Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

01.06.2020 р. позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив про те, що вона є власником зазначеного житлового приміщення, на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Сушко Т.В., натомість відповідач [PERSON] , є сином колишньої власниці квартири та відповідно до п.4.1.3. договору, в строк до 01.05.2019 р. продавець та особи, які зареєстровані у вказаному приміщенні зобов`язувались знятися з реєстраційного обліку, проте з реєстраційного обліку самостійно не знялись. Зазначені обставини призводять до порушення права власника вказаного житлового приміщення. Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляду справи за своєї відсутності не подавав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2019 р. , посвідченого приватним нотаріусом Новокахоського міського округу Сушко Т.В. , належить квартира [ADDRESS] . Зазначене підтверджується копією зазначеного Договору від 01.02.2019 р., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 01.02.2019 р. Відповідно до п.4.1.3. Договору, Особи, які зареєстровані у відчужуваному нерухомому майні терміном до 01.05.2019 р. зобов`язуються знятися з реєстраційного обліку, звільнити її від речей домашньої обстановки та вжитку та передати покупцю ключі, та вчинити інші дії, необхідні для реалізації покупцем права власності в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.З довідки про склад сім`ї або осіб зареєстрованих у житловому приміщенні від 20.05.2020 р., виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, частиною 1 ст.383ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.Частиною 1статті 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Під час судового розгляду встановлено та підтверджено письмові доказами, що [PERSON] є власником спірного житлового приміщення, натомість відповідач по справі [PERSON] є сином колишнього власника житлового приміщення та зареєстрований в ній як член сім`ї колишнього власника, проте у визначений договором строку не знявся з реєстраційного обліку та між сторонами по справі відсутні відсутній будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, що під час судового розгляду відповідачем не спростовано, суд вважає що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а право [PERSON] як власника майна, підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved