Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

02.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Управління Пенсійного фонду України в Тернівському районі м.Кривого Рогу, яке реорганізовано в Криворізьке північне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області /далі Управління/, яким просив стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує що 22.10.2014 р. комісією Управління йому було неправомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» /далі Закон/. Постановою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.04.2015 р. дії Управління були визнані протиправними, відповідач був зобовязаний зарахувати пільговий стаж роботи за списком №2, та призначити позивачу пенсію на пільгових умовах. Управління безпідставно оскаржувало рішення суду і лише в вересні 2015 р. його пенсійні права були поновлені, та через незаконність дій Управління, позивач майже рік не отримував належних пенсійних виплат, що потягло для нього моральні страждання, які підлягають відшкодуванню на підставі ст.ст.23, 1167 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлений позов, вказує також, що згідно ст.1071 Закону прямо передбачає, що посадові особи Управління за неправомірні дії, несуть відповідальність відповідно до законодавства. Представник Управління [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення в яких вказує що відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди Управлінням. Згідно ст.1173 ЦК України шкода завдана фізичній особі незаконним рішенням органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, від імені якої діє Державна казначейська служба. Крім того спеціальним законодавством яким є Закон, не передбачено право позивача на стягнення моральної шкоди, а норми ст.ст.23, 1167 ЦК України є загальними, та такими що не регулюють спірних правовідносин. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, матеріали адміністративної справи №215/ 974/15-а, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено поясненнями сторін, протоколом комісії Управління, постановою та ухвалою адміністративних судів а.с.6-14, що 22.10.2014 р. комісією Управління [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Комісією на підставі акту перевірки архівної установи було встановлено, що трудовий стаж [PERSON] водієм автомобіля по вивезенню гірничої маси автобази тресту «Кривбасшахтопроходка» за період з 10.12.1980 р. по 30.05.1997 р.р. не підтверджується. Згідно запису в трудовій книжці професія позивача була вказана «водій автобази». Право позивача було відновлено постановою суду від 02.04.2015 р., яка була залишена без змін Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2015 р. 31.07.2015 р. ухвала суду апеляційної інстанції була направлена Управлінню. Вказані обставини є доведеними, та не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ч.1 ЦПК України. Хоча в судовому порядку були визнані дії Управління неправомірними і скасовано рішення комісії, але моральна шкода підлягає стягненню у випадках прямо передбачених спеціальним законодавством, яке регулює вказані правовідносини, або якщо така шкода передбачена договором між сторонами. Згідно ст.ст.23, 1167 ЦК України, на норми якої посилається позивач, моральна шкода завдана фізичній особі стягується за умови заподіяння такої шкоди неправомірними, винними діями. Для стягнення такої шкоди, при її наявності, обовязковим є притягнення винної особи до кримінальної або адміністративної відповідальності. Спеціальним законодавством яке регулює спірні правовідносини є Закон України «Про пенсійне забезпечення», норми якого не передбачають обовязок Управління по відшкодуванню моральної шкоди позивачу в разі неправомірності рішення комісії про призначення пенсій. З правовідносин які виникли між сторонами, правомірності чи не правомірності рішення відповідача про призначення пенсії, на відповідача не може бути покладено обовязок по відшкодуванню моральної шкоди, та в задоволенні позову слід відмовити. Крім того рішення суду було виконано протоколом №4425 від 12.08.2015 р., [PERSON] було призначено пенсію на пільгових умовах, та виплачена пенсія за минулий час з вересня 2014 р. в сумі 27881,23 грн. згідно довідки №1192 від 02.03.2016 р. Тобто право позивача було поновлено, а тривалість не отримання пенсії була повязана з правом сторін на належний судовий захист, відповідач скористався своїм правом на апеляційне оскарження, діяв у порядок та спосіб передбачений процесуальним законом, та не міг бути вимушений робити те, що не передбачено законодавством, відповідно до ст.19 Конституції України. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, в позові відмовлено, то судовий збір в сумі 551,20 грн., слід компенсувати за рахунок держави відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.19 Конституції України, ст.ст.23, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed