Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Самал" про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві позивач вказав, що 22 травня 2013 року між ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» та ТОВ «Самал» був укладений договір позики № 05/22, згідно умов якого відповідач отримав у позику грошові кошти у розмірі 500\~000 гривень строком на 180 календарних днів. Сторони дійшли згоди, що позика є безвідсотковою, надається для поповнення обігових коштів підприємства. У додатковій угоді № 4 від 4 квітня 2017 року сторонами було погоджено продовження строку користування позиковими коштами до 31 грудня 2015 року. 4 квітня 2017 року ТОВ «Самал» надав згоду на заміну позикодавця на третю особу та відступлення права вимоги за вказаним договором позики. 16 червня 2017 року між ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги оплати позики за договором позики від 22 травня 2013 року № 05/22, а також процентів за користування позиковими коштами, пені, штрафу, індексу інфляції, інших платежів, передбачених законодавством. Позичальник ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» виконала свої договірні зобовязання та перерахувала на розрахунковий рахунок ТОВ «Самал» грошові кошти у сумі 500\~000 гривень. Однак, незважаючи на певні поступки з боку позичальника та продовження строку користування позиковими коштами, відповідач свої договірні зобовязання не виконав, жодного разу не здійснив перерахування грошових коштів для повернення позики. [PERSON] просить стягнути з відповідача 500 000 гривень заборгованості за договором позики, та вирішити питання про розподіл судових витрат, до складу яких віднести сплачений судовий збір. Від товариства з обмеженою відповідальністю «Самал» надійшло заперечення проти позову, в якому відповідач вказав, що 20 вересня 2012 року вони придбали комплекс лазерний хірургічний «Лазурит» вартістю 3\~150\~000 гривень за договором купівлі-продажу № 2/12 від 20.09.2012 року. З метою здійснення розрахунку за даний комплекс ТОВ «Самал» отримав кошти в позику у ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» за договором позики № 05/22 від 22 травня 2013 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором сторони мали намір укласти договір застави вказаного обладнання, однак даний договір не був укладений. Комплекс лазерний хірургічний «Лазурит» був доставлений в Київську клінічну лікарню на залізничному транспорті № 2 для відповідної діагностики та налаштування. Однак, 27 травня 2016 року позивач [PERSON] самовільно, без погодження із ТОВ «Самал» вивіз дане обладнання та привласнив його, мотивуючи тим, що останнє є боржником. Тому [PERSON] зобовязаний виплатити відповідачу різницю між його вартістю 3\~150\~000 гривень та боргом в сумі 500\~000 гривень, що становить 2\~650\~000 гривень. ТОВ «Самал» не заперечує повернути позивачу борг в сумі 500\~000 гривень за умови повернення їм комплексу лазерного хірургічного «Лазурит». Позивач [PERSON] подав суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та стягнення в його користь із відповідача судових витрат, повязаних з явкою до суду, а саме: 3\~200 гривень витрати за відрив від звичайних занять, 480 гривень витрати, повязані з наймом житла. 20 жовтня 2017 року згідно клопотання позивача постановлена ухвала про забезпечення позову, згідно якої накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки ГАЗель, д.н.з. 05184ТЕ, 2002 року випуску, який належить на праві власності ТОВ «Самал», код ЄДРПОУ 31274668; на рухоме майно комплекс лазерний хірургічний «Лазурит», рік випуску 2012, призначений для коагуляції і контактного розсічення тканин і контактної фрагментації конкрементів, виробник: товариство з обмеженою відповідальністю «Лазерные Технологии в Медицине», Російська Федерація, що належить на праві власності ТОВ «Самал», код ЄДРПОУ 31274668; на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Самал», код ЄДРПОУ 31274668, в межах суми позову 500 000 гривень. 26 жовтня 2017 року за клопотанням [PERSON] постановлена ухвала Чортківського районного суду про забезпечення доказів. 1 грудня 2017 року за клопотанням позивача постановлена ухвала про забезпечення позову, згідно якої накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ, модель 431610, д.н.з. 06257ТЕ, 1986 року випуску, тип транспортного засобу вантажний, який належить на праві власності ТОВ «Самал», код ЄДРПОУ 31274668; накладено арешт на деревяний будинок павільон-кафе «Пиріжкова хата», розташований за адресою: Тернопільська область, м. Чортків, вул. Млинарська, 14; накладено арешт на грошові кошти в 500\~000 гривень, що перебувають на усіх рахунках, відкритих та які будуть відкриті на імя ТОВ «Самал», код ЄДРПОУ 31274668, в усіх банківських установах України, зокрема, але не виключно: - на рахунку 2600414010338 у ТФ ПАТ «КБ «Хрещатик», м. Тернопіль, МФО 338653; - на рахунках 26001001369473, 26059031369473, 26001001369473 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528; - на рахунку 37510000059554 у Казначействі України, МФО 899998; -на рахунку 26009055109051 у Тернопільській філії ПАТ КБ «Приватбанк», м. Тернопіль, МФО 338783. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Самал» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач в судовому засіданні заперечив розгляд справи в заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно договору позики № 05/22 від 22 травня 2013 року, укладеного між ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» та ТОВ «Самал», ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» зобовязується надати відповідачу позику, а останній зобовязується використати її за цільовим призначенням і повернути позику у визначений договором строк. За цим Договором проценти за надання позики не нараховуються та не сплачуються. Мета надання позики позичальнику: для поповнення обігових коштів підприємства. Сума позики за договором становить 500\~000 гривень. Строк повернення позики становить 180 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на рахунок позичальника. Додатковою угодою № 1 від 15 листопада 2013 року до договору позики № 05/22 від 22 травня 2013 року сторони погодили, що строк повернення позики позичальнику на рахунок позичальника становить до 30 вересня 2014 року. У додатковій угоді № 4 від 4 квітня 2017 року до договору позики № 05/22 від 22 травня 2013 року сторони погодили, що строк повернення позики позичальнику на рахунок позичальника становить до 31 грудня 2015 року. У відповідності із договором відступлення права вимоги від 16 червня 2017 року ТОВ «Гірничо-транспортна компанія» відступила, а [PERSON] прийняв на себе право вимоги оплати позики, що належить ТОВ «Гірничо-транспортна компанія», і став кредитором за договором позики № 05/22 від 22 травня 2013 року. За правилами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, за договором відступлення права вимоги позивач набув право вимагати від ТОВ «Самал» належного виконання всіх зобовязань за основним договором, у тому числі, але не виключно, право вимоги повернення суми позики у розмірі 500\~000 гривень, процентів за користування позиковими коштами, пені, штрафів, індексу інфляції, а також інших платежів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частині третій цієї статті вказано, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За таких обставин з відповідача в користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики № 05/22 від 22 травня 2013 року в розмірі 500\~000 гривень. Посилання представника відповідача в запереченні на те, що позивач привласнив лазерний хірургічний комплекс "Лазурит", не впливає на рішення суду, оскільки така обставина стосується інших правовідносин між сторонами і такі правовідносини не випливають з договору позики. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 138 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь [PERSON] 5 320 гривень судових витрат по сплаті судового збору та 3 680 гривень витрат, пов'язаних з явкою позивача до суду.

Outcome: approved