Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки зазначеної квартири, яку прийняли [PERSON] та [PERSON] [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки у вказаній квартирі, яку прийняв [PERSON] [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді зазначеної вище квартири, яку прийняла вона, оскільки на час смерті батька мешкала з ним за однією адресою, піклувалась про нього, мала з ним спільний бюджет. За оформленням спадкових прав вона звернулась до органів нотаріату, але своїм листом від 02.06.2017 року нотаріус рекомендував їй звернутися до суду, оскільки відсутні документи, які б підтверджували прийняття нею спадщини у встановлений строк. Тому просила встановити факт того, що вона та її батько [PERSON], на час його смерті - [INFO] року, мешкали однією родиною за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву, з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував та просив прийняти рішення на розсуд суду, у відповідності з діючим законодавством. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234, п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: факт проживання фізичних осіб однією сім"єю. При вирішенні питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту проживання [PERSON] однією сім"єю з [PERSON], який помер [INFO] року, судом встановлено, що : - згідно з інформацією Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області №406 від 12.06.2017 року в квартирі [ADDRESS] мешкали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.21); - як вбачається з акту, складеного 12 червня 2017 року депутатом Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області [PERSON], в квартирі [ADDRESS] мешкали [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], якмй помер [INFO] року. На час смерті [PERSON] та [PERSON], з ними мешкала їх донька - [PERSON] (а.с.22). Таким чином оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 квітня 1994 року відділом приватизації Харківського міського бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.16). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді частки спірної квартири, яку прийняли його батьки - [PERSON] та [PERSON], які мешкали в зазначеній квартирі. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року (а.с.15). Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді частки спірної квартири, яку прийняв її чоловік - [PERSON], який на час її смерті мешкав в зазначеній квартирі. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.14). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді спірної квартири, яку фактично прийняла його донька - [PERSON], позивач по справі, яка на день його смерті мешкала разом з ним. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved