Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,967 га , яка розташована ДП резерву пай 87 на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, призначенням якої є ведення особистого селянського господарства. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, в установлений законом строк вона звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку не має змоги, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 287486 від 30.12.2004року на ім"я [PERSON] містить виправлення. У судове засідання позивач не з"явилася, про час та день розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з'явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов ними визнається. За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Статтями 1270 ч. 1 та 1272 ч. 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Росава Миронівського району Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді земельної ділянки (паю)площею 0,967 га , яка розташована ДП резерву пай 87 на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області, та призначена для ведення особистого селянського господарства. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом являється дочка померлої:позивач у справі [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи. Проте, оформити належним чином спадщину на земельну ділянку позивач не має змоги у зв"язку із виправленнями, які містить державний акт, а тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.ст.1261,1268 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст.ст.1269,1270 ЦК України подала заяву до Миронівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], шо підтверджується спадковою справою . За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно,зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна,що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що до позивача перейшли права на земельну ділянку, та які позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі ст.ст.1216-1218,1221,1225, 1261,1268,1270,1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved