overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім`ї, неможливістю подальшого збереження шлюбу. Судом 01.03.2021 ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відсутній за зареєстрованим місцем проживання. Суд встановив, що 01.08.1992 між сторонами зареєстровано шлюб, позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище " [PERSON] ", після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дітей, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Позовна зава не містить вказівки на відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» заявило позов про стягнення з [PERSON] 15 953,95 грн на погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.04.2009 року відповідач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанк», отримала кредитну карту. Відповідач підписом у анкеті-заяві засвідчила свою згоду на те, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що він зобов`язується виконувати зазначені Умови та правила надання банківських послуг. Кредитний ліміт змінювався, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі як Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 14.06.2018 році ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконував, проте, [PERSON] , зобов`язання належним чином не виконував, в наслідок чого станом на 30.11.2020 року у неї утворилась заборгованість перед банком у сумі 19 730,70 грн - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 781,70 грн - заборгованість за кредитом; 15 022,35 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3 926,75 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На підставі вищевикладеного просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 15 953,95 грн, яка складається з: 781,70 грн - заборгованість за кредитом; 15 022,35 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 150,00 грн - пеня та сплачений судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 38). Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просять слухати справу у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням на сайті Судова влада. Також на сайті "Судової влади": Святошинський районний суд м. Києва у розділі "громадянам", в якому є список справ призначених до розгляду, було розміщено інформацію про час та дату усіх судових засідань у цій справі. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У лютому місяці 2015 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 22 вересня 1996 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі в Гільцівській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із-за постійних суперечок і конфліктів подружнє проживання надалі позивач вважає недоцільним. Шлюбні стосунки не підтримують. Просив суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він не працює, його сім»я перебуває в скрутному матеріальному становищі, для працевлаштування дружини необхідно, щоб вона була незаміжня. Тому просив розірвати шлюб та визначити місцем проживання дітей з ним. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, суду пояснила, що вона знайшла роботу "покоївки" в м.Полтава, але для працевлаштування необхідно, щоб вона була незаміжня, такі вимоги поставлені її роботодавцем. Тому для поліпшення матеріального становища сім»ї, необхідно терміново розірвати шлюб та визначити місце проживання дітей разом з батьком. Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що 22 вересня 1996 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований в Гільцівській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] навчається в 11 класі Гільцівської школи, донька [PERSON], відвідує Гільцівський дитячий садок. Будинок в якому проживає подружжя є власністю відповідачки [PERSON], що підтвердив в судовому засіданні [PERSON] Сторони проживають разом, ведуть спільне господарство виховують дітей, мають єдиний сімейний бюджет. З»ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд знаходить, що підстав для розірвання шлюбу немає. Перебування сім"ї в скрутному матеріальному становищі, у зв"язку з відсутності можливості працевлаштуватися в с.Богодарівка не є підставою для розірвання шлюбу. Також не є підставою для цього і твердження відповідачки в судовому засіданні про те, що із нею буде укладено трудову угоду з роботодавцем після припинення шлюбних відносин з позивачем по справі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У поданій до суду заяві [PERSON] просить визнати за ним право власності на машину для змішування та подачі бетону бувшу у користуванні марки "F.BRINKMANN. SCHL.HOLTE", тип DC 260/43, 1994 року випуску. Зазначає, що дану машину, яка не єсамостійним транспортним засобом він придбав у відповідача, який повноцінно розмитнив даний агрегат за що сплачені всі необхідні платежі. На даний агрегат йому вручені всі необхідні документи зокрема технічний паспорт та технічна документація, а він в свою чергу повністю розрахувався за придбаний агрегат та отримав його у відповідача згідно даної угоди. Зазначив, що відповідач після укладення угоди на звязок не виходить тому виникає складність у реєстрації придбаного ним агрегату. Просить суд визнати за ним таке право власності, що буде в подальшому підставою для реєстрації агрегату. Відповідач у судове засіданння не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник інспекції Державного технічного нагляду не заперечив проти задоволення позову. З'ясувавши обставини справи, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач придбав у відповідача машину для змішування та подачі бетону бувшу у користуванні марки "F.BRINKMANN. SCHL.HOLTE", тип DC 260/43, 1994 року випуску. При укладенні угоди купівлі продажу сторонами дотримані всі осоновні вимоги ст.655ЦК України, а саме продавець продав та передав, а покупець придбав та отримав вказаний товар та сплатив за нього оговорену сторонами суму, таким чином набув права власності на придбаний товар в даному випадку машину для змішування та подачі бетону. Згідгно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд вважає позов підставним та обгрунтованим, таким що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У поданій до суду заяві [PERSON] просить встановити факт, що він є сином [PERSON], який помер [INFO] року, встановити факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, Державного акту на право приватної власності на землю серії І-РВ №029805, виданого 28 березня 2003 року на ім'я [PERSON], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №856-102. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Стверджує, що після його смерті має право на спадкування за законом у першу чергу спадкового майна, яке складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS], який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями від 21 серпня 2002 року; земельної ділянки площею 3,49 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Спасівської сільської ради і належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-РВ №029805, виданого 28.03.2003 р. Пояснює, що не може реалізувати право на спадщину, оскільки у свідоцтві про народження ім'я батька записано як "[PERSON]" замість "[PERSON]", така ж помилка і у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-РВ №029805. Вказує, що встановлення фактів необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину. У поданій до суду заяві [PERSON] вимоги заяви підтримав у повному об'ємі, просить їх задовольнити. Від Спасівської сільської ради Здолбунівського району до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, не заперечують проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] належав Державний акт на право приватної власності на землю серії І-РВ №029805, виданий 28 березня 2003 року. Підтвердженням цих фактів є зокрема: довідка Спасівської сільської ради Здолбунівського району від 13.01.2015 р. №13; свідоцтво про народження [NUMBER] від 11 травня 1950 року на ім'я [PERSON], свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від [INFO], пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 16.07.1998 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2014р., свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER] від 07.06.1975 року. Сукупність наведених доказів дає правову підставу суду вимоги заяви задовольнити у повному об'ємі. Встановлення фактів необхідно для оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У поданій до суду заяві заявник просить надати дозвіл на проведення примусового психіатричного огляду [PERSON] у психіатричному закладі КЗ «Острозька психіатрична лікарня» без його згоди, обґрунтовуючи наявністю обґрунтованого припущення тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. У судовому засіданні представник Комунального закладу "Урвенський психоневрологічний інтернат" та лікар-психіатр [PERSON] висновок про необхідність проведення психіатричного огляду з метою визначення необхідності подальшої невідкладної госпіталізації [PERSON] підтримали повністю та з аналогічних мотивів. Опікун [PERSON] [PERSON] просить справу розглянути без його участі. Заслухавши думку прокурора, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст.11 Закону УКраїни "Про психіатричну допомогу" психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Установлено, що [PERSON] неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричних лікарнях та останній час змінився, він відмовляється приймати ліки та вживати їжу, різко негативно налаштований проти медичного персоналу та виявляв суіцидальну налаштованість (ауто агресію), чим становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Указані вище обставини поведінки [PERSON] підтверджується висновком лікаря-психіатра [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що наявні достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розгляду, внаслідок якого останній вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточення, а тому заява про необхідність проведення примусового психіатричного огляду останнього є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У поданій до суду заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалити додаткове рішення, оскільки в резолютивній частині рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області 19 травня 2014 року не вказано еквівалент суми заборгованості по кредитному договору у гривнях, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 березня 2014 року. У зв'язку з цим банк не має можливості пред'явити виконавчий лист до виконання . Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися , причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно , яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2014 року позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. В резолютивній частині рішення зазначено, стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого в [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299 на розрахунковий рахунок 29092829003111) - 435,33 дол. США заборгованості за кредитом; 194,77 дол. США заборгованості по процентах за користування кредитом, 203,68 дол. США заборгованості по комісії за користування кредитом та 69,63 дол. США пені за порушення строку сплати кредиту, всього стягнути боргу за кредитним договором № IFRWAE00000012 від 25 січня 2007 року станом 06 березня 2014 року на загальну суму 903,41 дол. США та на рахунок 64993919400001 - 243,60 грн. судового збору. З метою усунення неповноти даного рішення суду, в резолютивній частині рішення необхідно зазначити еквівалент суми заборгованості по кредитному договору у гривнях, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 березня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання 900 грн. щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони з 29 липня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти, які проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований у Регіональній філії\~"Львівська\~залізниця"\~ВСП "Львівський\~загін воєнізованої\~охорони" та має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відзив на позов відповідач не подавав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява до суду надійшла 23 квітня 2019 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебували цивільному шлюбі, під час спільного проживання в них народилась одна дитина, а саме: син - [PERSON], [INFO]. На даний час, дитина проживають з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не бере. У зв'язку із зазначеними обставина позивач змушена звернутися до суду із відповідним позовом. В судове засідання позивач не з"явилася. Суду надала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність. Просить стягнути аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає в розмірі 400 грн. щомісячно.. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 2011 року проживали в цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у позивача та відповідача народилася дитина, син - [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження [NUMBER] від 02.11.2011 року). Згідно довідки про доходи №1164 від 30.10.2014 року, [PERSON] працює трактористом-машиністом у ТзОВ "Фаворит-Агро", загальна сума доходу за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року становить 8100 гривень. Стаття 180 Сімейного кодексу України регламентує порядок та обов'язок батьків утримувати матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, дитина проживає разом з матір'ю, потребує матеріального забезпечення, відповідач коштів на її утримання не надає, вихованням не цікавиться, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача. Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 200 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час спільного проживання в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх півтора року відповідач участі в утриманні сім"ї не бере, не надає необхідної допомоги на утримання дітей, не піклується про їх виховання і взагалі не виконує своїх батьківських обов"язків. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Оскільки відповідач ніде не працює, тому позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. В судове засідання позивач не з"явилася. Суду надала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Дослідивши заяви сторін, письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між сторонами укладено шлюб 01.06.2008 року. Під час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] р.н.(свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.01.2009 року) та [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.04.2010 року), Стаття 180 Сімейного кодексу України регламентує порядок та обов'язок батьків утримувати матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, діти проживають разом з матір'ю, потребують матеріального забезпечення, відповідач коштів на їх утримання не надає, вихованням не цікавиться, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача. Розгляд справи здійснювався за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Outcome: approved