Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

01.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що з 10.06.2000 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , за час якого у них народилося спільних дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя, вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, оскільки їхня сім`я існує суто формально. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який було зареєстровано 10.06.2000 року Відділом РАГС Луцького міськвиконкому за актовим записом № 338. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.04.2021 року за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення терміном два місяці (а.с. 20). До початку судового засідання позивачкою було подано до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. У даній заяві [PERSON] зазначила, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, а тому на розірванні шлюбу вона наполягає (а.с. 24). Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, суду пояснив, що він проти розірвання шлюбу заперечує, оскільки не втратив почуття любові до позивачки. Він вживав усі необхідні заходи для примирення з [PERSON] , проте примирення між ними не відбулося. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) перебувають у шлюбі з 10.06.2000 року, який було зареєстровано Відділом РАГС Луцького міськвиконкому за актовим записом № 338. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке міститься в матеріалах справи (а.с. 4). За час шлюбу в сторін народилося двоє спільних дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Дана обставина підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії № [NUMBER] (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. Разом з тим, протягом наданого судом строку на примирення, сторони не примирилися, про що свідчить заява [PERSON] , відповідно до якої вона наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання додаткового строку на примирення, а тому збереження сім`ї сторін, на думку суду, є неможливим. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час сторони спільне господарство та побут не ведуть, проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Також суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до її збереження є порушенням права позивача на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У своій позовній заяві [PERSON] просила понесені нею витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. залишити за нею, а тому судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат між сторонами за наслідками розгляду справ и. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved