Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів "Трускавецькурорт" (далі - відповідач) про відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, було надано путівку на санаторно - курортне лікування у санаторії «Рубін» ЗАТ «Трускавецькурорт». Проте, через відсутність елементарних умов для лікування у вказаному санаторії, що підтверджується актом про грубі порушення, які роблять неможливим здійснення санаторно - курортного лікування в санаторії «Рубін», позивач був змушений при першій можливості 13.08.2013 р. виїхати до м. Києва. У зв'язку із цим, позивачу довелося лікуватися за власні кошти, що призвело до матеріальних збитків. Крім того, через неможливість одержати повноцінне санатоно - курортне лікування у 2013 р., позивач тяжко страждав, що призвело до погіршення здоров'я і моральних страждань. Тому, позивач просив суд зобов'язати відповідача відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки в сумі 4567,00 грн. та 2500,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження позовних вимог. Крім того, у санаторно - курортному закладі «Рубін» здійснюється кваліфіковане надання санітарно - курортного лікування, що підтверджується ліцензією, сертифікатами відповідності, висновком державної санітарно - епідеміологічної експертизи та меню - розкладками. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сферах охорони здоров'я, соціального захисту населення, освіти і науки, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов'язкового) відселення, місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадські організації організують щорічне медичне обстеження (диспансеризацію), санаторно-курортне лікування всіх осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, запроваджують систему радіаційно-екологічного, медико-генетичного, медико-демографічного моніторингу на території України. Цими органами у регіонах найбільшого зосередження осіб, які постраждали, створюються спеціалізовані центри, в тому числі дитячі, для обстеження, лікування, соціально-психологічної реабілітації та профорієнтації потерпілих осіб. (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). Згідно зворотнього талону до путівки № 283976, позивач перебував на лікуванні у санаторії «Рубін» у період з 10.08.2013 р. по 13.08.2013 р. (а.с.10). Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав (п.1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів»). В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що через відсутність елементарних умов для лікування у санаторії, що підтверджується актом про грубі порушення від 20.08.2013 р., він був змушений при першій же можливості 13.08.2013 р. виїхати до м. Києва та проводити лікування за власні кошти. Згідно із наданим позивачем актом від 20.08.2013 р., затвердженим Головою Київської міської організації «Союз Чорнобиль України», відповідачем були надані неналежні умови для санаторного проживання та лікування, а саме: заселення на верхній поверх, незадовільні житлово - побутові умови, неналежна діагностика та лікування і несмачне та одноманітне харчування (а.с.6-9). Проте, суд не приймає цей документ, як належний доказ, оскільки, не підтверджено повноважень на складання даного акту в односторонньому порядку особами: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також його зміст викладено зі слів, без проведення належної перевірки уповноваженими на це органами. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04.10.2013 р. № 3978/о/23/13-зв, позивач скористався своїм правом на безоплатне забезпечення санаторно - курортну путівкою у 2013 р. (а.с.12). Із договору № 13/85-ВТ про закупівлю за державні кошти вбачається, що відповідач зобов'язується у 2013 році надати санаторно - курортні путівки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надати відповідні послуги із санаторно - курортного лікування (а.с.61-63). Санаторій «Рубін» філія закритого акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів «Трускавецькурорт» має вищу категорію акредитації, відповідно до акредитаційних сертифікатів, виданих Головною акредитаційною комісією МОЗ України від 01.11.2010 р. та від 23.10.2013 р. (а.с.64-65). Згідно із Сертифікатом відповідності, виданого ДП «Львівстандартметрологія», продукція (послуги з тимчасового розміщення) відповідача відповідає вимогам ДСТУ 4268:2003 «Послуги туристичні. Засоби розміщування. Загальні вимоги» (а.с.66). У Висновку державної санітарно - епідеміологічної експертизи зазначено, що санаторій «Рубін» відповідає вимогам санітарних норм (а.с.67). Відповідно до довідок №№ 146, 147 від 10.02.2014 р., станом на 10.08.2013 р. кількість ліжко - місць у санаторії «Рубін» становила 887, а кількість відпочивальників - 836 осіб, що підтверджує пояснення представника відповідача про заселеність перших поверхів іншими відпочивальниками (а.с.69-70). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має Ліцензією Міністерства охорони здоров'я України для проведення медичної практики відповідно до переліку зазначених у Ліцензії лікарських спеціальностей (а.с.71). Представником відповідача також було надано роздруківки видів харчування для осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС, у період з 10.08.2013 по 13.08.2013 р., які підтверджують різноманітний перелік продуктів і страв. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивачем не було надано жодних належних доказів на підтвердження зазначених у позові обставин. Отже, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed