Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" (надалі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 32262,30 грн. та стягнення судових витрат по справі. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22.09.2014 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500517634 (надалі-кредитний договір), за умовами якого останній отримав кредит в сумі 23184 грн. на строк до 23.09.2018 року зі сплатою 0,01% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому п. 2.2 договору в розмірі 0,01 % річних. ПАТ КБ «Альфа-Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував відповідачу суму кредиту в повному об"ємі. Відповідно до договору позичальник взяв на себе зобов"язання погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, та сплатити комісію згідно графіку. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, тому у неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 16.06.2015 року становить 32262,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 23184 грн., за процентами в сумі 1,59 грн., за комісією в сумі 7476,71 грн., та штраф в сумі 1600 грн.. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, про причини своєї неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд вирішив рощглядати справу у відсутність [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення-невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 22.09.2014 року між банком та [PERSON]. укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав останній кредит в сумі 27131,98 грн. на строк до 23.09.2018 року зі сплатою 0,01% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Обґрунтовуючи підставність позову Банк посилався на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 16.06.2015 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 32262,30 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 23184 грн., за процентами в сумі 1,59 грн., за комісією в сумі 7476,71 грн., та штраф в сумі 1600 грн.. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Викладене свідчить, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved