Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Крицький Олександр Васильович та [PERSON] , про визнання недійсним договору дарування та витребування з незаконного володіння майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на ті обставини що [PERSON] запропонувала їй довічне утримання і власне житло меншої площі в обмін на дарчу належної позивачу частки у спірній квартирі та навмисно передарувала ѕ частини квартири Бендерському Юхиму Натановичу. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась з даним позовом до суду, у якому просила визнати недійсним договір дарування укладений між нею і [PERSON] 22 червня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицьким Олександром Васильовичем і зареєстрований в реєстрі за № 1823, про передачу в дар [PERSON] ѕ частини квартири [ADDRESS] , та витребувати з незаконного володіння [PERSON] вказаної частини квартири. Представник позивача у відкрите судове засідання з`явився, заявлені вимоги підтримав, просили суд задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] у відкрите судове засідання з`явилася, заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити у задоволення позову. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, проаналізувавши та дослідивши всі, у тому числі письмові докази, які було представлено суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Стаття 727 Цивільного процесуального кодексу України визначає вичерпний перелік обставин для розірвання Договору дарування, а саме: якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. Відповідно до Пленуму Верховного суду, п. 19 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від «06» листопада 2009 року правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх позовних вимог про визнання правочину недійним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Дослідивши матеріали справи суд встановив що існування жодних з вищезазначених обставин позивачем не доведено. Згідно статті 717 Цивільного процесуального кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Коментар до даної статті пояснює що характерною рисою договору дарування є його безоплатність. Договір дарування поряд з договорами купівлі-продажу, поставки, міни, є тим правочином, що спрямований на відчуження певного майна від однієї особи до іншої, проте на відміну від них за договором дарування таке відчуження завжди відбувається на безоплатній основі. Тобто метою договору дарування є передача власником (дарувальником) свого майна у власність іншої особи(обдаровуваного) без отримання будь-якої взаємної винагороди (майнового задоволення). Будь-якими умови при укладенні договору дарування не можуть бути спрямовані на породження майнового обов`язку обдаровуваного перед дарувальником, в іншому випадку договір дарування втратив би свій односторонній характер. Врахувавши природу договору дарування та вивчивши матеріали справи суд встановив що між позивачем та відповідачем не існувало жодних письмових або усних домовленостей щодо придбання для дарувальника іншого майна , довічного утримання тощо. Представником відповідача [PERSON] користуючись правом, наданим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, надано на розгляд суду Відзив на позовну заяву, оскільки він повністю заперечує проти позовних вимог. Відповідно до пункту 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 5 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальні факти не потребують доказування, якщо обставина встановлена судовим рішенням. При цьому слід мати на увазі що відповідно до частини 1 статті 208 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення викладаються у формі ухвали та у формі рішення. Таким чином, не потребують доказування обставини, які були предметом розгляду по справі та встановлені у рішенні суду, що набрало законної сили. Така позиція викладена в ухвалі судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від «14» березня 2012 року. Підтвердженням даної позиції є положення статей 124, 129 Конституції України та Постанова № 14 Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від «18» грудня 2009 року, які вказують на обов`язковий характер рішень суду, що набрали законної сили. Також дана позиція викладена Європейським судом з прав людини у справі «Праведная проти Росії» від «18» листопада 2004 року, згідно з якою рішення, яке набрало законної сили є остаточним і оскарженню не підлягає. Дана позиція узгоджується з практикою Вищого господарського суду України, зокрема у Постанові № 927/788/16 від 22.02.2017, в якій скасовуючи ухвалу апеляційного суду залишаючи у силі рішення суду першої інстанції суд вказав, що для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Судом встановлено, що у нищезазначених справах позивач, відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] фігурують як сторони. Отже, суд, вивчивши надані представником [PERSON] оригіналів рішень судів, бере до уваги певні обставини, вже встановлені судами для винесення рішення по даній справі, а саме. У рішенні від «14» квітня 2014 року по справі № 521/1071/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яке набуло законної сили, судом встановлено, що «22» червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, згідно якого остання подарувала, а [PERSON] прийняла в дар ѕ частин квартири [ADDRESS] Крім того, суд зазначив, що критично ставиться до пояснень відповідачки в тій частині, де вона зазначає, що позивачка на даний час працює, і матеріальну допомогу їй повинна надавати [PERSON] , якій позивачка подарувала свою частку квартири. У рішенні від «25» грудня 2013 року по справі № 521/13032/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Крицький О.В. про визнання договору дарування недійсним, яке набуло законної сили, судом встановлено, що [PERSON] подарувала ѕ частини квартири під [ADDRESS], які належали їй на праві власності. Суд зазначає, що не має жодних підстав для визнання договору недійсним, ні відповідач [PERSON] , ні [PERSON]. ні в чому не порушили право власності та здійснення права сумісної власності. Судом встановлено, що [PERSON] реально прийняла подаровані [PERSON] . ѕ частини вищезазначеної квартири. Виконує при цьому всі зобов`язання, покладені на неї законом та іншими нормативними актами, сумлінно сплачує комунальні платежі тощо. Суд також зазначає, що твердження позивачки, що угода є мнимою також не відповідає дійсності і вводить суд в оману. В ухвалі Апеляційного суду Одеської області від «19» травня 2014 року по справі № 521/13032/13-ц, яка набрала законної сили, судом встановлено, що «22» червня 2011 року був укладений договір Дарування ѕ квартири № [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицьким О.В., зареєстровано в реєстрі № 1823. Судом встановлено, що із матеріалів справи вбачається що на виконання договору дарування [PERSON] прийняла подарунок, оскільки проживає без реєстрації в квартирі, на неї відкрито особовий рахунок на квартиру, що підтверджено довідкою ЖСК «Вимпел» від «09» лютого 2012 року. Згідно довідки вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мешкають в квартирі [ADDRESS] Крім того, в ухвалі зазначено, що колегія суддів вважає, що [PERSON] яка була власником ѕ квартири мала законне право на свій розсуд розпорядитись своїм майном, уклавши з [PERSON] договір дарування, а [PERSON] прийняла в дар і користується ним. Тому підстав для визнання договору дарування як фіктивного правочину, не вбачається. Судом встановлено, що у кожній з наведених вище справ, позивач [PERSON] як сторона по справі, брала безпосередню участь, надавала пояснення, усні та письмові, у яких підтверджувала зазначені факти. Тобто, з урахуванням вищенаведеного, існують таки фактичні обставини, які вже встановлені судами, та викладені у рішеннях, які набрали законної сили. Крім того, вищезазначені справи стосувалися предмету спору, який співпадає із предметом справи, яка розглядається. Суд при винесенні рішення також бере до уваги письмові докази, надані представником відповідача [PERSON], а саме належним чином нотаріально посвідчені копії Заяв свідків [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 2544 та [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 2543 з огляду на те що вони містять інформацію про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У вищезазначених заявах свідки зазначили із позивачем та Відповідачем [PERSON] їх пов`язують багатолітні стосунки, та пояснили що від особисто позивача їм стало відомо що [PERSON] добровільно подарувала належну їй частку квартири [PERSON] в знак подяки та милосердного ставлення. Щодо вимоги позивача витребувати частку квартири із незаконного володіння відповідача [PERSON] , то суд вивчивши матеріали справи, зауважує наступне. Договір Дарування від «23» лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського округу Крицьким Олександром Васильовичем про передачу в дар ѕ квартири [ADDRESS] укладений із додержанням всіх необхідних вимог чинного законодавства. Судом встановлено що на момент укладання даного договору дарування Дарувальник, тобто [PERSON] була власником вищезазначеного майна та передала його у власність [PERSON] безоплатно, згідно з умовами Договору Дарування, та останній прийняв це майно в дар. Отже, суд вважає що відповідач [PERSON] є законним власником спірної частки квартири. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та оцінка доказів вказують на відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 05 березня 2018 року, позивачу було відстрочену сплат у судового збору до ухвалення судового рішення по справі. У зв`язку з чим, суд вбачає обґрунтованим, стягнути з позивача в дохід держави судовий збір у розмірі 8810,00 грн. за вимогу майнового характеру та 704,80 грн. за вимогу немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved