Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 23 липня 2010 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Це призвело до припинення шлюбних відносин. Згідно заяви від 12.08.2014 року просить після розлучення відновити її дошлюбне прізвище „[PERSON]". Відповідач не надає матеріальну допомогу та не утримує дітей, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог ( а.с.19), просить стягувати аліменти в розміні 500 гривень щомісячно на кожну дитину. У судовому засіданні 15 травня 2014 року позивачка позов підтримала, пояснила що на розлученні наполягає, оскільки з відповідачем разом не проживають, примирення між ними неможливе. У судовому засіданні 06.06.2014 позивачка позовні вимоги, в частині стягнення аліментів, зменшила до 500 гривень щомісячно на кожну дитину. У судове засідання 12.08.2014 року не з'явилася, направила заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позов підтримала. Відповідач у судових засіданнях 15 травня 2014 року та 04 серпня 2014 року позов не визнавав. Не погоджується на розлучення, оскільки вважає, що вони з позивачкою можуть помиритися. З відповідачкою не бачилися два місяці, разом не проживають. Не погоджується сплачувати аліменти, оскільки бажає виховувати дітей. Він купує дітям речі та забирає їх на вихідні. Стан здоров'я у нього задовільний, на обліку у лікарів не перебуває. Він не має інших утриманців. Проживає з батьком, який є працездатним. Про те, який розмір допомоги з отримує центру зайнятості не зміг пояснити. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 23 липня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4). Сторони є батьками малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8 ). Діти проживають з позивачкою ( а.с. 13, 14). Позивачка не працює (а.с. 13), отримує соціальну допомогу на сина [PERSON] ( а.с. 18). Відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний ( а.с. 27) Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, сторони разом не проживають, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали ( а.с. 15), суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Статтею до ст. 113 Сімейного кодексу України передбачено, що після розлучення дружина вправі відновити своє дошлюбне прізвище. А отже прохання позивачки відновити її дошлюбне прізвище „[PERSON]" слід задовольнити. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 ЦПК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дані про регулярний заробіток відповідача у матеріалах справи відсутні, а отже аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує таке. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців. Поряд з тим відповідач пояснив, і вказані обставини не заперечені позивачкою, що стан здоров'я у нього задовільний, він не має інших утриманців. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2014 року складає 1286 гривень. А відтак вимоги позивачки про стягнення з відповідача на кожного з дітей по 500 гривень ґрунтується на законі, оскільки обов'язок утримувати дітей покладено на кожного з батьків. При цьому суд враховує матеріальний стан дітей, які проживають з матір'ю і остання не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Суд враховує також ту обставину, що відповідно до довідки з Бердичівського міського центру зайнятості відповідач перебуває на обліку як безробітний, проте не надав суду довідки про розмір призначених йому виплат, хоча просив суд оголосити перерву для надання йому такої можливості. З огляду на викладене, слід стягувати з відповідача аліменти на кожного з дітей по 500 гривень щомісячно. Стягнення аліментів у такому розмірі буде відповідати інтересам дітей та його в змозі сплачувати відповідач, з огляду на його молодий вік та добрий стан здоров'я. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved