Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У травні 2018 року заявниця звернулась до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт, що [PERSON], який помер 04.12.2017,\~є \~її, [PERSON], [INFO], рідним батьком. Підставність заяви вона обґрунтовує тим, що 08.08.1992 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та її матірю [PERSON], який було розірвано 28.11.1992, утім вони продовжували проживати однією сімєю, вели спільне господарство. Під час їх спільного проживання народилась вона, [PERSON], а оскільки шлюб між батьками вже було розірвано, то у свідоцтві про її народження відомості про батька вказані зі слів матері. 18.10.2017 [PERSON] на випадок своєї смерті вчинив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів належне йому майно заявниці. За життя заповіт не змінювався та не скасовувався спадкодавцем. 04.12.2017 [PERSON] помер, а після його смерті відкрилась спадщина. В межах визначеного законодавцем строку на прийняття спадщини до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулись: вона, [PERSON], як спадкоємець за заповітом та сестра спадкодавця [PERSON], як спадкоємець другої черги спадкування за законом, в результаті чого нотаріусом було відкрито спадкову справу. Утім заявник, маючи перевагу на спадкування за заповітом усього майна, позбавлена можливості реалізувати свої права в нотаріальному порядку, оскільки як зясувалось правочин вчинений спадкодавцем містить недоліки в частині зазначення прізвища останнього, який не було застережено особою, яка посвідчувала заповіт, отож з метою спадкування майна за законом, як спадкоємцем першої черги, а також звільнення її від сплати податку як спадкоємця першого ступеня споріднення та сплати податку за нульовою ставкою, заявник звернулась до суду із вказаною заявою. Заінтересованою особою було надано відзив на заяву, відповідно до якого вона просить суд відмовити в задоволені заяви у повному обсязі, мотивуючи тим, що заявниця народилась 17.11.1998, тобто по збігу шести років після розлучення її брата [PERSON] та матері заявниці [PERSON], які прожили у шлюбі лише декілька місяців. Крім цього, після розлучення з 1992 року мати заявниці проживала з іншим чоловіком, а з її братом не підтримувала жодних стосунків. Свідки про допит яких клопотала заявниця жодним чином не підтвердять кровного споріднення заявниці із [PERSON], а також вони не були очевидцями усіх подій в населеному пункті, якому не проживали, а вимоги, що заявниця ставить на вирішення суду не підлягають до задоволення, оскільки в даному випадку слід встановлювати факт батьківства, а не родинних відносин із спадкодавцем. 20.06.2018 заявницею було подано відповідь на відзив та заяву, в якій уточнено вимоги, де вона просить суд встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], який помер 04.12.2017 стосовно неї, [PERSON], [INFO], а також вважає аргументи наведені заінтересованою особою у відзиві необґрунтованими та такими що не спростовують фактичні обставини справи. Ухвалою суду від 21.05.2018 за клопотанням заявника було витребувано докази, а саме копію спадкової справи до майна померлого 04.12.2017 [PERSON] та актові записи громадян про реєстрацію шлюбу [PERSON], вирішено питання про виклик свідків. За клопотанням заявниці до матеріалів цивільної справи судом було вирішено долучити копії фотознімків на яких зображена заявниця разом із [PERSON] 07.09.2018 ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання заінтересованої особи [PERSON] про залишення заяви [PERSON] без розгляду з мотивів існування між ними спору про право. 26.10.2018 ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Кривенко Д.Т. У судовому засіданні заявниця та її представник заяву про встановлення факту батьківства підтримали, просили суд її задовольнити. Додатково заявниця суду пояснила, що за життя [PERSON] визнавав її своєю донькою, вони з її матірю хоч і не проживали спільно, однак батько з нею спілкувався, водив її інколи до школи, купував речі, велосипед. Коли з нею сталась трагічна подія та вона потрапила в ДТП, батько приходив довідуватись до неї в лікарню. Також приходила довідуватись у лікарню заінтересована особа, яка на прохання батька приносила продукти харчування, гроші та медикаменти. Заінтересована особа просила суд в задоволенні заяви відмовити, зіславшись на обставини викладені у відзиві, суду пояснила, що її брат проживши з матірю заявниці декілька місяців у шлюбі, його розірвали та з того часу спільно не проживали. Після народження заявниці її мати регулярно виманювала грошові кошти у її брата, який останній з незрозумілих для неї причин надавав їй постійно. При цьому, [PERSON] оплачував день народження заявниці, її навчання, чому він так робив було незрозуміло. У той же час, на момент народження заявниці мати її проживала з іншими чоловіками, відтак батьківство брата щодо заявниці є неможливим. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть у справі, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив, що [PERSON] народилась 17.11.1998 в селі Ясенки Липовецького району, її батьками зазначено: батько [PERSON], мати [PERSON], в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія І-АМ №360587 (а.с.7). Як убачається із [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану про народження сформованого 16.01.2018 (а.с.11), відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері. 18.10.2017 на імя заявниці [PERSON] було складено заповіт [PERSON], відповідно до якого останній заповів їй усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі усе на що він матиме право по закону на день своєї смерті (а.с.12). Вказаний заповіт не змінено та не скасовано за життя спадкодавця, на що вказує відмітка вчинена секретарем Лукашівської сільської ради на зворотній стороні правочину. 04.12.2017 [PERSON] помер, на що вказує свідоцтво про смерть серія І-АМ №402273 (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи №4/2018 до майна померлого 04.12.2017 [PERSON], яка була заведена приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу та витребувана за клопотанням заявника встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась заінтересована особа [PERSON], будучи рідною сестрою спадкодавця, в підтвердження чому надано свідоцтво про народження, про укладення шлюбу, [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень, як спадкоємець другої черги спадкування за законом. Заявниця [PERSON], як спадкоємець за вищевказаним заповітом від 18.10.2017 також використала своє право на спадкування в межах визначеного законодавством строку. У заяві заявник стверджує, що реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку за особистим розпорядження спадкодавця, яке надає переваги у випадку наявності спадкоємців за законом, не має можливості, оскільки заповіт містить недоліки, де прізвище заповідача в нижній частині заповіту вказано не «Сікоренко», як у верхній, а «Олексієнко», на що звернув увагу нотаріус. У той же час спадкодавець є її рідним батьком, відтак вона має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги спадкування, утім відсутні письмові докази на підтвердження факту батьківства спадкодавця стосовно неї, що стало підставою звернення до суду із даною заявою. У п.\~3\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~р.\~N\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" роз'яснено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС 1969 р., беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Судом встановлено, що заявник народилась 17.11.1998, тому до даних правовідносин суд застосовує відповідні правила КпШС. Як було встановлено, запис про батька у свідоцтві про народження заявниці проведено відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, отож заявник наділена право на звернення до суду із даною заявою. У ході судового розгляду за клопотанням заявниці було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суду показали, що [PERSON] хоча і не перебував із [PERSON] уже в зареєстрованому шлюбі, утім відносини вони підтримували та періодично проживали спільно, вели спільний побут, мали ознаки сімї, однак коли [PERSON] починав зловживати спиртними напоями він застосовував фізичну силу до матері заявниці, тому та була вимушена іти від нього. За життя [PERSON]В визнавав заявницю своєю рідною дочкою, надавав їй фінансову допомогу періодично, а після ДТП його прихильність до заявниці ще більше зросла. З часом коли він захворів, то вказував, що має намір здійснити своє волевиявлення шляхом вчинення заповіту на користь заявниці. В судовому засіданні в якості свідка було допитано заявницю, яка суду показала, що [PERSON] за життя визнавав її рідною дочкою, називав її лагідно «донечкою», по можливостях надавав їй постійно грошові кошти, хоча вони не проживали однією сімєю разом з ним та мамою. Його турбота виявлялась також в участі в її вихованні, він неодноразово приходив до школи на свята, де також приймав участь, купляв їй речі, вона періодично приходила до бабусі, тобто матері [PERSON], яка також визнавала її онукою, а заінтересована особа [PERSON] це могла споглядати. На даний час категорична позиція заінтересованої особи щодо невизнання її племінницею, на її думку, зумовлена лише матеріальним інтересом на отримання спадкового майна належного батькові. За клопотанням заінтересованої особи було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суду показали, що [PERSON] за життя зловживав спиртними напоями, а тому лише тільки в цей період мати заявниці мала можливість виманювати у нього гроші, коли він був тверезий, то жодної уваги не приділяв а ні матері заявниці, а ні заявниці. У період коли він хворів на тяжку хворобу догляд за ним здійснювала заінтересована особа [PERSON] та її сімя, які здійснювала його поховання, заявниця до нього не приходила. В ході судового розгляду судом було досліджено фотознімки, на яких зображена заявниця разом із [PERSON] та іншими особами на святкуванні урочистих подій у школі. Суд,\~надавши оцінку\~усім зібраним\~у справі\~доказам,\~які безпосередньо\~дослідив,\~дійшов висновку,\~що заявником надано належні та допустимі докази, які в сукупності достовірно підтверджують визнання [PERSON] свого батьківства стосовно заявниці, участь у її вихованні та утриманні. Від встановлення даного факту залежать майнові права заявника, оскільки вона, будучи рідною дочкою спадкодавця має право на спадкування як спадкоємець першої черги спадкування, що надає їй значні переваги за наявності інших спадкоємців та неточностей допущених у особистому розпорядженні спадкодавця. У даному випадку спір про право відсутній. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку,\~що заява\~обґрунтована,\~тому підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного ст.53, 55 КпШС України,

Outcome: approved