Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «НЕОС БАНК» (Позивач, Банк, правонаступником якого залучено ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополіс Реаліті Груп» (Відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна Фірма «Олеван Плюс» (Відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Менеджмент Груп» (Відповідач-4), Товариства з обмеженою відповідальністю «НВФ «Масальот» (Відповідач-5), Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» (Відповідач-6), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дцінвес» (Відповідач-7) про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги ПАТ «НЕОС БАНК» обґрунтовує тим, що 22.01.2008р. між Акціонерним банком «АВТОЗАЗБАНК» і [PERSON] був укладений кредитний договір №002-4/2008, за яким АБ «Автозазбанк» відкриває [PERSON] кредитну лінію на поточні потреби в розмірі 16 000 000,00грн. у строк з 22.01.2008р. по 19.01.2018р. під 19% річних. Крім того, для забезпечення зобов'язань по зазначеному кредитному договору 22.01.2008р. АБ «Автозазбанк» і [PERSON] уклали іпотечний договір, за яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: - нежилі приміщення в літері «А», з № 1 по № 15, № І (групи приміщень [ADDRESS]), № 1 по № 30, №ІІ (групи приміщень [ADDRESS]), загальною площею 555,40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В подальшому АБ «Автозазбанк» був реорганізований у Відкрите акціонерне товариство «БАНК КІПРУ», правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «БАНК КІПРУ», а згодом правонаступником Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ» стало Публічне акціонерне товариство «НЕОС БАНК». Без згоди Банку, [PERSON] розпочав реконструкцію іпотечного майна. Після закінчення будівельних робіт Відповідач-1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання за ним права власності на іпотечне майно. 23.02.2009р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-873/09 позов [PERSON] було задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на групу приміщень [ADDRESS] загальною площею 366,0 кв.м. та на групу приміщень [ADDRESS], що були виділені з іпотечного майна. Після прийняття Святошинським районним судом м. Києва рішення від 23.02.2009р. у справі № 2-873/09 Відповідач-1 почав відчужувати іпотечне майно, яке вже мало нову нумерацію груп приміщень і було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно як новостворений об'єкт без жодних обмежень. Поряд з цим, згідно висновку експерта № 1-12/03 від 12.03.2014р. за результатами проведення експертно-будівельно-технічного дослідження, проведеного експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» [PERSON] загальна площа нежилих приміщень [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS], збільшилась з 555,4 кв.м. (станом на 02.11.2005р.) до 736,9 кв.м. (станом на 29.04.2011р.) в зв'язку з проведенням реконструкції з добудовою частини приміщень з центрального фасаду за рахунок площі прибудинкової території. Водночас, площа груп нежилих приміщень [ADDRESS] та [ADDRESS] об'єкта дослідження зменшилась з 226,2 кв.м. та 329,2 кв.м. відповідно до 1,8 кв.м. та 1,1 кв.м. в зв'язку із: - розподілом групи приміщень [ADDRESS] площею 367,8 кв.м. на дві групи приміщень: [ADDRESS] площею 1,8 кв.м. та [ADDRESS] площею 366,0 кв.м.; - розподілом групи приміщень [ADDRESS] площею 369,1 кв.м. на дві групи приміщень: [ADDRESS] площею 1,1 кв.м. та [ADDRESS] площею 368,0 кв.м. Зареєструвавши за собою право власності як на новостворене майно з новою нумерацією груп приміщень, що були просто виділені з іпотечного майна, [PERSON], не повідомивши Банк, продав це новостворене майно іншим особам. Так: - 23.07.2010р. між [PERSON] і ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп» було укладено договори купівлі-продажу групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,0 кв.м. та групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 368,0 кв.м.; - 04.08.2010р. ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп» і ТОВ «Комерційна фірма «Олеван Плюс» уклали договір купівлі-продажу групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,0 кв.м. та групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 368,0 кв.м.; - 18.01.2011р. ТОВ «КФ «Олеван Плюс» і ТОВ «ДЦІНВЕС» уклали договір купівлі-продажу групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 368,0 кв.м.; - 27.01.2011р. ТОВ «КФ «Олеван Плюс» і ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» уклали договір купівлі-продажу групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,0 кв.м.; - 27.12.2011р. ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» і ТОВ «НВФ «Масальот» уклали договір купівлі-продажу групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,0 кв.м.; - 16.04.2014р. ТОВ «НВФ «Масальот» і ПАТ «БАНК «КОНТРАКТ» уклали договір купівлі-продажу групи нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,0 кв.м. На сьогоднішній день, останніми набувачами зазначених приміщень є: - ТОВ «ДЦІНВЕС», яке набуло право власності на групу нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 368,0 кв.м., та ПАТ «Банк «Контракт», яке набуло право власності на групу нежилих приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,0 кв.м. Поряд з цим, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Банк зазначив, що у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2011р. у справі № 22ц/2690/10757/11 зазначено, що Святошинський районний суд м. Києва у своєму рішенні від 23.02.2009р. у справі № 2-873/09 залишив поза увагою той факт, що Відповідач-1([PERSON]) порушив умови Іпотечного договору не отримавши письмової згоди Банку на відчуження предмету іпотеки і не надавши Банку відомостей по зміни, які відбулися з предметами іпотеки, здійснив відчуження іпотечного майна за вказаними договорами купівлі-продажу. Враховуючи незаконність відчуження предметів іпотеки, норми ч.1 ст. 3, ч.ч.1, 2 ст. 23, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, та в зв'язку з тим, що Банк не зміг реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що унеможливлюється техніко-економічними показниками реконструйованих об'єктів нерухомого майна, ПАТ «Неос Банк» просив: 1) звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 002-4/2008 від 22.01.2008р. в розмірі 17 499 313,56 грн. шляхом: - визнання за Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» право власності на групи нежилих приміщень [ADDRESS], на підставі іпотечного договору від 22.01.2008р. № 165, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за вартістю, зазначеною в момент такого набуття на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності; - визнання за Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» право власності на групи нежилих приміщень [ADDRESS], на підставі іпотечного договору від 22.01.2008р. № 165, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за вартістю, зазначеною в момент такого набуття на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності; - визнання за Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» право власності на групи нежилих приміщень [ADDRESS], на підставі іпотечного договору від 22.01.2008р. №165, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за вартістю, зазначеною в момент такого набуття на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності; - визнання за Публічним акціонерним товариством «Неос Банк» право власності на групи нежилих приміщень [ADDRESS], на підставі іпотечного договору від 22.01.2008р. № 165, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя за вартістю, зазначеною в момент такого набуття на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності; 2) стягнути з Відповідачі на користь Позивача судові витрати. За клопотанням представника Позивача - ПАТ «Неос Банк» про залучення до участі у справі правонаступника Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (а.с.199 т1), яке мотивовано тим, що 30.06.2015р. між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1-06/15-Ф, згідно з яким право грошової вимоги за кредитним договором № 002-4/2008 від 22.01.2008р., укладеним між клієнтом та [PERSON], та за відповідним договором іпотеки перейшли до ТОВ «Кредитні ініціативи», судом проведено заміну Позивача у даній справі - з ПАТ «Неос Банк» на його правонаступника - ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.24 т2). У судовому засіданні представник Позивача - ТОВ «Кредитні ініціативи» Козленко О.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представники [PERSON] - [PERSON], ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Комерційна Фірма «Олеван Плюс» - Воробйова Є.С., ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», ТОВ «НВФ «Масальот» - Матюшко В.В. позовні вимоги визнали. Представник ПАТ «Банк «Контракт» - Брагінський П.О. проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених в запереченнях, письмовий текст яких подано в судовому засіданні. Так, у запереченнях (а.с.14-17 т2) зазначено, що позов є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, іпотека на групу приміщень [ADDRESS] не зареєстрована, доказів такої реєстрації Позивачем не надано і таке обтяження не визнається ПАТ «Банк Контракт», оскільки з моменту первинної реєстрації групи приміщень [ADDRESS], іпотечного обтяження з боку ПАТ «Банк Кіпру» не відбувалось. Окрім того, в межах позовних вимог неможливо встановити факт належності спірних приміщень до іпотечних, оскільки це є окремим способом захисту. З огляду на те, що новостворене майно не обтяжене іпотекою, немає підстав для застосування ст. 9, 23 Закону України «Про іпотеку», ст. 202, 215 ЦК України. Окрім того, навіть у випадку визнання права іпотекодержателя за ПАТ «Неос Банк», ПАТ «Банк Контракт» є добросовісним володільцем майна, оскільки він не знав і не міг знати про наявність іпотечного обтяження стосовно спірного майна, а відтак позов не може бути задоволений. Відповідач - ТОВ «Дцінвес» у судове засідання свого представника не направило, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не надало, про дату та місце розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки не повідомило. Суд, вислухавши пояснення представників ТОВ «Кредитні ініціативи», [PERSON], ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Комерційна Фірма «Олеван Плюс», ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», ТОВ «НВФ «Масальот», ПАТ «Банк Контракт», дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 22 січня 2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «НЕОС БАНК», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 002-4/2008 (а.с.12-14 т1), за умовами якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на поточні потреби в сумі 16 000 000,00 грн. строком з 22 січня 2008 року по 19 січня 2018 року зі сплатою 19% річних, а Позичальник зобов'язується, зокрема, забезпечити погашення кредиту не пізніше 19 січня 2018 року шляхом внесення готівки в касу Банку або перерахування коштів на позичковий рахунок за графіком, визначеному у Кредитному договору. В подальшому Сторонами вносились зміни до умов Кредитного договору шляхом підписання Додаткових угод № 1 від 04.08.2008р. (а.с.15-16 т1), № 2 від 10.10.2008р. (а.с.17 т1), № 3 від 19.01.2009р. (а.с.18-19 т1). Для забезпечення виконання зобов'язань Відповідача-1 за Кредитним договором, 22 січня 2008 року між зазначеними сторонами було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 165 (а.с.20-23 т1). За умовами п.1.1. вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавець відповідає за задоволення вимог Іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 002-4/2008 від 22 січня 2008 року, укладеного між Акціонерним банком «АвтоЗАЗбанк» та [PERSON] та додаткових угод до нього, що укладені або будуть укладені між Сторонами. Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору в іпотеку передається нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю на праві власності: - нежилі приміщення (в літ. «А»), з № 1 по № 15, № І (групи приміщень [ADDRESS]), з № 1 по № 30, № ІІ (групи приміщень [ADDRESS]. Нежилі приміщення належать Іпотекодавцю на підставі Договору дарування нежилих приміщень, посвідченого Позняковою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30 листопада 2007 року за реєстровим № 5751 та зареєстрованого Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 06 грудня 2007 року у реєстрову книгу № д.26п-260 за реєстровим № 3147-П. Згідно п.1.3. Іпотечного договору за взаємною згодою Сторін зазначеного договору заставна вартість Предмету Іпотеки становить 7 853 356,00 грн. В подальшому в зв'язку з проведенням реконструкції з добудовою частини приміщень з центрального фасаду за рахунок площі прибудинкової території Відповідачем-1([PERSON]) була збільшена загальна площа груп приміщень [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] з 555,4 кв.м. (станом на 02.11.2005р.) до 736,9 кв.м. (станом на 29.04.2011р.). Водночас, площа груп приміщень [ADDRESS], [ADDRESS] об'єкта зменшилась з 226,2 кв.м., 329,2 кв.м. відповідно (станом на 02.11.2005р.) до 1,8 кв.м., 1,1 кв.м. відповідно (станом на 29.04.2011р.) в зв'язку із: - розподілом групи приміщень [ADDRESS] площею 367,8 кв.м. на дві групи приміщень: [ADDRESS] площею 1,8 кв.м. та [ADDRESS] площею 366,0 кв.м.; - розподілом групи приміщень [ADDRESS] площею 369,1 кв.м. на дві групи приміщень: [ADDRESS] площею 1,1 кв.м. та [ADDRESS] площею 368,0 кв.м. Нумерація груп приміщень [ADDRESS], [ADDRESS] об'єкта зазнала змін в зв'язку з: - проведенням реконструкції групи приміщень [ADDRESS] площею 226,2 кв.м., з добудовою частини приміщень першого поверху з центрального фасаду, за рахунок площі прибудинкової території; - розподілом групи приміщень [ADDRESS] площею 367,8 кв.м. на дві групи приміщень: [ADDRESS] площею 1,8 кв.м. та [ADDRESS] площею 366,0 кв.м.; - проведенням реконструкції групи приміщень [ADDRESS] площею 329,2 кв.м., з добудовою частини приміщень першого поверху з центрального фасаду, за рахунок площі прибудинкової території; - розподілом групи приміщень [ADDRESS] площею 369,1 кв.м. на дві групи приміщень: [ADDRESS] площею 1,1 кв.м. та [ADDRESS] площею 368,0 кв.м., що підтверджується Висновком експерта № 1-12/03 за результатами проведення експертно будівельно-технічного дослідження, складеного 12.03.2014р. експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» [PERSON] (а.с.102-117 т1). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2009р. у справі № 2-873/09 за позовом [PERSON] до ТОВ «КОД ЦЕНТР МАСТЕР», за [PERSON] визнано право власності, зокрема на групи нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме: групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 1,8 кв.м., групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 366,0 кв.м., групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 1,1 кв.м., групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 368,0 кв.м., як окремі об'єкти нерухомого майна (а.с.92-96 т1). Частиною 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що не заперечувалось сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договорів купівлі-продажу та інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.124-141 т.1), що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2009р. без погодження з Іпотекодержателем [PERSON] здійснив відчуження групи нежилих приміщень [ADDRESS], [ADDRESS] на користь юридичних осіб, які в свою чергу також укладали договори купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 366,0 кв.м. та 368,0 кв.м. відповідно. Станом на день розгляду справи група нежилих приміщень [ADDRESS] належить на праві власності ПАТ Банк «Контракт» на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2014р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 32311966 від 16.01.2015р. (а.с.136-137 т1), а група нежилих приміщень [ADDRESS] належить на праві власності ТОВ «ДЦІНВЕС» на підставі договору купівлі-продажу від 18.01.2011р., що підтверджується Інформацією з Реєстру права власності на нерухоме майно за № 32200270 від 14.01.2015р. (а.с.140-141 т1), та не заперечувалось сторонами по справі. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 листопада 2011 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2009 року скасовано в частині задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності, зокрема на групи нежилих приміщень, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме: групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 1,8 кв.м., групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 366,0 кв.м., групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 1,1 кв.м., групу нежилих приміщень [ADDRESS] загальною площею 368,0 кв.м., як окремі об'єкти нерухомого майна (а.с.97-101 т1). У зазначеному рішенні зокрема вказано, що посилання суду першої інстанції на те, що внаслідок проведення ремонтних робіт нежитлових приміщень з'явилось інше нерухоме майно, власником якого є позивач ([PERSON]- Відповідач1 у даній справі) не ґрунтується на нормах чинного законодавства(арк.№3рішеня). Також у рішенні зазначено, що з урахуванням наявного у справі висновку спеціаліста колегія суддів вважає, що виділення з групи приміщень по [ADDRESS] приміщень площею відповідно 1,8кв.м. та 1,1кв.м. з технічної точки зору також є неможливим (арк.№4рішеня). Так, відповідно до п.1.2. Іпотечного договору всі поліпшення, перепланування, перебудови Предмету іпотеки, зроблені в період чинності цього Договору, включаються до Предмету іпотеки. За умовами п.2.1. Іпотечного договору Іпотекодавець зобов'язаний, зокрема: - не пізніше наступного дня після настання змін надавати Іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з Предметом іпотеки, в тому числі про посягання на нього з боку третіх осіб, а також про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування предмету Іпотеки чи про будь-які інші обставини, що можуть вплинути на права Іпотекодержателя (п.п.2.1.4.); - без письмової згоди Іпотекодержателя не відчужувати Предмет іпотеки, не обтяжувати його будь-якими зобов'язаннями (спільна діяльність, лізинг, наступна оренда, користування тощо) (п.2.1.7.); - в разі поліпшення, перепланування, перебудови Предмету іпотеки, зареєструвати зазначені зміни у встановленому чинним законодавством порядку, після чого на протязі трьох днів укласти з Іпотекодержателем відповідну додаткову угоду про зміну в складу Предмету іпотеки до цього договору та нотаріально її посвідчити (п.п.2.1.8.). Так, судом встановлено, що Відповідачем-1 без повідомлення Іпотекодержателя було здійснено реконструкцію групи нежилих приміщень [ADDRESS], [ADDRESS] загальною площею 555,40 кв.м., які були передані в іпотеку, внаслідок чого значно зменшилась їх площа - 1,8 кв.м. та 1,1 кв.м. відповідно та було виділено окремі групи приміщень [ADDRESS] площею 366,0 кв.м. та [ADDRESS] площею 368,0 кв.м., які фактично відповідно до умов Іпотечного договору (п.1.2.) є складовою Предмету іпотеки, та які в подальшому без згоди Іпотекодержателя були відчужені на користь третіх осіб, внаслідок чого були порушені права останнього. Згідно п. 4.1. Іпотечного договору право звернення стягнення на Предмет іпотеки для задоволення своїх вимог, відповідно до Кредитного договору та цього Договору, виникає у Іпотекодержателя у випадках, обумовлених положеннями Кредитного договору, цього договору та нормами чинного законодавства. Так, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем будь-яких зобов'язань, забезпечених Іпотекою за цим Договором, вони не будуть виконані. Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на Предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України «Про іпотеку» (п.п.2.4.3. Іпотечного договору). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2011р. встановлено, що на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 23.10.2009р. з [PERSON] на користь ВАТ «Банк Кіпру» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру») стягнуто заборгованість за кредитним договором № 002-4/2008 від 22.01.2008р. в сумі 17 496 313,56 грн. Станом на день розгляду справи, рішення Подільського районного суду м. Києва від 23.10.2009р. не виконано, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Неос Банк» за Кредитним договором № 002-4/2008 від 22.01.2008р. не погашена, про що в судовому засіданні вказано представником Відповідача-1. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2015 року між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «Банк Кіпру», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Кіпру», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов'язків Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк» (Клієнт за договором), та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Фактор за договором) було укладено Договір факторингу № 1-06/15-Ф (а.с.200-206 т1), за умовами якого в порядку та на умовах визначених договором, фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт зобов'язується відступити факторові свої права грошової вимоги до Боржника за Основним договором в розмірі та на умовах передбачених договором, зокрема, опис, характеристика, обсяг та розмір прав грошової вимоги до Боржника за Основним договором, що відступаються відповідно до умов цього Договору, зазначені в Додатку № 1 до цього договору. Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу № 1-06/15-Ф від 30.06.2015р. визначено, що фактору відступаються наступні права: - права грошової вимоги за Кредитним договором № 002-4/2008 від 22.01.2008р., укладеного між Клієнтом та [PERSON], та право грошової вимоги за Основним договором забезпеченим іпотекою, зокрема відповідно до Іпотечного договору від 22 січня 2008 року, укладеного між Клієнтом та Боржником, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 22 січня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 165 (а.с.206-207 т1). Разом з тим, у зв'язку з укладенням між ПАТ «Неос Банк» (Первісним Іпотекодержателем) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (Новим Іпотекодержателем) Договору факторингу № 1-06/15-Ф від 30.06.2015р., між зазначеними сторонами 30 червня 2015 року було укладено Договір відступлення (передачі) прав за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3516 (а.с.209-212 т1), за умовами якого Первісний Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотекодержатель приймає всі права, що належать Первісному Іпотекодержателю за Іпотечним договором від 22 січня 2008 року, що укладений між Первісним Іпотекодержателем та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 22 січня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 165 (з урахуванням всіх внесених до нього змін та доповнень) в забезпечення виконання зобов'язань Іпотекодавця за Кредитним договором, в зв'язку з чим відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 39876138 від 30.06.2015р. (а.с.213-214 т1). Статтею 513 ЦК У країни встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відбулась заміна кредитора за зобов'язаннями по Кредитному договору № 002-4/2008 від 22.01.2008р., укладеного між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «Неос Банк», та [PERSON], та по Іпотечному договору від 22.01.2008р., укладеного між АБ «АвтоЗАЗбанк», правонаступником якого є ПАТ «Неос Банк», та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 165. Новим Кредитором за зобов'язаннями по Кредитному договору № 002-4/20058 від 22.01.2008р. та Новим Іпотекодержателем по Іпотечному договору від 22.01.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 165 в результаті відступлення прав вимоги стало - ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Пунктом 4.4. Іпотечного договору визначено, що за рішенням Іпотекодержателя звернення стягнення на Предмет іпотеки може відбуватись шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Договору та ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку», яке може відбуватись, зокрема шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання вимог за Кредитним договором у порядку, встановленому ст.ст. 36-37 Закону України «Про іпотеку», передача у власність відбувається за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Вказана сума є базою для нарахування передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) у порядку, визначеному чинним законодавством. Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухомість, що є Предметом іпотеки. Відповідно до Звіту про експертну оцінку ринкової вартості нежитлової нерухомості, складеного 02 лютого 2015 року ТОВ «Консалтингова компанія «Бі. Еф.Сі.», що діє на підставі Сертифіката суб'єкта оціночної діяльності № 16085/14 від 04.03.2014р., оригінал якого разом з додатками був оглянутий в судовому засіданні, ринкова вартість об'єкту оцінки, яким є: нерухоме майно: група нежитлових приміщень [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] визначена на рівні 14 571 049,00 грн. з врахуванням ПДВ, в тому числі: - нежитлове приміщення [ADDRESS] - 35 592,00 грн.; - нежитлове приміщення [ADDRESS] - 21 751,00 грн.; - нежитлове приміщення [ADDRESS] - 7 237 080,00 грн.; - нежитлове приміщення [ADDRESS] - 7 276 626,00 грн. (а.с.214-251 т1). Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі - Постанова від 30.03.2012р. №5) у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку"). Пунктом 39 Постанови від 30.03.2012р. № 5 передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. В судовому засіданні встановлено, що оскільки Предмет іпотеки був реконструйований внаслідок чого були змінені його техніко-економічні показники, та групи приміщень, які фактично складали Предмет іпотеки були продані третім особам, Позивач не міг реалізувати своє право на звернення стягнення на Предмет іпотеки у спосіб позасудового врегулювання шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, а тому суд вважає, що належний захист прав Позивача може бути здійснений шляхом визнання за ним права власності на групи нежитлових приміщень [ADDRESS] загальною площею 366,00кв.м., групи нежитлових приміщень [ADDRESS] загальною площею 1,80кв.м., групи нежитлових приміщень [ADDRESS] загальною площею 368,00кв.м., групи нежитлових приміщень [ADDRESS]. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону, суд вважає, що у рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №002-4/2008 від 22.01.2008р. в сумі 17 499 313,56грн., слід звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 22.01.2008р.(номер в реєстрі нотаріуса №165) шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права власності на: - групу нежитлових приміщень [ADDRESS], загальною площею 366,00кв.м. вартістю 7 237 080,00грн.; - групу нежитлових приміщень [ADDRESS], загальною площею 1,80кв.м. вартістю 35 592,00грн.; - групу нежитлових приміщень [ADDRESS], загальною площею 368,00кв.м. вартістю 7 276 626,00грн.; - групу нежитлових приміщень [ADDRESS], загальною площею 1,10кв.м. вартістю 21 751,00грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому у зв'язку із задоволенням позовних вимог суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 3 654,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved