Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

01 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Федунка». Після неодноразового уточнення позовних вимог просив визнати за ним право на майновий пай в пайовому фонді ТОВ «Федунка», стягнути з відповідача його вартість в проіндексованій сумі 39018,27 грн. із застосуванням відповідних індексів інфляції з 09.03.2000 по 03.11.2016, або зобовязати відповідача виділити пай в натурі. До матеріалів справи також надав розрахунок 3-х відсотків річних на суму боргу у розмірі 3084,50 грн., але до позовних вимог вказану суму не включив. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є колишнім працівником СЗАТ «Федунка», яке є правонаступником КПСП «Федунка» та в подальшому було реорганізоване в ТОВ«Федунка». Трудові відносини з СЗАТ «Федунка» він припинив 31 грудня 2002 року та вважає, що йому як колишньому члену КПСП належить майновий пай, розмір якого в проіндексованому вигляді становить 39018,27 грн. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою про видачу паю останній відмовляє у задоволенні даного прохання. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, уповноважив на представлення своїх інтересів [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що вперше з заявою про виділення паю позивач звернувся до керівництва «ТОВ «Федунка» в березні 2016 року. В цьому ж році позивач вперше звернувся до Федунської сільської ради з проханням про видачу Свідоцтва про право власності на майновий пай. До цього з вказаними питаннями позивач не звертався оскільки не був обізнаний з наявністю у нього права на відповідний пай та його розміру. Вимоги позивача про стягнення майнового паю із застосуванням індексів інфляції представник позивача обґрунтувала положеннями ст. 625 ЦК України, оскільки відповідачем були порушені строки виділення майнового паю позивачу, перелік яких вона вважає розпочався 09.03.2000 року тобто з дати паювання майна КПСП «Федунка». Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково у межах 6200 грн., що відповідає вартості належного позивачу майнового паю на час здійснення підприємства. Проти застосування до вказаної суми індексів інфляції заперечував з огляду на те, що правовідносини які склались між сторонами не мають характеру грошового зобовязання, що унеможливлює застосування до них вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, а іншими нормативними актами індексація розміру майнових паїв не передбачена. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Згідно трудової книжки колгоспника № 283 [PERSON] в 1975 році вступив в члени колгоспу ім. Карла Маркса Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області (а.с.23-24). Відомості про час реформування колгоспу в КПСП «Федунка» у трудовій книжці відсутні, натомість згідно запису від 09.03.2000 року того ж дня КПСП «Федунка» реорганізовано в СТОВ «Федунка» (рішення загальних зборів уповноважених від 09.03.2000 протокол № 2). Згідно запису від 15.06.2001 року СТОВ «Федунка» реорганізоване в СЗАТ Федунка» за рішенням засновників від 15.06.2016 року, протокол № 4. 31.12.2002 позивача звільнено с СЗАТ «Федунка» за власним бажанням (а.с.24). Сторонами не заперечується, що в наслідок неодноразових реорганізацій колгосп ім. Карла Маркса Шишацького району Полтавської області був реорганізований в КПСП «Федунка», далі в СЗАТ «Федунка», яке в кінцевому наслідку було реорганізоване в ТОВ «Федунка» та являється правонаступником прав та обовязків вищевказаних підприємств (господарств). Позивача вважає, що йому належить майновий пай в пайовому фонді ТОВ «Федунка» в звязку з чим він, як особисто, так і разом з іншими колишніми працівниками КПСП «Федунка» звертався з відповідними заявами та листами про виділення майнового паю до керівництва вказаного товариства (а.с.8,10,13), але у задоволені вказаних вимог йому було відмовлено (а.с. 9,14). З листавідповіді Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області № 02-22/159 від 17.06.2016 року на звернення позивача та інших осіб встановлено, що в супереч вимогам постанови КМУ від 28 лютого 2001 року № 177 комісією з вирішення майнових питань КПСП «Федунка» з невідомих причин до сільської ради не були передані списки осіб, що мають право на пай з зазначенням розміру майнового паю та бланки Свідоцтв про право власності на майновий пай (а.с.11-12). В то же час рішенням зборів уповноважених колективного сільськогосподарського товариства «Федунка» від 09 березня 2000 року затверджено розмір та структуру пайового фонду підприємства, а також розмір індивідуальних паїв членів підприємства у вигляді списку. До вказаного списку також включено [PERSON], розмір майнового паю якого становить 0,047% або 6200 грн. (а.с. 57-59, 104-106). Згідно ч.1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про власність», чинного на момент виникнення спірних правовідносин право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод. Відповідно до положень ч. 2 ст. 23 вказаного Закону у майні колективного підприємства визначаються вклади його працівників. Розмір вкладу працівника у майні колективного підприємства визначається залежно від його трудової участі в діяльності державного або орендного підприємства, а також участі у збільшенні майна колективного підприємства після його створення. Згідно ст. 24 Закону України «Про власність» об'єктами права власності кооперативу (колгоспу) є будівлі, споруди, грошові та інші майнові внески його членів; виготовлена ним продукція; доходи, одержані від її реалізації та іншої діяльності, передбаченої статутом кооперативу (колгоспу), а також інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом. Кожен член кооперативу (колгоспу) має право на частку доходу, одержану на його пай. У майні, що належить кооперативу (колгоспу), визначаються частки членів цього кооперативу (колгоспу). В разі добровільного виходу з кооперативу (колгоспу) громадянин має право на виділення належної йому частки в майні кооперативу (колгоспу) в натурі, грошах або цінних паперах. Згідно ст.1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Згідно ч.1 ст. 9 Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Таким чином право на майновий пай у майні колективного сільськогосподарського підприємства виникало у його членів внаслідок трансформації його права на частку у майні колишнього колгоспу в результаті реорганізація якого створювалось підприємство, або ж внаслідок внесення ним до колективної власності підприємства певного майна при обєднанні з іншими членами підприємства при його створенні та примножувалось в залежності від його трудового внеску. Так, згідно ч.ч. 2-3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Відповідно до положень ч. 7 ст. 31 вказаного Закону у разі реорганізації підприємства паї його членам або їх спадкоємцям видаються правонаступниками цього підприємства за рахунок майна, яке було віднесене до складу пайового фонду підприємства на дату його реорганізації і передане на баланс правонаступникам. Відповідно до положень п.1.ч.1 ст.16 ЦПК України одним із способів захисту прав та інтересів є визнання права. Даний спосіб застосовується судом, якщо певне право дійсно належить особі, але з певних причин не визнається та (або) оспорюєтся іншими особами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на майновий пай у пайовому фонді ТОВ «Федунка» вартістю 6200 грн., що визначена на момент проведення паювання, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Інші вимоги позивача на думку суду також підлягають лише частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що при паюванні майна КПСП «Федунка» у відповідності до процедури встановленої нормами «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та «Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, які діяли на час паювання, Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки КПСП «Федунка» або Зборами співвласників майнових паїв вказаного підприємства рішення про визначення конкретного майна для виділення його позивачу [PERSON] не приймалось. В той же час зборами уповноважених колективного сільськогосподарського товариства «Федунка» 09 березня 2000 року прийнято рішення про спільне володіння та користування майном отриманим у спільну часткову власність, як єдиним майновим комплексом (п.1.8 протоколу № 2) (а.с. 106). Таким чином підстави для виділення позивачу належного йому майнового паю в натурі відсутні, а отже відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» він за згодою відповідача підлягає відшкодування грошима. З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що розмір майнового паю позивача на час паювання майна КПСП «Федунка» становить 6200 грн. В той же час, застосувавши до вказаної суми щомісячні індекси інфляції за період з квітня 2000 року по вересень 2016 року, позивач у своїх позовних вимогах просить стягнути вартість паю в проіндексованому вигляді на загальну суму 39018,27 грн., обґрунтувавши свої вимоги положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України. Вимогами Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» нарахування інфляційних втрат при виділенні паю його власнику не передбачено. Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Вимогами Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що право на отримання паю член підприємства отримує після виходу з підприємства. В то же час жодного обовязку для підприємства видати вказаний пай у певний строк (термін) вимоги закону не містять. Характер правовідносин, що склались між сторонами з приводу виділення майнового паю не можна в повній мірі вважати грошовим зобовязанням, оскільки ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено ряд альтернативних (відмінних від грошових) форм виділення майнового паю членам такого підприємства. Крім того документально підтвердженим є те, що позивач з питанням виділення йому майнового паю звернувся до відповідача лише в квітні 2016 року. Таким чином застосування позивачем, починаючи з квітня 2000 року, індексів інфляції до грошової вартості належного йому паю, як виду відповідальності відповідача за несвоєчасне виконання ним зобовязання з виділення майнового паю є безпідставним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості грошового паю з застосуванням індексів інфляції не ґрунтуються на вимогах закону або договору, а отже задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення грошової вартості майнового паю у сумі 6200 грн. Судові витрати у справі суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Документально підтверджені судові витрати у справі понесені позивачем становлять 551,20 грн. Уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню судом на 15,89 % (6200 грн. х 100 / 39018,27 грн.). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 87,59 грн. (551,20 грн. х 15,89 / 100) судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial