Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

01 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 28 вересня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено угоду у простій формі, відповідно до якої він надав відповідачеві в борг 3151 долар США, про що останній надав розписку та зобов'язався протягом шести місяців повернути вказані кошти. Зазначив, що неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення коштів, однак відповідач ігнорує його звернення і не бажає взагалі із ним спілкуватись. Оскільки строк повернення коштів на став давно, однак відповідач кошти не повертає, тому змушений звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким стягнути із [PERSON] 3151 долар США, що еквівалентно станом на 27.06.2014 року 36710 гривень боргу згідно договору позики від 28.09.2013 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №104 від 05.09.2014 року та ордеру на надання правової допомоги серії ЖТ №04732 від 05.09.2014 року у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутність у зв'язку із його перебуванням поза межами Вінницької області, а також у відсутність його довірителя. Позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням вих..№2450004031272 від 16.07.2014 року, яке повернулося із відміткою «за зазначеною адресою не проживає», а також судовою повісткою, що підтверджується витягом із реєстру вихідної кореспонденції по Ямпільському районному суду Вінницької області від 05.09.2014 року. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Із оригіналу розписки від 28 вересня 2013 року судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] кошти у сумі 3051 долар США, які зобов'язався повернути протягом шести місяців. Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), або на першу вимогу позикодавця, тобто [PERSON] повинен був повернути [PERSON] грошові кошти, однак цього не зробив, про що свідчить наявність оригіналу договору позики у [PERSON] Відповідно ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто [PERSON] порушив зобов'язання взяте перед [PERSON] Таким чином, [PERSON] вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, оскільки відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а оскільки у договорі позики не зазначені проценти, тому [PERSON] повинен повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 3051 долар США. Відповідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Наявність оригіналу договору позики у [PERSON] підтверджує те, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, [PERSON] повинен був повернути [PERSON] грошові кошти у сумі 3051 долар США до 28 березня 2014 року, так як зазначено у договорі. Відповідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А оскільки, [PERSON] не заявляє вимоги щодо стягнення із [PERSON] індексу інфляції за весь час прострочення та процентів, а лише заявив вимогу про стягнення основної суми боргу, тому суд приходить до висновку, що із [PERSON] потрібно стягнути на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 3051 долар США, що станом на 15 вересня 2014 року еквівалентно 39510 гривень 45 копійок. У частині заявленої вимоги про стягнення на 100 доларів США більше ніж вказано у розписці, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки прописом у дужках [PERSON] вказав суму, яку він позичає, і тому суд вважає за необхідне стягнути саме суму боргу 3051 долар США, а на 3151 долар США, як заявлено у позові. По-скільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, тому суд відповідно ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по оплаті судового збору згідно квитанції №55 від 26.06.2014 року у сумі 368 гривень.

Outcome: partial