Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

01.08.2018р. позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з відповідачем вона проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В 2010 році у них народилася донька, батьком якої записаний [PERSON] Поступово відносини між сторонами погіршилися та з 2011 року вони перестали їх підтримувати . [PERSON] зазначає, що з того часу, відповідач перестав цікавитися життям її та доньки, участі в їхньому утриманні не приймав, матеріально не допомагав, не спілкувався та не відвідував дитину. На теперішній час дівчинці вже понад вісім років, однак свого батька вона не знає та не пам`ятає, ніколи про нього не запитує та не виявляє до нього теплих почуттів. За даних обставин та на підставі ст.. 164 СК України позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки через ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків. Також, через своє скрутне становище та обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 21.01.2019 до участі в розгляді справи було залучено орган опіки та піклування (службу у справах дітей) Голопристанської міської ради. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала та наполягала на їхньому повному задоволенні з вищевикладених підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивача в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина 4 ст. 155 СК України). Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень та досліджених документів вбачається наступне. Згідно довідки №1842 від 27.07.2018р. виданої виконавчим комітетом Голопристанської міської ради встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Довідкою від 13.11.2017р. № 156 підтверджено, що [PERSON] відвідувала ДНЗ комбінованого типу (ясла-садок) №2 «Посмішка» Голопристанської міської ради з 04.08.2014 по 30.05.2016р. За цей час приводила в дитячий садок дівчинку та забирала її виключно мама - [PERSON] довідці директора Голопристанського навчально-виховного комплексу «Гімназія - спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням предметів художнього профілю» зазначено, що малолітня [PERSON] відвідує вказану установу та зарекомендувала себе, як неконфліктна та здібна учениця. Проживає разом з матір`ю, яка повністю займається її вихованням, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу. Батько дівчинки вихованням своєї дитини не займається, у гімназії жодного разу не був, навчанням [PERSON] не цікавився. Згідно характеристики на відповідача вбачається, що за період проживання в [ADDRESS] , [PERSON] зарекомендував себе негативно, зловживав спиртними напоями, влаштовував сімейні сварки, не працював, авторитетом не користувався. Відносин з донькою не підтримує, матеріально не допомагає та участі в її житті не приймає. Ухвалою суду від 19.02.2019р. орган опіки та піклування (службу у справах дітей) Голопристанської міської ради зобов`язано надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . Згідно висновку від 14.03.2019р. № 02-38/142, орган опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки за ухиляння від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, аналізуючи встановлені відомості в сукупності з матеріалами справи, суд вважає доведеною винну поведінку відповідача на свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та ухилення від їхнього виконання, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з урахуванням обставин справи та положень ч.5 ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 704 гривні 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved