Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У грудні 2016 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач обгрунтовує таким. 24.11.2004 помер чоловік позивача [PERSON], який заповідав своїй дружині [PERSON] та сину [PERSON] все своє майно. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на земельні діляноки на території Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 2,3872 га (рілля, кадастровий номер 5925387300:01:003:0102); плошею 0,3192 га (сіножаті, кадастровий номер 5925387300:02:004:0703); площею 0,2719 (пасовища, кадастровий номер 5925387300:01:001:0381). [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] з ним разом була зареєстрована та фактично проживала та відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України є такою що прийняла спадщину. Син померлого [PERSON] - відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. 01.12.2016 позивач звернувся до державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори, тимчасово виконуючої обов'язки державного нотаріуса Шосткинської райдерконтори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус своєю постановою від 02.12.2016, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на територої Чапліївської сільської ради Шосткинського району, призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з причини не надання натаріусу правовстановлюючого документа (оригіналу Державного акта на право власності на земельні ділянки), що підтверджували б право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане нерухоме майно та непроведення спадкодавцем реєстрації права власності на нерухоме майно, що суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про державну \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п.4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. З урахуванням вищевикладеного, посилаючись на норми ст. 392, 1220, 1226, 1235, 1269, 1270 ЦК України, позивач просить суд встановити факт володіння [PERSON] вищевказаними земельними ділянками, які розташовані на територої Чапліївської сільської ради Шосткинського району, а також визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказані земельні ділянки. Позивач в судове засідання не зявилась, представник подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в особі свого повноважного представника в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Згідно рішення Конституційного [PERSON] України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-БП № 191814, виданого виконкомом Чапліївською сільською радою вбачається, що [PERSON], помер 24.11.2004 року. Згідно копії заповіту посвідченого 12.07.2004 секретарем виконкому Чапліївської сільської ради [PERSON]за реєстровим №246 вбачається, що померлий 24.11.2004 [PERSON], все своє майно заповідав своїй дружині [PERSON] та сину [PERSON], даний заповіт не змінювався та не скасовувався. Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії СМ № 0999738 від16.09.2004 року [PERSON] належало право власності на земельну ділянку, на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації № 442 від 20.08.2004 р. у розміром 2,9782 га (рілля, кадастровий номер 5925387300:01:003:0102); плошею 0,3192 га (сіножаті, кадастровий номер 5925387300:02:004:0703); площею 0,2719 (пасовища, кадастровий номер 5925387300:01:001:0381) . Земельна ділянка розташована на території Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. З довідки виконавчого комітету Чапліїівської сільської ради від 08.11.2016 за № 970 вбачається, що за адресою: вул. Березівська (колишня вул.1 Травня), буд. № 14, с.Чапліївка, Шосткинського району був зареєстрований [PERSON]П по день його смерті. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 328, 1223 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Суд вважає, що встановлення факту належності обєкта нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved