Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

01 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Остерський військовий лісгосп» про скасування наказу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона працює у ДП «Остерський військовий лісгосп» на посаді інженера з лісових культур. 30.05.2016 позивачу був наданий для ознайомлення наказ № 117 від 04.05.2016 «Про преміювання працівників лісгоспу», відповідно до якого п. 2 даного наказу є позбавлення [PERSON] частково премії, за незабезпечення виконання окремих показників і завдань по відповідній діяльності. Зазначений наказ обґрунтовується п. 5.8 розділу 5 Колективного договору на 2016-2019 та додатком № 2 «Положення про преміювання за виконання виробничих завдань і функцій ДП «Остерський військовий лісгосп». Позивач вважає, що наказ є незаконним, покладені посадовою інструкцією обовязки виконувалися у повному обсязі. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що зменшення премії позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства за допущені позивачем недоліки в роботі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді інженера з лісових культур у ДП «Остерський військовий лісгосп» з 27.08.2010 року по 26.09.2016 року. 04 травня 2016 року наказом ДП «Остерський військовий лісгосп» № 117 «Про преміювання працівників лісгоспу» [PERSON] була позбавлена премії частково. Згідно п. 2 вказаного наказу підставою позбавлення премії є незабезпечення виконання окремих показників і завдань по відповідній діяльності (а.с. 6). Позовні вимоги полягають у скасуванні наказу в частині позбавлення премії, стягненні з відповідача знятої премії та моральної шкоди, спричиненої її невиплатою. Зазначені правовідносини сторін регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці». Статтею 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Порядок преміювання передбачений додатком № 2 до колективного договору ДП «Остерський військовий лісгосп» на 2016-2019 роки Положенням про преміювання ІТП та службовців апарату управління лісгоспу, лісопромислового комплексу, лісництв та лісової охорони по ДП «Остерський військовий лісгосп». Згідно Положення про преміювання премія виплачується щомісячно в залежності від показників у роботі в розмірі 10%, 30%, 60%, а у виняткових випадках до 100% заробітної плати. Пунктом 6 Положення передбачено, що працівники можуть позбавлятися премії повністю або частково за незабезпечення виконання або погіршення окремих показників і завдань по відповідній діяльності. Відповідно до п. 2 наказу ДП «Остерський військовий лісгосп» № 117 від 04.05.2016 «Про преміювання працівників лісгоспу» [PERSON] позбавлена премії частково у зв'язку з незабезпеченням виконання окремих показників і завдань по відповідній діяльності. Відповідач у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, зазначав, що у березні [PERSON] працювала лише 5 днів, а решту часу перебувала на лікарняному через травму. Проте, сам по собі факт роботи неповний місяць не свідчить про невиконання нею показників і завдань. До матеріалів справи додані акти приймання-передачі робіт та послуг за березень 2016 року. До того ж у своєму листі від 17.06.2016 року на адресу [PERSON] директор підприємства зазначив, що її вклад у результати роботи підприємства за термін роботи у березні складно оцінити та повідомив про організацію службового розслідування щодо повноти і правильності її преміювання. Однак, відповідно до висновку за результатами проведення службового розслідування з приводу незабезпечення підприємства власним посадковим матеріалом та щодо звернень інженера з лісових культур від 29.07.2016, факту неналежного виконання функціональних обовязків позивачем [PERSON] службовим розслідуванням не встановлено. Тому суд вважає безпідставним та необґрунтованим позбавлення премії частково позивача за результатами роботи за березень 2016 року. За таких обставин позовна вимога щодо скасування пункту 2 наказу № 117 від 04.05.2016 рокупідлягає задоволенню. З вищезазначених підстав підлягає задоволенню й позовна вимога про зобовязання ДП «Остерський військовий лісгосп» здійснити виплату належного розміру премії за березень 2016 року. Розмір премії, яка підлягає виплаті становить 263 грн. 45 коп. Крім того, суд зазначає, що згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак, позивачем не зазначено в чому проявилися його душевні страждання, їх глибина, в чому полягало порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, якими доказами підтверджується зазначені обставини, які додаткові зусилля доклав позивач для організації свого життя, у зв'язку із позбавлення премії відповідачем, не зазначено позивачем із чого останній виходив, визначаючи суму 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Положеннями ч. 2 ст. 11 ЦПК України унормовано, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно вимог ч. 3. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв'язку із наведеним суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача про відшкодування йому моральної шкоди. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 10, 13, 97, 98 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial