Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору без номеру від 08.12.2008 року в сумі 72738,70 грн. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 08.12.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач дав свою згоду на те, що анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/» складають між сторонами договір, що підтверджується підписаною ним заявою. Згідно договору кредитний ліміт встановлюється, змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням позивача (банку) у будь-який момент. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 29.11.2016 року заборгованість становить всього 72738,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7282,23 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 58854,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 2900,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 3451,84 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, згідно позовної заяви просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, у письмових запереченнях заявили клопотання про застосування загальної та спеціальної позовної давності (а.с. 74-104), також пояснили, що відповідачем дійсно був укладений договір з позивачем, про що він підписав анкету - заяву 08.12.2008 року; оскільки відповідач сплатив останній поточний платіж 31.05.2014 року, а після неправомірного підняття відсоткової ставки відповідач жодного платежу не здійснював, тому вважає, що позивач пропустив строк, який надає йому право на звернення із заявленими позовними вимогами. Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь у судовому засіданні, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 08.12.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% (базова ставка на місяць 2,5% (нараховується на залишок боргу з розрахунку 360 днів на рік)) за користування кредитом. (а.с.16-17) Кредитний договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Протягом строку дії кредитного договору кредитний ліміт змінювався (а.с.147). Щодо зміни кредитного ліміту, банк керується п.3.1, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується власноручним підписом відповідача у заяві. Дану обставину відповідач визнає також у своїх запереченнях. Відповідно до п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг» Банк, у разі зміни Тарифів, інших умов кредитування, в тому числі зміни розміру процентної ставки, повідомляє позичальника шляхом надання виписки про стан карткового рахунку, яку позичальник (відповідач) зобов'язаний отримувати (п.6.3 «Умов та правил надання банківських послуг»). Згідно з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (п. 6.7) власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. У разі порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Станом на 31.01.2017 року заборгованість становить всього 72738,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7282,23 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 58854,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 2900,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 3451,84 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до умов договору, укладеного 08.12.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Встановлено, що останній платіж внесено [PERSON] 31.05.2014 року. Згідно з умовами договору [PERSON] повинен був внести черговий місячний платіж до 25 числа місяця. Отже, відповідачем порушено умови зобов'язання та не внесено черговий місячний платіж за кредитним договором своєчасно 25.05.2014 року. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором, який був укладений 08.12.2008 року між банком та [PERSON], останньому були видані картки, термін дії останньої картки визначений жовтнем 2016 року (а.с.147). Отже, на час звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду з позовом, трирічний строк не сплинув. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст. 611 ЦК України). Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, а тому позивач має право на стягнення кредиту, процентів та пені з відповідача за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 14.02.2017 року, тому річний строк визначається з 14.02.2016 року по 29.11.2016 року. ( станом на день виникнення заборгованості). До винесення судом рішення відповідачем заявлено про застосування позовної давності. З врахуванням заявлених вимог банку та заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 14 лютого 2016 року по 29.11.2016 року в сумі 900,00 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с.4). Одночасно суд враховує те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 року в справі №6-2003 цс15 та є обов'язковою для всіх судів згідно зі ст.360-7 ЦПК України. Умовами та правилами надання банківських послуг сплата пені та штрафу (п.8.6) передбачені за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто за одне й те саме порушення. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 3451,84 грн. штрафу ( процентна складова) не підлягає задоволенню. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість по кредитному договору б/н від 08.12.2008 року на загальну суму 67036,86 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7282,23 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 58854,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 900,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1474,58 грн. (п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Outcome: partial