Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 18 лютого 2009 року перебуває в шлюбі з відповідачем, але життя між ними не склалось, шлюбні відносини фактично припинено, сторони проживають окремо. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки дитина проживає разом з нею, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. Обґрунтовує вимоги тим, що відповідач працює менеджером в ТОВ «Автотрейд-Суми», отримує заробітну плату, але позивач не знає, чи офіційно працює там відповідач чи ні. Крім того, він залишився проживати квартирі, де вони проживали спільно, утримує власний автомобіль. Аліменти просить стягнути в твердій грошовій сумі, так як відповідач дохід відповідача носить мінливий характер, а розмір аліментів 1500 грн. обґрунтовує тим, що дитина має затримку психічного розвитку, відвідує спеціалізований дитячий садок, проходить додаткові заняття з дефектологом та логопедом, позивачем витрачаються кошти на оздоровлення, ліки. В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі, пояснила, що наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів, суму аліментів вона визначила виходячи з потреб дитини та витрат на дитину, пов'язаних з тим, що дитина має такий діагноз, потребує проходження курсів лікування, додаткових занять для корекції мовлення, емоційно-вольової сфери. В судовому засіданні відповідач визнав позов в частині розірвання шлюбу, згоден на розірвання шлюбу. В частині розміру аліментів позов визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на дитину в твердій грошовій сумі 500 грн., а більше сплачувати не має можливості. При цьому пояснив, що він працює неофіційно, підробляє таксистом, заробляє небагато, а так йому допомагають батьки. На питання суду щодо розміру заробітної плати відповідач конкретно не зазначив розмір своєї заробітної плати. Також пояснив, що його батьки часто допомагають онуку, купуючи йому одяг та інші необхідні речі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 18 лютого 2009 року зареєстрували шлюб у виконкомі Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 09, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, а відповідач згоден на розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є відповідач [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо розміру свого доходу, і і не підтвердив свої пояснення щодо місця роботи, при цьому сам же пояснив, що він працює неофіційно, ця робота непостійна і нестабільна, в зв'язку з чим його дохід має нерегулярний, мінливий характер, суд вважає необхідним призначити аліменти у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, він не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Суд частково приймає до уваги пояснення відповідача з приводу того, що розмір аліментів 1500 грн. щомісячно є для нього значним. При цьому суд враховує, що дитина є малолітньою, має затримку психічного розвитку, в зв'язку з чим потребує лікування, а батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який визначив відповідач - не забезпечить нормального життєвого рівня дитини. За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 01 лютого 2016 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір 551,20 грн. (за позовну вимогу про розірвання шлюбу), а зв'язку із задоволенням позовних вимог про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial