Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Ухвалою судді від 14.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 14.12.2018 року позивачем подано нову редакцію позовної заяви на виконання вимог ухвали від 14.11.2018 року. Ухвалою судді від 18.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її 03 квітня 2006 року на підставі наказу генерального директора [PERSON] №36-к від 03 квітня 2006 року призначено на посаду артистки балету. У серпні 2016 року її повідомили про зміну суттєвих умов трудового договору - ведення на контрактну форму на виконання вимог ст.24 Закону України "Про культуру". 13 жовтня 2016 року її переведено на форму роботи по контракту (наказ №129-к 13 жовтня 2016 року). 13 жовтня 2016 року було підписано контракт зі строком дії з 13 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2018 року. 13 жовтня 2018 року наказом генерального директора [PERSON]. №88-к її було звільнено у зв`язку з закінченням строку дії контракту згідно п.2 ст.36 КЗпП України. 16 жовтня 2018 року її не ознайомили з вказаним наказом, вручили трудову книжку. 12 жовтня 2018 року виплатили компенсацію за невикористану відпустку. Позивач вважає, що її звільнення із займаної посади артистки балету є незаконним та безпідставним. Позивач ніколи не мала суттєвих зауважень, попереджень, доган щодо виконання посадових обов`язків, об`єктивних підстав для звільнення не існувало. Жодного письмового повідомлення про припинення дію контракту у встановлений 30-денний строк не отримувала. З 20 серпня 2018 року по 14 вересня 2018 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в Державній установі "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології імені академіка Лук`янової НАМН України", про що було відомо відповідачу. В період з 17 вересня 2018 року по 12 жовтня 2018 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні.13 жовтня 2018 року припало на суботу - вихідний день. Відповідно до ст.241-1 КЗпП України, якщо останній день строку випадає на вихідний, святковий або неробочий день, то днем закінчення строку вважається перший робочий день. Таким першим робочим днем був 16 жовтня 2018 року. Саме в цей день позивачу видали трудову. І цей день мав бути зазначений при припиненні контракту. Також причиною звільнення, позивач вважає, є повідомлення нею і членами її сім`ї про порушення вимог закону керівництвом Ансамблю, що прямо заборонено ч.3 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції». Тому позивач просила суд визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Національного заслуженого академічного ансамблю танцю України імені Павла Вірського №88-К від 11 жовтня 2018 року про звільнення її з займаної посади 13 жовтня 2018 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту згідно пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України; поновити позивача на роботі в Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Павла Вірського на посаді артиста балету вищої категорії; стягнути з Національного заслуженого академічного ансамблю танцю України імені Вірського на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2018 року на день прийняття рішення судом із розрахунку середньоденної заробітної плати 977,86 грн; стягнути з Національного заслуженого академічного ансамблю танцю України імені Вірського незаконно утриману суму із заробітної плати в розмірі 14 783,76 грн.; стягнути з Національного заслуженого академічного ансамблю танцю України імені Вірського на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7 000 грн. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що звільнення відповідача відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Також позивачем було надано відповідь на відзив відповідача. Третьою особою надано пояснення по суті позовних вимог з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити в задоволені позову. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які працюють артистами балету Національного заслуженого академічного ансамблю танцю України імені Вірського тривалий час, повідомили суду, що дійсно між позивачем та художнім керівником стався конфлікт, оскільки, позивач відмовилась виконувати його розпорядження щодо зміни місця розташування під час танцю, проте, в подальшому виконала його розпорядження. Упередженого відношення до позивача не було, інших конфліктів між ними також не було. Також свідки повідомили, що їм відомо про те, що вони є членами профспілкового комітету та з їх заробітної плати у зв`язку з цим є відрахування. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача і третьої особи, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно Наказу № 36-к від 03 квітня 2006 року позивачку було зараховано на посаду артистки балету 2 категорії Національного заслуженого академічного ансамблю танцю України імені Павла Вірського. У відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року, усіх працівників художнього та артистичного складу було переведено на контрактну форму. 13 жовтня 2016 року між позивачем та Національним заслуженим академічним ансамблем танцю України імені Павла Вірського було укладено Контракт з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури, строком на два роки. Наказом № 88-к від 11 жовтня 2018 року позивачку було звільнено з займаної посади 13 жовтня 2018 року в зв`язку з закінченням строку дії контракту згідно п.2 ст. 36 КЗпП України. Про припинення дії контракту, письмовим повідомленням, направленим на адресу проживання позивачки, адресу для листування, який вказала позивачка, на офіційному сайті Ансамблю, а також у офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 08 вересня 2018 року позивача було належним чином повідомлено. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ч. 3 ст. 40 КЗпП України). Проте, ця заборона діє лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а позивачку звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, відсутня заборона звільнення працівника під час лікарняного, якщо воно відбувається з підстав, передбачених п. 2, ч.1 ст. 36 КЗпП України - закінчення строку дії трудового договору, укладеного на певний строк. Як зазначає представник відповідача та третя особа у своїх поясненнях, у квітні 2018 року, перед запланованими гастролями колективу до Угорської Республіки проводилась репетиція колективу, під безпосереднім керівництвом Генерального директора - художнього керівника [PERSON] , під час репетиції художній керівник, просив артистів стати в партії, які з урахуванням їх знань репертуару були найкращі для професійного виступу Національного колективу. Такі вимоги до артистів з боку Генерального директора-Художнього керівника є його безпосереднім обов`язком згідно посадової інструкції (п.п. 3.1.-3.3.). Позивачка відмовилась виконати доручення художнього керівника, після виникнення суперечки та наголошенні художнім керівником на порушення посадових обов`язків та трудової дисципліни, вона погодилась виконати вимогу. Під час репетиції, на якій позивачкою було публічно порушено посадову інструкцію, художній керівник повідомив про те, що за таких порушень трудової дисципліни, невиконання посадових обов`язків не має намір продовжувати контракт з позивачкою. Це було повідомлено під час репетиції, в присутності всього колективу артистів, які виїжджали за кордон. Після повернення Ансамблю з гастролей розгляд ситуації було винесено на засідання Художньої ради Ансамблю без вимог застосування заходів дисциплінарного впливу. Вказане питання було розглянуто та художньої радою Ансамблю було рекомендовано звернути увагу артистки балету [PERSON] на свою поведінку і виконувати розпорядження художнього керівника. Саме після засідання Художньої ради позивач та її родичі почали подавати звернення та скарги, як до Ансамблю так і до різних установ та державних органів з безпідставними вимогами та звинуваченнями, проте, після проведення чисельних перевірок щодо звинувачення керівництва Ансамблю в корупційних схемах, викладені позивачкою та її родичами обставини, не підтвердились. Наведене вище свідчить, що з червня 2018 року робота в колективі стала напруженою, оскільки позивачка, з метою вплинути на Художнього керівника психологічно та спонукати його до вчинення певних дій, постійно намагалась зірвати репетиційну роботу колективу, підбурювала артистів Ансамблю, обмовляючи Художнього керівника. Саме після того, як Художній керівник Ансамблю повідомив про те, що має намір не продовжувати з позивачкою контракт, оскільки невиконання посадових обов`язків є неприпустимим для працівника, позивачка, прикриваючись ширмою «викривача корупції», фактично намагалась зламати Художнього керівника чисельними безпідставними звинуваченнями. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції», особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог цього Закону іншою особою. Особи, які надають допомогу в запобіганні і протидії корупції, перебувають під захистом держави. Особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою. До позовної заяви долучено велику кількість запитів та відповідей різних установ та організацій щодо проведених перевірок, за зверненнями позивача та її представників, проте, жодною перевіркою вказаних звернень не підтверджено ті обставини, які позивач та її представники наводили у своїх скаргах. А тому доводи позивача, що її звільнення відбулось у зв`язку з її «статусом викривача» є надуманими та не підтвердженими належними та допустимими доказами при розгляду цієї справи. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, даючи юридичну оцінку доказам, що містяться у матеріалах справи, встановив, що зі сторони відповідача відсутні факти порушення законодавства, встановлено, що позивача звільнено на законних підставах, а тому суд дійшов висновку, у задоволені позовних вимог - відмовити.

Outcome: dismissed