Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

01.04.2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. №17891 від 01.02.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 33 911,53 грн, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути понесені позивачем судові витрати. Виконавчий напис здійснено на підставі кредитного договору від 26.04.2011 року укладеного між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 33 411,53 грн, з яких 23 339,51 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10 072, 02 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У своїй заяві позивач посилається на те, що вимоги відповідача надані нотаріусу не відповідають вимогам закону. Позивач зазначає, що жодної вимоги про усунення порушень з зазначенням змісту порушених зобов`язань, тридцятиденного терміну на усунення порушень від відповідача та будь-які документи щодо вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на адресу позивача не надходило. Позивач повідомляє, що жодних нотаріальних договорів з ПАТ «Дельта Банк», а також з його правонаступником не укладав. Приватний нотаріус не перевірив належним чином факту наявності або відсутності спору щодо заборгованості. Представник позивача адвокат Мормуль П. В. подав клопотання 28.09.2021 року, в якому просить провести розгляд заяви без участі позивача та його представника, а також просить стягнути понесені судові витрати в розмірі 8 462 грн. Відповідач, третя особа у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відповідач відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №17891, яким останній пропонує звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором №003-07577-260411 від 26.04.2011 року, укладенимнею з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №2249/К про відступлення права вимоги від 21.05.2020 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором №003-07577-260411 від 26.04.2011 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року. Сума заборгованості складає 33 411,53 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 23 339,51 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10 072,02 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача ТОВ «Росвен Інвест Україна» , яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О. В. від 26.02.2021 року відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №17891, виданого 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника. Згідно копії відповіді приватного нотаріуса Табінського О. В. №24490 від 25.03.2021 року на адвокатський запит адвокату Мормулю П. В. було надано копію виконавчого напису та копію заяви стягувача, з якої вбачається, що жодних інших документів стягувачем приватному нотаріусу не надавалося. На виконання ухвали суду 28.07.2021 року про витребування доказів, приватним нотаріусом Гораєм О. С. 22.09.2021 року надано відповідь про відсутність можливості виконати ухвалу суду. Також повідомив, що Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 року №8679 на ім`я [PERSON] . Дія вищезазначеного наказу про анулювання свідоцтва була зупинена та наразі оскаржується в Житомирському адміністративному суді (справа 240/4296/21). Крім того, 28.07.2021 року в нотаріальній конторі були проведені слідчі дії, в результаті яких вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м .Житомира від 27.07.2021 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] уклала шлюб 05.06.2020 року з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 Відповідно до п. 2 вказаного Переліку: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на підставі якого нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якимизстягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ«Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, який з 22.02.2017 року визнаний у судовому порядку незаконним та нечинним. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору. Позивачем також заявлено вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7100,00 грн. Судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЮРЛЮКССЕРВІС» було укладено договір №ЛОВ/2021 про надання правої допомоги від 15.03.2021 року. Згідно акту виконаних робітвід 28.09.2021 року та зазначеного у ньому розрахунку позивачу було надано послуги на загальну суму 7100,00 грн, яка складається з: 1.15.03.2021 року адвокатський запит ПН ЖМО Горай О. С. - 500,00 грн 2.15.03.2021 року адвокатський запит ПВ ВО м. Києва Табінському О. В. - 500, грн 3.01.04.2021 року підготовка позовної заяви, формування додатків та копій - 2500,00 грн 4.01.04.2021 року підготовка заяви про забезпечення позову - 600,00 грн, 5.19.05.2021 року та 10.08.2021 року представництво інтересів клієнта у судовому засіданні - 3000,00 грн (1500,00 *2) Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, суд зазначає, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, є досить типовою для даної категорії справ, тому сума витрат на правову допомогу є завищеною, тому суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу частково у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved