Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

представник позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16 січня 2019 року, просить: - змінити та збільшити розмірі аліментів, визначений ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17.02.2011 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1000 гривень на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цього рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати понесені на утримання дитини [PERSON] у розмірі 37797,50 грн; - стягувати із відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] у розмірі 355,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони є батьками неповнолітньої дочки. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із матір`ю. Відповідач сплачує аліменти відповідно до судового рішення, але їх розмір є недостатнім для утримання дитини. З часу ухвалення рішення, минуло більше восьми років, відбулась зміна розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, значне підвищення цін, що зумовила збільшення щомісячних витрат на утримання дитини для забезпечення їх гармонійного розвитку. При цьому, позивачка не працює та немає можливості матеріально утримувати дитину. Також потрібно врахувати матеріальне становище відповідача, який працює та має на праві власності рухоме і нерухоме майно. Разом із тим позивачка фактично понесла додаткові витрати на утримання дитини, які викликані розвитком особливих здібностей дитини, адже остання бере активну участь у танцювальних заходах, займається акробатикою та взяла участь у фестивалях по танцях за кордоном. Також просить здійснювати фінансування додаткових витрат на утримання дитини наперед, що викликані розвитком здібностей дитини. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. 13 вересня 2018 року відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Аліменти на утримання дочки відповідач сплачує своєчасно в розмірі 930 грн. Сторона позивача не довела покращення матеріального становища відповідача, що є однією із підстав для збільшення розміру аліментів. Відповідача працює та отримує заробітну плату, розмір середньомісячної якої становить 4177,55 грн. У 2014 році вдруге одружився. Має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що істотно впливає на фінансову спроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі. Спільний син сторін [PERSON] хворіє, що потребує регулярного спостереження у лікарів. Понесені додаткові витрати жодними доказами не підтверджено, а подані документи на підтвердження таких фактів не мають характеру розрахункових документів. Фінансування таких витрат на майбутнє не підтверджено жодними документами, що такі викликані особливими обставинами та будуть сплачуватись в майбутньому. Просить у позові відмовити повністю. 01 жовтня 2018 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, який містить пояснення на заперечення викладені у відзиві. Щодо збільшення розміру аліментів, то необхідно врахувати законодавче збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дочка потребує збалансованого харчування, забезпечення необхідним одягом та шкільним приладдям. Щодо понесення додаткових витрат, то такі заняття спортом сприяють фізичному та духовному розвитку, позитивно впливають на дисциплінованість дочки. Подані довідки фіксують понесення фінансових витрат позивачем, адже дочка дійсно відвідує заняття акробатикою та танцями, брала участь у змаганнях за кордоном. Просить позов задовольнити. 21 лютого 2019 року у судовому засіданні представником відповідача подано письмові доповнення до відзиву на позов. Понесені позивачем за первісним позовом додаткові витрати на дитину є значними для відповідача. Вважає, що витрати пов`язані із розвитком дитини мають межі та повинні виходити із фінансової спроможності батьків забезпечити такі витрати. При понесенні додаткових витрат позивачка не ставила до відома відповідача та не просила компенсувати такі у добровільному порядку по часу їх понесення. 26 жовтня 2018 року представником відповідача за первісним позовом [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] , у якому відповідач просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму додаткових витрат на дитину [PERSON] у розмірі 27789,75 грн; - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1000,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що спільний син сторін проживає із батьком. Додаткові витрати викликані розвитком здібностей дитини, адже син займається велосипедним спортом, у зв`язку із чим було придбано велосипед та інше необхідне спорядження на суму 24000,00 грн. Через хворобу у дитини проводились лабораторні дослідження у медичній лабораторії, через що понесені витрати. Син приймає медичний препарат на який витрачено грошові кошти. Погіршення зору у дитини, викликало також понесення додаткових витрат на придбання контактних лизнів та проведено інструктування з їх використання. Згідно з рекомендацій лікаря дитині рекомендовано санаторно-курортне лікування, вартість путівки на 21 день становить у розмірі 25158,00 грн. Всі ці обставини є особливими та потребують додаткових витрат. Просить зустрічний позов задовольнити. 06 лютого 2019 року на адресу суду представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив, який містить заперечення на зустрічний позов. Визнає зустрічні позовні вимоги у частині стягнення додаткових витрат понесених на проведення лабораторного дослідження, ультразвукового обстеження щитової залози та консультацію офтальмолога, а всього на суму 1010,75 грн. В решті частини вимог заперечує, адже жодними доказами не підтверджено, а тому у цій частині відмовити. 14 березня 2018 року ухвалою суді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин. 21 лютого 2019 року ухвалою суду витребувано докази у органах Державної фіскальної служби та Державній прикордонній службі України. 18 квітня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу за первісним та зустрічними позовами до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні в вступному слові представник позивача за первісним позовом повністю підтримала позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заяві по суті. Водночас, частково заперечила проти зустрічного позову з підстав викладених у відзиві. У судовому засіданні в вступному слові представник відповідача за первісним позовом заперечила проти первісного позову повністю та просить у такому відмовити з підстав викладених у заявах по суті. Зустрічний позов підтримала та просить такий задовольнити. У судове засідання сторони не з`явились, а тому суд з урахування думки їх представників, вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, у сторін від шлюбних відносин народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження / арк. спар.7, 8/. Після розірвання шлюбу між сторонами, діти проживали із матір`ю [PERSON] Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17 лютого 2011 року у справі № 2-339/11 затверджено мирову угоду між сторонами щодо сплати аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до 15 числа включно, починаючи з 01 травня 2010 року, до їх повноліття. Рішенням Сихівського районного суду від 18 квітня 2016 року визначено місце проживання [PERSON] з його батьком [PERSON] . Рішенням цього ж суду від 14 грудня 2016 року відповідача було звільнено від сплати аліментів, призначених ухвалою суду від 17.02.2011 на утримання сина. Стягуються аліменти із позивача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 850,00 грн, щомісячно, починаючи з 01.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Будь-яких заперечень щодо встановлених обставин із сторони представників сторін у судовому засіданні не надійшло, а тому такі приймаються судом до уваги. Таким чином, син проживає разом із батьком, а дочка- з матір`ю. Суд враховує спільну позицію сторін з цього питання та бере до уваги. У зв`язку із виникненням підстав для зміни розміру аліментів, представник позивачки звернулась в суд із позовом за захистом права позивачки у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, з аналізу зазначеної норми права, суд приходить переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Повертаючись до ст. 192 цього Кодексу, остання вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочки, що підтверджено відомостями з карткового рахунку / арк. спр. 81-85/. Дану обставину щодо сплати аліментів також не заперечує сторона позивача. [PERSON] працевлаштований, обіймає посаду директора у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Майстер+Клімат», отримує заробітну плату у місячному розмірі 4300,00 грн станом на травень 2018 року, що підтверджено довідкою товариства / арк. спр. 86/. 07 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбних відносин народився син / арк. спр. 87, 89/. Відповідач разом із сім`єю, яка складається із дружини, їх спільної дитини, дочки дружини та сина сторін проживають разом у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , у будинку [ADDRESS] арк. спр. 90/. Відносно встановленої обставини, суд критично оцінює аргументи відповідача у частині перебування на утриманні дружини та її дочки, адже жодними доказами не підтверджено вказаних обставин у відповідності до ст. ст. 77-79 ЦПК України. Суд бере до уваги наявність у відповідача на праві власності нерухомого майна, що підтверджує інформацією державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, адже така отримана за частковим співпадінням за наступними реквізитами: прізвище, ім`я по батькові відповідача, реєстраційний номер обліковий картки платника податків фізичної особи аналогічний номеру відповідача, а тому підтверджує беззаперечний факту належності всього переліченого нерухомого майна саме відповідачу /арк. спр. 13-16/. Будь-яких заперечень та доказів на спростування цього факту з сторони відповідача не надійшло, а тому приймається судом до уваги, як такий що доведений позивачем. Разом із тим, жодних обставин погіршення стану здоров`я відповідача [PERSON] не наводилось та не підтверджувалось даними. Суд також враховує законодавчі положення, адже після ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років збільшився та складає, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить з 01 липня 2019 року у розмірі 2112,00 грн. Таким чином, суд прийшов переконання про визначення нового розміру аліментів, адже враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, відсутність підстав для звільнення останнього від утримання дитини, стан здоров`я дитини та платника аліментів, який є задовільним, адже жодних інших доказів цього не подано, перебування на утримані відповідача ще двох неповнолітніх дітей. Отже, наявність таких обставин не звільняє від обов`язку батьків рівною мірою утримувати дитину, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти у новому розмірі у сумі 1000,00 грн на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, що буде необхідним розміром для гармонійного розвитку дитини. Суд критично оцінює аргументи сторони позивача щодо наявності у відповідача рухомого майна - транспортного засобу, адже такі жодними доказами не підтверджено. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 37797,50 грн, суд прийшов наступного. Суд установив, відповідно до довідок громадської організації «Спортивно-оздоровчий клуб Тріумф» [PERSON] є членом танцювального клубу з 01 лютого 2010 року та регулярно бере участь у танцювальних заходах: змаганнях, фестивалях та танцювальних таборах. Членські внески сплачуються щомісячно. Сума членських внесків, включаючи літні місяці, починаючи з березня 2015 рік - 300 грн на місяць, за 2016 рік - 350 грн за місяць, 2017 рік - 400 грн, з 2018 року - 450 грн, а з серпня - 550 грн / арк. спр. 21, 111/. Таким чином, суд приймає до уваги подані довідки, як докази, які містять інформацію про виконання зобов`язань [PERSON] перед клубом за навчання дочки танців, такі витрати є додатковими, адже викликані особливими обставинами щодо розвитку здібностей дочки. У зв`язку із цим, суд відмічає, що сторона відповідача не заперечує факту навчання дочки танцям, а тому підлягають відхиленню аргументи сторони відповідача щодо неналежності доказів підтвердження фактичного понесення таких витрат. Стороною позивача проведено розрахунок понесення додаткових витрат на дитини у зв`язку із навчанням танцями, а саме: з 01 березня 2015 року по січень 2019 року становить у сумі 18450,00 грн, половини з яких становить у сумі 9225,00 грн. Відповідний розрахунок розміру витрат стороною відповідача не оскаржував, а тому є чинним та приймається судом до уваги, як такий що розрахований вірно. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обов`язку батьків участі у додаткових витрат на дитину, який регулюється ст. 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що у зв`язку із наявністю витрат на дитину, які викликані особливими обставинами розвитку здібностей дитини - навчанням танців; позивачка понесла фактичні витрати, що підтверджено належними доказами - довідками спортивно-оздоровчого клубу. Щодо частини позовної вимоги про стягнення понесених додаткових витрат на заняття акробатикою у ГО «Спортивно-оздоровчий клуб Тріумф» та участь у фестивалях за кордон, то фактичне понесення таких витрат жодними доказами у відповідності до ст. 78-79 ЦПК України не підтверджено. Суд критично оцінює, підтвердження понесення витрат у розмірі 42700,00 грн на участь у фестивалі за кордоном, переліком танцювальних заходів, у яких взяла участь [PERSON] , адже такий не містить жодних фактичних грошових витрат із сторони позивача /арк. спр. 22/. Щодо частини позовної вимоги про стягнення понесених додаткових витрат на тренування та майстер-класи у танцювальних таборах відмінних від ГО «Спортивно-оздоровчого клубу Тріумф», то суд прийшов переконання, що такі не є обов`язковими платежами, тому участь другого з батьків не є обов`язковою. Крім того, судом враховує обставину сплати відповідачем аліментів на утримання дочки. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 355,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, позивачкою будь-яких доказів - відповідних документів, які б свідчили про понесення таких витрат у майбутньому, фінансування наперед у відповідності до ст. ст. 76-79 ЦПК України не подала, а відтак у такій позовної вимоги необхідно відмовити за необґрунтованістю. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що у позивачки наявні додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, зокрема здійснення оплати за навчання дитини танцям у ГО «Спортивно-оздоровчий клуб «Тріумф»; факт наявності таких витрат, позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені позивачу на утримання дитини у формі аліментів, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину за навчання танцям за період з 01 березня 2015 року по січень 2019 року у розмірі 9225,00 грн, а тому порушене право позивачки щодо стягнення додаткових витрат підлягають захисту шляхом задоволення первісного позову частково. Щодо вимог зустрічного позову про стягнення додаткових витрат понесених на дитину, суд прийшов наступного. Суд застосовує при вирішення зустрічного позову аналогічні норми права наведені при ухваленні рішення з аналогічних питань при вирішення первісного позову. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд повторює, що спільний син сторін проживає із батьком. Матір сплачує аліменти відповідно до рішення суду. Додаткові витрати на утримання сина викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини у зв`язку із чим здійснювалась: лабораторне дослідження крові у медичні лабораторії ТОВ "СІНЕВО" на загальну суму 1216,00 грн, ультразвукове обстеження щитовидної залози дитини, вартість 345,00 грн, консультація офтальмолога для дитини, вартість 460 грн, а всього на суму 2021,00 грн, що підтверджено квитанціями, які містяться у маті ралах справи. Вказані витрати, які понесені [PERSON] не заперечуються [PERSON] та визнаються останньою як додаткові, що викликані незадовільним станом здоров`я дитини. Таким чином, у відповідності до ст. 185 СК України, суд прийшов переконання, що дані обставини не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом необхідно стягнути половину таких витрат у розмірі 1010,50 грн. Суд установив, що [PERSON] призначався припарат Л-Тироксин, що підтверджено витягом із медичної картки амбулаторного хворого / арк. спр. 149-156/. Такий препарат був придбаний на загальну суму 99,51 грн, а не на суму 3600,00 грн, про що стверджував позивач у зустрічному позові, що підтверджено квитанцією / арк. спр. 167/. Відтак, оскільки такі витрати викликані особливою обставиною, а тому половину вартості придбання препарату необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , як додаткові витрати, що становить у сумі 49,75 грн. Щодо стягнення додаткових витрат на заняття велосипедним спортом, придбання велосипеду та спорудження на загальну суму 24000,00 грн, то у такйі необхідно відмовити, адже понесення таких витрат жодними доказами у відповідності до ст. 78-79 ЦПК України не підтверджено. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1000,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, позивачем за зустрічним позовом будь-яких доказів - відповідних документів, які б свідчили про понесення таких витрат у майбутньому, фінансування наперед у відповідності до ст. ст. 76-79 ЦПК України не подав, а відтак у такій позовної вимоги необхідно відмовити за необґрунтованістю. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що у позивача наявні додаткові витрати на дитину, викликані особливими обставинами, зокрема через хворобливий стан сина; факт наявності таких витрат, позивачем доведено доказами, що містяться у матеріалах справи та такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які присуджені позивачу на утримання дитини у формі аліментів, а тому суд приходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом додаткових витрат на дитину за проведення лабораторного дослідження крові, ультразвукове обстеження щитової залози, придбання медичного препарату, консультація офтальмолога на загальну суму 1060,25 грн, а тому порушене право позивача за зустрічним позовом щодо стягнення додаткових витрат підлягають захисту шляхом задоволення зустрічного позову частково. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. Суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статтях 185, 192 Сімейного кодексу України та на яку вірно посилались сторони у поданих по суті заявах, поряд із загальними нормами права. У відповідності до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача за первісним позовом [PERSON] та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 768,40 грн в доход держави з кожного.

Outcome: partial