Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

01 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який в судовому засіданні підтримала повністю і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково в розмірі 1/6 частки доходів, посилаючись на те, що він являється інвалідом 3 групи, та ліквідатором аварії на ЧАЕС і за станом здоров»я потребує постійного лікування та реабілітації, що суттєво впливає на його матеріальне становище, а тому позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі, вказаному позивачем. Судом встановлено, що сторони з 11.03.1999 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом тернавської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області і від сумісного життя 09.01.1999 року у них народився син [PERSON], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні(а.с.6-9,20). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засідання з пояснень сторін встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини в 2 липня 2015 року, дитина проживає з позивачем, а відповідач не надає регулярно матеріальну допомогу на утримання сина. З пояснень позивача, які підтверджені відповідачем, встановлено, що на момент розпаду сім»ї позивач не працює, доходів не має. У зв»язку з розпадом сім»ї і відсутності регулярної допомоги відповідача на утримання дитини, матеріальне становище позивача та дитини різко погіршилося, в зв»язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом до відповідача, бо працевлаштуватися за місцем проживання в сільській місцевості вона позбавлена можливості, займається веденням домашнього та натурального господарства, на отримані від якого доходи утримує сина. Тобто позивач не хворіє, не працює, постійного доходу не має (а.с.9). Дитина не хворіє, але перебуває на обліку в групі ЧАЕС батько ліквідатор аварії на ЧАЕС (а.с.10). Відповідач, з його власних пояснень та пояснень позивача, які в судовому засіданні підтверджені письмовими доказами, являється ліквідатором аварії на ЧАЕС і категорії, інвалідом 3 групи із числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, ніде не працює, має постійний дохід у вигляді пенсії в розхмірі 2135,25 грн. в місяць(а.с.11-13,21), аліменти нікому не виплачує, інших утриманців не має. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України лише за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в натуральній формі. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Але судом встановлено, що домовленість між сторонами про утримання відповідачем сина відсутня. В зв»язку з цим відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу того з батьків, хто проживає окремо, або у твердій грошовій сумі. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач, який має постійний дохід(пенсію), аліменти повинен сплачувати у грошовій формі в частині від його доходу. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, відсутність у платника інших утриманців, інші обставини, у тому числі і обов»язок утримання дитини і того з батьків, з ким вона проживає. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст.. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28.12.2014 р. встановлено в сумі 1218 грн. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. А тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його сина, а також те, що відповідач отримує пенсію, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню частково відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Крім того, при зверненні до суду позивача в порядку ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року було звільнено від сплати судового збору. Але враховуючи те, що відповідач являється особою, віднесеною до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, його на підставі п.10 ч.1 ст.5 вказаного Закону звільнено від сплати судового збору, тому згідно ст. 88 ЦПК України та п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави. Крім того, на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: partial