Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

01 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 25 січня 2003 року по 08 вересня 2017 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2017 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з 15 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не сплачував аліменти на дитину, внаслідок чого станом на 31 серпня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 9000 грн 00 коп. Зазначає, що загальний розмір пені становить 39670 грн., що складається за кожним простроченим місячним платежем. Вказує, що відповідно до ст. 196 СК України вона має право на стягнення з відповідача неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 9000 грн 00 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивачка в судовому засіданні позов підтримує. У відповіді на відзив вказує, що відповідач недобросовісно сплачував аліменти також і по інших виконавчих провадженнях, а саме на її утримання та на утримання їхньої дочки [PERSON] . Зазначає, що твердження відповідача про те, що він сплачував аліменти на її рахунок без зазначення особи, на утримання якої були відправлені кошти і у зв`язку з цим неможливо встановити наявність заборгованості у даному виконавчому провадженні є надуманим. Також зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження його матеріального стану та про відсутність у нього стабільного доходу. Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві проти позову заперечує, посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення неустойки, оскільки відповідач не має стабільного доходу та, відповідно, відсутня його вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Вказує, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, відповідач постійно сплачував аліменти на банківську карту позивачки без зазначення даних особи, на утримання якої були відправлені кошти. Тому вважає, що неможливо встановити факт заборгованості саме у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] . Вказує, що у зв`язку з неправильною сумою заборгованості, розрахунок пені здійснено неправильно. Крім цього, просить зменшити розмір пені, зважаючи на матеріальний стан та велике навантаження на відповідача через сплату аліментів також на другу дитину і дружину. Зазначає, що 15.12.2020 року відповідач повністю сплатив заборгованість по аліментах у сумі 10050 грн. 25 коп. У запереченні на відповідь на відзив, представник відповідача посилається на те, що відомості про дохід відповідача не належить до предмету доказування у даному спорі, розмір його доходу не впливає на суму неустойки, а також не підтверджує розмір заборгованості та розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 січня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2017 року. Від шлюбу сторони мають двоє дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 червня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 2000 грн. на утримання дочки [PERSON] та 1000 грн. на утримання дочки [PERSON] , щомісяця, починаючи з 15 травня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Також з [PERSON] стягнуто аліменти на користь дружини [PERSON] на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно протягом строку її інвалідності. На виконання даного рішення були видані виконавчі листи. Виконавчий лист щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , знаходиться на примусовому виконанні у Волочиському районному відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (виконавче провадження №54238369). Згідно розрахунку державного виконавця від 25 серпня 2020 року станом на 25 серпня 2020 року розмір заборгованості [PERSON] за аліментами на утримання дочки [PERSON] склав 9000 грн. 00 коп. Відповідач не довів неправильність складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дочки [PERSON] , а також не надав доказів того, що він оспорював розмір заборгованості, визначений державним виконавцем. Під час розгляду даного спору в суді відповідач 15 грудня 2020 року погасив дану заборгованість. Згідно розрахунку державного виконавця від 12 січня 2021 року станом на 12 січня 2021 року заборгованість [PERSON] за аліментами на утримання дочки [PERSON] відсутня. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 9 статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аналіз норм ст. 196 СК України дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). З огляду на вищенаведене, пеня станом на 31 серпня 2020 року за несплату аліментів (в межах позовних вимог) становить 39670 грн 00 коп., виходячи з такого розрахунку: - грудень 2018 року сума боргу 1000 грн., пеня 1000*1%*609 днів (з 01.01.2019 по 31.08.2020) = 6090 грн; - січень 2019 року сума боргу 2000 грн., пеня 2000*1%*578 дні (з 01.02.2019 по по 31.08.2020) = 11560 грн; - квітень 2019 року сума боргу 2000 грн, пеня 2000*1%*489 дні (з 01.05.2019 по 31.08.2020) = 9780 грн; - червень 2019 року сума боргу 2000 грн, пеня 2000*1%*428 днів (з 01.07.2019 по 31.08.2020) = 8560 грн; - лютий 2020 року сума боргу 2000 грн, пеня 2000*1%*184 дні (з 01.03.2020 по 31.08.2020) = 3680 грн. Отже, наданий позивачкою розрахунок пені, у якому загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів складає 39670 грн 00 коп, відповідає вищезазначеним вимогам закону та не спростований відповідачем. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню із відповідача, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що такий розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, що підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Тобто, з відповідача підлягає стягненню 9000 грн. неустойки, виходячи із суми суми заборгованості по сплаті аліментів. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Суд приймає до уваги, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Матеріали даної справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дочку [PERSON] на підставі відповідного судового рішення. Проте, свої зобов`язання належним чином не виконував. Відповідач, відповідно до вимог ст.ст. 77, 81 ЦПК України, не надав суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, тому, суд з урахуванням матеріального і сімейного стану платника аліментів може зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів. Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку, що таке не підлягає задоволенню, оскільки доводи відповідача про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається як на підставу свого клопотання (матеріальний стан та велике навантаження через сплату аліментів також на другу дитину і дружину) не підтверджені доказами. Отже, судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача пені, передбаченої статтею 196 СК України. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved