Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

02.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, у якому зазначила, що 14.07.2006 року вона одружилась із відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь, на сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно допомоги на дитину не надає та не бере участі у її вихованні, а їй одній важко утримувати сина. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Зокрема, зазначили, що до березня 2014 року відповідач працював у Російській Федерації, добре заробляв та регулярно сплачував аліменти, у розмірі, не меншому ніж 1000 грн. Проте, у березні 2014 року відповідач сплатив на утримання сина лише 400 грн, після чого взагалі перестав сплачувати аліменти. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн щомісяця. Свої заперечення обґрунтував тим, що на даний час він ніде не працює, матеріальної допомоги не отримує, а тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Окрім того, відповідач пояснив, що він є працездатною, фізично здоровою особою, інших осіб, яких він за законом зобов'язаний утримувати, окрім сина [PERSON], у нього немає. З квітня 2014 року на утримання сина він не надає ніякої допомоги. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2006 року, що вбачається із рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 09.10.2013 року про розірвання шлюбу (а.с.8). Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.7). Син проживає із матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що вбачається із довідок, виданих виконкомом Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 482 та № 483 від 19.05.2014 р. (а.с.9,10). Відповідач у судовому засіданні визнав, що він є працездатною, фізично здоровою особою, проте ніде не працює, а проживає за рахунок матері, на обліку у центрі зайнятості він не перебуває, матеріальної допомоги на утримання сина не надає упродовж двох місяців, інших осіб, яких за законом він зобов'язаний утримувати відповідач не має. Позивач зазначені факти підтвердила, а відтак, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина. Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оскільки право позивача та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач фізично здоровий, є працездатною особою молодого віку - 28 років, не перебуває на обліку в службі зайнятості населення, інших осіб, яких він за законом зобов'язаний утримувати у відповідача немає. Доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров'я він не може працювати, відповідач суду не надав, а тому він має усі можливості матеріально утримувати свою дитину, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на користь позивача на сина [PERSON], [INFO], повинен бути визначений у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн, щомісячно, починаючи з 02.06.2014 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення сином повноліття. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Щодо решти позовних вимог, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами обґрунтованості розміру аліментів, які вона просить стягувати з відповідача. Так, єдиним аргументом позивача на обґрунтування розміру позовних вимог було те, що до березня 2014 року відповідач сплачував на утримання сина не менше 1000 грн. Інших доводів позивач не навела. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial