Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

представник позивача уточнила позовні вимоги позивача та просить суд [PERSON], жителя м. Кагарлик, Кагарлицького району, та [PERSON], жительку м. Кагарлик, Кагарлицького району, батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Ржищів Київської області, на користь сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. на місяць на дитину, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 13.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки м. Київ, на користь сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви в суд, а саме: 13.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, на підставі ст.. 17 Закону України «Про охорону дитинства» накласти заборону на відчуження житла неповнолітнього, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], передати неповнолітнього [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім'ї Кагарлицької районної державної адміністрації, посилаючись на те, що 34 жовтня 2016 року у приватного нотаріуса Руденка A.B. була написана заява громадян [PERSON] та [PERSON] про їх згоду на позбавлення батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO]. Органом опіки та піклування Кагарлицької районної державної адміністрації встановлено, що за адресою [ADDRESS], де зареєстроване подружжя [PERSON], проживають інші люди, господарі інколи навідуються до помешкання. Їх син [PERSON] з 2013 року постійно проживає з бабусею, яка мешкає за адресою : [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, вихованням дитини зовсім не займаються. У будинку брудно, грубо порушені санітарно-гігієнічні норми проживання. [PERSON] працювала гардеробником у загальноосвітній школі № 3 і з 23 вересня 2014 року була виявлена на роботі у нетверезому стані та звільнена з роботи. З 22 серпня 2015 року по 08 листопада 2016 року працювала прибиральницею на критому ринку. [PERSON] не працює. Вживаючи спиртні напої, вчиняє насильство у сім'ї (протоколи Кагарлицького РВ від 05.08.2014 р., 19.02.2015 р.). Неповнолітній [PERSON] з 2013 року проживає з бабусею, від неї відвідував дитячий садок , та пішов до 1 класу. До школи у 1 клас [PERSON] теж пішов із бабусею. Батьки жодного разу не приходили до школи та не цікавилися шкільним життям дитини. Відповідно до роз'яснень постанови від 12.06.1998 року № 16 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав просимо суд виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини та умов для його нормального виховання. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 8 ч. 1 Сімейного кодексу України, в якому регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, просимо позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо сина [PERSON], [INFO] Згідно ч. 6 ст. 167 Сімейного кодексу України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні. Відповідно ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження житла та майна дітей, про що повідомляє нотаріальну контору за місцем знаходження майна та житла дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. З позовними вимогами погоджується. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. З позовними вимогами погоджується. Представник третьої особи в особі органу опіки та піклування Кагарлицької міської ради уточнені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, свідків та вивчивши матеріали справи, вважає ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, уточнені позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], уродженець м. Ржищів Київської області, та [PERSON], [INFO], уродженки м. Києва, є батьками малолітнього - [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] проживає у своєї рідної бабусі [PERSON], 1957 року народження, в [ADDRESS]. Мати дитини, [PERSON] та батько - [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі життя, розвитком та здоров'єм сина не цікавляться. Малолітній [PERSON] ходить до першого класу школи - І-ІІІ ступеня № 3. Службою у справах дітей райдержадміністрації неодноразово були проведені з батьками бесіди щодо виконання ними батьківських обов'язків, але результатів це не мало, мати та батько займається вирішенням власних проблем. Відповідно до положення статті 2 Конвенції Організація Об'єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об'єднаних Націй в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 04 жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] до служби у справах дітей згоду на позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ч.4.ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'ясняється, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням всіх обставин справи та в інтересах малолітньої дитини суд вважає за необхідне, позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки. Також з відповідача слід стягнути аліменти на утримування цієї дочки на користь опікуна дитини. Згідно висновку органу опіки і піклування Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області як органу опіки та піклування від 16.12.2016 року № 01-28-2569, вбачається, що вивчивши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON], [INFO], встановила, що 04 жовтня 2016 року у присутності приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Руденка A.B. [PERSON] та [PERSON], жителі [ADDRESS], написали нотаріально завірену заяву про свою згоду на позбавлення їх батьківських прав відносно сина [PERSON]. За місцем проживання родина характеризується негативно, батьки зловживають спиртними напоями. З 2013 року син [PERSON], [INFO], проживає з бабусею, [PERSON]. Беручи до уваги те, що громадяни [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, Кагарлицька районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Так, свідок [PERSON], пояснила суду, що добре знає відповідачів, оскільки проживає з ними неподалік. Дитиною вони не цікавляться. Чому так сталося, що вони не цікавляться дитиною вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її сином. Коли відповідачі одружилися та почали проживати разом, то почала вживати спиртні напої. Дитиною відповідачі не займалися. Дитина була не доглянутою, часто голодною. [PERSON] ходив та просив у людей їжу. Тому вона забрали його до себе. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачі, як батьки малолітньої дитини, маючи реальну можливість виконувати обов'язки по вихованню дитини, повністю ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавляться життям своєї дитини, потребами, її фізичним та духовним розвитком, не виявляють батьківської турботи, не надають жодної матеріальної допомоги. При цьому суд враховує тривалість такого ухилення. Згідно характеристики [PERSON], 2010 року народження, дитина характеризується з хорошої сторони. Дитина є спокійною, старанною та дисциплінованим. Слухає та реагує на зауваження. Батьки дитини батьківські збори не відвідує, не цікавляться шкільним життям дитини (а.с. 12). Згідно з актом обстеження умов проживання від 16.11.2016 року, проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS], встановлено, що житло розміщене на першому поверсі, і складається із трьох кімнат. Умови проживання не задовільні. У кімнаті грубо порушені санітарно - гігієнічні норми. Дитина з батьками не проживає. Згідно з актом обстеження умов проживання від 16.11.2016 року, проведено обстеження умов проживання родини [PERSON], що є бабусею малолітньої дитини, за адресою: [ADDRESS], встановлено, що житло розміщене на четвертому поверсі, і складається із двох кімнат. Умови проживання задовільні. У кімнаті дотриманні санітарно - гігієнічні норми. Дитина забезпечена речами первинної допомоги. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дитини, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх сина. Оскільки малолітня дитина [PERSON] залишився без батьківського піклування, то для подальшого влаштування його слід передати органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім'ї Кагарлицької районної державної адміністрації. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З системного аналізу положень ст. 182 СК України вбачається, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач [PERSON] не працює, про що свідчить довідка видана Кагарлицькою міською радою від 14.11.2016 року, тому підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі та у тому розмірі, що запропоновано позивачем. Відповідач [PERSON] працює прибиральницею на Критому ринку, про що свідчить довідка видана директором ринку, тому підлягають стягненню аліменти в частці та у тому в розмірі, що запропоновано позивачем в уточненій позовній заяві. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а саме: 13.12.2016 року. На підставі ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів. Частиною 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Таким чином, в судовому засіданні встановлено підстави для накладення заборони на відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності відповідачеві [PERSON], про свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі СК України,

Outcome: approved