Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

01 липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки) та просить: поділити житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в натурі між співвласниками та виділити йому у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями в натурі відповідно до висновків щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Також, 22 липня 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про поділ спільного сумісного подружнього майна, у якій вона просить: її зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного сумісного подружнього майна прийняти до спільного розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до неї про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки); визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . 04 листопада 2021 року за ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного подружнього майна, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі між власниками та об`єднано їх в одне провадження з первісним позовом по справі №736/1010/21 [PERSON] та [PERSON] свої вимоги аргументують тим, що під час перебування у шлюбі, ними був набутий у власність житловий будинок за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2013 року серія [NUMBER] , виданим Реєстраційною службою Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2013 року № 12533347. На сьогоднішній день стосунки між ними погіршились, вони не проживають тривалий час однією сім`єю, тому не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного житлового будинку. Оскільки, майно було придбане ними в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вони мають намір поділити житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] з виділенням кожному по Ѕ його частині кожному з них. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Клопотання про призначення експертизи не заявив. Вимоги зустрічного позову визнає. У судове засідання представник відповідача надала заяву про розгляд справи у їх з відповідачем відсутності та заявлені вимоги довірителя підтримує і просить задовольнити. Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами був набутий у власність житловий будинок за адресою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2013 року серія [NUMBER] , виданим Реєстраційною службою Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2013 року № 12533347. На даний час стосунки між ними погіршились, вони не проживають тривалий час однією сім`єю, тому не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного житлового будинку. Оскільки, майно було придбане ними в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вони мають намір поділити житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] з виділенням кожному по Ѕ його частині кожному з них. Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України). Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1,ч.2 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у їх спільній частковій власності. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизидля поділу житлового будинку в натурі сторонами не заявлялось і позивач відмовляється від призначення експертизи щодо поділу будинку в натурі, тому суд не має можливості самостійно без експертизи провести поділ нерухомого майна в натурі. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю та визнати її право власності на іншу Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Судовий збір сплачений позивачами при зверненні до суду слід залишити за ними.

Outcome: partial