Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

у липні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 04 січня 2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні відносини. На даний час спільного господарства не ведуть, між ними склались неприязні відносини. Діти проживають разом з нею, відповідач не цікавиться їх життям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій уточнила позовні вимоги, просила шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]", строк на примирення не надавати, оскільки з жовтня 2016 року разом з відповідачем не проживає, розгляд справи провести заочно у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. З'ясувавши письмову думку позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 січня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис №1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04 січня 2015 року виконавчим комітетом Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницькій області. Від спільного проживання у сторін є дочка - [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Судом також встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я з жовтня 2016 року не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти між сторонами, в тому числі і в присутності дітей, можуть негативно відобразитись на їх вихованні. З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення та приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та відновлення позивачу дошлюбного прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved