Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У листопаді 2013 року позивачка звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який мотивувала тим, що 17 січня 2013 року вона уклала з Київською геофізичною розвідувальною експедицією ДГП «Укргеофізика» письмовий договір найму житла, відповідно до якого [PERSON] надала у найм відповідачу у платне користування житлове приміщення площею 46 кв.м. на період часу з 17 січня по 31 березня 2013 року. Зазначала, що вона виконувала умови договору зі свого боку належно та в повному обсязі, що підтверджується Актами приймання-передачі наданих послуг від 31 січня 2013 року та від 28 лютого 2013 року. Відповідач обов'язки по своєчасній та повній оплаті спожитих послуг в порушення п.п. 1.1, 6.1, 6.3 та підпунктом 4 пункту 2.2 укладеного договору, не виконав, оскільки після закінчення терміну дії договору не сплатив їй кошти за користування житлом в повному обсязі, а тому загальна сума якої заборгованості станом на день звернення до суду складає 2272 гривні 00 коп. за період часу з 17 січня 2013 року по 31 лютого 2013 року включно, з 01 по 10 лютого 2013 року та з 16 по 27 лютого 2013 року. Пунктом 4.1.2 укладеного договору передбачено, що у разі невиконання наймачем порядку розрахунку, наймодавець має право вимагати від наймача, крім суми заборгованості, сплатити пеню у розмірі 0,1% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення, перебіг нарахування пені розпочався з 01 лютого 2013 року і тривав по день пред'явлення позову до суду, її розмір склав 754 грн. 23 коп. Також позивач зазначав, що на підставі ст. 625 ч.2 ЦК України з відповідача підлягає стягненню три відсотки річних за користування невиплаченими коштами в розмірі 62 грн. 03 коп., оскільки розмір процентів у договорі найму не визначений. Крім цього, відповідач з 28 лютого 2013 року і по 31 березня 2013 року не заселив у наймане житло жодного свого працівника, через що позивачка понесла збитки у виді упущеної вигоди в розмірі 1136 грн. 00 коп., оскільки, виконуючи умови договору до 31 березня включно, позивачка нікому іншому, окрім відповідача, не мала права і не здавала в найм вказане вище приміщення. Позивач просив стягнути з відповідача вищевказані суми заборгованості, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з вищевказаних підстав та до початку заочного розгляду даної справи збільшив розмір позовних вимог, обрахованих станом на 21 січня 2014 року, а саме: просив суд стягнути з відповідача борг за надання послуг і використання житла в розмірі 2272 грн. 00 коп., суму пені - 917 грн. 43 коп., суму трьох процентів річних - 75 грн. 41 коп., суму упущеної вигоди - 1136 грн. 00 коп. У додаткове обґрунтування позову суду пояснив про те, що загальний термін фактичного користування найманим житлом працівниками відповідача визначено двома актами приймання-передачі наданих послуг (за час з 17 по 31 січня 2013 року житло використовувалось 15 діб, з 01 по 10 лютого 2013 року - 10 діб, з 16 по 27 лютого 2013 року - 11 діб), місцем виконання договору є с.Синівка Липоводолинського району Сумської області, де розташоване наймане житло. З 28 лютого 2013 року по 31 березня 2013 року у житло ніхто з працівників відповідача не заселявся, що підтверджується також відомістю про проживання працівників відповідача у житлі за лютий місяць 2013 року, проте укладений договір у вказаний період продовжував діяти, а тому була розрахована упущена вигода як середньомісячна вартість проживання осіб у житлі позивачки за два місяці 2013 року (січень та лютий). Уточнив, що у договорі не визначено точної дати оплати вартості за користуванням житлом, а тому з урахуванням щомісячної сплати такого виду платежу днем такої виплати слід вважати 01 число кожного місяця, а перебіг днів прострочки для нарахування пені та процентів слід розраховувати з 01 лютого 2013 року та з 01 березня 2013 року відповідно за січень та лютий місяці 2013 року, за яке мало місце користування житлом. Відповідач, будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду даної справи, до суду повторно не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, також заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи у його відсутності від нього до суду не подавалось. З урахуванням цього, за згодою представника позивача та на підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи з постановленням відповідного рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене. Судом встановлено факт укладення 17 січня 2013 року між [PERSON], як фізичною особою, і Київською геофізичною розвідувальною експедицією ДГП «Укргеофізика» в особі начальника Лукашова С.М. оплатного договору найму житлового приміщення, загальною площею 75 кв.м, житловою площею 46 кв.м., обладнаного водопроводом, центральним опаленням, каналізацією, електроенергією, строком дії з 17 січня по 31 березня 2013 року включно (а.с. 5). 31 січня 2013 року сторони договору склали акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 17 січня 2013 року, в якому визначалось про те, що послуги, передбачені вищевказаним згаданим вище договором, надані наймодавцем у встановлений термін, у повному обсязі та із дотриманням умов у період часу з 17 січня 2013 року по 31 січня 2013 року, з кількістю проживання у вказаний період - 09 осіб, із вартістю проживання однієї особи за добу в розмірі 08 грн. 00 коп. (а.с.6). 28 лютого 2013 року сторони вдруге склали акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 17 січня 2013 року, в якому визначалось про те, що послуги, передбачені вищевказаним згаданим вище договором, надані наймодавцем у встановлений термін, у повному обсязі та із дотриманням умов у період часу з 01 лютого 2013 року по 10 лютого 2013 року і з 16 лютого по 27 лютого 2013 року включно, з кількістю 149 чол./днів, із вартістю проживання однієї особи за добу в розмірі 08 грн. 00 коп., а також сторонами складена відомість проживання працівниками сейсмопартії КГРЕ в лютому місяці 2013 року на квартирі [PERSON], в якій деталізовано кількість осіб, проживаючих у вказаному приміщенні (а.с.7,25). Зі змісту письмового договору укладеного між сторонами вбачається наступне, а саме: 1. наймач (відповідач по справі) зобов'язаний у встановлений термін сплачувати плату за проживання, договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печаткою сторони договору і діє до 31 березня 2013 року (абз. 4 п. 2.2., п. 6.1. договору); 2. за надання послуг по договору наймач сплачує наймодавцю (позивачу по справі) з розрахунку 08 гривень за одну добу з однієї проживаючої особи шляхом перерахування цих коштів на розрахунковий рахунок наймодавця (п.п.3.1. п. 3 договору); 3. загальний строк надання послуг, за які провадиться оплата, зазначається в акті приймання-передачі, а здавання послуг наймодавцю та приймання їх результатів наймачем оформляється актом здавання-передачі послуг, що підписується представниками сторін протягом 10 робочих днів після фактичного надання послуг (абз. 2 п.3.1., п.3.2. договору); 4. у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України, а у разі невиконання наймачем порядку розрахунку, наймодавець має право вимагати від наймача сплатити пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.п.4.1., 4.1.2. договору). Допитаний в якості свідка представник позивачки [PERSON] суду показав про те, що за період з 17 січня 2013 року і по 02 лютого 2014 року жодних перерахувань в рахунок оплати послуг за проживання у найманому житловому приміщенні позивачки відповідач не здійснював, також протягом вказаного періоду не проводилась передача будь-яких коштів готівкою чи в натуральному виразі, про що йому особисто повідомила його довірительниця, перевіривши напередодні картковий рахунок в установі банку. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного: 1. відповідач протягом періоду дії договору найму житлового приміщення та після закінчення його дії щомісячно не проводив оплату спожитих послуг, чим порушив п.2.2. договору та ст.762 ч.5 ЦК України, а днем для оплати послуг, через невизначеність конкретного терміну чи дати такої дії в договорі, слід вважати кожне перше число місяця, наступного за місяцем, в якому надавалися послуги (відповідно 01 лютого 2013 року за послуги спожиті у січні 2013 року, 01 березня 2013 року за послуги спожиті у лютому 2013 року). З огляду на це, суд вважає право позивача на отримання своєчасного та повного розрахунку за спожиті відповідачем договірні послуги є порушеним і підлягає судовому захисту у спосіб, заявлений у позові; 2. розрахунок боргу за користування житлом суд проводить з урахуванням наступних даних та формулах: - 14 діб за період з 17 по 31 січня 2013 року включно * 9 осіб проживаючих в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 1008 гривень боргу за січень 2013 року; - 10 діб за період з 01 по 10 лютого 2013 року включно * 5 осіб проживаючих в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 400 гривень боргу; - 5 діб за період з 01 по 5 лютого 2013 року, 06 по 10 лютого 2013 року * 3 особи проживаючих в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 120 гривень боргу; - 1 доба 01 лютого 2013 року* 2 особи проживаючих в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 16 гривень боргу; - 11 діб за період з 16 по 26 лютого 2013 року включно * 5 осіб проживаючих в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 440 гривень боргу; - 10 діб за період з 16 по 25 лютого 2013 року включно * 1 особа проживаюча в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 80 гривень боргу; - 12 діб за період з 16 по 27 лютого 2013 року включно * 1 особа проживаюча в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 96 гривень боргу; - 5 діб за період з 21 по 25 лютого 2013 року включно * 1 особа проживаюча в приміщенні * вартість проживання однієї особи за одну добу в розмірі 08 гривень = 40 гривень боргу. Загальна сума боргу за користування житлом за лютий 2013 року складає 1192 гривні. При цьому, суд не приймає до уваги розрахунки, наведені позивачем по основному боргу, так як для калькуляції за січень 2013 року використовувався показник у виді 15 днів проживання осіб, замість вірного - 14 діб (п.3.1. договору). Для розрахунку основного боргу за лютий 2013 року поетапно використовувалися дані за період з 01 по 10 лютого 2013 року включно і з 16 по 27 лютого 2013 року включно з подобовою калькуляцією часу проживання осіб у найманому приміщенні, визначеному у наданій представником позивача відомості, а не у кількості 44 чоловіко-дні. 3. розмір пені за користування житлом суд проводить з урахуванням того, що її обрахунок слід розпочинати з 02 лютого 2013 року і з 02 березня 2013 року для січня і лютого 2013 року відповідно (01 лютого і 01 березня 2013 року є днями, коли відповідач повинен був провести проплати і до днів прострочення вони не включаються) та нижченаведеними формулами: - 1008 грн. боргу за січень 2013 року * 0,1 % * 354 дні прострочення (станом на 21 січня 2014 року) : 365 календарних днів року = 97 грн. 76 коп.; - 1192 грн. боргу за лютий 2013 року * 0,1 % * 326 днів прострочення (станом на 21 січня 2014 року) : 365 днів = 106 грн. 46 коп. Загальний розмір пені дорівнює 204 грн. 22 коп. Розрахунок позивача по пені суд також не приймає як правильний, оскільки платежі за січень і лютий 2013 року за користування житлом набули статусу боргу лише 02 лютого і 02 березня 2014 року відповідно (після спливу першого числа місяця на їх сплату з відповідним календарним обрахунком днів прострочки і вірним обрахунком суми основного боргу), а не з 01 лютого і 01 березня 2013 року як помилкового вважав позивач; 4. розмір трьох відсотків річних за прострочення сплати боргу за користування житлом суд проводить з урахуванням того, що її обрахунок слід розпочинати також з 02 лютого 2013 року і з 02 березня 2013 року для січня і лютого 2013 року відповідно (01 лютого і 01 березня 2013 року є днями, коли відповідач повинен був провести проплати і до днів прострочення вони не включаються, так як борг за надані послуги розпочинає обліковуватися саме з 02 лютого 2013 року і з 02 березня 2013 року відповідно ) та за нижченаведеними формулами: - 1008 грн. боргу за січень 2013 року * 3 % * 354 дні прострочення (станом на 21 січня 2014 року) : 365 днів календарного року : 100 % = 29 грн. 33 коп.; - 1192 грн. боргу за січень 2013 року * 3 % * 326 дні прострочення (станом на 21 січня 2014 року) : 365 днів календарного року : 100 % = 31 грн. 94 коп. Загальний розмір трьох відсотків річних дорівнює 61 грн. 27 коп. Розрахунок трьох відсотків річних, наведених позивачем, суд також розглядає неправильним через невірне визначення початку перебігу строку прострочення і відповідне обрахування суми основного боргу (аналогічно як для розрахунку пені). 5. за змістом ст. 22 ЦК України у виді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки (доходи), які б могли бути реально отримані. Суд вважає, що позивачкою доведено ті обставини що вона могла отримати доходи від найму житла у спосіб здачі в найм іншим юридичним чи фізичним особам, а відповідач через неправомірне незаселення власними працівниками вказаного вище у період часу з 28 лютого по 31 березня 2013 року включно житла (саме у період дії укладеного договору від 17 січня 2013 року) позбавив [PERSON] можливості отримати прибуток по вказаному договору. Тому суд вважає за необхідне стягнути середньообрахований розмір упущеної вигоди за період часу з 28 лютого по 31 березня 2013 року в розмірі 1100 гривень (1008+1192:2). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд виходить з наступних розрахунків, а саме: - у відповідності до ч.1, 2 ст.85 ЦПК України, пункту 5 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" та пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року N 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів", положень постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордоном» представникам сторін у разі задоволення позову компенсуються фактичні витрати, пов'язані із прибуттям до суду, в тому числі з переїздом до іншого населеного пункту, за наявності підтверджуючих документів, а також компенсація за відрив від звичайних зайнять. Тому з відповідача підлягають стягненню пропорційно до частини задоволеного позову витрати представника позивачки [PERSON] на повернення з смт.Липова Долина 21 січня 2014 року в с.Синівку після проведення судового засідання цього дня в розмірі 7 грн. 67 коп., а також по 30 гривень добових у дні явок в судові засідання 23 грудня 2013 року, 21 січня 2014 року і 06 лютого 2014 року відповідно в розмірі 72 гривні 90 коп. (по 30 гривень за кожну явку та з урахуванням часткового задоволення позову на 81 %). Крім цього, обраховуючи розмір компенсації за відрив представника позивачки від звичайних занять, суд виходить з наступного: - представник позивачки є пенсіонером за віком, не працює і на обліку в центрі зайнятості не перебуває, є мешканцем с.Синівка Липоводолинського району Сумської області; - для участі в судовому засіданні у грудні 2013 року представником позивачки витрачався власний час, тому підлягає стягненню на його користь компенсація за відрив від звичайних занять згідно з механізмом, визначеним п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Так, розмір мінімальної заробітної плати у грудні 2013 року складав 1218 гривень, час безпосередньої участі представника позивача в засіданні згідно з журналом судового засідання за грудень 2013 року складає 36 хвилин, кількість робочих хвилин у грудні 2013 році дорівнювала 10560 хвилин (22 робочі дні у грудні 2013 року при 8-годинному робочому дні), і відповідно розмір такої компенсації за грудень 2013 року становить 04 грн. 15 коп. (1218 грн. : 10560 хв. х 36 хв.). Також розмір мінімальної заробітної плати у січні 2014 року складав 1218 гривень, час безпосередньої участі представника позивача в засіданні згідно з журналом судового засідання за січень 2014 року складає 66 хвилин, кількість робочих хвилин у січні 2014 році дорівнює 10080 хвилин (21 робочі дні у січні 2014 року при 8-годинному робочому дні), і відповідно розмір такої компенсації за січень 2014 року становить 07 грн. 93 коп. (1218 грн. : 10080 хв. х 66 хв.). Розмір мінімальної заробітної плати у лютому 2014 року складав 1218 гривень, час безпосередньої участі представника позивача в судовому засіданні згідно з журналом судового засідання за лютий 2014 року складає 28 хвилин, кількість робочих хвилин у лютому 2014 року дорівнює 9600 хвилин (20 робочі дні у лютому 2014 року при 8-годинному робочому дні), і відповідно розмір такої компенсації за лютий 2014 року становить 03 грн. 55 коп. (1218 грн. : 9600 хв. х 28 хв.). Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову на 81 % з відповідача підлягає стягненню 06 грн. 65 коп. компенсації за відрив від звичайних зайнять. Також ураховуючи часткове задоволення позову (на 81 %) і відповідну пропорцію з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 185 грн. 82 коп. повернення судового збору.

Outcome: partial