Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

01 вересня 2021 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 2016 року. Ухвалою судді від 10 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29 вересня 2021 року. 29.09.2021, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладений на 19.10.2021. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. 25.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 3188 (а.с. 32-33). Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] , оскільки останній зареєстрований в даному будинку, проте не проживає з 2016 року, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 28.07.2021 № 2-469/07/21 та копією акта про непроживання особи за місцем реєстрації від 28.07.2021 (а.с. 10, 15). У судовому засіданні позивач зазначила, що не являється власником будинку [ADDRESS] , оскільки влітку продала його іншим особам. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України). Згідно з чатиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як убачається з матеріалів справи та пояснень позивача, на час розгляду даної справи вона не являється власником будинку [ADDRESS] , тому суд не знаходить правових підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням, оскільки він не може порушувати цивільні права особи, в якої відсутні права на володіння, користування та розпорядження цим майном і, як наслідок, право на їх захист.

Outcome: dismissed