Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача кошти у сумі 6858 грн. 12 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулася до Криворізького міського центру зайнятості, як шукаюча роботу 14.01.2016 року. Наказом Центру № НТ160120 від 20.01.2016 року [PERSON] був наданий статус безробітного з 14.01.2016 року відповідно до\~ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 05.07.2012 року\~та призначена допомога по безробіттю відповідно ст. ст. 22, 23 Закону України Закону України\~Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року. У відповідності до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України, державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.03.2009 року за № 232/16248, та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Центром було проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання [PERSON] статусу безробітного та матеріального забезпечення, та встановлено, що остання з 01.09.2015 року по 30.05.2016 року навчалась на денній формі навчання у Дніпродзержинському державному технічному університеті, про що 07.02.2017 р. був складений акт № 130 розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до\~Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач на момент реєстрації у центрі зайнятості приховала факт навчання на денній формі у Дніпродзержинському державному технічному університеті, у звязку із чим незаконно отримала статус безробітного та допомогу по безробіттю в сумі 6858, 12. Центром було прийнято наказ про відшкодування коштів та цього ж дня [PERSON] було направлено лист № 07-07/809 про відшкодування коштів, але відповідач добровільно кошти не повернула у звязку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлялась про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення представника позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши у судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 14.01.2016 року про надання статусу безробітного до Криворізького міського центру зайнятості, відповідачу було надано статус безробітної та призначено виплати по безробіттю. Відповідач ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені\~Законами України «Про зайнятість населення»\~та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.а.с. 4). Згідно довідки від 13.12.2016 року № 111-18-01-23м/758 Дніпродзержинського державного технічного університету, витягу з наказу № 503 від 07.08.2015 року, витягу з наказу № 110-04/2 від 26.05.2016 року та довідки про доходи [PERSON] № 468 від 12.10.2016 року, встановлено, що [PERSON] навчалась у Дніпродзержинському державному технічному університеті з 01.09.2015 по 30.05.2016 року, з вересня 2015 року по грудень 2016 року отримувала стипендію (а.с. 9, 10, 11, 12). Відповідно до «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України, державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.03.2009 року за № 232/16248, та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Криворізьким міським центром зайнятості було проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання [PERSON] статусу безробітного, матеріального забезпечення та соціальних послуг, за результатами якої встановлено, що в період перебування на обліку, [PERSON] навчалася у Дніпродзержинському державному технічному університеті з 01.09.2015 по 30.05.2016 року\~(а.с. 8). Згідно витягу із наказів про прийняті рішення відносно [PERSON] вбачається, що наказом № 21 від 07 лютого 2017 року затверджено повернути виплати (а.с. 13). 07.02.2017 року позивач направив на адресу [PERSON] лист № 07-07/809, яким повідомив останню про прийняте рішення щодо відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 6858 грн. 12 коп. та запропоновано сплатити кошти на розрахунковий рахунок центру зайнятості за реквізитами зазначеними у листі протягом пятнадцяти днів з дня його отримання (а.с. 14), проте до дня звернення до суду із даним позовом відповідач зазначену суму коштів позивачу не повернула. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»визначено права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг зареєстрованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи, відповідно до законодавства України. \~\~Судом встановлено, що відповідач не повідомила позивача про навчання у Дніпродзержинському державному технічному університеті з 01.09.2015 по 30.05.2016 року та отримувала стипендію, відтак остання безпідставно отримала державну допомогу по безробіттю у розмірі 6858 грн. 12 коп. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь Криворізького міськрайонного центру зайнятості грошових коштів у сумі 6858 грн. 12 коп. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Виходячи з викладеного суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved