Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом де, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право на обов`язкову частку у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] та стягнути на її користь із [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/6 частки у спадковому майні в розмірі 54517,00 грн., а також стягнути судові витрати та витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи. Свою заяву мотивує тим, що в 1966 році вона разом з покійним чоловіком [PERSON] , почала будувати житловий будинок [ADDRESS] . Вони з чоловіком зареєструвалися за цією адресою, все життя поліпшували та облаштовували цей будинок. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. 25.06.2018 року позивач звернулась із заявою до Жовтоводської нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, 02 липня 2018 року нею була отримана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови було вказано те, що за заявою №1093, що надійшла 07.12.2011 року від [PERSON] , в Жовтоводській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №479/201 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який залишив на її ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кубай Л.В. 11.04.2011 року за реєстровим номером №537. Від спадщини свого чоловіка [PERSON] позивачка не відмовлялась і ніякої письмової відмови у нотаріуса не надавала. На день смерті її чоловіка [PERSON] вона була непрацездатною особою 77 років, а тому позивач вважає, що має законне право успадкувати обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року по справі було зупинено провадження у зв`язку з призначенням судової будівенльно-технічної експертизи. 16 липня 2019 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання судового експерта про надання дозволу на виконання будівельно-технічної експертизи по наявним матеріалам цивільної справи №176/2758/18. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року по справі було поновлено провадження та призначено судове засідання для вирішення вищезазначеного питання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року клопотання судового експерта було задоволено, надано дозвіл виконати будівельно-технічну експертизу по наявним матеріалам цивільної справи. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 06 грудня 2019 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи №1301/1302-19. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року провадження по справі було поновлено та справу призначено у підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року було прийнято заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від відповідача [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшли заперечення, в яких вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїх запереченнях відповідач [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який постійно проживав у [ADDRESS] . 11.04.2011 року померлий залишив на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповідав їй все належне йому на день смерті майно. За проханням [PERSON] батьки зареєстрували шлюб 28.05.2011 року, для того, щоб в подальшому мати мала право на отримання пенсії по втраті годувальника. Після смерті батька позивачка не оспорювала заповіт, не зверталася до нотаріуса про видачу їй свідоцтва на обов`язкову частку в спадщині. Вона проживала разом із матір`ю і тому мати була обізнана з усіма обставинами щодо житлового будинку [ADDRESS] . В грудні 2011 року вона звернулась до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , про що також було відомо позивачці. Коли в 2012 році вона звернулась до державного нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , з`ясувалось, що право власності на будинок за померлим не зареєстровано. Тому відповідач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року за нею було визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] займалась присвоєнням кадастрового номеру земельній ділянці, без якого неможливо було продати житловий будинок. Позивач [PERSON] була обізнана з даними обставинами та не оспорювала їх. Крім того, вважає, що позивачка пропустила строки звернення до суду за захистом своїх прав. Щодо вартості житлового будинку відповідач вважає, що дійсна ринкова вартість житлового будинку відображена в звіті про оцінку нерухомого майна станом на 13.12.2017 року та яка зазначена в договорі купівлі-продажу спірного житлового будинку від 15.02.2018 року. Від позивача [PERSON] за адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на заперечення [PERSON] . Позивач [PERSON] зазначила, що про судовий процес щодо визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] , то їй стало відомо про це тільки влітку 2018 року, коли її менша дочка [PERSON] показала їй судове рішення, роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень України. Молодшій дочці, в свою чергу, про це повідомив нотаріус м.Жовті Води в липні 2018 року. На день смерті чоловіка позивачка була непрацездатною особою, оскільки їй було 77 років, а тому позивачка вважає, що має право успадкувати обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, в ньому зазначених. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченнях. При цьому представник відповідача зазначила, що позивачка пропустила строки звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки їй було відомо про рішення суду про визнання за відповідачкою права власності на спірний будинок в 2014 році, а в будинок в присутності [PERSON] неодноразово приходили працівники землеупорядних служб для оформлення документів з метою укладення договору купівлі-продажу цього будинку Від Жовтоводської державної нотаріальної контори на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/3-3909 або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з інформаційною довідкою №421 від 22.11.2018 року, виданою КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» загальна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає 202435 грн (а.с.8). З довідки №2024 від 03.12.2018 року, виданої Жовтоводським відділом обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника за годувальника [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] від 29.09.1987 року, виданого відділом запису актів громадянського стану Жовтоводського виконкому, [PERSON] визнаний батьком дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] у громадянки [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про встановлення батьківства 29.09.1987 року зроблено запис за №37 (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 10.07.2018 року та 14.08.2018 року зверталась до [PERSON] з вимогою про дострокове врегулювання спору (а.с.14-15,16). Відповідно до поштового повідомлення [PERSON] отримала вищезазначену письмову вимогу особисто під підпис 12.07.2018 року (а.с.11). 25.06.2018 року [PERSON] звернулася до Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , що залишився після смерті її чоловіка (а.с.17-18). Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого 10.07.2002 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] народилась [INFO] (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за №599 (а.с.21). Таким чином, на момент смерті чоловіка [PERSON] було майже 77 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020371959 від 15.06.2018 року, 28 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був складений актовий запис №91 про шлюб [PERSON] [INFO] та [PERSON] . Прізвище дружини після державної реєстрації " [PERSON] " (а.с.22). Постановою державного нотаріусу Жовтоводської державної нотаріальної контори від 02.07.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки нею не подані відповідні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, які необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.23). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Кубай Л.В. 23.04.2010 року та зареєстрованого в реєстрі за №547, [PERSON] усе належне йому майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Рішенням Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №231 від 21.06.2018 року [PERSON] було призначено помічником її матері [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Кубай Л.В. 11.04.2011 року та зареєстрованого в реєстрі за №537, [PERSON] усе належне йому майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.54). 07 грудня 2011 року [PERSON] подала до Жовтоводської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка зареєстрована в реєстрі за №1093, на підставі якої була заведена спадкова справа (а.с.118). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28966483 від 07.12.2011 року вищезазначена спадкова справа №476/2011 була зареєстрована у Спадковому реєстрі за №52119922 (а.с.122). Відповідно до витягу з будинкової книги за адресою: [ADDRESS] [PERSON] була зареєстрована за даною алресою з 05.09.1966 року та була знята з реєстрації 24.05.2013 року (а.с.31-32). Листом №581 від 19.04.2012 року КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило завідувача Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюка О.В. про неможливість надання [PERSON] витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , для оформлення спадщини після [PERSON] , в зв`язку з тим, що правовстановлювальні документи не оформлені, право власності за померлим не зареєстроване (а.с.59). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року за [PERSON] , [INFO] , було визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами відповідно до технічного паспорту від 29.03.2012 року за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.49-50). Згідно з Договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.02.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №333, [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за 49634 грн (а.с.55-56). Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 26.01.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. та зареєстрованим в реєстрі за №107, [PERSON] , що діє від імені [PERSON] , продала [PERSON] квартиру під [ADDRESS] за 29660 грн (а.с.57). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32689297 від 26.01.2015 року вбачається, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.58). Відповідно до Договору №382 на виконання землевпорядних робіт від 29.12.2015 року, [PERSON] є замовником робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: [ADDRESS] (а.с.60). Відповідно до звіту про оцінку вартості житлового будинку з господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS] від 13.03.2013 року оціночна (ринкова) вартість даного житлового будинку становить 59901 грн (а.с.61-86). Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №1301/1302-19 по цивільній справі №176/2758/18, складеного 17.10.2019 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість домоволодіння за [ADDRESS] , станом на 15.02.2018 року складає: 327102 грн. Ринкова вартість 1/6 частини вищезазначеного домоволодіння станом на 15.02.2018 року складає: 54517 грн (а.с.165-185). З акту обстеження від 14.09.2015 року, засвідченого головою квартального комітету №11, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] (а.с.199). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що мешкав поряд з сім`єю [PERSON] . [PERSON] проживала в будинку по [ADDRESS] все життя, доки будинок не продали. Її чоловік будував гараж. Після смерті чоловіка [PERSON] до неї приходила молодша дочка, [PERSON] він бачив декілька разів. Після продажу будинку [PERSON] проживала з дочкою, тільки з якою саме йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] з 1970 року. [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком, в них було двоє дітей. Вона часто ходила в гості до сім`ї [PERSON] , проводили разом свята. Зараз позивачка мешкає у молодшої дочки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що сім`ю [PERSON] знає з 1965 року, у родині все було добре. Їй відомо, що батько уклав заповіт на [PERSON] , потім будинок продали. Останній раз вона бачила [PERSON] в квітні 2018 року, потім [PERSON] пішла жити до молодшої дочки. [PERSON] завжди мешкала із чоловіком, вони проживали без реєстрації шлюбу. Після того, як чоловік почав хворіти, вони зареєстрували шлюб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що знає [PERSON] дуже давно, вони працювали разом ще при Радянському Союзі. Також вона знала чоловіка [PERSON] , його звали [PERSON] . Все життя вони проживали разом в приватному будинку по [ADDRESS] , не сварились. Вона приходила до них у гості. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст.ст.12,13,81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1254 ЦК України визначено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Судом встановлено, що 11.04.2011 року [PERSON] уклав Заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Кубай Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №537, яким заповів усе належне йому майно [PERSON] , [INFO] (а.с.54). Таким чином, Заповіт від 23.04.2010 року, яким [PERSON] заповідав усе своє майно [PERSON] , був скасований. Відповідно до ч.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №479/2011 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. В даній заяві зазначено, що спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, чоловіка (дружини) чи особи, з якою спадкодавець перебував(ла) би у фактичних шлюбних відносинах, немає, спадковий договір не укладався (а.с.118). За правилами ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом також встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] його дружина [PERSON] мала право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки була непрацездатною, так як досягла пенсійного віку, що стверджується матеріалами справи (а.с.19). Як роз`яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Факт спільного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті підтверджується показами свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме Свідоцтвом про встановлення батьківства, відповідно до якого [PERSON] був визнаний батьком дитини [PERSON] , та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.05.2011 року (а.с.10,22). Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права спадкоємця на ідеальну частку спадщини чи виділення йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої. При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина. За приписами ч.1 ст.1241 ЦК України,непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). У разі спадкування за законом частка, яка належить [PERSON] складала б 1/3 від спадкового майна, а інші 2/3 частини успадкували б її дочки - інші спадкоємці першої черги: відповідачка [PERSON] та інша дочка [PERSON] , а саме по 1/3 частині кожна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку обов`язкова частка у складі спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , яка належить [PERSON] в розумінні ч.1 ст.1241 ЦК України - становить 1/6 частину, тобто половину від 1/3 частини у разі спадкування за законом. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки спірний будинок було продано відповідачем, то виділ у натурі частки із спільного майна є неможливим, а тому [PERSON] має право на одержання від відповідача як іншого співвласника грошової компенсації вартості її 1/6 частки у відчуженому будинку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що позивач пропустила строк звернення до суду не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини, докази відмови позивача [PERSON] від спадщини відсутні, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Посилання представника відповідача про обізнаність [PERSON] про судове рішення як підставу застосування позовної давності також не приймаються судом до уваги, оскільки з даного рішення вбачається, що [PERSON] не приймала участі в судовому розгляді як сторона або інший учасник зазначеної справи. Докази того, що позивач була обізнана про своє порушене право протягом загальної позовної давності до моменту звернення до суду в матеріалах справи відсутні. Доводи щодо вартості спірного майна та наявності у позивачки іншого нерухомого майна, не приймаються судом до уваги, оскільки вартість спірного об`єкта нерухомого майна визначена дослідженим вище висновком судової експертизи, який є належним та допустимим доказом вартості спірного майна, і має перевагу над іншими доказами і приймається судом, оскільки складений судовим експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України. Крім того, наявність у позивача іншого нерухомомго майна не має правового значення для вирішення даного спору про обов`язкову частку у спадщині. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. та проведення судової оціночно-будівельної експертизи в розмірі 7536 грн., що підтверджено відповідними квитанціями, а всього 8376 грн 80 коп. (а.с.2,206,207). На підставі викладеного,

Outcome: approved