дочки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Їхня дочка перебуває на повному утриманні матері. Домовленості щодо утримання дитини батьком між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що з 12 грудня 2003 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували шлюбі, [INFO] року у них народилася дочка [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Їхня неповнолітня дочка [PERSON] проживає із матір'ю [PERSON] та перебуває на повному її у триманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги позивачу на утримання дочки [PERSON] добровільно не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги неповнолітній дочці [PERSON] не надає, позов визнав, а також те, що обов'язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved