Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

01.08.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулась позивач [PERSON] із вказаною позовною заявою та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн. щомісячно з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, син позивача проживає разом із матір`ю, відповідач останні 6 місяців не надавав зароблені кошти на потреби сім`ї, в тому числі дитині. У позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом та, зважаючи на відсутність постійного місця роботи у позивача, просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача - адвокат Мельник Н.Ю. не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надавав, будь-яких пояснень та заперечень до суду не направляв. З метою належного повідомлення відповідача неодноразово здійснено оголошення на веб-сайті Приморського районного суду м. Одеси про виклик [PERSON] до судового засідання, та іншими засобами повідомлення. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення цього рішення є 21.10.2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції в м. Одеси від 02.07.2002 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано та дитина проживає з матір`ю. З письмових пояснень позивача вбачається, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, протягом останніх 6-ти місяців жодних коштів на утримання дитини не надавав, а тому у позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Окрім цього, позивач є інвалідом дитинства другої групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 02.11.2009 року, а тому, як вона зазначила, не має змоги працювати так, щоб самостійно дати дитині достатній рівень забезпечення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 т.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідачем не надано до суду доказів, які б підтверджували наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, чи стану здоров`я, який би свідчив про необхідність підвищених витрат на лікування. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01.08.2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved