Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У квітні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Житлово-будівельний кооператив "Приборист", Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Топілко Оксана Володимирівна, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його двоюрідна тітка по лінії матері [PERSON], [INFO]. Він здійснив її поховання. За життя [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS], в якій вона була зареєстрована в зазначеній квартирі з 15.04.1971 року до 21.08.2014 року, померла [INFO] року. Після смерті тітки [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану квартиру [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишила, і він є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки на момент смерті двоюрідна тітка [PERSON] була одинока, інші родичі в тому числі і його мати [PERSON], яка є двоюрідною сестрою [PERSON] вже померли. Він подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу КМНО Топілко О.О. в провадженні якої перебуває спадкова справа. При оформлені документів, які мали підтвердити родинні стосунки між ним та померлою двоюрідною тіткою [PERSON] з'ясувалось, що не збереглися документи, які підтверджують, що його рідна бабуся [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) і [PERSON], дівоче прізвище [PERSON] (мати [PERSON]) є рідними сестрами. Відсутній також документ, що посвідчує укладання шлюбу і зміну прізвища [PERSON] на [PERSON]. У зв'язку з чим нотаріусом роз'яснено, що необхідно в судовому порядку підтвердити факт родинних стосунків між ним та померлою тіткою. Факт родинних стосунків з померлою окрім документальних доказів підтверджується також сімейними фотографіями, та показами свідків. Вказує, що також існує нагальна потреба встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. З липня 2007 року він постійно проживав разом зі своєю двоюрідною тіткою [PERSON], 1938 року народження в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS], в якій вона була зареєстрована. Враховуючи її похилий вік та той факт, що тітка страждала на ряд важких хронічних захворювань, він постійно доглядав її, опікувався її станом здоров'я та лікуванням, допомагав по господарству, утримував в належному стані квартиру. Тому просив встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є двоюрідною сестрою [PERSON]. Встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], уродженець міста Києва, громадянин України, є двоюрідним племінником [PERSON], [INFO] яка померла [INFO] року. Встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO] спадкоємець за законом п»ятої черги майна померлої [INFO] року [PERSON] [INFO], починаючи з липня 2007 року до часу відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представники заявника заяву підтримали. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, згідно заяв просили слухати справу у свою відсутність. Суд, вислухавши представників заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 30.07.2014 року. Заявник здійснив поховання [PERSON], що підтверджується довідкою про поховання від 15.09.2014 року, замовленням, додатком № 1 до договору - замовлення № 1.46762 К від 31.07.2014. За життя [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується ордером № [NUMBER] від 13.04.1971, довідкою ЖБК «ПРИБОРИСТ» №325 від 30.07.1992, Інвентаризаційною справою з реєстраційним посвідченням, інформаційною довідкою КП Київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації від 24.11.2016. Відповідно до довідки Житло-будівельного кооперативу «Приборист» [PERSON] була зареєстрована в зазначеній квартирі з 15.04.1971 року до 21.08.2014 року, померла [INFO] року. Після смерті тітки [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану квартиру [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не залишила, на момент смерті двоюрідна тітка заявника - [PERSON], була одинока, інші родичі в тому числі і мати [PERSON], яка є двоюрідною сестрою [PERSON] вже померли. Заявник подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Топілко О.О. в провадженні якої перебуває спадкова справа. При оформлені документів, які мали підтвердити родинні стосунки між заявником та померлою двоюрідною тіткою [PERSON] з'ясувалось, що не збереглися документи, які підтверджують, що рідна бабуся заявника - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) і [PERSON], дівоче прізвище [PERSON] (мати [PERSON]) є рідними сестрами. Відсутній також документ, що посвідчує укладання шлюбу і зміну прізвища [PERSON] на [PERSON]. У зв'язку з чим приватним нотаріусом Топілко О.О. листом від 28.03.2017, вихідний №17/02-14 заявнику роз'яснено, що необхідно в судовому порядку підтвердити факт родинних стосунків між заявником та померлою тіткою. Зяавник, [PERSON], народився [INFO] року в місті Києві, в свідоцтві про народження батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.11.2016 (повторне). Мати заявника - [PERSON], дівоче прізвище [PERSON] народилася в м. Львові 15 травня 1941 році, що підтверджується посвідкою про народження серії [NUMBER]. Відповідно до посвідки про народження батьками [PERSON] записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. З чого вбачається, що бабусею заявника по лінії матері є [PERSON], [INFO]. Дівоче прізвище бабусі - [PERSON]. 16.03.1938 бабуся заявника, на той час - [PERSON], вступила в шлюб із [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією посвідки про шлюб №417 від 16.03.1938 року. В матеріалах справи міститься власноруч складена 25.10.1963 автобіографія [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], прізвище за першим шлюбом [PERSON], з якої вбачається, що 23.06.1941 остання евакуювалась із міста Львова в місто Київ, де стала мешкати з батьком [PERSON] та сестрою [PERSON]. Під час Великою Вітчизняної війни її чоловік [PERSON] загинув, і в 1945 році [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON]. З 1957 року [PERSON] перестала мешкати з [PERSON] і мешкала в місті Києві з мамою заявника, [PERSON]. У [PERSON] була рідна сестра [PERSON], яка народилася [INFO]. Відповідно до метричної виписки Києво-Либідскої Володимирської церкви батьками [PERSON] зазначені [PERSON] і [PERSON]. 15.10.1938 [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], народила доньку [PERSON], що підтверджується посвідкою про народження серії [NUMBER] [PERSON], дівоче прізвище [PERSON], прізвище у шлюбі [PERSON] померла [INFO] року. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факт постійного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] є Акт від 21.11.2016 ЖБК «Прибрист». Згідно із Актом від 21.11.2016, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких посвідчено Головою правління ЖБК «Приборист» [PERSON], заявник постійно проживав починаючи з середини 2007 року [ADDRESS], яка належить [PERSON] до її смерті. Факт постійного проживання заявника із спадкодавцем підтвердили також свідки, які були допитані судом в судовому засіданні, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Проте, місцем постійного проживання без реєстрації з липня 2007 року є місце реєстрації і фактичного проживання двоюрідної тітки [PERSON], а саме: [ADDRESS]. Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29 , ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно із положеннями ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємці за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно із ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування мають за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числі. Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1269, 1273, 1296, 1298 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив гро відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить шадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв :падщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на :падщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про траво на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. На підставі Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. ст. 1216,1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1265, 1270 ЦК України, ст. ст. 60, 234, 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved