overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

01.04.2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 27 787 грн. 41 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2013 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7296-OWNCASH. Відповідно до п. 1 договору банк зобов'язався надати відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов'язався використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. 25.12.2013 року відповідно до п. 3.1 грошові кошти перераховані відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача в сумі 26 036 грн., що підтверджується меморіальними ордерами від 25.12.2015 року. Відповідно до п. 2.3 договору встановлено термін кредитування до 23.12.2016 року. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої обов'язки належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 25.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 27 787 грн. 41 коп., яка складається з: 18 889 грн. 64 коп. - сума неповернутого кредиту, 1818 грн. 04 коп. - прострочені відсотки, 5 592 грн. 48 коп. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 1487 грн. 25 коп. - пеня. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 14-15) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 1 378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

01.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

01.04.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.08.2000 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач з 2016 року добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає в той час як працює у Державній службі України з безпеки на транспорті, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, про підтримку позовних вимог, з проханням про їх задоволення в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останнього, та який мешкає разом з позивачкою, знаходячись на її утриманні. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на те, що відповідачем доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, а останній добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 01.04.2016 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

01.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач [PERSON], її колишній чоловік, зареєстрований у вищевказаній квартирі, однак з 2009 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача у квартирі не має. Відповідач у добровільному порядку з реєстрації у вказаній квартирі не знімається, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачкою, їм відомо, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], з яким раніше позивачка перебувала у шлюбі, але згодом шлюб між ними було розірвано. За вищевказаною адресою з 2009 року його не бачили, крім того, навідуючи оселю позивачки, речей відповідача не зустрічали. Зясувавши думку позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2009 року позивачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS] /а.с. 12/, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2286659 від 28.05.2009 року, виданим МКП «Маріупольське БТІ» /а.с. 10/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 157825 від 08.07.2009 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 08.07.2009 року /а.с. 5/. Згідно картки прописки Форми А /а.с. 9/ та довідки № 18 від 19.02.2016 року, виданої ЖБК «50 років СРСР» /а.с. 8/, [PERSON] зареєстрований у [INFO], але фактично в ній не проживає з 2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

01.04.2016 року Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» (м. Київ) звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] (смт. Петропавлівка) заборгованість у розмірі 153 605,24 грн. за кредитним договором № R111.004-ТЕК.0036787 від 16.10.2013 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.10.2013 року Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» (надалі Позивач) отримав від [PERSON] (надалі-Відповідач) пропозицію (оферту) про укладення договору № R111.004-ТЕК.0036782 (надалі кредитний договір), в якій Відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано Відповідачу кредит у розмірі 65 000,00 грн. Відповідач, в свою чергу, зобовязаний повернути наданий кредит у повному обсязі до 16.10.2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 16,49% річних та 1,37% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Кредит було отримано відповідачем 16.10.2013 року, що підтверджується меморіальним ордером № Loan-44204 від 16.10.2013 року про перерахування коштів. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання перед Позивачем чим порушує умови Кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника банку. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань та заяв до суду від відповідача не надійшло. На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

01.04.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 08.10.2012 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість - 21520,13 грн., яка складається з наступного: 3265,04 грн. - заборгованість за кредитом; 14004,13 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750, 00 грн.- заборгованість за пенею та комісією;500 грн.- фіксована частина штрафу; 100,96- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21520,13 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 27.12.2010 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

01.04.2016р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 21.01.2005 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Стверджує, що сімейне життя у нього з відповідачкою не склалось, бо вже з перших днів подружнього життя між стали виникати сварки та конфлікти, що призвело до розпаду їхньої сім'ї. Зазначає, що на сьогоднішній день їх шлюб існує лише формально, бо більше п'яти років проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Миритись і залишатись в такому шлюбі він (позивач) не має наміру, а навпаки має намір створити сім'ю з іншою жінкою. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним і відповідачкою по справі. Вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, а подала заяву, в якій просить провести судовий розгляд даної справи за її відсутності та повідомити її про результати розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони 21 січня 2005р. уклали шлюб, який зареєстрували у Гостинцівській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №2. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, заявою відповідачки, свідоцтвом про шлюб між сторонами, копіями свідоцтв про народження дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався таким правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що відповідачка проти позову не заперечувала, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачки в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

01.04.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідач позов визнала. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 05.02.2016 і мають спільну малолітню дочку [PERSON] , 2016 року народження. Як убачається з пояснень сторін, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. З жовтня 2018 року сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що натепер шлюб носить формальний характер і сторони не бажають його збереження та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

01.04.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 22 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, позивач не поважає його як чоловіка та батька дитини, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім`ї є неможливим. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Наголосив, що за час даним сторонам на примирення позитивних наслідків не відбулося. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, не повідомила про причини неявки, відзив не подавала. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. З матеріалів справи вбачається, що судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак вони не дали позитивного результату, протягом наданого терміну примирення не відбулося, ніхто із подружжя не вчиняв конкретних дій до збереження шлюбу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved