Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] предявила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем з 05 серпня 1995 року по 07 вересня 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який з 01 вересня 2012 року навчається на денному відділенні Дніпропетровського технікуму зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона, проте відповідач після досягнення дитиною повноліття перестав матеріально допомагати в утриманні сина, хоча таку можливість має, а у позивача відсутня можливість самотужки матеріально утримувати сина, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. Ухвалою суду від 17 грудня 2015 року скасоване заочне рішення у справі від 19 червня 2015 року та справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позові підстав. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника е направив, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав, на підставі чого згідно ст. 36 ЦПК України суд вважає за можоиве розглядати справу у відсутності цієї особи. Відповідач та його представник позов не визнали в повному обсязі, заперечуючи тим, що у на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, дружина до досягненні молодшою дитиною трьох років та відповідач має незадовільний стан здоров?я, що потребує витрат на лікування, у зв?язку з чим не має можливості за наявних у нього доходів утримувати ще і повнолітнього сина, враховуючи, що половину витрат на утримання сина [PERSON] повинна нести позивач, як мати. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, проте таке право дитини припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання, що визначено ч.3 ст.199 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) з 05 серпня 1995 року по 07 вересня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу, наявними в матеріалах справи в копії (а.с.3, 5). Сторони є батьками, народженого у цьому шлюбі сина, який на час розгляду справи досяг повноліття - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №392774, виданим Відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 28 травня 1997 року та свідоцтвом про зміну імені, виданим Кіровським відділом ДРАЦС РС Дніпропетровського МУЮ 02 липня 2013 року (а.с. 4, 7). Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 1998 року, яка набрала законної сили 29 березня 1998 року, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 січня 1998 року, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян (а.с.6). За даними довідки КП «житлове господарство Кіровського району» ДМР від 25 травня 2015 року №2528 [PERSON] зареєстрований разом із матірю (а.с.19) та, відповідно, перебуває на її утриманні. Позивач наразі не працює, про що свідчить трудова книжка, долучена до матеріалів справи в копії (а.с.22-25), та з 28 липня 2013 року їй припинена виплата допомоги по безробіттю (а.с.25) і наразі за даними довідки про виплачені доходи та утримані податки ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14 травня 2015 року №9547/10/04-65-11-01-18 (а.с.20). За даними довідки Дніпропетровського технікуму зварювання та електроніки ім. Є.О. Патона (м. Дніпропетровськ, вул. Клари Цеткін, 2-а, код 00129314) від 16 квітня 2015 року №399, [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення технікуму з 01 вересня 2012 року на підставі наказу № 105 "У" від 27 серпня 2012 року за бюджетною формою навчання, терміном навчання до 30 червня 2016 року (а.с. 8). При цьому, останній отримує стипендію, сукупний розмір якої за період з січня 2014 року по грудень 2014 року відповідно до довідки про доходи від 27 травня 2015 року №555 склав 7434,60 грн. (а.с.21). Відповідач, окрім позивача, є батьком ще двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 28 червня2006 року народження, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, залученими до матеріалів справи в копіях (а.с.54, 55). Також встановлено, що дружина відповідача та мати малолітнього сина відповідача [PERSON] [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому в силу ст. 84 СК України перебуває на утриманні відповідача. Одночасно судом встановлено, що відповідач знаходиться у працездатному віці, встановленої інвалідності не має, працює за трудовим договором в ПАТ "Укртелеком" на посаді інженера-електроніка з експлуатації обладнання електрозв?язку 1 категорії, має постійний заробіток, розмір якого становить 21853,25 грн., про що свідчить довідка про доходи від 16 листопада 2015 року за період з травня по жовтень 2015 року включно (а.с.59, 76). Оскільки судом зясовано, що відповідач з сином третьою особою у справі не проживає, після досягнення повноліття регулярного утримання йому не надає, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні, то належить визнати, що ним не виконується покладений на нього статтею 199 СК України обовязок. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч.3 ст. 181 СК України, яка передбачає присудження коштів на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і зазначає, що за вимогами ч.1 ст. 184 СК України присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) у твердій грошовій сумі передбачене лише за заявою платника або одержувача аліментів, і лише якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Між тим, за судового розгляду встановлено, що відповідач має регулярний заробіток від трудової діяльності, а відтак, підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні та, зважаючи на викладені обставини, аліменти у даній справі належить визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача у відповідності з вимогами ч.1 ст.183 СК України. Доводи позивача про доходи відповідача від діяльності поза межами офіційних трудової угоди, суд до уваги прийняти не може, оскільки позивачем доказів на підтвердження цих обставин, розміру доходів, тощо, суду у відповідності з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України не надано та у судовому засіданні такі обставини свого підтвердження не знайшли. Доводи відповідача про повну відсутність можливості надавати будь-яке утримання старшому сину [PERSON] до закінчення його навчання, суд до уваги не приймає, оскільки як встановлено судом, відповідач має сталу роботу, постійний заробіток, розмір якого у разі проведення максимальних стягнень за ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» в 50% на утримання інших осіб, перевищує мінімальну заробітну плату і прожитковий мінімум, що свідчить про наявність матеріальної можливості для сплати аліментів на повнолітнього сина в період його навчання. Відтак, визначаючи розмір утримання (аліментів) у відповідності з вимогами ст. 182, 200 СК України, суд враховує рівний обовязок обох батьків з утримання повнолітнього сина під час навчання, а також вік дитини, її потяг до навчання, який має істотне значення, майновий стан дитини, яка отримує стипендію, стан здоров?я, що є незадовільним, у зв?язку з чим дитина потребує постійного лікування, майновий стан матері, яка доходів не має, матеріальний і сімейний стан батька, який є працездатним, отримує стабільний заробіток від трудової діяльності, наявність у нього на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та дружини до досягнення малолітньою дитиною трьох років, стан здоров?я батька та його потребу у лікуванні, та інші обставини, які мають істотне значення, зокрема, рівність усіх дітей відповідача у їх праві на забезпечення, розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а також те, що граничний розмір стягнень, який за ст. 128 КЗпП України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати ? частину усіх видів доходів (заробітку) боржника, та, відповідно, приходить до висновку у відповідності із ст.ст. 183, 200 СК України, що справедливим та співмірним буде присудити на утримання повнолітньої доньки на час її навчання аліменти з відповідача в розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня предявлення позову 06 травня 2015 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2016 року, але не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial