Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

02.04.2015 р. позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], з урахуванням уточнень від 13.05.2015 р., про стягнення боргу за договором позики у сумі 30000 грн., інфляційних втрат у сумі 11130 грн. та трьох процентів річних у сумі 303 грн. 41 коп.. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 27.03.2013 р. передав відповідачу в борг грошові кошти у сумі 30000 грн. на підставі укладеного з ним договору позики на строк до 30.12.2014 р., від якого одержав розписку. У порушення умов договору відповідач у визначений строк позику не повернув, на претензію, надіслану поштою на замовлення, не відповів, ухиляється від виконання грошових зобов'язань. У розписці ними не передбачений розмір процентів за договором позики, проте за прострочення виконання грошового зобов»язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за весь період прострочення повернення боргу. Відповідно до розрахунку борг за договором позики складає суму 30000 грн., інфляційні втрати з січня по квітень 2015 р. (включно) - суму 11130 грн. та три проценти річних за період з 31.12.2013 р. по 13.05.2015 р. ( за 821 день) суму 330 грн. 41 коп., всього суму 41460 грн. 41 коп.. Позивач просив позов задовольнити. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач з позовом ознайомлений, заперечень не надав, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд установив, що 27.03.2013 р. сторони уклали договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 30000 грн. на строк до 30.12.2014 р., без сплати процентів, що підтверджується розпискою ( а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У обумовлений договором строк до 30.12.2014 р. відповідач грошові кошти в сумі 30000 грн. не повернув, на претензію від 25.02.2015 р., надіслану поштою на замовлення, не відповів, ухиляється від виконання грошових зобов'язань ( а. с. 5, 6). Відповідно до розрахунку позивача борг за договором позики складає суму 30000 грн., інфляційні втрати з січня по квітень 2015 р. (включно) ( індекс інфляції -137, 1%) - суму 11130 грн. та три проценти річних за період з 31.12.2013 р. по 13.05.2015 р. ( за 134 дні прострочення) суму 330 грн. 41 коп., всього суму 41460 грн. 41 коп.. Частиною 2 ст.1214 ЦК України з посиланням на ст. 536 цього Кодексу передбачено нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку безпідставного одержання чи збереження грошей. Відповідно до змісту ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проте, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст. 625 ЦК ). Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді індексу інфляції та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за знецінення грошових коштів і користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати, тобто у разі неправомірного користування грошовими коштами. Відтак, сума боргу 30000 грн. збільшується на інфляційні втрати з січня по квітень 2015 р. (включно) (при індексі інфляції -137, 1%), що складає суму 11130 грн., та три проценти річних за період з 31.12.2013 р. по 13.05.2015 р. ( за 134 дні прострочення) в сумі 330 грн. 41 коп., всього підлягає стягнення з відповідача сума 41460 грн. 41 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 27.03.2013 р. у сумі 30000 грн., інфляційних втрат з січня по квітень 2015 р. (включно) (при індексі інфляції -137, 1%) в сумі 11130 грн., та трьох процентів річних за період з 31.12.2013 р. по 13.05.2015 р. ( за 134 дні прострочення) в сумі 330 грн. 41 коп., всього суми 41460 грн. 41 коп., - доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 320 грн. 24 коп., і в дохід держави доплату судового збору в сумі 94 грн. 36 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved