Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом та заявлені вимоги мотивує тим, що у 1997 році померла бабуся позивачки [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі й на право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах. Єдиним спадкоємцем після її смерті був батько позивачки [PERSON] , який прийняв спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, а право на земельну частку (пай) не оформив та помер у 2008 році. Спадкоємицею за законом [PERSON] є його донька [PERSON] . Проте при її зверненні до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), нотаріусом була винесена постанова про відмову, оскільки спадкоємиця позбавлена можливості підтвердити останнє місце реєстрації спадкодавця та при зверненні до нотаріуса не надано оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). А тому просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області згідно сертифікату серії СМ №015358, виданого на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 28.03.1996 року за № 358, в порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивачка та їх представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Юнаківської сільської ради Сумської області у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа - приватний нотаріус Хоменко О.В. в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] було зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія СМ №015358 за № 358 від 28.03.1996 року, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам АТЗТ ім. Ульянова на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації №91 від 20.03.1996 року. Розмір земельної частки (паю) складає 5,11 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9) та після її смерті відкрилась спадщина на належне майно. Як вбачається з копії спадкової справи №806/2000 після померлої [PERSON] (а.с. 55-57) спадщину після її смерті прийняв син [PERSON] , отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом житловий будинок та приватизовану земельну ділянку. Спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває в колективній власності АТЗТ ім. Ульянова Сумського району Сумської області, що належало на підставі сертифікату серія СМ №015358, виданого на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 20.03.1996 року за № 91, залишилось недоотримане. [INFO] у м. Суми помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 13) та після його смерті залишилося спадкове майно, спадкоємицю за законом якого є його донька [PERSON] . Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 17.10.2019 року [PERSON] було визначено додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] протягом шести місяців з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 16-17). 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. винесено постанову про відмову у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебуває в колективній власності АТЗТ ім. Ульянова Сумського району Сумської області, після [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки спадкоємиця позбавлена можливості підтвердити останнє місце реєстрації спадкодавця та при зверненні до нотаріуса не надано оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, визначених чітким переліком. Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після померлого [PERSON] необхідне для оформлення за позивачкою як спадкоємицею за законом після померлого батька [PERSON] права власності на спадкове майно. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, судвважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом був [PERSON] , який спадщину прийняв, тобто за життя набув право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серія СМ №015358. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за позивачкою права на земельну частку (пай).

Outcome: approved