Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

01 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON], за участю третіх осіб: Опікунська рада виконавчого комітету Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 02.07.2015 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні 31.08.2015 року позивач та представник позивача позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримали та пояснила, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Позивач є рідною тіткою дитини та виховує його. [PERSON] хворий на ВІЛ-інфекцію. До 2013 року [PERSON] проживав разом з матір'ю, [PERSON] та знаходився на її утриманні. З 2013 року по 25.03.2014 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КУ «Одеська обласна туберкульозна клінічна лікарня» з діагнозом «Мультирезистентний туберкульоз». З 2014 року місце перебування [PERSON] позивачу невідоме. З квітня 2013 року по 2014 рік [PERSON] перебував на лікуванні у дитячому протитуберкульозному санаторії «Ластівка» в м. Одесі. З квітня 2014 року по серпень 2014 року хлопчик знаходився у притулку для дітей служби у справах дітей Березівської РДА «Веселка» у м. Березівка. З серпня 2014 року, дитина проживає разом з позивачем. Також вказали, що відповідач не надає матеріальної допомоги сину, веде аморальний спосіб життя та негативно характеризується. З огляду на вищевикладене, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно свого сина. Відповідач у судове засідання на 14.07.2015 року та 31.08.2015 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення кореспонденції та розписка (а.с.27,52). Представник третьої особи - служби у справах дітей Березівської районної державної адміністрації Одеської області у судовому засіданні 31.08.2015 року також підтримала позовні вимоги, просила позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки батько жодного разу не телефонував дитині, поки вона знаходилась у притулку, не цікавився долею дитини, матеріально не утримував. Представник третьої особи опікунська рада Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області у судове засідання 31.08.2015 року не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Разом з цим, а адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], [INFO] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 06 червня 2014 року (а.с.5). З висновку органу опіки та піклування при виконкомі Виноградненської сільській раді Березівського району Одеської області (а.с.16) вбачається, що орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав гр.. [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина: [PERSON], [INFO] Згідно з характеристики відповідача від 28 квітня 2015 року, складеною головою Виноградненської сільської ради (а.с.10) вбачається, що [PERSON] характеризується з негативної сторони:вживає спиртні напої, не працював, повагою серед населення не користується, від паразитичний спосіб життя. Окрім цього, судом встановлено, що [PERSON] обстежувався на ВІЛ з результатом позитивним (а.с.11) Відповідно до листа №224 від 24.07.2015 року служби у справах дітей (притулок для дітей) Березівського району Одеської області, [PERSON] за період перебування його сина [PERSON] ,2009 р.н., у закладі, до дитини не навідувався та не телефонував, його долею не цікавився, матеріально не утримував. Матері [PERSON] заборонено зустріч з дитиною через відкриту хронічну форму захворювання. Як вбачається з довідки служби у справах дітей Березівської РДА Одеської області [PERSON] знаходяться на утриманні рідної тітки [PERSON]. (а.с.14). У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що позивач є рідною тіткою [PERSON],2009 р.н.Дитина знаходяться на її утриманні та вихованням займається саме вона. Відповідач вихованням дітей не займається, взагалі не бачили його на протязі року біля дитини. Додали, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя та дуже сильно пиячить. У відповідності з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток». Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлена інформації стосовно міста перебування свого сина, а з боку [PERSON] не створювалися перешкоди у спілкуванні сина з ним та прийманні участі в його вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Відповідно до частини другої статті 157 СК України передбачено: «Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні». Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку суду, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права мати, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Як свідчать положення частини 4 статті 155 СК України: «Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом». Відповідно до статті 164 СК України встановлено: «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема,… ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини». Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Виходячи зі ст.18 Конвенції з прав дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В даному випадку, суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, який ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved