Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

01 лютого 2016 року Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що у травні 2005 року головним управлінням праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями», на пільгових умовах з оплатою 7% вартості було забезпечено транспортним засобом марки ЗАЗ 1102 06, 2005 року випуску, інваліда Великої Вітчизняної війни І групи [PERSON], яка померла 02 травня 2014 року. Відповідачкою донькою померлої, незважаючи на неодноразові звернення, в добровільному порядку автомобіль не повернуто. Посилаючись на те, що [PERSON] незаконно утримує у себе чуже майно, що належить Департаменту, просив витребувати з її незаконного володіння вказаний автомобіль у повній комплектності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та у заперечення проти нього послалася на те, що спірний автомобіль було подаровано її матері в рамках державної соціальної програми нагородження ветеранів Великої Вітчизняної війни на честь 60-річчя Перемоги. Крім того, зазначила, що підтвердженням права власності [PERSON] на автомобіль може слугувати генеральна довіреність на розпорядження цим транспортним засобом, посвідчена державним нотаріусом. Посилаючись на викладене, просила повністю відмовити у задоволенні позову Департаменту. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що головним управлінням праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації відповідно до Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» на пільгових умовах з оплатою 7% вартості було забезпечено транспортним засобом марки ЗАЗ 1102 06 реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску, інваліда Великої Вітчизняної війни І групи [PERSON], що підтверджується наказом № 62 від 24 травня 2005 року (а. с. 8). Згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу від 07 травня 2005 року (а. с. 52) головне управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації отримало для інваліда [PERSON] транспортний засіб марки ЗАЗ 1102 06 реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску. 09 травня 2005 року [PERSON] було підписано зобовязання, відповідно до якого останній було відомо, що автомобіль отриманий нею в особисте користування і його забороняється передавати, дарувати чи продавати (а. с. 55, зв. бік). 02 травня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 194864 від 07 травня 2014 року (а. с. 10). Усе майно, що належало останній на момент смерті, успадкувала за заповітом її донька відповідачка [PERSON] (а. с. 36). Відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 19 липня 2006 року № 999, автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сімї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем його реєстрації. Разом із тим, як вбачається з довідки № 007 від 21 січня 2016 року, виданої ОСББ «Анютіни глазки» (а. с. 11), відповідачка [PERSON] з 06 грудня 1988 року зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], у той час як померла [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (а. с. 6). Абзацом 9 п. 16 Порядку передбачено: якщо померлий інвалід був забезпечений автомобілем на пільгових умовах (за 7 або 30 відсотків вартості), його спадкоємцю за заявою повертається сума, що була сплачена інвалідом за автомобіль, згідно з оціночною вартістю автомобіля на день подання заяви, визначеною за рахунок коштів спадкоємця. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Судом не можуть бути взяті до уваги посилання відповідачки на те, що спірний автомобіль було подаровано її матері, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, наданих позивачем. Так, п.п. 34-38 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями передбачено, що головні управління соціального захисту ведуть облік інвалідів, які мають право на безкоштовне (пільгове) забезпечення автомобілями. Взяття на облік інваліда здійснюється головним управлінням соціального захисту з дати огляду облМСЕК (ЦМСЕУ, КрМСЕК), яка видала інваліду висновок про наявність медичних показань для забезпечення автомобілем. Інваліди, які мають право на забезпечення автомобілями, незалежно від наявності медичних показань, беруться на облік з дати подання заяви разом з документами, зазначеними у пункті 34 цього Порядку. [PERSON] перебувала на обліку інвалідів для забезпечення автомобілем з 05 жовтня 2004 року, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК № 151/1 від 05 жовтня 2004 року (а. с. 54), заявою [PERSON] (а. с. 51) та повідомленням головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації від 07 грудня 2004 року (а. с. 56). Показання допитаної судом в якості свідка [PERSON], як і надана відповідачкою копія довіреності на розпорядження автомобілем на її імя (а. с. 35), вказані вище висновки суду не спростовують. Всупереч приписам ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачка свого обовязку доказування не виконала, не надавши суду належних доказів на підтвердження того факту, що спірний автомобіль було подаровано [PERSON]. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним. Нормами ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобовязана повернути це майно. Положення цієї статті застосовується також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що оскільки на час смерті інваліда Великої Вітчизняної війни І групи [PERSON] відповідачка не була зареєстрована та не проживала разом з нею, у визначений законом термін автомобіль не повернула позивачеві та продовжує користуватись ним без визначених законом підстав, слід зобовязати [PERSON] повернути його Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, з огляду на що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 1 378 грн, сплату якого позивачеві було відстрочено до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved