Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

01 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а. с. 3-7). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 16 березня 2011 року чоловік позивача - [PERSON], помітив на належному [PERSON] автомобілі «Пежо-307», д/н [NUMBER], подряпини червоного кольору. Оскільки зазвичай [PERSON] ставлять належний позивачу автомобіль на стоянці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 32, де поряд з даним автомобілем найчастіше стоїть автомобіль «Сеат Ібіца», д/н [NUMBER], який належить [PERSON], чоловік позивача звернувся до відповідача з вимогою щодо проведення відновлювального ремонту «Пежо-307», д/н [NUMBER], що відмовилась зробити [PERSON] У зв'язку з зазначеним позивач звернулась до суду з даною позовною завою та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 3 535,80 грн.,суму втрати товарної вартості автомобіля від пошкоджень у розмірі 2 908,54 грн., моральну шкоду у сумі 3 000,00 грн., 400,00 грн. в рахунок повернення витрат на встановлення вартості матеріального збитку а також судовий збір у сумі 214,60 грн. (а. с. 3-7). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованість та безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ВДАІ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області щодо засвідчення факту пошкодження 16 березня 2012 року автомобіля «Пежо-307», д/н [NUMBER], при невстановлених обставинах, про що була видана відповідна довідка, копія якої наявна в матеріалах справи (а. с. 27). Згідно з висновком № ZU300311-1 від 13 квітня 2011 року сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Пежо-307», д/н [NUMBER], становить 6 444,34 грн. (а. с. 10-24). З постанови о/у СУР Жовтневого РВ від 01 вересня 2011 року вбачається, що в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON] щодо пошкодження 16 березня 2011 року автомобіля «Пежо-307», д/н [NUMBER], було відмовлено, та не було встановлено особу, яка спричинила такі пошкодження вказаному автомобілю (а. с. 37). Також судом було встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2012 року була задоволена апеляційна скарга [PERSON] на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2011 року, яким був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у сумі 9 844,34 грн., завданої пошкодження автомобіля «Пежо-307», д/н [NUMBER], та у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а. с. 35-36). Даним судовим рішенням апеляційної інстанції було встановлено, що жодного доказу протиправності дії відповідачки, наявності її вини у спричиненні пошкоджень автомобілю «Пежо-307», д/н [NUMBER], надано не було; зі змісту постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 02 квітня 2011 року встановлено, що проведеної перевіркою встановити особу, що спричинила пошкодження автомобілю «Пежо-307», д/н [NUMBER], а також очевидців даної пригоди, не було можливим. Постановою ДІМ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21 травня 2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою [PERSON], в якій він повідомив, що 16 березня 2011 року на зупинці біля будинку 32 по вул. Космічній в м. Дніпропетровську виявив пошкодження автомобіля «Пежо-307», д/н [NUMBER], у зв'язку з не встановленням свідків події, а також неможливістю опитати гр. [PERSON] (а. с. 28). Висновком судово-автотехнічної експертизи № 105-13 від 11 червня 2013 року, проведеної на виконання ухвали суду від 18 грудня 2012 року, не було встановлено причинно-наслідкового зв'язку пошкоджень автомобілів «Пежо-307», д/н [NUMBER], та Сеат Ібіца», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] (а. с. 78-84). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Оцінюючі усі докази, які були досліджені судом у ході розгляду даної цивільної справи за їх сукупністю та враховуючи, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт спричинення саме відповідачем пошкоджень належному позивачу автомобілю «Пежо-307», д/н [NUMBER], суд приходить до висновку щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат розгляду справи, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне відмовити позивачу в поверненні суми сплаченого нею судового збору при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed