Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

01.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, де просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 5759,64 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] 27.02.2008 року був укладений кредитний договір № 6/SFG6-02-08, згідно якого банк надав їй споживчий кредит на суму 3 500,00 грн. строком до 27.02.2011 року під поруку [PERSON] згідно п.5.1 кредитного договору та договору поруки № 6/SFG6-Р від 27.02.2008 року. Отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується заявою на отримання споживчого кредиту від 27.02.2008 року, меморіальним ордером № 3972220 від 27.02.2008 р. про зарахування кредитних ресурсів в сумі 3500,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER], відповідно до п.3.1 кредитного договору. За умовами кредитного договору, [PERSON] зобов'язана не пізніше 10 числа кожного місяця погашати кредит по 98,00грн., сплачувати проценти за користування кредитними коштами (п.3.3 кредитного договору), виходячи з процентної ставки 0,0001% річних (п.2.1, п.4.1 кредитного договору) та щомісячну комісійну винагороду в розмірі 61,25 грн. (п.4.7 кредитного договору). При цьому, відповідно до п.4.9 кредитного договору у разі непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та/або процентів за користування кредитними ресурсами та/або щомісячних комісійних винагород, застосовується процентна ставка у розмірі 36% річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з 11 числа місяця, в якому позичальник не сплатив або несвоєчасно сплатив або сплатив в неповному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. Відповідно до п.6.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення платежу. У якості забезпечення повернення кредитних коштів виступила порука [PERSON], згідно договору поруки від 27.02.2008 року. Згідно п.2.1 договору поруки, при невиконанні або неналежному виконанні боржником зобов'язань за кредитним договором, поручитель та боржник відповідатимуть перед кредитором солідарно, тобто кредитор має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором як від боржника так і від поручителя повністю або в частині боргу. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20 грудня 2010 року з відповідачів стягнуто солідарно заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 13.04.2009 року до 29.03.2010 року в сумі 8068,41 грн. та судові витрати. Дане рішення суду виконано в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 20.12.2010 року щодо існування кредитних зобов'язань між сторонами в даній справі та систематичне їх порушення з боку відповідачів не підлягають доказуванню. За період з 29.03.2010 року по 24.10.2013 року в результаті неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, згідно наданого розрахунку, заборгованість складає 5759,64 грн., із них: 298,48 - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 1653,75 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії та 3807,41 грн. пеня за прострочення заборгованості по відсоткам і комісії. Також позивач просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Представник позивача на розгляд справи не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від [PERSON] до суду надійшла заява, де вона зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі; та не заперечує проти стягнення з неї всієї суми заборгованості та судового збору та просить не стягувати ці суми з [PERSON] та вважати її єдиним відповідачем. [PERSON] просить розглянути справу у її відсутність, де зазначає, що позов не визнає. За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши рішення на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 27.02.2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/SFG6-02-08, згідно якого банк надав їй споживчий кредит на суму 3 500,00 грн. строком до 27.02.2011 року. Отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується заявою на отримання споживчого кредиту від 27.02.2008 року, меморіальним ордером № 3972220 від 27.022008 р. про зарахування кредитних ресурсів в сумі 3500,00 грн. на її картковий рахунок [NUMBER] відповідно до п.3.1 кредитного договору (а.с.18 - 20). У забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором від 27.02.2008 року, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості (а.с.22). За умовами кредитного договору [PERSON] зобов'язана не пізніше 10 числа кожного місяця погашати кредит по 98,00 грн., сплачувати проценти за користування кредит ними коштами (п.3.3 кредитного договору), виходячи з процентної ставки 0,0001 відсотків річних (п.2.1, п.4.1 кредитного договору) та щомісячну комісійну винагороду в розмірі 61,25 грн. (п.4.7 кредитного договору). При цьому, відповідно до п.4.9 кредитного договору у разі непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та/або процентів за користування кредитними ресурсами та/або щомісячних комісійних винагород застосовується процентна ставка у розмірі 36 процентів річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з 11 числа місяця, в якому позичальник не сплатив або несвоєчасно сплатив або сплатив в неповному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. Відповідно до п.6.1 кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення платежу. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 20 грудня 2010 року вже було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за вищевказаним кредитним договором за період з 13.04.2009 року до 29.03.2010 року в сумі 8068,41 грн. та судові витрати, яке на даний час виконано. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем, за період з 29.03.2010 року по 24.10.2013 року заборгованість за кредитним договором складає 5759,64грн., із них: 298,48грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 1653,75грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії та 3807,41 грн. пеня за прострочення заборгованості по відсоткам і комісії. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором складеним станом на 24.10.2013 року (а.с.7-9). Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог, оскільки у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору [PERSON] допущено заборгованість. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконує свої зобов'язання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при чому поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, пені. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При цьому, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка мас юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Таким чином, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить положенням ч. 1 ст.251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Кредитний договір укладений між банком та [PERSON] діяв до 27.02.2011 року, а тому у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з 27.02.2011 року та протягом року. Відповідно до кредитного договору строк повернення кредиту визначено до 27 грудня 2009 року, з позовом же до поручителя [PERSON] позивач звернувся 01 листопада 2013 року. З огляду на викладене, суд не вбачає наявності правових підстав для задоволення позовних вимог банку до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, а тому в позовних вимогах до [PERSON] необхідно відмовити. Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору кредиту, а оскільки відповідачка [PERSON] умов договору не виконує належним чином, то банк має право вимагати виконання зобов'язання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, відповідач [PERSON] їх визнає в повному обсязі про що вона зазначила в заяві, яку подала до суду, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідачка [PERSON] має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 229,40 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial