Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив звернути стягнення у розмірі 23 629,62 доларів США та 24 557,10 грн. на предмет іпотеки, а саме[ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.02.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому змінив свою організаційну форму на ПАТ «Укрсиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту №11308243000, згідно умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 50 000,00 доларів США з кінцевим терміном його повернення 27.02.2018 року та з оплатою 13,9 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співвласниками квартири, був укладений договір іпотеки №78706, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві власності. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23 629,62 доларів США та 24 557,10 грн. пені. В зв'язку з цим позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, яким є нерухоме майно для задоволення вимог в розмірі 23 629,62 доларів США та 24 557,10 грн., шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та стягнути з відповідачів судові витрати. Крім того, представником позивача було подано заяву про відстрочення виконання рішення суду у даній справі до припинення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 29.02.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому змінив свою організаційну форму на ПАТ «Укрсиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту №11308243000, згідно умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 50 000,00 доларів США з кінцевим терміном його повернення 27.02.2018 року та з оплатою 13,9 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки №78706, предметом якого є квартира [ADDRESS], яка належить відповідачам на праві власності. ПАТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов'язання перед [PERSON], надав йому грошові кошти в розмірі 50 000,00 доларів США, що не заперечується стороною відповідача. Згідно умов кредитного договору відповідач [PERSON], який є позичальником за кредитним договором, взяв на себе зобов'язання погашати кредит, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом. Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, зокрема, своєчасно не погашає в добровільному порядку заборгованість за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором. Про наявну заборгованість за кредитним договором та усунення порушень вказаного договору в розумінні ст.35 Закону України «Про іпотеку» відповідач повідомлявся належним чином. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором і випискою за особовим рахунком позичальника, загальна сума заборгованості станом на 20.02.2015 року становить 23 629,62 долари США, з яких: 20 798,34 долари США заборгованості за кредитом та 2 831,28 долари США заборгованості по процентам за користування кредитом, а також пені у розмірі 24 557,10 гривень. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" позивач має право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, якщо це передбачено рішенням суду або договором. З наведених вище підстав, підтверджених відповідними доказами, які були перевірені судом під час розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. За змістом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон), протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Виходячи із положень ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). За таких обставин рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає відстроченню до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved