Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Лукавці, Вижницького району була його матір`ю, а [PERSON] , який помер [INFO] в с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області був йому рідним братом. Визнати за ним, право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. [INFO] померла його мати [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за вищевказаною адресою. Спадкоємцями першої черги на той час було нас двоє осіб: він та його брат [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки проживав разом з матір`ю до дня її смерті, був зареєстрований в житловому будинку. Він також деякий час проживав з матір`ю, доглядав перед смертю, здійснив поховання, але не був зареєстрований в житловому будинку та після смерті не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. [INFO] його брат [PERSON] помер. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , який він успадкував від матері, але спадщину не оформив. Спадкоємців за законом після смерті [PERSON] не має. Як єдиний спадкоємець за законом другої черги, звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу з відповідною заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Не дивлячись на те, що спадщину він прийняв своєчасно, спору відносно спадкового майна немає, нотаріус своєю постановою від 26 червня 2019 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право спадщину за законом на житловий будинки в зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, а також не підтвердив родинні відносини, тобто, що [PERSON] дійсно являється його братом. Брат в свідоцтві про народження записаний по прізвищу « [PERSON] », а він « [PERSON] », його мати [PERSON] , батько « [PERSON] », а у нього « [PERSON] ». Заяви (клопотання) учасників справи. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце підготовчого засідання. До початку підготовчого засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В підготовче засідання представник відповідача Лукавецької сільської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку засідання від представника відповідача Лукавецької сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позивачем [PERSON] позовних вимог про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме, на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в [ADDRESS] , надано наступні докази: Копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 12.04.2017 року виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №20 з даних якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Копія свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , повторно виданого 02.04.2019 року виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №41 з даних якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 22.05.1959 року в с.Верхній Лукавець, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №32 з даних якого вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] . Копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 27.09.1954 року в с.В-Лукавецьким сіль ЗАГС Вижницького рай бюро ЗАГСа, актовий запис №51 з даних якого вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] . Копія технічного паспорту на житловий будинок, з даних якого вбачається, що житловий будинок під літ. «А» з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] ,1919 року побудови, вартістю 28351,00 грн. Довідка Лукавецької сільської ради №87 від 28.02.2019 року з даних якої вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №10, за 2016 - 2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , ст.9, за померлою [PERSON] числиться житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] . За життя [PERSON] свідоцтва на право власності на вказаний будинок не отримувала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: [PERSON] син (помер [INFO] ) [PERSON] (син [PERSON] ) на день смерті [PERSON] проживав разом з нею, доглядав, разом обробляли земельну ділянку та вели підсобне господарство, здійснював її поховання. Даних про спадкоємців після смерті [PERSON] в сільській раді не має. Довідка Лукавецької сільської ради №153 від 04.04.2019 року з даних якого вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №6, особовий рахунок № [NUMBER] , ст.70, за 1971-1973 p.p. в господарстві [PERSON] в с.Лукавці , Вижницького району Чернівецької області були зареєстровані та проживали: [PERSON] [PERSON] - співмешканець, [PERSON] - сестра, [PERSON] - сестра, [PERSON] - брат. [PERSON] - племінник (син [PERSON] ) [PERSON] - племінник (син [PERSON] ). Постанова приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюка О.О. №215/02-31 від 26.06.2019 року з даних якої вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , відмовлено, у зв`язку з тим, що ним не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно та не було надано докази родинних та інших відносин зі спадкодавцем. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та [PERSON] , як сина та матері, а також між померлим [INFO] [PERSON] , та [PERSON] , як рідних братів, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для оформлення спадкових прав. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо спадкування за законом. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів спадкової справи №33/2019 року до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 03.04.2019 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюка Ю.В. про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок по плану забудови під літ. «А» - 1919 року побудови, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved