Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Своїм позовом до суду Орган опіки та піклування Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області просив винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вказав, що на первинному обліку служби у справах дітей Крижопільської РДА з 18.12.2018 перебуває [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що мати [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] залишила дитину в закладі охорони здоровя. За розпорядженням голови Крижопільської РДА, [PERSON] , [INFO] , від 22.12.2018 № 235 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. До прийняття рішення про влаштування до сімейних форм виховання, дитину влаштовано в сім`ю знайомих. Так, [PERSON] раніше судима за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК України. Звільнилася з місць позбавлення волі 12.05.2016, після звільнення порушувала громадський порядок, у зв`язку із цим їй було встановлено адміністративний нагляд. [INFO] [PERSON] народила дитину, сина [PERSON] . Відповідно до характеристики від 19.12.2018 за № 34 виданої виконавчим комітетом Дахталійської сільської ради Крижопільського району, Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Вільшанка Крижопільського району Вінницької області в багатодітній сім`ї. Не одружена, виховує малолітню дитину до трьох років. Власного житла для проживання з дитиною не має. Зареєстрована за адресою матері [ADDRESS] в житловому будинку, який рахується за [PERSON] жителем с. Городківка [ADDRESS] , згідно книги по господарському обліку. Соціальну допомогу при народженні дитини та допомогу на дитину одиноким матерям, використовує не за призначенням. Не здійснювала належного догляду за дитиною, через це дитина часто хворіла. За повідомленням КНП Крижопільської ПМСД від 20.12.2018 протягом року лікар оглядав дитину дома, тому що [PERSON] з дитиною Городківську АЗПСМ не відвідувала. Не дотримувалася рекомендації лікарів відносно дитини. При виїзді лікаря на огляд дитини до місця проживання [PERSON] , матері з дитиною часто не буває вдома. У листопаді 2018 року [PERSON] разом із сином [PERSON] була влаштована лікарями ЗП СМ с. Городківка до інфекційного відділення Крижопільського ОЛІЛ через високу температуру дитини. Мати вела себе агресивно, мала намір залишити дитину у відділенні, але після проведеної профілактичної бесіди директором РЦ СССДМ, змінила рішення та залишилася у відділенні з дитиною. [PERSON] 06.07.2018 звернулася до служби у справах дітей Крижопільської РДА з проханням про допомогу у пошуку житла і їй знайшли житло у смт. Крижопіль, однак, отримавши ключі від будинку, поїхала в с. Марянівку ніби за речами і так і не повернулася. 18.07.2018 директор центру та фахівець із соціальної роботи здійснили спільний виїзд із представниками служби у справах дітей та Крижопільського ВП в с. Марянівку де було відвідано сім`ю [PERSON] .. Жінка стверджувала, що у неї все добре, що вона помирилася із власником будинку. Проте через декілька днів вона знову звернулася до центру соціальних служб з проханням про допомогу в пошуку житла. Фахівець із соціальної роботи допоміг сім`ї - безкоштовно надав будинок для тимчасового користування з меблями та необхідними для проживання речами у с. Красносілка. Під час проживання в будинку жінка не мала запасу продуктів для забезпечення повноцінного харчування дитини. Також вона не має одягу в достатній кількості для себе та сина. Однак, [PERSON] проживала у даному будинку близько двох тижнів, але 08.08.2018 при відвіданні сім`ї господарями будинку виявилось, що вона залишила помешкання, взявши з собою речі, які їй не належали. 18.12.2018 [PERSON] звернулася до служби у справах дітей з проханням влаштувати її дитину до Тульчинського будинку дитини, у зв`язку із неможливістю проживати у винайманому будинку через конфлікт із власником будинку і того ж дня її було оформлено до гінекологічного відділення Крижопільської ОЛІЛ для підготовки усіх необхідних документів для оформлення дитини в заклад. Однак, [PERSON] залишила там дитину з високою температурою тіла і була відсутня більше п`яти годин. Таким чином, було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Відповідно до акту обстеження від 21.12.2018, [PERSON] проживає в житловому будинку, який складається з 2-х житлових кімнат, одної нежитлової кімнати. Водопідведень та водовідведень в будинку відсутні. Стіни в будинку побілені вапном, груба потребує ремонту, оскільки знаходиться в аварійному стані, підлога заселена старими невипраними доріжками, на ліжку відсутня постільна білизна. Не заготовлено палива на зимній період. У дитини є одяг, однак весь брудний, дитячий візок перебуває у брудному вигляді, в будинку повністю відсутні продукти харчування, а також засоби гігієни. У дитини відсутні іграшки та книги. У будинку затхлий та неприємний запах, не створенні умови для проживання та розвитку дитини, матір не забезпечує належний догляд за дитиною. Хлопчик часто хворіє. Умови проживання не відповідають санітарно - гігієнічним вимогам, не сприятливі для повноцінного виховання та розвиток дитини. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дитини і батьківських обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, передбачених ст. 150 СК України, не виконує і взагалі не цікавиться життям сина, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для її нормального розвитку. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач 16.04.2019 з`явилася в судове засідання, позов не визнала та пояснила, що [INFO] народила дитину [PERSON] та зареєструвала дитину без батька. 19.07.2018 поїхала разом із сином проживати в с [ADDRESS] , де винаймала житло у [PERSON] де і до сьогодні проживає. Через 7 місяців після народження дитини, отримала допомогу при народженні дитини ( 20 (двадцять тисяч) гривень), в подальшому отримувала 860 (вісімсот шістдесят) гривень на місяць допомогу на дитину. В грудні 2018 року [PERSON] сказав залишити будинок і вона звернулася до соціального представника Дерев`янчук О.І. з клопотанням про те, що поки не придбає свого власного будинку, сина помістити до Тульчинського будинку дитини. ЇЇ помістили в лікарню, однак вона передумала віддати дитину і вирішила шукати квартиру, залишивши сина самого. В лікарню вона повернулася в той самий день тільки ввечері, але дитини вже не було. Медсестри повідомили, що сина забрали соціальні працівники. Де знаходиться на даний час дитина їй не відомо. В подальші судові засідання, які призначалися 07.05.2019, 21.05.2019 відповідач не з`явилася, причина неявки суду невідома, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши представника позивача вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що первинному обліку служби у справах дітей Крижопільської РДА з 18.12.2018 перебуває [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що мати [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] залишила дитину в закладі охорони здоров`я. За розпорядженням голови Крижопільської РДА, [PERSON] , [INFO] , від 22.12.2018 № 235 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. До прийняття рішення про влаштування до сімейних форм виховання, дитину влаштовано в сім`ю знайомих, де і вона знаходиться по день розгляду справи. Відповідно до акту обстеження від 21.12.2018, [PERSON] проживає в житловому будинку, який складається з 2-х житлових кімнат, одної нежитлової кімнати. Водопідведень та водовідведень в будинку відсутні. Стіни в будинку побілені вапном, груба потребує ремонту, оскільки знаходиться в аварійному стані, підлога заселена старими невипраними доріжками, на ліжку відсутня постільна білизна. Не заготовлено палива на зимній період. У дитини є одяг, однак весь брудний, дитячий візок перебуває у брудному вигляді, в будинку повністю відсутні продукти харчування, а також засоби гігієни. У дитини відсутні іграшки та книги. У будинку затхлий та неприємний запах, не створенні умови для проживання та розвитку дитини, матір не забезпечує належний догляд за дитиною. Хлопчик часто хворіє. Умови проживання не відповідають санітарно - гігієнічним вимогам, не сприятливі для повноцінного виховання та розвиток дитини. Подальші обстеження житла [PERSON] , які мали місце в квітні та травні 2019 року, засвідчили погіршення якості умов для проживання, що підтверджується доданими до актів фотосвітлинами, і на думку суду, проживання в даному житлі дитини буде загрожувати здоров`ю дитини, а можливо навіть і життю. Відповідно до характеристики від 19.12.2018 за № 34 виданої виконавчим комітетом Дахталійської сільської ради Крижопільського району, Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Вільшанка Крижопільського району Вінницької області в багатодітній сім`ї. Не одружена, виховує малолітню дитину до трьох років. Власного житла для проживання з дитиною не має. Зареєстрована за адресою матері [ADDRESS] в житловому будинку, який рахується за [PERSON] жителем [ADDRESS], згідно книги по господарському обліку. Соціальну допомогу при народженні дитини та допомогу на дитину одиноким матерям, використовує не за призначенням. Не здійснювала належного догляду за дитиною, через це дитина часто хворіла. Раніше неодноразово притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює директором Крижопільського районного центру соціальних служб для сімї, літей та молоді. [PERSON] перебуває у них на обліку з часу вагітності. Періодично зверталась про допомогу, а саме знаходили їй приміщення в смт. Крижополі, згодом в с. Красносілка, де [PERSON] проживала близько двох тижнів. В [ADDRESS], особисто була два рази весною та влітку 2018 року. Проявляла інтерес до дитини, однак згодом інтерес до дитини втратила, хотіла влаштувати дитину в Тульчинський будинок дитини, але згодом передумала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні поясни, що працює сільським головою в с. Дахталія Крижопільського району, Вінницької області. [PERSON] проживає в [ADDRESS] в будинку [PERSON] з часу народження дитини. Був в тій сім`ї неодноразово, я к в сім`ї з важкими сімейними обставинами разом з лікарями. З моменту народження дитини в будинку де проживає [PERSON] було чисто та прибрано, зроблено ремонт, для дитини були продукти харчування. Вона проявляла інтерес до дитини. Однак в листопад 2018 року [PERSON] звернулася з проханням поселитись в медпункті, він надав дозвіл і вона прожила там добу. Після того, як забрали дитину у [PERSON] , вона не зверталась до нього з приводу дитини, під час розгляду справи ним та депутатами обстежувались умови, де проживає відповідач. За час допоки розглядається справа умови проживання значно погіршились, а тому там проживання дитини не можливо. Сама відповідач втратила інтерес до дитини і не цікавиться дитиною з грудня 2018, а сама дитина проживає в іншій сім`ї, де їй створені всі умови для проживання та належного виховання. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина знайшов своє підтвердження. Тому суд приходить до висновку, що відповідач втратила інтерес до дитини, оскільки перестала з`являтись в судові засідання, з грудня 2018 року жодного разу не відвідала дитину, не приймала участь у її утриманні та вихованні, а гроші, що їй виплачувались на дитину, тратила виключно для своїх потреб, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Ст. 150 СК України передбачені обов`язки по вихованню та розвитку дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей являється підставою для позбавлення батьківських прав. \- Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 768 грн. 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved