Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування до нього наслідків недійсності. В обґрунтування позову зазначивши, що з травня 2019 року та протягом 2020 року йому почали надходити дзвінки від відповідача стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №7376380 від 04.04.2019. Зокрема, вимагали повернення коштів за невідомі йому борги, які виникли на підставі невідомого договору, вчиненого (укладеного) через електрону систему Інтернет. У червні 2020 року позивачу стало відомо, що невідомою особою, з яким начебто у нього однакові персональні дані, а саме, прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по-батькові - [PERSON] , дата народження - [INFO] , а також реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що були використані для отримання кредиту готівкою у ТОВ «ФК» НОВІ КРЕДИТИ». Про це свідчить, отримані на підставі адвокатського запиту, відповіді і документи з вищевказаної фінансової компанії, а також копії документів з матеріалів кримінальної справи. Ознайомившись з вказаними документами, позивач зазначає, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 23.05.1996, який він ніколи не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з його, а саме [NUMBER] на відміну від його довідки з РНОКПП, яку видано 14.01.2019, різниця датою видачі, а саме - 29.08.2001. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої позивачу особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996, що перебуває у розпорядженні відповідача. З метою встановлення розповсюдження та використання персональних даних сторонніми особами, позивач звернувся до відповідних компетентних органів, а саме Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, з відповідей яких вбачається, що [PERSON] отримав 14.01.2019 свій РНОКПП. Крім того, вказані листи засвідчують, що РНОКПП [NUMBER] , присвоєний саме йому. Також вказано, що стосовно особи з паспортом серії [NUMBER] в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача. З відповіді, наданої Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вбачається, що паспорт серії [NUMBER] належав [PERSON] , [INFO] , який значиться, як померла особа. Інші відомості у довідці не відображені. Також позивач зазначає, що під час оформлення кредиту невідомими йому особами, були зазначені засоби зв`язку та місце роботи, які позивачу не відомі та він ніколи не працював у ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД. 19 грудня 2018 року позивачем до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинення аналогічних злочинів з використанням його персональних даних. На підставі ухвали слідчого судді від 28.12.2018 відкрито кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20.08.2020 та № 12020045630000009 від 07.07.2020, стосовно особи яка сфотографована на фотокартці. Таким чином, позивач вважає себе жертвою шахрайський дій з боку не відомих осіб. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати Договір про надання фінансового кредиту №7376380 від 04.04.2019, укладений між ТОВ «СОС КРЕДИТ» та [PERSON] недійсним та застосувати до нього наслідки недійсності. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року за клопотанням позивача витребувано з Адресно-довідкового бюро ГУ МВС України в Дніпропетровській області відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] та з Центру надання адміністративних послуг «Правобережний» м. Дніпро відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. 10 червня 2021 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, надавши заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач ТОВ «СОС КРЕДИТ» у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по останньому відомому місцю знаходження відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки до суду повернулася поштова кореспонденція з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою»), про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представника, не скористалися правом надання відзиву на позов. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з травня 2019 року та протягом 2020 року позивачу [PERSON] почали надходити дзвінки від відповідача стосовно повернення коштів на підставі Договору №7376380 від 04.04.2019 укладеного в мережі Інтернет з Товариством з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ». Судом також встановлено, що при оформлені Договору №7376380 надавався паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996, який позивач [PERSON] не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з позивача, РНОКПП [NUMBER] , однак відмінність від довідки з РНОКПП позивача полягає у даті видачі, а саме позивачу було видано 14.01.2019, що також підтверджується відповіддю Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, тоді як РНОКПП наданий, невідомою особою, відповідачам для оформлення кредитного договору видано 29.08.2001. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996. Також з відповіді Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України вбачається, що стосовно особи з паспортом серії [NUMBER] в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача. Відповідно до листа Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 07.05.2020 вбачається, що паспорт, який було надано для оформлення кредитного договору, серії АЕ№383591 належав [PERSON] , [INFO] , який значиться як померла особа. На даний час за заявою позивача [PERSON] від 19 грудня 2018 року Амур-Нижньодніпровським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрите кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20.08.2020 та № 12020045630000009 від 07.07.2020, відносно особи, яка сфотографована на фотокартці. Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Відповідно до статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо), то такий правочин є оспорюваним. З огляду на вищевикладене, договір позики (заявка приєднання), який [PERSON] не підписував та на підписання якого не уповноважував інших осіб слід визнавати недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, було укладено Електронний договір з урахуванням вимог Закону України «Про електрону комерцію», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з узгодженням статей 639-642 ЦК України, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Для ідентифікації особи, було використано та накладено електронний підпис одноразовим ідентифікатором «71084656» в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якого було направлено на телефонний номер який позивачу не належить. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Оскільки укладено електронний договір - електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положеннями ч. 1ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочини не можуть бути визнано недійними у зв`язку з його вчинення в електронній формі, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини). Судом встановлено, що під час проведення Верифікації Клієнта, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «НОВІ КРЕДИТИ» не до кінця проведена ідентифікація особи, яка надала документи персональні дані. Оскільки позивач [PERSON] не укладав спірний Договір, суд вважає, що Договір про надання фінансового кредиту №7376380 від 04 квітня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю СОС КРЕДИТ» та [PERSON] , слід визнати недійсним. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved