Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулось до суду з позовними вимогами, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки - [PERSON], [INFO]; встановити опіку над дитиною, призначити [PERSON], [INFO], її опікуном, стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, на користь опікуна дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що мати дитини померла 2 травня 2016 року, а відповідач - батько дитини, вихованням та утриманням дитини не займається, не має постійного місця проживання, не оформлює пенсію дитині у зв'язку з втратою годувальника. Відповідач не проявляє турботу про дочку, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та утриманню. З дитиною проживає бабуся - [PERSON], яка виховує дитину, утримує її та займається її вихованням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснила, що відповідач переховується від органів поліції, оскільки засуджений з іспитовим строком, за місцем реєстрації не проживає. Він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, оскільки взагалі не займається дитиною, а дівчинку виховує бабуся. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації. В матеріалах справи міститься його заява про те, що він проти позбавлення батьківських прав не заперечує. Неявку відповідачки в судове засідання суд розцінює як прояв байдужого ставлення до результатів розгляду даного позову. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити по справі заочне рішення. 3-я особа - [PERSON] позов підтримала, просила призначити її опікуном дитини, пояснила, що вона є бабусею дитини, дівчинка проживає з нею та вона повністю нею опікується після смерті матері, а батько ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], 3-ю особу [PERSON], , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO],, вбачається, що її матір'ю є [PERSON], а батьком - [PERSON]. Мати дитини - [PERSON] - померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно з листами Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області № 02-22/57 від 06.02.2017 та служби справах дітей Балаклійської районної державної адміністрації від 22.02.2017 № 01-08/208 [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], але за цією адресою не проживає, місце його проживання невідомо. З характеристики, виданою директором ХЗОШ №67, за місцем навчання [PERSON], вбачається, що бабуся [PERSON] опікується дитиною,займається її вихованням та утриманням, відвідує батьківські збори, підтримує зв'язок з вчителями. Дівчинка характеризується позитивно. Батько [PERSON] мешкає окремо від дитини. З листа Харківської клінічної міської дитячої лікарні №19 вбачається, що [PERSON] опікується бабуся [PERSON], яка мешкає разом з дитиною, займається її вихованням та утриманням. 30 березня 2016 року відповідач звертався з заявою на адресу начальника служби у справах дітей, де зазначив, що дитина проживає з бабусею, а він проживає в орендованому приміщенні. Дитину він бачив останній раз два місяці тому та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. [PERSON], [INFO], бабуся дитини - мати померлої матері дитини,є пенсіонеркою. З довідки №492 від 06.03.2017 року ЦПФУ у Холодногірському районі м.Харкова вбачається, що вона отримує постійний дохід - пенсію. Згідно з висновком про стан здоров'я, виданого Харківською міською поліклінікою №24 17.03.2017, [PERSON] не має протипоказань з станом здоров'я до опікунства. Згідно з медичною довідкою Харківського міського психоневрологічного диспансеру №16 від 03.03.2017 вона за своїм психічним станом придатна для встановлення опіки над неповнолітньою дитиною Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду Харківського обласного наркологічного диспансеру від 03.03.3017 [PERSON] не має ознак наркологічних захворювань. Відповідно до характеристики ДОП СППП Холодногірського ВП ГУНП у Харківській області за місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. З довідки про склад сім'ї адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 07.03.2017 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS] разом з донкою - [PERSON], [INFO], та двома онуками - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено,що за вказаною адресою з бабусею також фактично проживає [PERSON]. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 150 ч.1,2,3 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини , її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов'язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради є органом опіки та піклування. Відповідно до роз'яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано, що держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Судом встановлено, що відповідач з дитиною не проживає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, про її здоров'я, не цікавиться її проблемами, навчанням, не спілкується з дитиною у обсязі їй необхідному для її нормального самоусвідомлення, не забезпечує її харчуванням та одягом. Вказане свідчить про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків., ому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу статті 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17) розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не меншу ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка фактично проживає з бабусею, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і в частині стягнення аліментів, стягнути з відповідача на користь опікуна аліменти на утримання дитини розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідачки, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Щодо встановлення опіки над дитиною суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч..1,2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved