Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій», звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог, просило суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 115 162,51 грн. та судові витрата по сплаті судового збору у розмірі 1151,63 грн., що є предметом позову. (а.с. 1-4) Представник позивача Янголь О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що 28 лютого 2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] було укладено Договір №120383743 про отримання обладнання в системі LeaseIT, за умовами якого позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання вартістю 22296,03 грн. Факт передачі визначеного обладнання, а саме: ноутбуку Apple MacBook Air 1369 (MC965RS/A), підтверджується Актом приймання-передачі майна за №120383743 від 01.03.2012 року. За умовами укладеного договору, [PERSON] зобов'язувався здійснювати щомісячні платежі (крім першого) рівними частинами в сумі 2229,60 грн. протягом 9 місяців до 20 числа кожного місяця, платіж при отриманні обладнання складав 10% від загальної вартості обладнання, в сумі 2229,60 грн., який сплачено відповідачем [PERSON] при укладанні договору. В забезпечення виконання договірних зобов'язань, 01.03.2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» та [PERSON] було укладено Договір поруки за клієнта в системі LeaseIT за №120383743. Однак, всупереч умов укладено Договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, щомісячні платежі по договору не сплачував, загальний розмір заборгованості на дату закінчення строку дії договору складає 20066,43 грн., також внаслідок прострочення сплати обов'язкових платежів по договору позивачем нараховані штрафні санкцій за прострочення сплати щомісячних платежів, як це передбачено п. 14.2 Правил отримання ІТ-обладнання та п. 5.4.2 Договору №120383743 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 28.02.2012 року, які розраховано за період з 01.06.2012 року по 20.02.2014 року на загальну суму 95002,36 грн., а також компенсація витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язань, в сумі - 93,72 грн., які мають бути відшкодовані за рахунок відповідачів [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, що є предметом позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених у письмових заперечення на позов, які приєднано до матеріалів справи, пояснив, що 28 лютого 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» та відповідачем укладено Договір № 120383743 про отримання обладнання в системі LeaseIT. На підставі Договору, відповідач отримав ІТ-обладнання, а саме: ноутбук Apple MacBook Air 1369 (MC965RS/A), вартістю 22296,03 грн., в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, що підтверджується Актом приймання-передачі майна від 01 березня 2012 року. Відповідачем обрано Пакет LeaseІT Десятка, умовами якого є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір щомісячних платежів: щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Відповідач зобов'язувався сплачувати платежі по 2229,60 грн. щомісячно в наступному порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісяця до 20-го числа кожного місяця. Враховуючи, що перший обов'язків платіж відповідачем було здійснено при укладенні договору, відповідач мав сплатити 9 платежів по 2229 грн. 60 коп. Відповідач не заперечує факт наявності простроченої заборгованості в сумі 17566,43 грн., просив врахувати часткове погашення боргу в сумі 2500,00 грн. Однак, відповідач заперечує щодо розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій в сумі 95002,36 грн. та включення до загальної суми боргу компенсаційних витрат в розмірі 93,72 грн., оскільки несплачені до моменту звернення позивача до суду штрафні санкції підлягають стягненню з відповідачів у межах позовної давності по кожному із платежів, тому за розрахунками відповідача до стягненню підлягає лише штрафні санкції в сумі 2675,52 грн., а також просить відмовити в частині вимог про сплату компенсації витрат в розмірі 93,72 грн., які не передбачені Договором та Правилами отримання ІТ- обладнання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Заслухавши пояснення представника позивача Янголь О.О., відповідача [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальник) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Відповідно до ч.4 вказаної статті Лізингоодержувач може мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 28 лютого 2012 року між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка.УА» та [PERSON] було укладено Договір №120383743 про отримання обладнання в системі LeaseIT. Загальна вартість обладнання становить 22296,03 грн. а саме: ІТ-обладнання та інші товари від постачальників учасників системи LeaseIT, також Відповідно до п. 1.1. цього Договору відповідач бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом LeaseIT, а позивач зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо), обраних клієнтом та надання останньому послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Умови отримання обладнання та інших товарів визначається пакетом LeaseIT та Правилами отримання обладнання, які є невід'ємною частиною цього договору. Правила є єдиними для всіх клієнтів системи LeaseIT і встановлюють порядок і умови отримання клієнтом ІТ обладнання, інших товарів та послуг у постачальників, встановлення і оплати платежів, строк розрахунків, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, інші умови, щодо яких сторони мають дійти згоди для укладення договору відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 1.1. цього Договору, відповідач [PERSON] бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом LeaseIT, а позивач зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо), обраних клієнтом та надання останньому послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Відповідно до п.2.1. Договору, умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseIT. На підставі пунктів 2.2 та 4.9 Договору ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка.УА» надав [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, що підтверджується Актом приймання-передачі майна №120383743 від 01 березня 2012 року, який є Додатком до Договору про отримання обладнання в системі LeaseІT № 120383743 від 28 лютого 2012 року, відповідно [PERSON] отримав обладнання: ноутбук Apple MacBook Air 1369 (MC965RS/A) в кількості однієї одиниці, на загальну суму 22296 грн. 03 коп. (а.с. 16) В забезпечення виконання договірних зобов'язань, 01 березня 2012 року, між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в особі ТОВ «Розетка.УА», та [PERSON] було укладено Договір поруки № 120383743, згідно з яким поручитель несе разом з клієнтом солідарну відповідальність за належна та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов'язань, що виникають за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT. Поручитель несе відповідальність у томі ж розмірі, що і клієнт за Договором отримання обладнання в системі LeaseIT. (а.с. 15) Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] при отриманні обладнання було здійснено перший обов'язковий платіж в сумі 2229,60 грн., в подальшому проведено часткове погашення заборгованості в сумі 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією №11728956 від 25 березня 2014 року, тому загалом відповідачем сплачено в рахунок оплати придбаного обладнання 4729 грн. 60 коп., залишок несплачених лізингових платежів становить 17 566,43 грн., ці обставини визнанні відповідачем, тому не потребують доказуванню , як це передбачено ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання", які передбачені ст.ст. 530, 631 ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події . Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог п. 3.1. та 5.4.2. Договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати на користь позивача платежі згідно з умовами Пакету LeaseIT та Договором. Відповідач отримує від позивача рахунок в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Згідно п. 6.2. Правил отримання ІТ-обладнання строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі за отримане обладнання та сплачувати вартість інших отриманих товарів та послуг, а також кількість таких платежів визначається обраним Пакетом LeaseIT. Строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно частин 1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови Договору №120383743 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 28 лютого 2012 року, в частині своєчасної сплати щомісячних лізингових платежів, в розмірі та на умовах передбачених Договором, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, заборгованість на загальну суму 17566,43 грн., що складає вартість придбаного у лізинг обладнання. Відповідно до умов п. 8.1 Договору та п.16.1 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Як передбачено у п. 14.2. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільніє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT. Відповідно до предмету позову, ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» пред'явлено вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, штрафних санкцій за несплату щомісячних платежів в сумі 95002,36 грн., які розраховані позивачем за період з 01.05.2012 року по 20.02.2014 року, а також компенсації витрат, пов'язаних з отримання виконання зобов'язання, в сумі 93, 72 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до [PERSON], [PERSON] в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 95002,36 грн. та компенсаційних і витрат в розмірі 93,72 грн., підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як передбачено умовами п. 14.2. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, в той же час за умовами укладеного сторонами та встановленого графіку платежів, відповідач [PERSON] зобов'язувався сплачувати щомісячно платіж в сумі 2229,60 грн., період прострочення складає 12 місяців, тому суд вважає правомірними заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників, штрафних санкції в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, що складає загалом 2675,52 грн. (222,96 грн. х 12 місяців). Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування з відповідачів компенсації витрат, пов'язаних з отримання виконання зобов'язання, в сумі 93,72 грн., оскільки позивачем не наведено правового обґрунтування щодо підстав для відшкодування такої категорії витрат, які не передбачені умовами Договору та Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT, в той же час у відповідності до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до Постанови Верховного Суду України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року, застосування правових позицій якої є обов'язковим в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Під час розгляду судової справи, відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності, у зв'язку з порушення позивачем строків звернення з цим позовом до суду в частині вимог щодо стягнення штрафних санкцій. Однак, в межах даного спору судом не встановлено обставин, які свідчили про те, що позивач звернувся з цим позовом до суду поза межами загальних строків позовної давності, оскільки за умовами п.6.2 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів і послуг у системі LeaseIT відповідач [PERSON] повинен був сплачувати платежі, починаючи з дня передачі обладнання, тобто з 01 березня 2012 року, який закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку, тобто 20 грудня 2012 року, дата внесення останнього платежу вартості придбаного товару, в той же час з цим позовом до суду позивач звернувся 10 лютого 2014 року, що підтверджується датою відправлення позову до суду, в свою чергу відповідач визнав факт невиконання зобов'язань по договору в частині оплати вартості придбаного обладнання та висунув заперечення щодо нарахованої позивачем суми штрафних санкцій, однак не навів підстав для застосування до склавшихся відносин спеціальних строків позовної давності, які передбачені ст.258 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, суд діючи в межах заявлених позовних вимог, присуджує стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за Договором №120383743 про отримання обладнання в системі LeaseIT від 28 лютого 2012 року на загальну суму 20 241 грн. 95 коп., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи із суми вимог майнового характеру, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., тобто по 121,80 грн. з кожного відповідача, які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що підтверджується долученим до справи оригіналом платіжного документа. Враховуючи наведене та

Outcome: partial