Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

02.03.2017\~р.\~позивач -\~Публічне акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «ПриватБанк»\~(далі\~ ПАТ\~КБ «ПриватБанк»,\~позивач),\~в особі\~свого представника\~[PERSON],\~який діяв\~на підставі\~письмової довіреності\~(а.с.13),\~звернувся до\~Енергодарського міського\~суду Запорізької\~області з\~позовною заявою\~до відповідача\~ [PERSON], в якій зазначає, що \~ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 17.09.2007 р. було укладено кредитний договір №ZPA0G100001762, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 18700,00 Доларів США у термін до 16.09.2022 р. та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Однак, відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим, станом на 28.11.2016 р., відповідач має заборгованість за кредитним в розмірі 5789,41 Доларів США, що за курсом 25,71, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2016 р. становить 148903,63 грн., яка складається з наступного: - 5789,41 Доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 26.11.2014 по 28.11.2016 р.р.. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму судових витрат. Ухвалою від 06.03.2018 р. Енергодарського міського суду Запорізької області, у складі головуючого судді Капустинського М.В. було задоволено заяву відповідача [PERSON] та скасовано заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 30.11.2017 р., справу призначено до розгляду по суті (а.с.103). У звязку з закінченням повноважень судді Капустинського М.В. розпорядженням №13-158 від 24.05.2018 р. призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи (а.с.110) та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дату справу розподілено до провадження судді Бульби О.М. (а.с.111) Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульби О.М. від 25.05.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с.112). В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився повторно, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з суду (а.с.122, 136). Відповідно до ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В судове засідання відповідач [PERSON]не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.134), заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав. В матеріалах справи наявна письмова заява відповідача від 11.04.2017 р., відповідно до якої він просить розглядати справу без його участі за присутності свого представника [PERSON] за письмовою довіреністю (а.с.29). В судове засідання представник відповідача за письмовою нотаріально посвідченою довіреністю (а.с.30) [PERSON] (далі представник позивача), належним чином повідомлений про час та місце слухання справи не зявився. Надав до суду заперечення проти позовної заяви (а.с.52-58) та письмові пояснення (а.с.137-139) згідно змісту яких зазначає на неправомірність та безпідставність позову, враховуючи, також, як рішення Енергодарського міського суду від 09.03.2011 р. яким з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за тим же Кредитним договором №ZPA0G100001762 від 17.09.2007 р. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 6055,54 доларів США так і на те, що даний Кредитний договір було за безперечно Іпотечним договором №ZPA0G100001762 від 17.09.2007 р., що визначено в пункті 35.2 Іпотечного договору. Відповідно до умов Іпотечного договору, в забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру №6 в будинку №15, розташовану по вулиці Комсомольській в м.Енергодарі Запорізької області, загальною площею 34,00 кв.м., жилою площею 17,8 кв.м. При цьому, 04.08.2011 р. рішенням Енергодарського міського суду по справі №2-262/11 задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPA0G100001762 від 17.09.2007 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], Іпотекодержателю ПАТ КБ «Приватбанк» надано право продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу, як передбачено ст.38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, визначеної на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з правом отримання витягу з Державного реєстру власності, яке ухвалою Апеляційного суду Запорізької області залишено без змін. 04.09.2013 р. рішенням Енергодарського міського суду по справі №316/918/13-ц задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та останнього виселено з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №40171386 від 25.10.2013 р., виконавче провадження про виселення [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі). Згідно виписки з Реєстру іпотек, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], ще 27.04.2015 р. переоформлена приватним нотаріусом Енергодарського нотаріального округу [PERSON] на особу [PERSON] Також, представник відповідача зазначає, що працівники Банку отримували всі судові рішення за своїми попередніми позовами, що підтверджується зробленим записом на заяві про видачу копій судових рішень, а отже вважає, що позивач хоче свідомо, вже втретє, стягнути з Відповідача одну і ту ж заборгованість за Кредитним договором №ZPA0G100001762 від 17.09.2007 р. Просить відмовити в позові ПАТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у відсутності представника позивача, відповідача та представника відповідача, суд, враховуючи, що обовязок учасника справи зявлятися в судове засідання за викликом суду наявний лише в разі, якщо його явка визнана судом обовязковою відповідно (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України)\~тазгідно приписів п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасник справи зобовязаний виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом, при цьому ч.4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, а також у звязку з відсутністю від сторін та представника відповідача, клопотань або заяв про відкладення слухання справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку: Згідно з\~ч.3\~ст.3ЦПК\~України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено 17.09.2007 р. Кредитний договір №ZPA0G100001762 (далі Кредитний договір) (а.с.8-10), що визнається стороною відповідача. Згідно п.1.1. розділу 1 «Предмет договору», п.7.1. розділу 7 «Особливі умови» Кредитного договору, Банк зобовязався надати Позичальникові кредитні кошти шліхом видачі готівки через касу в розмірі 18700 доларів США, з яких 16000 доларів США на придбання нерухомості та 2700 доларів США сплата страхових платежів у випадку та в порядку передбаченому п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору. Згідно п.7.3. розділу 7 «Особливі умови» Кредитного договору забезпеченням виконання по даному договору виступає Іпотека (а.с.10-зворот). Зі змісту Іпотечного договору від 17.09.2007 р. (а.с.44-47) (далі Іпотечний договір) встановлено підтвердження посилань сторони відповідача на зазначене вище, у Кредитному договорі, щодо забезпечення іпотекою виконання Іпотекодавця за Кредитним договором укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, строк розмір кредиту, період сплати, тощо зазначеного в п.35.2 цього Договору (п.2 р.1 «Предмет договору») (а.с.44). Предметом же даного Іпотечного договору є нерухоме майно зазначене в п.35.3 цього договору (п.7 р.1 «Предмет договору» Іпотечного договору) (а.с.44-зворот). Згідно п.35.2. розділу «Предмет Іпотеки» Іпотечного договору (а.с.46-зворот), передбачено, що за цим договором за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязання Іпотекодавця за Кредитним договором від 17.09.2007 року №ZPA0G100001762, укладеного між Банком та Іпотекодавцем по: поверненню кредиту, наданого у вигляді не відновлюваної лінії, в сумі 18\~700 (вісімнадцять тисяч сімсот) доларів США (далі по тексту Кредит) на строк з «17» вересня 2007 року по «16» вересня 2022 року на наступні цілі: 16000 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 2700 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць у Період сплати з «20» по «25» число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у Період сплати сумою 282 (двісті вісімдесят два) долари США 18 центів для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість по: кредиту, відсотках за користування кредитом, винагороди, комісії; сплата відсотків за користування кредитом. При порушенні Позичальником зобовязань по погашенню Кредиту, у розмірі 2,49% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього пункту договору відсотки сплачуються Позичальником окремо понад суми щомісячного платежу за кредитом разом із несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу; сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, а також щомісяця в Період сплати 0,20% від суми виданого кредиту; відсотків за дострокове погашення кредиту, згідно з п.3.11 Кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 Кредитного Договору; сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобовязань зі сплати відсотків. Винагороди за надання фінансового інструмента, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі. Згідно п.35.3 розділу «Предмет Іпотеки» Іпотечного договору, в забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором та Іпотекодавцем зобовязань за цим Договором, Іпотекодевець надав в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру №6 в будинку №15 розташованого по вулиці Комсомольській в місті Енергодарі Запорізької області (а.с.46-зворот). Згідно пунктів 8.10., 8.11. розділу «Права та обовязки сторін» Іпотечного договору, У разі звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно п.18.8 цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити в рахунок Предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценті, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання Предмету Іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Достроково стягнутий наданий під забезпечення іпотекою кредит, відсотки, винагорода за надання фінансового інструменту, винагороди за користування кредитом при настанні будь з якої умов передбачених п.18.8.2 цього договору (а.с.45). Пунктом 18.8.2. розділу «Права та обовязки сторін» Іпотечного договору, передбачено звернення стягнення на предмет Іпотеки, у тому числі, з підстав порушення Іпотекодавцем зобовязань передбачених умовами Кредитного договору незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобовязань за Кредитним договором (а.с.45). Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~статтею 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до\~статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, виходячи зі змісту статей\~526,\~599 ЦК України\~зобов'язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Судом встановлено, що згідно рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.03.2011 р. по справі №2-263 за 2010 рік за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» м.Дніпропетровськ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з [PERSON] (відповідача за даним позовом), у звязку з порушенням виконання зобовязань за Кредитним договором №ZPA0G100001762 від 17.09.2007 р. (тобто за Кредитним договором, що є предметом розгляду даної цивільної справи) було стягнуто заборгованість в загальному розмірі 6055,54 долари США (а.с.40-40зворот) дане рішення набуло чинності 23.01.2011 р.. Крім того, 04.08.2011 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (справа №2-262/2011 р.) про звернення стягнення на іпотечне майно (а.с.48-50зворот). Так згідно змісту описово-мотивувальної частини даного рішення, позивачем зазначено, що відповідач має заборгованість станом на 26.10.2010 р. в сумі 23891,989 доларів США (а.с.49) та судом в рахунок погашення заборгованості в зазначеному розмірі звернуто стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру розташована за адресою: [ADDRESS], при цьому надано Іпотекодержателю ПАТ КБ «ПриватБанк» право права продажу предмета іпотеки (а.с.50зворот). Зазначене рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с.37-38). Як вбачається зазначено надано право на реалізацію предмета іпотеки із заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 23891,989 доларів США, яка є більшою ніж сума наданого відповідачу розміру кредиту. Також, на підставі рішення Енергодарського міського суду від 04.09.2013 р. по справі №316/918/13-ц (а.с.39) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] було виселено з квартири, що є предметом іпотеки, що підтверджується постановою державного виконавця від 25.10.2013 р. про закінчення виконавчого провадження (а.с.42-зворот). Та відповідно до даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, квартира, яка перебувала в іпотеці відповідно до Іпотечного договору (а.с.46-зворот п.35.2) та перебувала з 11.10.2007 р. у власності [PERSON] (а.с.41) належить на праві власності з 27.04.2015 р. - [PERSON] (а.с.41-зворот). Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Закон України «Про іпотеку»\~є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна. Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду тобто від 19.10.2016 р.)\~зазначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Сутність цього права полягає в тому, що дозволяє задовольнити вимоги кредитора у разі невиконання боржником свого зобов'язання за рахунок іпотечного майна незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи. Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України,\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно\~статті 7 Закону України «Про іпотеку»,\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі\~статтею 12 цього Закону\~в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно із\~статтею 33 Закону «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно положень ч.1 та 2 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно позиції висловленої Верховним Судом в постанові від 10.10.2018 р. по справі №404/5354/16-ц, забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов'язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов'язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Отже, судом встановлено, що позивач скористався наданим йому правом як звернення до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок виконання основного зобовязання, що визначено як умовами Іпотечного договору так і приписами зазначених вище положень законодавства та реалізував це право шляхом продажу предмету іпотеки, у звязку з чим задовольнив свої вимоги за основним зобов'язанням, так і правом дострокового стягнення заборгованості по Кредитному договору. При цьому, предявивши вимогу до відповідача про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором, що вбачається з рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.03.2011 р. по справі №2-263 за 2010 рік, позивач змінив строк виконання зобовязань за цим Договором, а отже посилання позивача на термін дії даного Кредитного до 2022 року є безпідставним. Крім того, аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.4-6зворот), судом встановлено, що позивач в розмір заборгованості включив період з 21.09.2007 р. по 28.11.2016 р. без врахування розміру заборгованості які були стягнути з відповідача на користь позивача рішеннями суду. Крім того, як зазначалось та визначено ст.1050 ЦК України, змінивши строк виконання зобовязання шляхом предявлення позову по якому 09.03.2011 р. судом було ухвалено рішення (справа №2-263 за 2010 р.), позивач втратив право нарахування процентів за кредитом. Однак зазначене позивачем не враховано. Згідно ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі оскільки їх не доведено позивачем та спростовано наданими суду стороною відповідача доказами. Щодо розподілу судових витрат: Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та положення ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed