Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

01.11.2021 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] ,. до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи на 06.12 2021 року . Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Фіксування судового засідання по розгляду справи не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є матір`ю двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] і сина [PERSON] , [INFO] . Станом, на час подання позову, батько дітей мешкає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та не має можливості працювати. Добровільно з відповідачем стосовно сплати аліментів домовиться не вдалось, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику учасників розгляду справи. Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2016 року, що підтверджується копією паспорта позивача . В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач. За доводами позивача сторони на даний час припинили спільне проживання. Відповідач будь-яких заперечень чи доказів на спростування даного факту не надав. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Відповідачем будь-яких заперечень та доказів на спростування даного факту не надано. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для захисту порушених прав позивача, відповідно до обраного нею способу захисту порушених прав, передбачених Сімейним кодексом України у вигляді стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, з яким погоджується суд. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. \~ \~Відповідно до\~ч.\~1.\~2\~ст.\~182\~СК України\~-\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що сторони є особами працездатного віку. Доказів про наявність інших неповнолітніх дітей чи утриманців, стан здоров`я, а також інших обставин, які враховуються судом при стягненні аліментів, суду не надали. Суд виходячи із заявлених позовних вимог вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів в даному розмірі суд, з урахуванням обов`язку матері утримувати свою дітей, вважає, що стягнення аліментів в даній сумі буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку. Після досягнення старшою дитиною повноліття аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей. . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 19.03.2021 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачка, яка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, має дитину, якій не виповнилось три роки, батьком якої записаний відповідач, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи, що судом задоволенні позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. Оцінюючи надані суду докази та враховуючи всі вищенаведені обставини,

Outcome: partial