Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

01.04.2021 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, щоз 2016 року по 2020 рік вони з відповідачем проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . 04.12.2020 року позивач разом з дитиною покинула територію України та почала проживати на території Республіки Кіпр, де 28.12.2020 року офіційно вступила в шлюб. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх обов`язків, не виявляє інтересу до існування своєї дитини. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2021 року витребувані додаткові докази у справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2021 року залучено до участі у справі третю особу. В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник надавали пояснення, аналогічним викладеним в позовній заяві. В подальшому в підготовче судове засідання не з`явилися, 26.05.2021 року через канцелярію суду надійшла заява позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просила задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON] . В підготовче судове засідання відповідач не з`явися. Матеріали справи містять нотаріальну завірену заяву відповідача, відповідно до якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] та просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає. В підготовчому судовому засіданні представник третьої особи не заперечували проти задоволення позову, в подальшому в підготовче судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів При розгляді справи, судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03 жовтня 2018 року. Батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як зазначила позивач, 28 грудня 2020 року вона офіційно зареєструвала шлюб з [PERSON] та наразі вони проживають в Республіці Кіпр. Чоловік фактично займається вихованням дитини, дбає про неї, забезпечує її життєві потреби, та в подальшому має намір удочерити її. Відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловол С.М., зареєстрованої в реєстрі за № 416, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як зазначила представник органу опіки і піклування в судовому засіданні, позивач не зверталася до них із вимогами про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки, проте, оскільки відповідач вимоги позову визнав, то вони також не заперечують проти їх задоволення. Крім того, як зазначив Верховний суд в Постанові від 06 травня 2020 року, справа № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виховання дитини, не спілкується з ним і не проявляє ніякого інтересу до її життя, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved