Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

01 лютого 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про збільшення розміру відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом на виробництві. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] , зазначив, що 01 березня 1984 року він перебуваючи в трудових відносинах із «Будівельним управлінням № 54» «Тресту «Київміськбуд-8», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-6», під час виконання трудових обов`язків на будівництві внаслідок нещасного випадку на виробництві (падіння з висоти) отримав трудове каліцтво, в зв`язку з яким відбулася 100% втрата працездатності. Позивачу встановлено І групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва безстроково та визнано його придатним до керування автотранспортним засобом з ручним управлінням категорії «В» та «В1». Позивач вважає, що він має право на отримання компенсації витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля на підставі рішення, яке набрало законної сили, а статтею 1208 Цивільного кодексу України передбачено його право на збільшення розміру такої компенсації в разі підвищення вартості життя та збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Оскільки він розрахував, що на такі витрати він має щомісячно нести по 3 452 грн. 64 коп., просить змінити розмір стягнутих рішенням Дніпровського районного судуд м. Києва від 13 травня 2003 року з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування на його користь, починаючи з 25 квітня 2015 року, щомісячної виплати по компенсації на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля з 89 грн. 29 коп. на суму 3 452 грн. 64 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 лютого 2021 року цивільну справу № 753/2212/21 передано судді Шаповаловій К.В. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 09 березня 2021 року на 10:00 год. У судове засідання 09 березня 2021 року сторони не з`явились. Позивач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, проте до суду не з`явився. Водночас у пункті другому прохальної частини позовної заяви позивач просить проводити судове засідання за його відсутності. Відповідач та третя особа про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення, яке повернулося до суду. Ухвалою суду від 9 березня 2021 року розгляд справи було відкладено на 1 квітня 2021 року. 1 квітня 2021 року у судове засідання з`явився позивач, підтримав свої позовні вимоги, вказав, що у зв`язку із ростом цін на обслуговування автомобіля він потребує більшої суми на витрати, а тому просив збільшити розмір відшкодування, встановлений рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2003 року, яким стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування на його користь, починаючи з 25 квітня 2015 року, щомісячної виплати по компенсації на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля з 89 грн. 29 коп. на суму 3 452 грн. 64 коп. При цьому вказав, що суди в інших його позовах ухвалював неправомірні рішення, відмовляючи йому у збільшені витрат на інші потреби, та неправомірно вказували, що він відмовився від отримання витрат в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Вказав, що не повинен писати ніяких заяв, все має бути автоматично. Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 1 квітня 2021 року не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, 11 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказавши, що Управління неодноразово зверталось до позивача із проханням подати заяву та вказати рахунок, на які необхідно перераховувати кошти, проте [PERSON] відмовився це робити. З огляду на те, що позивач не подавав відповідачу пакету документів, які необхідні для отримання грошових коштів, а на пропозицію останніх подати такі документи завжди категорично відмовлявся, Управління було позбавлено можливості здійснювати відповідні перекази грошових коштів на рахунок позивача. 1 квітня 2021 року розгляд справи було відкладено на 29 квітня 2021 року. 29 квітня 2021 року позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, оскільки був присутній у судовому засіданні 1 квітня 2021 року. 6 квітня 2021 року від позивача надійшли додаткові письмові пояснення стосовно позову, в яких він вказав, що за порадою юриста Фонду він подав заяву про відмову від страхових виплат і Фонд повинен був надіслати його документи до заподіювача шкоди - ВАТ «Трест Київміськбуд - 6», проте Фонд його обдурив та ніяких документів заподіювачу шкоди не передав. Представник відповідача та третьої особи 29 квітня 2021 року також у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Враховуючи те, що всі учасники справи про день, час та місце розгляду позовної заяви повідомлялись належним чином, від них не надійшло заяв про поважність причин неявки, а також про відкладення розгляду справи, з огляду на те, що позивач був присутній у судовому засіданні 1 квітня 2021 року, надав пояснення та 6 квітня 2021 року надіслав суду додаткові письмові пояснення, відповідач подав суду відзив на позов, суд вважає за можливе розглянути справу 29 квітня 2021 року без участі сторін. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, заслухавши пояснення позивача, вивчивши доводи відзиву на позов, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 01 березня 1984 року [PERSON] , при будівництві «Водогрязелечебницы», за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 34, внаслідок нещасного випадку (падіння з висоти), отримав трудове каліцтво, про що був складений відповідний акт № 91 про нещасний випадок на виробництві та акт від 12 березня 1984 року. Згідно із довідки серії ВТЕ-20 № 033365, виданої лікарсько-трудовою експертною комісією, позивачу була встановлена інвалідність першої групи безстроково зі втратою професійної працездатності. Відповідно до медичної довідки № 05578 щодо придатності до керування транспортним засобом, [PERSON] придатний до керування транспортними засобами категорії «В» та «В1». Вказана довідка видана 10 вересня 2013 року та дійсна до 10 вересня 2015 року (а.с.20, Том 1). Згідно із довідкою № 105 до акту освідчення по ВТЕК по виявленню медичних показань на забезпечення транспортними засобами з ручним управлінням від 21 травня 1991 року, [PERSON] придатний до управлінню автомототранспортом на дві здорові руки і дві пошкоджені ноги. Вказані обставини неодноразово встановлювались та перевірялись судами під час розгляду різних позовних заяв [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року, з тресту «Київміськбуд-6» на користь [PERSON] було стягнуто вартість кімнатної крісло-коліски мод. М-201 - 1200 гривень; вартість дорожньої крісло-коляски мод. 215 - 7200 гривень; компенсацію вартості санаторно-курортних путівок за 1999-2000 роки - 4260 гривень; 14990 гривень на придбання транспортного засобу автомобіля «Таврія» з ручним керуванням; щомісячні виплати по компенсації за постільну білизну в сумі 42 гривні 31 копійка; 26 гривень 60 копійок на звичайний догляд; 118 гривень на сторонній догляд, 8 гривень 90 копійок побутову допомогу, 22 гривні 80 копійок доповнення на додаткове харчування, 89 гривень 29 копійок витрати на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля. 17 червня 2003 року видано виконавчий лист на виконання зазначеного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року. У позовній заяві [PERSON] просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, починаючи з 25 квітня 2015 року, стягнутих 13 травня 2003 року Дніпровським районним судом міста Києва щомісячних виплат на бензин, ремонт та технічне обслуговування автомобіля, на суму 3452,64 грн. в місяць. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Згідно із частиною третьою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Як роз`яснено в пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до частини четвертої статті 34 Закону № 1105-XIV. При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що: Фонд зобов`язаний компенсувати потерпілому (за наявності в нього відповідно до висновків МСЕК медичних показань) вартість автомобіля з ручним керуванням, запасних частин до нього, його ремонту й технічного обслуговування, пального, а також навчання керуванню автомобілем у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України. Механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» інвалідів, зокрема дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах, є громадянами України і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку визначено Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999. Так, відповідно до пунктів 1, 2 вказаного Порядку, забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі. Фінансування витрат, пов`язаних з отриманням автомобілів та підготовкою їх до експлуатації, здійснюється: для осіб, інвалідність яких пов`язана з трудовим каліцтвом, що настало від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Автомобілі для інвалідів унаслідок трудового каліцтва придбаваються Фондом соціального страхування та видаються управліннями виконавчої дирекції. Відповідно до Інструкції про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхову виплату, затвердженої постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 10 від 20 квітня 2001 року (в редакції, чинній станом на 09 червня 2004 року), здійснюється передача відділенню виконавчої дирекції Фонду документів, які підтверджують право застрахованого або членів його сім`ї на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відділення виконавчої дирекції Фонду приймають документи на тих працівників (членів їх сімей), які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року та право яких встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов`язаних з виконанням ними трудових обов`язків. На виконання вказаних вимог 09 червня 2004 року ВАТ «Трест «Київміськбуд-6» передало особову справу [PERSON] до Управління, що підтверджується актом прийому-передачі від 8 червня 2004 року № 10/184. Постановою Управління від 10 червня 2004 року № 10/476 потерпілому [PERSON] продовжено здійснення щомісячних виплат в зв`язку з повною втратою працездатності, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, а також Управління призначило та продовжило щомісячну компенсацію витрат на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується матеріалами справи. Перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу здійснювалося Управлінням в порядку, передбаченому статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». 30 листопада 2004 року Московським відділенням Ощадбанку № 5398/44 було повернуто нараховані Управлінням за жовтень та листопад місяць кошти з позначкою: « у зв`язку із закриттям особового рахунку». Відповідно до постанови Управління від 10 грудня 2004 року № 09/592-3м та від 20 грудня 2004 року № 09/592 [PERSON] було припинено страхових виплат на надіслано лист останньому для отримання пояснень щодо закриття рахунку. 13 грудня 2004 року [PERSON] подав до Голосіївського відділу Фонду заяву про відмову від отримання будь-яких виплат від Фонду, на підставі якої Управлінням з 01 грудня 2004 року припинено виплати на соціальну та медичну допомогу, а також виплату щомісячної грошової суми в зв`язку з повною втратою працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітк. Надалі [PERSON] неодноразово звертався із заявами до ПАТ «Трест «Київміськбуд-6» про виплату йому відшкодувань та компенсацій. Вказані заяви було скеровано до Управління, яке за результатом їх розгляду неодноразово повідомляло [PERSON] , що страхові виплати та надання інших послуг припинені відповідними постановами Управління на підставі його заяви від 13 грудня 2004 року, однак, можуть бути відновлені за його заявою. Стаття 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній станом на 09 червня 2004 року), передбачала, що за наявності в потерпілого відповідно до висновків МСЕК медичних показань для одержання автомобіля Фонд компенсує вартість придбання автомобіля з ручним керуванням, запасних частин до нього, пального, а також ремонту, технічного обслуговування та навчання керуванню автомобілем у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Положення про виплату інвалідам компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 296 від 17 березня 1998 року (в редакції, чинній станом на 09 червня 2004 року), передбачало, що особам з інвалідністю від трудового каліцтва компенсація виплачується відповідно до законодавства робочими органами Виконавчої дирекції Фонду. Законодавством визначено порядок отримання особами, інвалідність яких пов`язана з трудовим каліцтвом, компенсаційних виплат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, який передбачав та передбачає здійснення таких виплат за розпорядженням відповідного Управління виконавчої дирекції Фонду, прийнятого на підставі поданої особою заяви з визначеними додатками. [PERSON] має право на щомісячні виплати відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2003 року, однак він за своїм власним бажанням відмовився від отримання таких виплат від Фонду та в подальшому не звертався до Фонду із заявою про їх поновлення. Таким чином, для здійснення фінансування додаткових витрат на бензин, ремонт та технічне обслуговування автомобіля, позивачем [PERSON] мала б бути подана відповідна заява, за результатами подання якої позивача мали б взяти на облік та розглянути питання про надання фінансування на додаткових витрат, як потерпілого від нещасного випадку на виробництві. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, соціальні виплати позивачу були припинені на підставі саме його заяви, при цьому інших заяв про надання виплат на додаткові витрати, позивачем відповідачу надано не було. Аналогічний висновок був зроблений Верховним Судом у постанові від 12 березня 2018 року у справі № 755/8859/15. Відповідно до ст. 1, 3 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що позивач добровільно відмовився від отримання страхових виплат у 2004 році у Голосіївському відділі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, та в подальшому не звертався із заявами про поновлення таких виплат до відповідача, соціальні виплати позивачу припинені за його заявою, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог до відповідача, як державного органу, який здійснює забезпечення потерпілих, які стали інвалідами унаслідок нещасного випадку на виробництві, та на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed