Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

01.02.2016 року позивач ПАТ [PERSON] Аваль, який є правонаступником Акціонерного поштово-пенсійного банка «Аваль» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 29\~405,83 доларів США та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] кредитного договору №014/17-15/1263-35 від 15.08.2006 року, [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 65\~800,00 доларів США, строком погашення не пізніше 15.08.2026 року зі сплатою 12,00 % процентів річних за користування кредитом. З метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явищ в економіці України, між ВАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] 31.03.2009 року була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились про надання кредитних канікул на період з 31.03.2009 року до 31.03.2010 року, крім того збільшили розмір кредиту шляхом видачі додаткового траншу 31.03.2009 року в розмірі 1\~945,61 доларів США, у звязку з чим графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1,2, який є невідємною частиною додаткової угоди. З метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явиш в економіці України, була укладено додаткова угода № 014/17-15/1263-35/1 від 01.02.2012 року, з укладанням даної додаткової угоди сторони домовились з 02.02.2012 року встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 6,75 % річних, у звязку з чим графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку 3 1,2, який є невідємною частиною додаткової угоди. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільно-процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомленіий судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.08.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/17-15/1263-35, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 65\~800,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 12,00 % відсотків річних до моменту повного виконання позичальником зобовязань по поверненню отриманих кредитних [PERSON], в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 15.08.2026 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. На підставі п.1.3 кредитного договору № 014/17-15/1263-35 від 15.08.2006 року позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами шляхом здійснення шомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії договору та графіку погашення кредиту та інших платежів. За рахунок кожного рівного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Рівний платіж розраховується таким чином, щоб всі щомісячні платежі були рівними на весь період дії договору. Пунктом 3.4 договору передбачено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за договором в наступному порядку: кредит, відсотки за коритсвуання кредитом, штраф та пеня. Згідно п. 9.1 зазначеного кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. 31.03.2009 року була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились про надання кредитних канікул на період з 31.03.2009 року до 31.03.2010 року, крім того збільшили розмір кредиту шляхом видачі додаткового траншу 31.03.2009 року в розмірі 1\~945,61 доларів США, у звязку з чим графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1,2, який є невідємною частиною додаткової угоди. З метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явиш в економіці України, була укладено додаткова угода № 014/17-15/1263-35/1 від 01.02.2012 року, з укладанням даної додаткової угоди сторони домовились з 02.02.2012 року встановити процентну ставку за користування кредитом у розмірі 6,75 % річних, у звязку з чим графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1,2, який є невідємною частиною додаткової угоди. [PERSON] вимоги кредитного договору № 014/17-15/1263-35 від 15.08.2006 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили. Станом на 25.12.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 014/17-15/1263-35 від 15.08.2006 року в сумі 29\~405,83 доларів США, що еквівалентно 675\~289 грн. 66 коп., з яких: 28\~386,00 доларів США (гривневий еквівалент 651\~869,79 грн.) заборгованість за кредитом; 857,95 доларів США (гривневий еквівалент 19 702,38 грн.) прострочена заборгованість за кредитом, 1\~019,83 доларів США (гривневий еквівалент 23\~419,87 грн.) заборгованість по сплаті відсотків. Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі змістом ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, згідно ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позичку частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 014/17-15/1263-35 від 15.08.2006 року позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved