Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності за набувальною давністю, на трикімнатну квартиру за [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що згідно договору купівлі-продажу від 17 грудня 1999 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали в рівних долях кожний, трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 42 кв.м. загальною площею 58,3кв.м. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] , з жовтня 2001 року, [PERSON] та [PERSON] припинили користуватись вказаним житловим приміщенням, зникли в невідомому напрямку. З жовтня 2001 року, трикімнатна квартира за [ADDRESS] , залишилась без господарів та без догляду. Це призвело до руйнування опалювальної системи квартири, системи водопостачання та водовідведення. З дозволу начальника ДУ-2 Білгород-Дністровської КЕЧ позивач [PERSON] з червня 2002 року, заселилась та стала постійно проживати в квартирі [ADDRESS] . В грудні 2007 року до неї звернулась літня жінка, яка повідомила, що [PERSON] померла [INFO] , і вона буде звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Вона з 2002 року дійсно проживає в спірній квартирі, а з 02.10.2005 року разом з нею проживає її син - [PERSON] до теперішнього часу та вона сплачує комунальні платежі за користування квартирою. Оскільки вона більше 18 років проживає в спірній квартирі, то просить визнати за нею право особистої приватної власності за набувальною давністю, на трикімнатну квартиру за [ADDRESS] . Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.02.2020 року позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.03.2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.05.2020 року були залучені по справі, в якості співвідповідача - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Білгород-Дністровську квартирно-експлуатаційна частина району (вул. Лікарняна,1а, м. Білгород-Дністровський, 67700, ЄДРПОУ 08124865) та витребувано з Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) актову запис № 530 від 08.09.1992 року відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.08.2020 року були залучені по справі, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Роздільнянську районну раду Одеської області (ЄДРПОУ 25033638, місцезнаходження: вул. Незалежності,9, м. Роздільна Одеської області). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.10.2020 року замінено первісного відповідача - [PERSON] належним відповідачем - [PERSON] та залучені до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Лиманську селищну раду Роздільнянського району (Одеська область, Роздільнянський район, смт Лиманське, вул. Центральна,79. ) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.01.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, та незаперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача - [PERSON] , який діяв на підставі ордеру серії ОД № 223407 від 22.01.2020 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, надав пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просив суд визнати за [PERSON] права особистої приватної власності за набувальною давністю, на трикімнатну квартиру за [ADDRESS] , та незаперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. ( 12.03.2020 року, 21.05.2020 року,19.10.2020 року,18.11.2020року, 16.12.2020 року, 21.01.2021 року, 17.02.2021 року на офіційному сайті Роздільнянського районного суду Одеської області (https://rz.od.court.gov.ua/sud1524/), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась,про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( т.2 а.с.94,101,108,109), причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у її відсутність суду не надала, не подала відзив на позовну заяву. Третя особа: представник Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові пояснення, в яких повідомив, що Будинкоуправління №2 Білгород-Дністровської КЕЧ району припинило свою діяльність ( було ліквідоване) на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №689 -р., за рішенням Роздільнянської районної ради від 23.01.2003 № 41-ХХ1У (довідка ЄДРПОУ № 683 за адресою: [NUMBER] , смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, вул. БОС № 104), майновий комплекс, що перебував на балансі Будинкоуправління № 2 Білгород-Дністровської КЕЧ району, смт. Лиманське Роздільнянського району, та актами прийому-передачі № 168-111 від 13.08.2004 р., № 155- ХХУ від 11.06.2004 р., був переданий у спільну власність територіальної громади Роздільнянського району із складанням передаточного балансу. Оскільки Білгород-Дністровської КЕЧ району не є правонаступником ліквідованого Будинкоуправління №2 Білгород-Дністровської КЕЧ району, рішення по даній справі не впливатиме на обсяг прав та обов`язків третьої особи щодо майна, яке є предметом спору.(т.1 а.с. 181) Третя особа: представник Роздільнянської районної ради Одеської області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій повідомив, що не має заперечень щодо даного позову, оскільки спірне майно не перебуває у спільній власності територіальних громад Роздільнянського району, управління яким здійснює Роздільнянська районна рада, а належить до комунальної власності Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області. Враховуючи вищевикладене, Роздільнянська районна рада вирішення даної справи залишає на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. ( том2, а.с.89, ) Третя особа - представник Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій повідомив, що селищна рада ознайомлена з вимогами [PERSON] і просив суд проводити засідання без участі представника Лиманської селищної ради. (том.2 а.с.96) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Суд, заслухавши пояснення позивача, представник позивача, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17 грудня 1999 року, посвідченого Патраманською Л.М., державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори, зареєстрованому реєстрі за №5260, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] придбали в рівних долях кожний, трикімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 42 кв.м., яка складається: передня -4,5кв.м.; ванна -2,9кв.м.; кухня - 6,1кв.м.; житлова -17,4кв.м.; житлова - 11,5кв.м.; коридор -0,7кв.м.; кладовка -1,2кв.м.; шафа -0,9кв.м., житлова-13,1кв. м., загальною площею 58,3кв.м. ( т.1 а.с.22-23) [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № інформаційної довідки 59147905, від 24.01.2020 року, у Спадковому реєстрі інформація відсутня. ( т.1 а.с.31) Після смерті [PERSON] , з жовтня 2001 року, [PERSON] та [PERSON] припинили користуватись вказаним житловим приміщенням, зникли в невідомому напрямку. З жовтня 2001 року, трикімнатна квартира за [ADDRESS] , залишилась без господарів та без догляду. Це призвело до руйнування опалювальної системи квартири, системи водопостачання та водовідведення. З дозволу начальника ДУ-2 Білгород-Дністровської КЕЧ позивач [PERSON] з червня 2002 року, заселилась та стала постійно проживати в квартирі [ADDRESS] , що засвідчується довідкою №41 від 19 квітня 2002 року, наданої начальником ДУ-2 Білгород-Дністровської КЕЧ. ( т.1 а.с.24) Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області від 25.09.2004 року, позивач 25 вересня 2004 року одружилась з [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] , на підставі актового запису № 9. ( т.1 а.с.17) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області від 18.11.2005 року, у позивача [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис №53 (т.1 а.с.18) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 21.03.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01.11.2007 року, актовий запис № 220. ( т.1 а.с.20) Згідно письмових пояснень начальника Білгород-Дністровської КЕЧ району №985 від 04.06.2020 року, Будинкоуправління №2 Білгород-Дністровської КЕЧ району припинило свою діяльність ( було ліквідоване) на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №689 -р., за рішенням Роздільнянської районної ради від 23.01.2003 № 41-ХХ1У (довідка ЄДРПОУ № 683 за адресою: [NUMBER] , смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, вул. БОС № 104), майновий комплекс, що перебував на балансі Будинкоуправління № 2 Білгород-Дністровської КЕЧ району, смт. Лиманське Роздільнянського району, та актами прийому-передачі № 168-111 від 13.08.2004 р., № 155- ХХУ від 11.06.2004 р., був переданий у спільну власність територіальної громади Роздільнянського району із складанням передаточного балансу. (т.1 а.с. 181.) Відповідно до Рішення «Про передачу частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста району до комунальної власності територіальної громади Лиманської селищної ради» № 106-V від 16.08.2007 року, встановлено, що відповідно до пункту 20 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статей 2,7 Закону України «Про передачу об`єктів державної |та комунальної власності», з метою ефективного управління об`єктами спільної власності, розглянувши клопотання Лиманської селищної ради та враховуючи пропозиції постійної комісії районної ради з питань спільної власності територіальних громад району, приватизації комунальної власності, будівництва і зв`язку, районна радаВИРІШИЛА:- передати частину майна спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста району до комунальної власності територіальної громади Лиманської селищної ради з усіма прилеглими об`єктами інфраструктури згідно з додатком (додається); - виключити із переліку майна спільної власності територіальних громад сіл, селища, міста району об`єкти, що передаються до комунальної власності територіальної громадиЛиманської селищної ради. ( т.2 а.с.72-77) Згідно акту приймання-передачі майна спільної власності територіальних громад, сіл, селища, міста району до комунальної власності територіальної громади Лиманської селищної ради від 21.08.2007 року, житловий будинок, БОС 152, який находиться на балансі дочірнього підприємства „Будинкоуправління" комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району „Лиманське", та належить до сфери управління Роздільнянської районної ради і передається в комунальну власність територіальної громади Лиманської селищної ради (т.1 а.с.78) Згідно акту обстеження фактичного проживання позивача від 19.02.2021 року встановлено, що [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] дійсно проживають в квартирі за [ADDRESS] . ( т.2, а.с.115) Квитанціями про сплату позивачем квартплати та комунальних платежів за користування квартирою за [ADDRESS] . ( т.1 а.с. 35-93) Письмовими поясненнями свідків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] з 2002 року по теперішній час постійно проживає в квартирі [ADDRESS] ..( том.2, а.с.116-122) Також судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду від 04.05.1994 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . ( т.1 а.с.157) Відповідно до актового запису про народження № 530 від 08.09.1992 року, складеного Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відносно [PERSON] , [INFO] , актовий запис закрито на підставі повідомлення Київського р/в РАГС про поновлення, а/з № 23 від 02.08.1994 року, Рішення Київського РВК м. Одеса № 737 від 15.07.1994 року. (т.1 а.с.177-178) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, від 08.06.2007 року, актовий запис № 426. ( т.1 а.с.154) Після її смерті спадщину прийняла [PERSON] , [INFO] , шляхом подання до Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини від 03.12.2007 року. ( т.1 зворотній бік а.с.153) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 823. ( т.1 а.с.192) Після її смерті спадщину прийняла її донька [PERSON] , [INFO] , шляхом подання до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини від 14.02.2020 року (т.2 зворотній бік а.с.6) Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачем обрано такий спосіб судового захисту, як визнання права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому, володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також, для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності. За змістом частини 1 статті 344 ЦК України, добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 у справі №910/17274/17). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , 03.12.2007 року звернулась до Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини. А після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [INFO] її донька [PERSON] , [INFO] звернулась до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] не позбавлена права власності на частину спірної квартири оскільки її волевиявлення було направлене на отримання в порядку спадкування належної їй на підставі закону частини квартири. Вказані обставини, а саме те, що на частину спірного майна претендує ще одна особа, були достеменно відомі позивачу, що підтверджується доводами її позовної заяви. Крім того, позивач та її представник не надали суду жодного належного доказу на підтвердження того що приймали міри для розшуку відповідача [PERSON] та припинення його права на частину нерухомого майна. Крім того, як вже вказувалось вище, обізнаність позивача про наявність власника частини квартири свідчить про відсутність безумовної умови набуття права власності - добросовісності заволодіння майном. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому, суд дійшов до висновку, що, у даному випадку, відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном, і вказане унеможливлює задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного ст.ст.344 ЦК України,

Outcome: dismissed