Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

01 червня 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 23.04.2015 року вона уклала шлюб із відповідачем, який було зареєстровано Відділом ДРАЦС по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського МУЮ у Закарпатській області. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. До одруження [PERSON] працювала в м. Києві, тому була змушена звільнитись з роботи і переїхати до чоловіка для спільного проживання в м. Ужгород. На момент пологів була безробітна, відповідно декретних не отримала. Сімейне життя з відповідачем не склалося, позивач вважає, що спільне проживання з ним загрожує нормальному життю і розвитку дитини, так як він веде не здоровий спосіб життя та витрачає на це весь сімейний бюджет. Свого житла і майна вона не має, на даний час позивач проживає у матері, яка є інвалідом з дитинства та постійно хворіє. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дружини та спільної дитини відповідач не надає. Позивач стверджує, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки працює у ДСП Закарпатської митниці, державним інспектором, має власний автомобіль та додатковій дохід, Також він єдиний син у батьків, які мають власний будинок, автомобіль, присадибну ділянку та домашнє господарство та надають йому матеріальну допомогу. Аліменти відповідач нікому не платить. Вона просить стягнути на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] у сталому розмірі у сумі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи із дня подачі позову до суду і до досягнення сином трирічного віку. Сторони у судове засідання не з'явилися. Позивач написала заяву, у якій позовні вимоги підтримує, просить справу слухати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направлена йому судом рекомендована кореспонденція повернулася з відміткою працівника поштового відділення «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23 квітня 2015 року, що зареєстрований Відділом ДРАЦС по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського МУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 158 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] року, батьками якого є позивач та відповідач. (свідоцтво про народження серія [NUMBER] Згідно довідки №1516 від 16.05.2016 року, яка видана виконкомом Іванківської селищної ради, сім'я позивача складається із наступних осіб: вона, син - [PERSON], [INFO], та її мати - [PERSON], [INFO] З трудової книжки позивача слідує, що вона з останнього місця роботи була звільнена за власним бажанням. Мати позивача - [PERSON] - з 01.10.2008 року являється інвалідом ІІ групи з дитинства, на підтвердження чого було надано копію виписки з акта огляду МСЕК серія КИО-І № 298157. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом було встановлено, що відповідач має постійну роботу та має достатній регулярний заробіток, а тому може сплачувати аліменти на утримання дитини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК). Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.183 Сімейного Кодексу України розмір аліментів необхідно встановити у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дружини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно працює в державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного посту «Ужгород», та виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн. щомісячно. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення у межах суми стягнень за один місяць. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, визначений згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким ставка судового збору встановлюється у розмірі: для позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що відповідає сумі 551, 20 грн. О скільки позивачем було заявлено дві позовні вимоги, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 1102,40 грн.

Outcome: approved