Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

02.02.2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором кредиту, з тих підстав, що між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNIG.25812.001 від 28.02.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 93960,00 гривень на споживчі потреби на строк до 27.02.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50 % річних, та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 0,15 % річних від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. Відповідачка [PERSON] у встановлені кредитним договором строки обов'язки по сплаті заборгованості по кредитному договору не виконала, у звязку з чим утворилася заборгованості за кредитом, яка станом на 17.11.2015 року становить 70747,31 гривень, а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту 54122,19 гривень, прострочена заборгованість по тілу кредиту 8460,70 гривень, поточна заборгованість за процентами 377,57 гривень, прострочена заборгованість за процентами 6659,33 гривень, заборгованість по комісії 1127,52 гривень. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 70747,31 гривень. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № IKAPNIG.25812.001 від 28.02.2012 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 93960,00 гривень на споживчі потреби на строк до 27.02.2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50 % річних, та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 0,15 % річних від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. Відповідачка [PERSON] у встановлені кредитним договором строки обов'язки по сплаті заборгованості по кредитному договору не виконала, у звязку з чим утворилася заборгованості за кредитом, яка станом на 17.11.2015 року становить 70747,31 гривень, а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту 54122,19 гривень, прострочена заборгованість по тілу кредиту 8460,70 гривень, поточна заборгованість за процентами 377,57 гривень, прострочена заборгованість за процентами 6659,33 гривень, заборгованість по комісії 1127,52 гривень. Вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем розрахунком. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Враховуючи, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідачки слід стягнути на користь позивача: поточну заборгованість по тілу кредиту 54122,19 гривень, прострочену заборгованість по тілу кредиту 8460,70 гривень, поточну заборгованість за процентами 377,57 гривень, прострочену заборгованість за процентами 6659,33 гривень, заборгованість по комісії 1127,52 гривень, а всього 70747,31 гривень, задовольнивши позов. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень. На підставі ст.ст. 526, 610, 612, 614, 615, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved