Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

02.05.2018 року позивачка звернулась до суду з уточненою позовною заявою до Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] . Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були батько позивачки [PERSON] та її матір [PERSON] Вони не втратили права на частку в майні колгоспного двору, і кожному з них належало по 1/2 частині домоволодіння. [INFO] померла матір позивачки, а [INFO] помер її батько. Кожен із батьків на день смерті був зареєстрований та проживав у спірному будинку. За життя батьками було складено заповіти на ім'я позивачки, і позивачка, як спадкоємець за заповітами, звернулася з заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, де були заведені спадкові справи. Право власності на спірний житловий будинок не було зареєстровано, що унеможливлює надання нотаріусу правовстановлюючого документу на це спадкове майно. Дані обставини стали перешкодою в оформленні права власності на спірний будинок в нотаріальному порядку і причиною звернення позивачки до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. Позивачка надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, заявлені нею позовні вимоги підтримуює у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. ( а.с. 72,93 ). Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Сільський голова Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Седнівець С.Г. надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без присутності представника сільської ради, позов [PERSON] визнають. ( а.с. 27 ). Згідно положень ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання її представник не з'явився. Голова Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області Ященко С.П. надала суду заяву від 08.05.2018 року за № 01-26/294 про розгляд справи без участі представника Городнянської районної державної адміністрації. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. ( а.с. 98). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, а позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За даними паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 04 грудня 2001 року, встановлено, що його видано [PERSON], [INFO], народилася в селі Івашківка Городнянського району Чернігівської області (а.с.4). Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] уклала шлюб 15 липня 1972 року з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON]. (а.с.6). За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.5). Дослідженням свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] [INFO] померла у віці 84 років в селі Івашківка Городнянського району Чернігівської області.(а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. З дослідженої в судовому засіданні копії заповіту від 03.12.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Якуш Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 267, встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] ( а.с. 65). Після смерті [PERSON] позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини [PERSON] 05.11.2004 року нотаріусом заведена спадкова справа № 242 до майна [PERSON], яка померла [INFO] ( а.с. 62-71). Доказами справи підтверджено, що станом на момент смерті [PERSON] з нею разом в спірному будинку проживав її чоловік [PERSON], непрацездатний за віком, який в силу ст. 1241, 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв обов'язкову частку у спадщині своєї дружини [PERSON] (а.с.8,12-14,17) [INFO] в селі Перше Травня Городнянського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все належне йому майно. З дослідженого в судовому засіданні дублікату заповіту від 03 грудня 2003 року встановлено, що [PERSON] все майно заповів [PERSON]. Заповіт складений та посвідчений 03.12.2003 року секретарем виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області Якуш Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 267. ( а.с. 37). Після смерті [PERSON] позивачка, як спадкоємець за заповітом, 20.07.2006 року звернулася до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, нотаріусом заведена спадкова справа № 143 (а.с. 33-42). За даними спадкової справи позивачка є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину [PERSON] у встановленому законом порядку. Як встановлено з письмових доказів справи, до складу спадщини [PERSON] та [PERSON] увійшли їхні частки у спірному спірному житловому будинку. З довідки виконкому Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 23 листопада 2017 року № 1007 встановлено, що станом на 01.07.1990 року [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. Разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON]. Довідка видана на підставі запису в погосподарській книзі № 7, особовий рахунок [NUMBER], рік побудови житлового будинку 1969, будинок мав статус колгоспного. (а.с.16). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві власності. Отже, [PERSON] та [PERSON] за життя мали у власності по 1/2 частині спірного житлового будинку. Після смерті [PERSON] позивачка успадкувала за заповітом 3/8 частини спірного будинку, а чоловік спадкодавця - [PERSON] успадкував обов'язкову частку - 1/8 частину спірного домоволодіння. Враховуючи вказане, на момент смерті [PERSON] мав у власності 5/8 частин у спірному домоволодінні. Після смерті [PERSON] його частка у спірному будинку перейшла до позивачки в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З інформаційної довідки Городнянського БТІ від 23 серпня 2017 року № 1086 встановлено, що право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок побудовано в 1969 році. Процент готовності житла 100%. (а.с.11). Дослідженням звіту № АS18-171116-061 про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 30035 грн. 20 коп. (а.с.18-20). Суд погоджується з доводами позивачки про те, що вона позбавлена можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавців на спірний будинок не було зареєстроване за їхнє життя. Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. Дослідженням технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], що виданий на ім'я [PERSON], встановлено, що будинок з господарськими будівлями та спорудами зазначений під літерами: А-1 житловий будинок площею забудови 77,8 кв.м, з а-1 верандою площею забудови 6,9 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,1 кв.м. та допоміжною 39,7 кв.м., Б-1 сарай площею забудови 49,2 кв.м., б-1 сарай площею забудови 16,4 кв.м., б1-1 сарай площею забудови 8,4 кв.м., б2-1сарай площею забудови 6,0 кв.м., № 1 ворота з хвірткою площею забудови 7,2 кв.м. (а.с.9-10). Врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved