overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14.10.1995 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Шлюб носить формальний характер. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]", а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.10.1995 року між позивачем та відповідачем Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням позивача суд вважає можливим залишити їй набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]". Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2005 року. Від даного шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, протягом 3-х місяців проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Просила шлюб розірвати. Змінити прізвище на дошлюбне. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримує, проти примирення заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов визнає, проти примирення заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 04 червня 2005 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №48, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка заперечує проти примирення і відповідно до ст.105, 112 СК України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки "[PERSON]" змінити на дошлюбне "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за кредитом, відсотками, перевитратами платіжного ліміту, комісією. Однак в порушення умов договору [PERSON] заборгованість по кредиту не погасив. Відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість - 32 044 грн. 49 коп., яка складається з наступного: - 21 408, 59 грн. - заборгованість за кредитом; - 8 123, 30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 510, 48 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; а також штрафи: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 502, 12 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 32 044 грн. 49 коп. та судовий збір у сумі 320 грн. 44 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.8). Відповідно до договору від 21.10.2011 року відповідач [PERSON] заборгованість перед банком не сплатив. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість перед банком у розмірі - 32 044 грн. 49 коп. (а.с.5-7). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549 - 552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між сторонами було укладено Договір позики №489499784 (далі по тексту - Договір) на суму 2000,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії стоком на 16 днів. Відповідач зобов'язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2% в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування по Договору у розмірі 40,00 грн. Станом на 22.10.2014 року, заборгованість відповідача за Договором склала 6247,00 грн., з яких: сума позики 2000,00 грн., проценти за користування позикою - 4207,00 грн., комісія за обслуговування Договору - 40,00 грн., разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6270,00 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, яке відбулося 02.02.2015 року, не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між сторонами було укладено Договір позики №537977266 (далі по тексту - Договір) на суму 2600,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 26 днів. Відповідач зобов'язався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,92% в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування по Договору у розмірі 40,00 грн. Станом на 19.11.2014 року, заборгованість відповідача за Договором склала 8478,54 грн., з яких: сума позики 2600,00 грн., проценти за користування позикою - 5838,54 грн., комісія за обслуговування Договору - 40,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, яке відбулося 06.04.2015 року, не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У листопаді 2014 р. ПАТ "БМ Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 26 707,59 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позову в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність та визнання позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 07 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством "БМ Банк" та [PERSON] був укладений договір № 320958-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановленого кредитного ліміту, за яким Банк надав відповідачці в кредит грошові кошти в сумі 18000 грн. з терміном остаточного повернення - 06 лютого 2015 р. (п. 2.3.1). Згідно пункту 3.1.4 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався в повному обсязі сплачувати суми всіх операцій, нарахованих процентів за користування кредитом, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли під час використання Банківської платіжної картки , а також суми збитків, що понесені Банком в результаті використання картки. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 19 вересня 2014 р., загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 26 707,59 грн. В дану суму входить: строкова заборгованість за кредитом 10 215,51 грн., прострочений кредит - 7744,25 грн., прострочені проценти - 3220,15 грн., штрафні санкції - 1841,44 грн., комісії за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 7 днів 300,00 грн., більше 30 днів - 3 000 грн. (а.с. 6). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню на заявлену суму - 26 707,59 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У листопаді 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 11470,51грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2012 р. за договором банк надав відповідачу кредит на придбання товару та відкрив відповідачеві рахунок для погашення заборгованості, терміном - 60 місяців, під 0,01% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наданої копії заяви відповідача №016-14149-281212 від 28.12.2012р. ТОВ "КБ Дельта" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") надав відповідачу [PERSON] кредит на придбання товару та відкрив відповідачеві рахунок для погашення заборгованості, терміном - 60 місяців, під 0,01% річних, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 28.12.2012р. становить 11470,51грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобов'язань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

У листопаді 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 119457,24грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у жовтні 2007р. за договором банк надав відповідачу 186850,00грн кредиту терміном до 25.10.2017р. під 13,53% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №13/025/07-Z від 26.10.2007р. ВАТ "Кредитпромбанк" (правонаступник - ПАТ "Дельта Банк") надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 186850грн зі сплатою за користування 13,53% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 25.10.2017р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 15.10.2014р. становить: за кредитом - 96432,33грн., за відсотками - 23024,91грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобов'язань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У листопаді 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1444,78грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2011р. за договором банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленому кредитного ліміту в розмірі 1000грн. на платіжну картку, терміном до 2014р. під 0,0001% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №004-14178-121011 від 12.10.2011р. ТОВ "КБ Дельта" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1000грн. на платіжну картку, зі сплатою за користування 0,0001% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 12.10.2014р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 08.09.2014р. становить 1444,78грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання договору дарування дійсним, визнання права власності на гараж з подальшою державною реєстрацією. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказала, що 02 квітня 2015 року відповідач, який приходиться їй батьком, подарував їй гараж [ADDRESS]. Договір дарування гаража ними був укладений у простій письмовій формі. З метою оформлення та реєстрації права власності на подарований їй гараж вона звернулась до нотаріальної контори. Нотаріусом їй було роз*яснено, що для посвідчення договору дарування нерухомого майна та проведення державної реєстрації права власності необхідні правовстановлюючі документи на гараж. Такий документ у неї відсутній, а наданих нею нотаріусу документів для посвідчення договору дарування було недостатньо. Вона звернулась до відповідача з проханням оформити право власності на гараж. Однак відповідач відмовився, заявивши, що всі документи на гараж у нього оформлені. Просить позов задовольнити. Представник позивачки підтримала позов та вважає, що позов підлягає задоволенню, що сторонами договір дарування укладений, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору дарування, що між сторонами відбулось повне виконання договору. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Подав суду заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність. Пред*явлений позов визнає та просить його задовольнити. Вказав, що позивачці він гараж подарував. Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Так, відповідно до ст. 717 ЦК України: "За договором дарування одна сторона /дарувальник/ передає або зобов*язується передати в майбутньому другій стороні /обдарованому/ безоплатно майно /дарунок/ у власність." Згідно зі ст. 719 ЦК України: "Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов*язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним." Таким чином, договір дарування підлягає обов*язковому нотаріальному посвідченню. Сторони вказаної вимоги чинного законодавства не дотримались. Тому укладений сторонами договір дарування не відповідає вимогам чинного законодавства. При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що понесені судові витрати необхідно покласти на позивачку.

Outcome: dismissed