Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

01 квітня 2019 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, у якому просив скасувати арешт та заборону відчуження на земельну ділянку площею 0,0281 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:91:125:0053, що накладений Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві постановою від 27.11.2006 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження АК №286799. В обґрунтування позову зазначив, що право власності на земельну ділянку належить позивачеві, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 жовтня 2005 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ №138575. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 20.12.2006 року накладено арешт на земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 4252873, на підставі постанови ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві серії АК № 286799 від 27.11.2006 року, зареєстрованою 20.12.2006 року №4252873 реєстратором Четверта київська державна нотаріальна контора. Зважаючи на те, що позивачу не були відомі обставини, за яких був накладений зазначений арешт, а також відсутні будь-які відомості у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо отримання відомостей про підстави накладення арешту. Згідно відповіді відповідача відомості щодо накладення арешту на земельну ділянку відсутні. Також позивач звернувся до Київського державного нотаріального архіву, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2013 року № 1184/5 «Про ліквідацію Четвертої київської державної нотаріальної контори» нотаріальну контору було ліквідовано. Листом від 04 березня 2019 року № 590/01-17 Київський державний нотаріальний архів надав відповідь, що оскільки в нотаріальні контори здають на зберігання в архів лише документи, строк зберігання яких 10 і більше років, документів, на підставі яких накладався арешт на земельну ділянку позивача у них не знайдено. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 суддею у справі визначено Войтенко Т. В . Надалі 10.10.2019 у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із відстороненням від посади Войтенко Т.В. та визначено суддю Корнілову Ж.О. 25.11.2020 року було проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади Корнілову Ж.О. та визначено суддю Гребенюка В.В. 27 січня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями (відповідно до рішень зборів суддів Подільського районного суду №1 від 04.01.2021, №2 від 12.01.2021 та №3 від 14.01.2021) за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І. 01 лютого 2021 року ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання до розгляду справи по суті. Судові засідання відкладались неодноразово з поважних причин. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі відповідача. Відповідач зазначає, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 14.04.2021 виконавчі документи про стягнення з позивача на виконанні у відділі не перебувають. Реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року, а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.208 року № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три), а виконавчих проваджень про стягненням штрафу, становить 1 (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частин 1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Положеннями частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта внесено запис про обтяження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 4252873, зареєстровано 20.12.2006 за № 4252873, реєстратор Четверта київська державна нотаріальна контора, підстава: постанова серії АК №286799 від 27.11.2006, що видана ВДВС Подільського районного управління юстиції міста Києва (арк.спр.8). Позивач звертався до відповідача із заявою від 01.12.2018 про надання відомостей відносно накладеного арешту на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.10). Згідно відповіді Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві № 046187 від 11.12.18 відділом було розглянуто заяву позивача від 01.12.2018 та зазначено, що відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що 08.07.2011 року державним виконавцем на підставі постанови № 3-1878 від 18.03.2011 Подільського районного суду м. Києва про стягнення з позивача на користь держави штрафу у розмірі 34,00 грн винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 26 листопада 2011 року виконавче провадження закінчено, відомості щодо накладення арешту на земельну ділянку у Подільського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відсутні. (арк.спр.9). Також згідно відповіді Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.04.2021 (на №758/4349/19 від 05.04.2021), відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 14.04.2021 виконавчі документи про стягнення з позивача на виконанні у відділі не перебувають. Реєстр ЄДР «ВП-Виконавець» почав діяти з 2006 року, а відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.208 року № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три), а виконавчих проваджень про стягненням штрафу, становить 1 (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення. Також до матеріалів долучено відповідь Київського державного нотаріального архіву від 04.03.2019 вих.№590/01-17, згідно якої постанова, на підставі якої Четверта київська державна нотаріальна контора наклала арешт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] в документах нотаріального діловодства Четвертої київської державної нотаріальної контори відсутня. Позивач обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , однак на даний час жодних виконавчих документів, боржником у яких виступає позивач, на виконанні у Подільському РВДВС у м Києві не перебуває, а арештом порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що виконавчі провадження по виконанню виконавчих документів, у яких боржником є [PERSON] на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби не перебувають, тому відсутні підстави для існування арешту, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved