Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

02.03.2015 року\~\~ПАТ \~«Дельта Банк»,\~\~звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], адреса місця проживання: квартал 274[ADDRESS], м. Кременчук, Полтавська обл.) за кредитним договором № 11326429000 (реєстровий номер №11326429001) від 01.04.2008 року, у розмірі 62 564,64 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 19.01.2015 року складає 985 005,38 грн., перед Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код ЄДРПОУ: 34047020, адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп.Б) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею: 42,3 кв.м., житловою площею: 11,6 кв.м., під номером №52, та земельну ділянку, загальною площею: 638 кв.м., кадастровий номер №5310436100:06:003:0116, що розташовані по вулиці Рудникова у місті Кременчук, Полтавської області шляхом передачі іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК» вказаного предмета іпотеки у власність. Визнати за Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (Код ЄДРПОУ: 34047020, адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею: 42,3 кв.м., житловою площею: 11,6 кв.м., під номером № 52, та земельну ділянку, загальною площею: 638 кв.м., кадастровий номер №5310436100:06:003:0116, що розташовані по вулиці Рудникова у місті Кременчук, Полтавської області. Виселити та зняти з реєстрації місце проживання та перебування Відповідача, яким є - [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], дані про яких внесенні до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи. Зобовязати Відповідача, яким є - [PERSON] передати ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею: 42,3 кв.м., житловою площею: 11,6 кв.м., під номером №52, та земельну ділянку, загальною площею: 638 кв.м., кадастровий ном^р №5310436100:06:003:0116, що розташовані по вулиці Рудникова у місті Кременчук, Полтавської області (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують обєкт нерухомості (технічний паспорт на будинок), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Судові витрати просили покласти на відповідача. Представник позивача\~\~в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.\~\~ Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність не прибувших відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд знайшов позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою. Одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 7 ЗУ Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ЗУ Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 ЗУ Про іпотеку, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Відповідно до ст.37 ЗУ Про іпотеку, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволений вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 ЗУ Про іпотеку, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст.40 ЗУ Про іпотеку, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, ... суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до п.43 Постанови Пленуму ВСУ№5 від 30.03.2012року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Судом встановлено, що 01.04.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», яке на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», який є правонаступником всіх прав та зобовязань АКІБ «УКРСИББАНК» та особою, якою є - [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11326429000 (реєстровий номер №11326429001). Копія договору та додатків до нього додається. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 43 290.00 дол. США, який зобовязувався повернути у повному обсязі в строк до 31.03.2025 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. АКІБ «УКРСИББАНК» свої зобовязання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 43290,00 дол. США. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за Кредитним договором 01.04.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та Відповідачем, яким є [PERSON] було укладено договір іпотеки № б/н, відповідно до якого іпотекодавець, передав в іпотеку-нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею: 42.3 кв.м., житловою площею: 11,6 кв.м.. під номером №52. та земельну ділянку, загальною площею: 638 кв.м., кадастровий номер №5310436100:06:003:0116, що розташовані по вулиці Рудникова у місті Кременчук, Полтавської області. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване Банком у порядку, передбаченому законом ї у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. В силу вказаних норм 08.12.2011 Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вище вказаним кредитним договором, Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується випискою з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі Документації, що додаються до позовної заяви. У порушення умов Кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 62564,64 дол. США. що згідно курсу НБУ станом на 19.01.2015 року є еквівалентом 985005,38 грн. дана обставина підтверджується довідкою про стан заборгованості. Згідно договору забезпечення, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором, договором забезпечення Іпотекодержатель має право задовільнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як зазначено вище Позичальник не виконав основного зобовязання, а тому Позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на дату звернення до суду вимога ПАТ «Дельта Банк» про усунення порушення не виконана, особи, які проживають у житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки добровільно не виселилися. - спір продовжує залишатися невирішеним. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні - з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилогоприміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті». Відповідач та особи, які проживають у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки вимогу Позивача про виселення добровільно не виконали, що дає підстави вважати, що у найближчий термін вони також не звільнять предмет іпотеки у добровільному порядку. За таких обставин, відповідач та інші мешканці житлового приміщення, яка є предметом іпотеки підлягають виселенню у судовому порядку. У задоволенні позову в частині зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки рішення суду є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Outcome: partial