Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватно-виробничої комерційної фірми «Пані-Крістіна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах, працювала на посаді лаборанта хіміко-бактеріологічного аналізу виробничої лабораторії. Наказом за № 33-к від 27.05.2020 року звільнена з посади на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін). На час звільнення їй не були виплачені всі належні від підприємства суми, а саме: заборгованість по заробітній платі в сумі 8 400 грн., та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількості 37 днів - 2 777,00 грн., з посиланням на карантин, запроваджений на всій території України. Оскільки в порушення вимог ст.116 КЗпП України з дня звільнення відповідач не сплатив належну їй заробітну плату, тому відповідно до приписів ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 3780 грн. З огляду на викладене, позивач просила стягнути з Приватно-виробничої комерційної фірми «Пані-Крістіна» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі 11 280 грн., судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 17.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги визнав частково на суму 2 565,26 грн. посилаючись на те, що дійсно у зв`язку з введемо карантину по всій території України підприємство мало невелику затримку з виплати заробітної плати, але в червні місяці з позивачем було здійснено повний розрахунок з компенсацією за невикористану відпустку у розмірі 8 375,75 грн. з урахуванням утриманих податків. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 3 990,40 грн. Пояснила, що дійсно 16.06.2020 року їй було виплачено 1000 грн., а остаточну суму у розмірі 7 375,75 грн. - 26.06.2020 року, отже кількість днів затримки розрахунку за період з 29.05.2020 року по 26.06.2020 року склала 28 днів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з ПВКФ "Пані Крістіна", працювала на посаді лаборанта хіміко-бактеріологічного аналізу виробничої лабораторії, 29.05.2020 року наказом за № 33-к від 27.05.2020 року звільнена з посади на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) На день звільнення позивачу не була виплачена належна їй від підприємства заробітна плата в сумі 8 375,75 грн, що визнається відповідачем із посиланням на введення карантину. Згідно відомості ПВКФ "Пані Крістіна" №235 від 16.06.2020 р. позивачу була перерахована заборгованість із заробітної плати у сумі 1000 грн. на його особисту картку. Остаточну суму заборгованості у сумі 7 375,75 грн. відповідач перерахував [PERSON] 26.06.2020 року, згідно відомості№236. При визначені суми середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період затримки розрахунку, суд виходить із наданої відповідачем довідки від 20.07.2020 року, відповідно до якої позивач на підприємстві працював не повних два місяця і середній заробіток обчислений за фактично відпрацюваний час, а саме 40 робочих днів, за які нарахована заробітна плата в сумі 5 700,58 грн. (900,58 грн. середній заробіток за квітень + 4800,00 грн. середній заробіток за травень). Середньоденна зарплата позивача становить 142,51 грн. (5 700,58:40 = 142,51 грн.). Фактичний розрахунок з позивачем проведено 26.06.2020 року, період затримки складає 20 робочих днів, отже розмір середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні складає 2 850,2 грн. ( 20?142,51=2 850,2 грн.), яка визначена без вирахування обов`язкових податків та внесків, встановлених законодавством. Відповідно до приписів ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в суму 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 116-117КЗпП України,

Outcome: partial