Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

01.02.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позов до відповідача, відповідно до якого просить стягнути з відповідача: - аліменти, на його утримання, як дитини, яка продовжує навчатись у твердій грошовій сумі 1200 гривень з моменту звернення та заборгованість за попередній 2017 рік, щомісячно до закінчення навчання чи досягнення ним двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою; - додаткові витрати на оплату за проживання у гуртожитку, який є платним та щорічна плата за проживання у гуртожитку становить 8500 гривень у рік у розмірі 4250 гривень, що становить Ѕ та за навчання на факультеті підготовки офіцерів запасу, який є платним та плата за навчання в рік становить 7612 гривень та додаткова плата за комунальні послуги 388 гривень в рік, Ѕ що становить 3806 гривень та 194 гривні, що становить загальну суму Ѕ додаткових витрат в сумі 8250 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач є студентом денного відділення факультету соціально правового Національного університету «Одеська юридична академія» IV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2015 р. до 30.06.2019 р. Зазначає, що його батьки розірвали шлюб 20 вересня 2012 року, аліменти на його утримання батько сплачував до досягнення ним повнолітня, а саме до [INFO] . Батько є працездатним та здоровим, працює не офіційно та часто виїжджає за межі України на роботу і отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу сплачувати аліменти на утримання позивача, оскільки він продовжує навчатись. Розмір заробітної плати відповідача позивачу не відомий, надати суду докази матеріального становища відповідача позивач не може. Добровільно матеріальну допомогу батько позивачу надавати в даний час не бажає, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 20.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.30). 14.08.2018 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті (а.с.50). Позивач в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.51). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно з якої позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення аліментів у сумі 1000 гривень (а.с.37, 45, 87, 100). Оскільки учасники справи у судовезасідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяви позивача та відповідача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.6\~ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 20.09.2012 року (а.с.5). 20.09.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Хмельницького міськрайонного суду справа 2218/1514/2012 (а.с.6). Заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 31.10.2014 року вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. на утримання сина [PERSON] , [INFO] народженнята 600 гривень на утримання дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно із дня подачі позову та до повноліття дітей (а.с.7). Відповідно до довідки виданої Національним університетом «Одеська юридична академія» №192 від 07.07.2016 р., позивач є студентом 1-го курсу денного відділення факультету соціально правового Національного університету «Одеська юридична академія» IV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2015 р. до 30.06.2019 р. (а.с.8). Згідно з довідки виданої Національним університетом «Одеська юридична академія» №146 від 05.09.2016 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у гуртожитку №5 НУ «ОЮА» тимчасово, на період навчання з 08.12.2015 р. до 30.06.2019 р. (а.с.9). Крім цього, як вбачається з довідки №26/19 від 22.03.2019 року виданої [PERSON] , що за період навчання (з 2015 року по теперішній час) на соціально правовому факультеті Національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання проживає у гуртожитку ( [ADDRESS] ) (а.с.76). Згідно довідки виданої Національним університетом «Одеська юридична академія» №ВК-5 від 21.03.2019 р., позивач являється студентом 4 курсу соціально правового факультету (бюджет) денної форми навчання Національного університету «Одеська юридична академія». Наказом від 11.08.2015 року №3200-21 зарахований на 1 курс. Термін навчання - з 01.09.2015 р. до 30.06.2019 р. (а.с.77). Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається із роз`яснень, даних в п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальнійдопомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, на утримані відповідача перебуває донька [PERSON] , [INFO] , згідно з заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 31.10.2014 року. Крім цього, відповідач зазначає, що він ніколи не відмовлявся від обов`язків щодо утримання свого сина - [PERSON] ,\~а коли\~припинили нараховувати аліменти у зв`язку із досягненням останнім повноліття, відповідач добровільно надавав кошти на утримання дитини, що підтверджується наданими копіями банківських квитанцій (а.с.40). Відповідно до ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, згідно п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 03.05.2006р. №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, оскільки він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач може таку матеріальну допомогу надавати та визнав частково позовні вимоги в розмірі 1000 грн.. Проте, у зазначеній позовній вимозі позивач просить також стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів за 2017 рік з розрахунку 1200,00 грн. за один місяць. Проаналізувавши норми ст.ст.194-196 СК України, враховуючи етимологічне значення поняття «заборгованість», суд вважає, що законодавцем у згаданих статтях чітко розмежовуються поняття «заборгованість зі сплати аліментів» та «стягнення аліментів за минулий час». Зокрема поняття «заборгованість зі сплати аліментів» застосовується для окреслення правовідносин, які виникли в процесі виконання рішення про стягнення аліментів, а саме у випадку, коли платник аліментів з тих чи інших причин не сплачує таких аліментів, які визначені рішенням суду. Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів може виникнути лише у випадку наявності рішення суду про стягнення таких аліментів або у випадку наявності зафіксованої у встановленому порядку домовленості між батьками щодо визначення розміру аліментів та порядку їх сплати. Такі висновки суду, у взаємозв`язку із положеннями глави 5 Розділу І ЦПК України дає підстави дійти до висновку, що позивач повинен був би довести, що у період з 2017 року відповідач повинен би був сплачувати аліменти або на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, або на підставі домовленості між батьками чи між позивачем і відповідачем, а також надати розрахунок такої заборгованості обчислений державним чи приватним виконавцем, а за наявності спору щодо такого розміру або у випадку стягнення заборгованості на підставі домовленості між сторонами обґрунтувати розмір такої заборгованості. Однак, позивач, визначеного цивільним процесуальним законом свого обов`язку не виконав і не довів, що існувало рішення суду про стягнення аліментів чи домовленість про добровільну сплату таких у період з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на оплату за проживання у гуртожитку, який є платним та щорічна плата за проживання у гуртожитку становить 8500 гривень у рік у розмірі 4250 гривень, що становить Ѕ та за навчання на факультеті підготовки офіцерів запасу, який є платним та плата за навчання в рік становить 7612 гривень та додаткова плата за комунальні послуги 388 гривень в рік, Ѕ що становить 3806 гривень та 194 гривні, що становить загальну суму Ѕ додаткових витрат в сумі 8250 гривень, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Правове регулювання відносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину закріплено ст.185 СК України. Зокрема, ч.1 ст.185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до абз.2 ч.2 цієї статті додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Проте, враховуючи, що ст.185 СК України регламентує стягнення додаткових витрат на утримання власне дитини, а позивач досяг повноліття, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення додаткових витрат на його утримання, в тому числі у зв`язку із продовженням навчання. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що правовідносини щодо утримання повнолітніх дітей регламентовані главою 16 СК України, а не главою 15 СК України (яка передбачає і регламентує обов`язок батька, матері утримувати дитину та його виконання і до якої входить ст.185 СК України). На підставі вказаного, суд дійшов до висновку, що чинними нормами СК України не передбачено можливості стягнення з одного з батьків додаткових витрат на утримання їхньої повнолітньої дитини. Відтак, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчанняу твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, починаючи з дати подання позову. Відповідно до\~ст.430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial