overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

01 березня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від спільного життя мають сина - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], 06.09.2013року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 354 від 27.02.2017 року виданою Виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського рай ону Харківської області ( а.с.6). Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 01.03.2017 року до його повноліття. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 01.03.2017 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

01 березня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 23.03.2002 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №45. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у 2012 році. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач з відповідачем мешкають окремо. Дитина мешкає разом з позивачем. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спір про поділ майна відсутній. Позивач просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.03.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №45, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Шлюбні відносини припинені у 2012 році. Позивач з відповідачем мешкають окремо. Дитина мешкає разом з позивачем. Шлюбні відносини припинені, втрачено почуття любові, взаєморозуміння. Спір про поділ майна відсутній. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач бажає залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

01 березня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою. В якості обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 07 листопада 2014 року вступила в шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, офіційно не працює, але виконує ремонтні роботи для приватних осіб за усними договорами, також, працював у Росії, аліменти на користь інших осіб на утримання дітей не сплачує. 14 березня позивач звернулася до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. Просила розглянути справу без її участі. Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

01 березня 2017 року позивач по справі звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області із зазначеним позовом, яким просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах, розташовану за межами населених пунктів на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області у зв'язку з втратою (оригіналу) Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. В обґрунтування позову вказує, що 21 червня 1996 року відповідно до рішення Шевченківської районної державної адміністрації № 174 на його ім'я був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай), розташовану за межами населених пунктів на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, серії [NUMBER] розміром 8,54 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований за № 39 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). В 2016 році він вирішив виділити свою земельну частку (пай) в натурі та отримати правовстановлюючий документ на право власності на земельну частку, але було виявлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. У зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку(пай) позивач по справі не може реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі та набуття на неї права власності, внаслідок чого змушений звернутися до суду. У судове засідання позивач по справі і його представник по довіреності не з'явився, наддавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 30 листопада 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. 21 жовтня 1994 року в сторін народився син [PERSON]. Влітку 1995 року позивач поїхав на сезонні роботи, а коли повернувся, то дружина заявила, що повертається до свого першого чоловіка [PERSON]. З жовтня 1995 року подружжя проживають окремо. Таким чином, шлюбні відносини припинились і мають лише формальний характер. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сімю і для цього не приймають ніяких заходів, що тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сімя розпалась, відповідач у судове засідання не зявилася, що свідчить про її байдужість та небажання зберегти сімю, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, тому є всі підстави шлюб розірвати. Суд не стягує з відповідача судових витрат, повязаних із розглядом справи, оскільки позивач відмовився від їх відшкодування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин з [PERSON], який помер 16 жовтня 2017 року. В обґрунтування вимог вказував, що після смерті [PERSON], який є для нього рідним братом, відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру, що розташована в [ADDRESS], на яку він не може оформити своє спадкове право, оскільки у свідоцтвах про народження та про смерть брата його прізвище зазначено «Буткевич», а у свідоцтві про його (заявника) народження «Будкевич». При розгляді справи заявник та його представник заяву підтримали, просили вимоги задовольнити. При цьому, [PERSON] пояснив, що факт родинних відносин з покійним [PERSON] доводиться їхніми свідоцтвами про народження, де батьками зазначені одні і такі ж особи, а саме, батьком [PERSON], а матір`ю [PERSON]. Однак, прізвища батьків, у свідоцтві про його народження вказано «Будкевич», а в свідоцтві про народження брата «Буткевич». Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать дані рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що [PERSON], який помер 16 жовтня 2017 року, являвся рідним братом для заявника, про що свідчать наступні дані: свідоцтв про народження (записи поновлено повторно) [PERSON], [INFO] та заявника [PERSON], [INFO], виданих Іллінецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 04 жовтня 2016 року, з яких вбачається однаковість імен та по батькові їхніх батьків, а саме, батько [PERSON], а мати [PERSON]. Однак, прізвища батьків, у свідоцтві про народження заявника вказано «Будкевич», а в свідоцтві про народження його брата «Буткевич»; автобіографії [PERSON] від 10 жовтня 1954 року, з якої вбачається що автор біографії вказував дані про свого брата [PERSON], [INFO] та про їхніх спільних батьків; дані витягу з рішення Полонської міської ради обєднаної територіальної громади від 26 жовтня 2016 року № 191, за яким було погоджено кандидатуру [PERSON] на призначення його опіком над братом [PERSON], [INFO], котрого на підставі рішення Полонського районного суду від 10 лютого 2017 року визнано недієздатним; довідок депутата Полонської міської ради від 28 вересня 2016 року та 12 лютого 2018 року, котрі підтверджують, що [PERSON] з квітня 2016 року по день смерті проживав зі своїм братом [PERSON] у [ADDRESS]; заяви [PERSON] приватному нотаріусу Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] від 13 лютого 2018 року, згідно котрої він прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За наведених вище обставин заявник в інший спосіб, ніж в судовому порядку не може довести факт родинних відносин з [PERSON], що унеможливлює для нього оформити в нотаріальній конторі спадщину після смерті останнього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 1993 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає\~з позивачкою,\~а відповідач\~не займається\~вихованням сина\~та належним\~чином не\~утримує його . Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги зменшила та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом встановлено, що з 1993 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією повторного свідоцтва про шлюб від 15.02.2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20 квітня 2017 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Одруження виявилось невдалим. Відповідач постійно проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги. Сімейні стосунки між ними припинені, сумісне господарство не ведеться понад півроку. Шлюб фактично розпався подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 квітня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-ФП № 138046 від 20 квітня 2017 року. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідач заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 16 червня 2015 року в Видертській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу в них народилося четверо дітей, троє з яких ще є неповнолітніми: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. В даний час сторони не підтримують подружніх стосунків. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання на з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач у судове засідання не з'явився, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 22 листопада 1986 року у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейні стосунки з відповідачем зіпсувалися, вони є різними по характеру люди, а також різні уявлення про життєві цінності сім'ї, зникло почуття любові. Подальше збереження сім'ї є неможливим, а шлюб існує тільки формально, примирення між ними неможливе. Неповнолітніх дітей не мають, спору про поділ майна немає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовільнити та ухвалити рішення під час підготовчого судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує щодо винесення в підготовчому судовому засіданні рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22 листопада 1986 року у виконкомі Великолучківської сільської ради Мукачівського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 58 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 444315, а.с.4). Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують. Отже, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір .

Outcome: approved