Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

01 березня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Укрсоцбанк (далі - ПАТ Укрсоцбанк) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 29868,59 доларів США, що станом на 27 січня 2016 року еквівалентно 742203 грн. 21 коп. та судовий збір в сумі 11131 грн. 05 коп. В позовній заяві зазначав, що 24 травня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк в особі Миколаївської обласної філії, правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк, і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 640/160-ААФ03.16-2, згідно з яким останньому було надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів кредит для придбання автомобіля в розмірі 30000 доларів США зі сплатою 13 % річних. 23 жовтня 2008 року позивач направив повідомлення відповідачу про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом до 13,5 % річних, яке відповідач отримав 25 жовтня 2008 року. Посилаючись на те, що відповідач не виконав умови договору, та станом на 27 січня 2016 року за ним рахується заборгованість в сумі 29868,59 доларів США, що становить по курсу НБУ станом на 27 січня 2016 року 742203 грн. 21 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10559,64 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 10007,71 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5546,74 доларів США, пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 3754,49 доларів США, просив стягнути з нього на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позові просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, у звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2007 року між банком і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 640/160-ААФ03.16-2, згідно з яким останній отримав у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення 23 травня 2012 року. Зазначений кредит надано позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки SUBARU, 2007 р.в.. моделі FORESTER 2.0, сірого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №24/3 від 24 травня 2007 року, укладеним з ЗАТ Акко-Інвест. Пунктом 1.3 даного Договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимоги позову передбачено укладення з [PERSON] договору застави транспортного засобу, визначеного п.1.2. цього Договору, заставною вартістю 183600,02 грн. Положенням п.2.8 Договору передбачено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління або комітету з управління активами та пасивами АКБ Укрсоцбанк, кредитор має право ініціювати зміну процентної ставки за надання кредиту, визначеної цим Договором. Разом з тим, згідно положення п.2.8.1 цього Договору про намір змінити розмір процентів за користування кредитом, кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше ніж за 7 робочих днів до дати початку їх введення (а.с.9-12). Так, 23 жовтня 2008 року позивач направив відповідачу [PERSON] повідомлення про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом до 13,5 % річних (а.с.6-7), яке останній отримав 25 жовтня 2008 року (а.с.8). Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж було здійснено відповідачем [PERSON] в грудні 2008 року (а.с.4), тобто після отримання відповідного повідомлення про підвищення відсоткової ставки, що свідчить про прийняття її розміру. Зі змісту положення п.3.3.7 Договору позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати ануїтентні платежі та можливу неустойку в термін, визначений п.1.1.1 цього Договору. Разом з тим, п.4.1 Договору встановлено, що у разі прострочення термінів сплати ануїтентних платежів, визначених п.1.1.1 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення, що діє у цей період. Відповідно до п. 7.3 Кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а.с.9-12). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом положень ст.ст.526, 527, 530, 612 зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, що підтверджується даними виписки по особовому рахунку (а.с.5), а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, взв'язку з чим станом на 27 січня 2016 року за ним рахується заборгованість в сумі 29868,59 доларів США, що еквівалентно (за курсом НБУ станом на 27 січня 2016 року) 742203 грн. 21 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом в сумі 10559,64 доларів США; - заборгованості за відсотками в сумі 10007,71 доларів США; - пені, що нарахована за період з 26 січня 2015 року по 25 вересня 2015 року): за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 5546,74 доларів США, за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 3754,49 доларів США. Під час здійснення зазначеного розрахунку заборгованості приймався до уваги курс гривні до долара США 24,8490 грн. за 1 долар США станом на 27 січня 2016 року (а.с.4). З урахуванням поданих банком доказів та відсутністю з боку відповідача будь-яких заяв та доказів, що спростовують позовні вимоги, а також встановлення судом факту наявності відповідної заборгованості, яка в добровільному порядку відповідачем не сплачена, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 11133 грн. 05 коп.

Outcome: approved