Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У липні 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 30.11.2006 року між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 квітня 2015 року шлюб між ними було розірвано, та призначено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. [INFO] у неї [PERSON] народився син [PERSON] . Однак, оскільки від часу розірвання шлюбу не минуло більше 10 місяців у відповідності зі ст.. 122 СК України, при реєстрації народження сина у відділ ДРАЦ по м. Ужгород його батьком було записано [PERSON] , за актовим записом № 1024 від 02 вересня 2015 року. Позивач стверджує, що [PERSON] не є біологічним батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Крім цього позивач зазначає, що відповідач знає, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і між ними відсутня кровна спорідненість. На звернення позивача до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження сина даних про його батька та про запис даних про батька дитини за заявою матері дитини, отримала відмову та пропозицію звернутись з даною вимогою до суду. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] позивач з посиланням на приписи ст. 138 СК України просить суд ухвалити рішення, яким: виключити з актового запису № 1024 від 02 вересня 2015 року про народження [PERSON] [INFO] , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду, відомості про батька [PERSON] та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду внести зміни у графі «Відомості про батька» та записати прізвище батька за прізвищем позивача і вказати його імя по батькові : « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження. Також позивач просила призначити по даній справі судово генетичну експертизу на вирішення якої поставити питання: Чи є [PERSON] батьком дитини, народженої [INFO] [PERSON] . Дана справа перебувала у провадженні судді Шепетко І.О. та судді Світлик О.М . Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 19.03.2019 р. матеріали даної справи було передано на повторний автоматизований перерозподіл у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Світлик О.М . Відповідно до протоколу розподілу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали даної справи було передано на розгляд судді Бенца К.К . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.12.2017 року було призначено судово біологічну експертизу проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України у Львівській області. 23.01.2018 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] з дитиною [PERSON] до Львівського НДЕКЦ МВС України не прибули, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи. 25.08.2017 року позивачем подано через відділ діловодства до суду клопотання про долучення письмового доказу до матеріалів цивільної справи. 20.12.2017 року подано через відділ діловодства до суду клопотання експерта. 23.01.2018 року надійшло до суду повідомлення про неможливість проведення експертизи. 23.08.2018 року відповідачем подано до суду заяву про визнання позовної заяви. 26.10.2018 року позивачем подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів. 30.06.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи. 28.09.2020 року позивачем подано до суду клопотання про продовження судового розгляду справи у її відсутності. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 08.08.2017 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Шепетко І.О. відкрито провадження по справі; 01.12.2017 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду призначено судово біологічну експертизу та зупинено провадження по справі. 27.08.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду провадження по справі № 308/6899/17 поновлено. 15.11.2018 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Світлик О.М. прийнято до свого провадження матеріали цивільної справи за № 308/6899/17. 08.04.2019 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. прийнято до свого провадження матеріали цивільної справи за № 308/6899/17 В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Зокрема вказала на те, відповідно до експертного заключення про біологічне батьківство № MG18-55188/ С1F1 від 11.10.2018 року вірогідність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] становить 99,9999%.Після оголошеної в судовому засіданні перерви позивач не зявилась, надіслала до суду заяву про продовження судового розгляду у її відсутності. Відповідач по справі [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України,про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовної заяви, згідно з якою відповідач повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог за його відсутністю. Просить розглянути справу без його участі. Третя особа, Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Заслухавши вступне слово позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 30.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 квітня 2015 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно Відповідно до свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області виданого 02 вересня 2015 року, серія [NUMBER] народився [PERSON] , в графі " мати" вказано [PERSON] , а в графі " батько" вказано [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Безпосередньо у тексті Конвенції визначення та критерії принципу «найкращих інтересів дитини» відсутні, проте Європейський Суд наводить їх у рішеннях по справах «М.С. проти України» та «Мамчур проти України». Зокрема, Суд вказав, що у кожній конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно неблагонадійна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є неблагонадій-ним. Відповідно ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). Частиною 1 статті 126 СК встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 3 ст. 122 СК Україниподружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Згідно ст.133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ч. ч. 1, 2ст. 138 СК Українижінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До суду подана заява [PERSON] , який стверджує, що є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Пунктами 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Відповідно до п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно дост. 136 СК Україниоспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. З метою захисту інтересів дитини та реалізації її права на батьківство, закон, передбачаючи можливі наслідки задоволення такого позову у вигляді виключення запису про батька, вимагає подання іншою особою заяви про своє батьківство. Тобто основне завдання законодавця в цих правовідносинах, - забезпечити дитині наявність батька. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Як встановлено судом [PERSON] подав до суду заяву відповідно до якої зазначив, що [PERSON] , 22.08.2015 року є його сином, та готовий пройти ДНК експертизу. Відповідно до експертного висновку про біологічне батьківство № MG18-55188/C1F1 від 11.10.2018 року «Медикал Геномикс Україна» біологічне батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] не може бути виключеним. Вірогідність батьківства становить 99.99999% Отже, вказаний експертний висновок у відповідності до положень ЦПК України є належними і допустимим доказом, експертиза проводилася відповідно до обраних експертом методик, з дотримання інструкції про порядок проведення та оформлення експертних досліджень, будь-яких спростувань цього висновку, сторонами не було надано. Дана експертиза проведена методом ДНК-аналізу. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 134 СК України: на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Як вбачається з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до пунктів 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. З урахуванням викладених обставин, а саме того факту, що запис відповідача батьком дитини був здійснений з підстав того, що дитина народжена у відповідності зі ст.. 122 СК України від часу розірвання шлюбу якого не минуло більш 10 місяців; прийнявши до уваги, що способом спростування презумпції шлюбного батьківства матір`ю дитини є оспорювання батьківства за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство, з урахуванням визнання [PERSON] себе біологічним батьком дитини, прийнявши до уваги той факт, що Закон припускає, що мати дитини володіє реальною інформацією про батька, а також враховуючи визнання відповідачем позову, що у сенсі розуміння ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позовних вимог, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову про виключення з актового запису про народження відомостей про батька, необхідно внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, де із відомостей про батька дитини виключити відомості щодо [PERSON] , як батька дитини, а відомості про батька дитини здійснити на підставі ст. 135 СК України, вказавши ім`я та по батькові дитини [PERSON] . При цьому суд не покладає обов`язок внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини на третю особу, так як вона не залучена у якості співвідповідача, а визначити з власної ініціативи коло відповідачів суд позбавлений можливості, так як це в силу вимог ст. 51 ЦПКУкраїни прерогатива виключно позивача. А отже, у задоволенні вказаної вимоги суд відмовляє, проте вказує на те, що з огляду на задоволення вимоги про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про відповідача, позивач не позбавлена можливості у позасудовому порядку звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України. Як вбачається з поданої позивачем позовної заяви, вона просить суд про поновлення пропущеного строку для подання позовної заяви до суду, посилаючись на те, що була юридично не обізнана, не мала фінансової змоги звернутися до юридичної консультації та отримати правову допомогу. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі наведеного,

Outcome: partial