overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

01 жовтня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що дитина повністю перебуває на її утриманні. Коштів на утримання дитини відповідач не надає, хоча працює та має таку можливість. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 35% від його заробітку але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до повноліття дитини, та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надіслав заяву, в якій зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 35 від свого заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 31 липня 2004 року сторони перебувають у шлюбі (а.с. 3), який розірвано згідно рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2015 року (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою, виданою Варвинською селищною радою (а.с. 5). Як зазначається позивачем та не заперечується відповідачем, [PERSON] працює та має можливість допомагати в утриманні дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~\~ На підставі ст. ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

01 жовтня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 30% від усіх видів його заробітку (доходу), посилаючись на те, що дитина повністю перебуває на її утриманні. Коштів на утримання дитини відповідач не надає, хоча працює та має таку можливість. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 11 березня 2005 року сторони перебувають у шлюбі (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою, виданою Варвинською селищною радою (а.с. 8). Відповідач працює та має заробіток, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.8а), отже має можливість брати участь в утриманні своєї дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.\~\~ На підставі ст. ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

01 жовтня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила надати час на примирення, оскільки збереження шлюбу можливе. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 20 вересня 2008 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №2586. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Від примирення позивач в судовому засіданні категорично відмовився, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки після трьох років окремого проживання збереження шлюбу неможливо, крім того на даний час в нього склались стосунки з іншою жінкою. Відповідач в судовому засіданні просила надати час на примирення, оскільки збереження шлюбу можливе. Враховуючи, що позивач категорично заперечував проти примирення, суд відхилив клопотання відповідача про надання часу на примирення. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки останні три роки - з червня 2013 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

01 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. Київська, 163/19. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.09.2015 р. о 12 год. 18 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.09.2015 р. о 12 год. 18 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Марганецька ЦРЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна, роздратована. Негативістична в адресу батьків. Голос гучний, мова скандирована. Стереотипно повторює: „у мамы брак по любви, на свадьбу нужно переодеться. Рухи поривчасті. Інструкції не виконує. Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, аффективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

01 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Вільне, вул. Щорса, 51. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.09.2015р. о 11 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.09.2015р. о 11 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «НЦРПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора стала агресивною, відмічалась неадекватна поведінка, агресивна до племінниці, сусідів. Висловлює маячні ідеї на адресі своєї племінниці, оточуючих рідних, сусідів, перестала самостійно себе обслуговувати. Розгублена, суєтна, на обличчі неадекватна посмішка. На запитання відповідає односкладово, після паузи. Всі види памяті знижені. Не заперечує наявність слухових та зорових галюцинацій. Не критична до свого стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

01 жовтня 2015року заявник звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON]. У своїй заяві посилається на те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи, внаслідок психічного захворювання і потребує постійного стороннього догляду. Родичів у [PERSON] немає і так як вона страждає на тяжке психічне захворювання заявник змушена була забрати її на проживання у свою сімю. Внаслідок психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з часом стан її психічного здоровя тільки погіршується. Визнання [PERSON] недієздатною їй потрібно для здійснення опіки над нею відповідно до вимог чинного законодавства так як остання вже тривалий час проживає в сімї заявника. Представник заявника у судовому засіданні свою заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Новоодеської міської ради у судовому засіданні вимоги заявника визнала не заперечувала проти їх задоволення та надала суду рішення виконавчого комітету Новоодеської міської ради з клопотанням про призначення заявника опікуном [PERSON] Представник Управління праці\~ та соціального захисту населення Новоодеського району в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила справу слухати в її відсутність та вказала , що проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 39 ЦК України\~суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає в сімї заявника [PERSON] за адресою Миколаївська область, Новоодеський район с. Новомиколаївка, вул. Тваринників, 10. Зі змісту висновку судово-психіатричного експерта №590 від 22.12.2015року видно, що [PERSON] є інвалідом другої групи безстроково внаслідок психічного розладу, з діагнозом параноїдальна шизофренія, в наслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області від 09 червня 2016 року за № 76 вирішено клопотати перед судом про призначення заявника опікуном [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON], а також встановлення над нею опіки з призначенням опікуном заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

01 жовтня 2015 року міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі»\~звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування позову зазначило, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання МКП «Дніпропетровські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою [ADDRESS]. Починаючи з 01.02.2010 року по 01.03.2014 року відповідачі не сплачують за послуги з теплопостачання. Станом на 01.03.2014 року заборгованість по сплаті за послуги з теплопостачання у відповідачів перед позивачем становить 5\~797,28 грн. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму заборгованості\~\~по сплаті за послуги з теплопостачання у сумі 5\~797,28 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. В судове засідання відповідачі не зявилися. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв від них не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами теплопостачання. МКП «Дніпропетровські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою [ADDRESS]. Починаючи з 01.02.2010 року по 01.03.2014 року відповідачі не сплачують за послуги з теплопостачання. Станом на 01.03.2014 року заборгованість по сплаті за послуги з теплопостачання у відповідачів перед позивачем становить 5\~797,28 грн. Відповідно до п.10 «Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 30.12.1997р. № 1497, споживач зобовязаний своєчасно, в установлений договором термін, оплачувати надані послуги (у разі наявності засобів поквартирного обліку холодної і гарячої води та теплової енергії\~щомісячно знімати їх показання та сплачувати вартість надання послуг за цими показаннями і встановленими тарифами). Таким чином, з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.02.2010 року по 01.03.2014 року в розмірі 5\~797,28 коп. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову в сумі 1339 грн. 80 коп., а також в дохід держави 38,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

01 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 20.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №ODV3RX24190006. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 5842,35 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 22.09.2015 року 11272,64 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 20.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №ODV3RX24190006. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 5842,35 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 22.09.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 11272,64 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

01 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що 19.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через втрату поваги та довіри до чоловіка. Відповідач вчиняє моральне та фізичне насилля. З 23.09.2015 разом не проживають. Вважає, що їхня сім»я перестала існувати. На примирення не згодна. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. На примирення категорично не згодна. Відповідач [PERSON] з позовом не згодний. Вважає, що шлюб можливо зберегти. Суд, заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають з 19 вересня 2009 в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, різних поглядів на життя та ставлення до сімейних цінностей. З 23.09.2015 року сторони проживають за різними адресами. З цього часу шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. На примирення позивач не згодна. За таких обставин суд вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

01 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З січня 2013 року сторони не мешкають разом, шлюбні відносини припинили. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що збереження шлюбу немає сенсу, оскільки він носить лише формальний характер, сімя фактично розпалась. [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище «Харченко». У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином - телефонограмою. Отримавши згоду позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо тривалий час, фактично сімейних відносин між ними не має. Спільним господарством вони не повязані, поновляти сімейні стосунки не бажають. Позивач категорично наполягає на позові, відповідач не проявив свого бажання зберегти родину. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved