Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

01 серпня 2018 року [PERSON], місце проживання якого: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], місце проживання якої: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що йому на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], у якій з 08 квітня 2009 року по день подачі позову до суду зареєстрована відповідач по справі, яка є дочкою позивача та з 2017 року у зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується відповідним актом про не проживання від 23 липня 2018 року. З причин формальної реєстрації [PERSON] у квартирі [PERSON] вимушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, він також позбавлений можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Уточненою позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 23 серпня 2018 року, недоліки усунуто, у зв'язку з чим ухвалою суду від 31 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09 годину 15 хвилин 21 вересня 2018 року, яке в подальшому відкладено на 11 жовтня 2018 року на 08 годину 20 хвилин у зв'язку зі знаходженням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв'язку, що оформлено відповідною телефонограмою. Ним подано до суду заяву, в якій він просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 31 серпня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надала. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про судове засідання, але причин неявки суду не повідомила, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без її участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири від 12 травня 2000 року (а.с. 9). При цьому, згідноІнформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 11 жовтня 2018 року за № 141039138 відомості щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 36). Згідно довідки № 2266, виданої керівником Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» Черненком О.В. та паспортистом Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» [PERSON], вбачається, що у житловій квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач, який є власником, його дружина - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та онук - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З акту від 23 липня 2018 року, складеного комісією у складі: бухгалтера Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» [PERSON] та паспортиста Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» [PERSON], який затверджений керівником Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» Черненком О.В., вбачається, що під час перевірки зазначеною комісією паспортного режиму квартири [ADDRESS], встановлено, що [PERSON], [INFO], у зазначеній квартирі не проживає з 2017 року по день складання акту, що підтверджують сусіди: [PERSON] (квартира [NUMBER]), [PERSON] (квартира [NUMBER]) та [PERSON] (квартира [NUMBER]) (а.с. 11). З відповіді першого заступника голови Бахмутської міської ради Савченко Т.М. за вхідним № 27940 від 30 серпня 2018 року вбачається, що за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут місце проживання фізичної особи [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). З доданої позивачем до позовної заяви довідки № 65939, виданої заступником начальника відділу № 2 Муніципальної казенної установи міста Костроми «Центр реєстрації громадян» Николаєвою С.В. 18 липня 2018 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 22 грудня 2017 року по день надання довідки (а.с. 12). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Із зібраних по справі доказів вбачається, що відповідач користувалась житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], до грудня 2017 року, після чого вибула у інше постійне місце проживання, у зв'язку з чим втратила право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved