Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 20.03.2019 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач відзив на позов надав 12.06.2019 року, посилаючись на несвоєчасне вручення йому судової повістки з копією позову і ухвалою суду про відкриття провадження. За клопотанням сторони відповідача судові засідання проводяться в режимі відео конференції. Позивач вимагає ухвалити судове рішення про стягнення з [PERSON] аліменти в розмірі 7000 грн щомісяця на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання малолітньої дитини. Відповідач позов визнав частково. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з липня місяця 2015 року по червень місяць 2017 року. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 14.06.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , 2016 року народження - актовий запис про народження вчинений 15 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати з матір`ю. Позивач доводить, що батько не приймає участі в утриманні і вихованні дитини, що вона - позивач - є студенткою, не працює і самотужки забезпечити належний рішень матеріального забезпечення дитини не має можливості, тому звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 7000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Як стверджує [PERSON] , зазначена сума грошових коштів є необхідною для утримання дитини, а відповідач має матеріальну можливість сплачувати цю суму. Відповідач, визнаючи позовні вимоги частково, надав до суду довідку про розмір свого щомісячного доходу - заробітна плата його дорівнює 5872,5 грн на місяць. [PERSON] також пояснив, що він пропонував відповідачу відкрити картковий рахунок для перерахування аліментів для дитини, але [PERSON] відмовилась. [PERSON] переслав позивачу поштою грошові кошти в сумі 6000 грн і пояснив в суді, що це є аліментами на утримання дитини за період з березня по вересень місяць цього року. Окрім того, відповідач надав такі пояснення: інших доходів , крім заробітної плати, він не має; у зв`язку з відсутністю свого житла він винаймає квартиру; участі у вихованні сина не приймає, тому як в цьому позивач чинить йому перешкоди і не дозволяє зустрічатися з сином. Дослідивши наведені сторонами доводи і надані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 180 СК України визначає « батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив , що сторони не проживають разом, не мають спільного бюджету і після припинення сімейних відносин між батьками дитина проживає з матір`ю. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді касира-диспетчера в ТОВ «ІформТрансСервіс», має постійний щомісячний дохід, тому аліменти на утримання дитини стягуються в частці від доходу батька. Суд не отримав доказів наявності у відповідача інших утриманців, тому визначає розмір аліментів - 1\\4 частину від заробітку відповідача.

Outcome: partial