Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у сумі 70914 грн. 71 коп., з них непогашеного кредиту в сумі 58883 грн. 91 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 6035 грн. 98 коп., комісії за обслуговування кредиту в сумі 5994 грн. 82 коп. а також сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 709 грн. 15 коп. Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник позивача у поданій до суду заяві позов підтримує, просить його задовольнити, справу розглянути за відсутності представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та у разі неприбуття в судове засідання відповідачки ухвалити заочне рішення, що суд вважає за можливе. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.\~\~ З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2014 р. [PERSON] і ПАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № [NUMBER], відповідно до п. 3 якого вказане ТОВ надало відповідачеві кредит у сумі 60200 грн. 00 коп. з розрахунку 18 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк 60 місяці до 24.02.2019 року з щомісячною комісією за обслуговування кредиту в сумі 752 грн. 50 коп. і сумою щомісячного платежу 2281 грн. 00 коп. Погашення кредиту повинно було здійснюватися позичальником щомісячними платежами згідно графіку, наведеному в додатку № 1 до договору. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор відступив позивачу право вимоги від відповідача [PERSON] грошових коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить первісному кредитору на підставі кредитного договору № [NUMBER] від 24 лютого 2014 року, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач умов кредитного договору не виконав. Відповідно до представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором за станом на 19.08.2015 року складає 70914 грн. 71 коп., з них непогашеного кредиту в сумі 58883 грн. 91 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 6035 грн. 98 коп., комісії за обслуговування кредиту в сумі 5994 грн. 82 коп. Розрахунок позивача відповідає умовам кредитного договору. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1080 ЦК України визначено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 709 грн. 15 коп.

Outcome: approved