Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

01.06.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 22.03.2011 року та отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 09.03.2018 р. по 09.09.2018 р. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] . Зазначене підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, в яких адреса реєстрації зазначена: [ADDRESS] . 07.12.2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої маріупольської державної нотаріальної контори. 29.01.2019 року позивачем було отримано відповідь Другої маріупольської нотаріальної контори. Вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. 30.09.2019 року до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких не було виконано. Станом на 17.11.2019 року заборгованість позичальника становить 7176,28 грн., яка складається з наступних сум: 513,72 - заборгованість за тілом кредитом; 657,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 6004,65 грн. - нарахована пеня. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 15.06.2020 року провадження по справі відкрито, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі. Ухвалою судді від 29.07.2020 року за клопотанням позивача витребувано з Другої маріупольської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та з відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради довідку по склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . 12.08.2020 року до суду з відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг ММР надійшла відповідь на запит суду. 18.08.2020 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. 03.09.2020 року з Другої маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до суду надійшла відповідь, в якій зазначено, про відсутність у Спадковому реєстрі інформації щодо заведення спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачі відзив на позов до суду не надіслали, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину не вчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, зі згоди позивача та у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного. Судом встановлено, що 22.03.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.16). До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.(а.с.17-34). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Суд, оцінивши надану сукупність доказів, вважає встановленим факт того, що Банк надав [PERSON] кредит в сумі 300,00 грн. Доказів іншого відповідачами суду не надано. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, кредит та відсотки за його користування не сплатив, станом на 17.11.2019 року заборгованість позичальника перед банком становить 7176,28 грн., яка складається з наступних сум: 513,72 грн. - заборгованості за тілом кредитом; 657,91 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 6004,65 грн. - нарахованої пені. (а.с.15), однак суд не бере до уваги таких розрахунок, оскільки відсотки, пеня за даним кредитним договором, нараховувалась також після смерті [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 10.03.2018 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, помер [INFO] , актовий запис № 242.(а.с.40) 19.11.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Другої маріупольської державної нотаріальної контори з претензію, з метою отримання відомостей чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомленням спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком (а.с.45). 11.09.2019 року АТ КБ «ПриватБанком» було направлено листи-претензії [PERSON] , [PERSON] , в якому зазначено, що заборгованість позичальника [PERSON] перед банком становить 7176,28 грн. (а.с. 47-48). Листом Другої маріупольської державної нотаріальної контори №2111/01-16 від 19.12.2018 року, АТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено, що за проведення перевірки інформації про наявність або відсутність заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину з видачею витягу або інформаційної довідки, здійснюється оплата банком у розмірі 51 грн., однак така оплата банком не здійснена.(а.с.46). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61499940 від 01.09.2020 року вбачається, що за параметрами запиту відносно [PERSON] відсутня інформація у Спадковому реєстрі. (а.с.107-108). Згідно довідки про склад сім`ї виданої відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг ММР станом на 09.03.2018 рік за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , якого знято з реєстрації 22.03.2018 року у зв`язку зі смертю особи. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а згідно приписів ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] та брат [PERSON] , [INFO] . Отже, тільки відповідач [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] , відповідно до положень ч.ч. 3, 4, ст. 1268 ЦК України, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, а тому повинна відповідати за його кредитними зобов`язаннями. Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 22.03.2011 року, укладеного з клієнтом [PERSON] наявна заборгованість станом на 17.11.2019 року в сумі 7176,28 гривень (а.с. 15). При цьому, суд звертає увагу, що [PERSON] помер [INFO] , тобто АТ КБ «ПриватБанк» продовжувалася нараховуватися заборгованість після смерті позичальника. Розрахунок заборгованості складений таким чином, що суд не вбачає можливості виокремити саме непогашену суму фактично надану в кредит позичальнику. Розмір заборгованості станом на день смерті [PERSON] , який є днем відкриття спадщини суду позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов`язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Належних доказів отримання відповідачами після смерті будь-якого рухомого чи нерухомого майна позивач суду не надав. Таким чином, матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачами у спадщину після смерті [PERSON] в межах вартості якого вони зобов`язані задовольнити вимоги кредитора - АТ КБ «Приват Банк». Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , в межах вартості якого повинні нести зобов`язання відповідачі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задоволенню не підлягають. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1, ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви сплачено в дохід місцевого бюджету судовий збір в сумі 2102, 00 гривень (квитанція - а.с. 16) - підстави для присудження відшкодування таких судових витрат позивачу - відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed