Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

01.08.2018 року позивач звернувся з позовом, в якому просить суд визнати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS], після померлої [INFO] року [PERSON], за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла його баба, [PERSON]. За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла житловий будинок, земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель, і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] [PERSON] Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, надали суду заяву, в якій прохали справу розглянути без їх участі, позов визнають. Третя особа, Козельщинська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її представника. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] року померла [PERSON] (а.с.22). З довідки Хорішківської сільської ради, Козельщинського району, Полтавської області вбачається що [PERSON], [INFO], до дня смерті [INFO] року був зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], будинок лічився за померлою (а.с.21). Згідно довідки Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» реєстрація права власності на вказане домогосподарство не проводилась (а.с.25). Згідно копії технічного паспорта склад домогосподарства за адресою: [ADDRESS], складають будівлі та споруди 1946 - 1970 року побудови (а.с.8 - 12). Таким чином, вказане домоволодіння входить до складу спадкового майна. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23.08.2011 року секретарем Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, реєстровий номер 62, яким спадкодавець заповіла житловий будинок, земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель, і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] [PERSON] (а.с.17). Вказаний заповіт є чинним згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.26). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, позивач отримав право на спадкування відповідно до ст.1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 09.04.2014 року, тобто у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.16). 21.07.2018 року нотаріусом прийнято постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності померлої на вказане майно (а.с.13). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Відповідачі є належними, оскільки також є спадкоємцями. Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на спірний житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved