Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

01 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Укрлогістика», третя особа [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2018 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц 2540», державний реєстраційний номер [NUMBER] , по території ТОВ «Жако» на пров. Радищева, 3 у м. Києві, перед початком руху не впевнися в його безпечності, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенц Gl 350», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить йому на праві власності, у зв`язку з чим належний йому автомобіль було пошкоджено. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 червня 2018 року [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Вартість відновлювального ремонту автомобіля та фактично понесених витрат складає 131980 гривень 32 копійки. На час заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» за договором (полісом) АК № 6882797 від 24 травня 2017 року. 11 серпня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 75785 гривень 29 копійок без ПДВ, що було встановлено на підставі звіту № 5848 від 20 червня 2018 року ТОВ «ЕАК Фаворит». Автомобіль марки «Мерседес Бенц 2540», реєстраційний номер [NUMBER] . належить відповідачу, а третя особа [PERSON] на час заподіяння шкоди перебував з відповідачем у трудових відносинах на посаді водія-експедитора та безпосередньо виконував свої трудові обов`язки, під`їжджав до складської рампи ТОВ «Жако» для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь різницю між отриманою сумою страхового відшкодування та вартістю фактично проведеного відновлювального ремонту його автомобіля в розмірі 56195 гривень 03 копійки (131980,32 - 75785,29). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2018 року відмовлено в залученні до участі в справі третьої особи - ПАТ «Страхова група «ТАС», оскільки рішення в справі не може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 68-72). Посилається на те, що позивач не має право на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 56195 гривень 03 копійки. Договором (полісом) № АК/6882797 від 28 травня 2017 року передбачено, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну третіх осіб складає 100000 гривень. Матеріальна шкода оцінена згідно зі звітом № 5848 від 20 червня 2018 року в розмірі 88440 гривень 03 копійки з урахуванням ПДВ. Позивач отримав від страховика узгоджену суму страхового відшкодування в розмірі 75785 гривень 29 копійок без ПДВ. Позивач відповідь на відзив до суду не направляв. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 квітня 2018 року [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц 2540», державний реєстраційний номер [NUMBER] , по території ТОВ «Жако» на пров. Радищева, 3 у м. Києві, перед початком руху не впевнися в його безпечності, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес Бенц Gl 350», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився, в результаті чого транспортні засоби отримала механічні пошкодження. Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 08 червня 2018 року [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України (а.с. 6)/ Автомобіль «Мерседес Бенц Gl 350», реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер [NUMBER] (а.с. 5). Автомобіль «Мерседес Бенц 2540», реєстраційний номер [NUMBER] , належить на праві власності відповідачу ТОВ «Укрлогістика», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія та номер [NUMBER] (а.с. 74-75). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Третя особа - [PERSON] на відповідній правовій підставі керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Укрлогістика». Зазначене також підтверджується наказом ТОВ «Укрлогістика» № 184к-УЛ-0001566 від 14 липня 2016 року про прийняття на роботу [PERSON] з 15 липня 2016 року на посаду водія автотранспортних засобів та наказом ТОВ «Укрлогістика» № 544к-УЛ-0001566 від 30 серпня 2018 року про припинення трудового договору з [PERSON] за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 76, 77). Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Вбачається, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах, відшкодовується не безпосередньо винним водієм, а роботодавцем. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Укрлогістика» як власника автомобіля «Мерседес Бенц 2540», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується gолісом № АК/6882797 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким визначено страхову суму за шкоду, заподіяну майну - 100000 гривень та розмір франшизи - 0 гривень (а.с. 73). Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального-збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення ПрАТ «СГ «ТАС», дата оцінки 18 квітня 2018 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу з ПДВ становить 88440 гривень 03 копійки (а.с. 14-20). У липні 2018 року ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувала [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 75785 гривень 29 копійок без ПДВ, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 34). Позивачем за ремонт пошкодженого автомобіля «Мерседес Бенц Gl 350», реєстраційний номер [NUMBER] сплачено СПД [PERSON] 131980 гривень 32 копійки, що підтверджується рахунком-фактурою № 0000821 від 12 липня 2018 року на суму 114270 гривень 32 копійки, нарядом-замовленням № 0000851 від 26 липня 2018 року на суму 17710 гривень та квитанціями від 12 липня 2018 року на суму 46926 гривень 60 копійок, від 13 липня 2018 року на суму 26000 гривень, від 16 липня 2018 року на суму 41343 гривні 72 копійки, від 26 липня 2018 року на суму 17710 гривень (а.с. 7-10). 26 липня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з заявою про доплату вартості ПДВ, в задоволенні якої було відмовлено листом від 09 серпня 2018 року з посиланням на те, що згідно з реєстраційними податковими документами ФОП [PERSON] не є платником ПДВ, відповідно доплата ПДВ проводитись не буде (а.с. 78-80). Позивач зазначає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманою сумою страхового відшкодування та вартістю фактично проведеного відновлювального ремонту його автомобіля в розмірі 56195 гривень 03 копійки. ТОВ «Укрлогістика» не оспорюється, що дорожньо-транспортна пригода сталася під час виконання [PERSON] трудових обов`язків. Відповідач заперечує проти задоволення вимог про відшкодування різниці між шкодою та страховим відшкодуванням, вважаючи, що такий обов`язок у нього відсутній. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 цього Закону України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. У ст. 29 Закону визначено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, страховик відшкодовує третій особі витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Також у п. 36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У матеріалах справи міститься Звіт про визначення вартості матеріального-збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно з яким вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу з ПДВ становить 88440 гривень 03 копійки (а.с. 14-20). ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 75785 гривень 29 копійок без ПДВ, що підтверджується випискою по картковому рахунку, та не знайшло підстав для подальшої доплати ПДВ після проведеного ремонту, оскільки ФОП [PERSON] не є платником ПДВ. Відповідно до абзацу 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Законом визначено, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Таким чином, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то потерпілий, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Фактичний розмір шкоди, завданий позивачу становить 131980 гривень 32 копійки, оскільки останнім доведено факт здійснення сплати зазначених коштів для відновлення транспортного засобу, який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді з вини третьої особи в справі під час перебування в трудових відносинах з відповідачем. Страхова виплата, яка обрахована у відповідності до статей 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, без урахування ПДВ становить 75785 гривень 29 копійок. За таких обставин, ґрунтуються на законі вимоги позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 56195 гривень 03 копійок (131980,32 - 5785,29 = 56195,03). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 липня 2018 року по справі № 595/215/17-ц та від 05 грудня 2018 року по справі № 752/19570/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що стороною відповідач не оспорюється вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та факт понесення позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу в розмірі 131980 гривень 32 копійок. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 704 гривні 80 копійок судового збору. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3400 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 17 травня 2018 року між адвокатом Пустовим Б.В та [PERSON] укладено договір № 049 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу клієнту з питань регулювання правових відносин стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12 квітня 2018 року по пров . Радищева в м . Києві (а.с. 42-43). Представником позивача надано Акт приймання-передачі послуг за договором № 049 про надання правової допомоги від 17 травня 2018 року, в якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, вказно кількість витрачених годин та визначено загальну суму за надані послуги - 4080 гривень (а.с. 46). 26 вересня 2018 року [PERSON] на виконання умов договору сплачено адвокату Пустовому Б.В. 4080 гривень за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 049/18 (а.с. 47). Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в меншому розмірі - 3400 гривень, оскільки адвокат не приймав участі в судовому засіданні, а вартість такої послуги становить 680 гривень. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved