Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

02.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 25.04.2009 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 340; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1032 грн., щомісячно, з дня пред'явлення позову та до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] року. При цьому, позивач посилається на те, що шлюб між сторонами зареєстровано 25.04.2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON]. З листопада 2014 року сторони не проживають разом, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін, проти примирення категорично заперечує. Син знаходиться повністю на утриманні позивача, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та ухиляється від своїх обов'язків як батька, позивач змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. При цьому зазначає, що на примирення не згодна, та бажає шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, заперечує проти розірвання шлюбу, бажає зберегти сім'ю. Стосовно суми аліментів вказав, що згодний сплачувати половину розмірі, заявленого позивачем, а саме 516 грн. на місяць. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 25.04.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 340 /а.с. 6/. [INFO] року народився [PERSON], актовий запис № 1977, що слідує із свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 5/ Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з листопада 2014 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дитини на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Актом про проживання, складеним [PERSON], [PERSON] підтверджено, що [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] з листопада 2014 року /а.с. 13/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно до віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, з урахуванням припинення шлюбних відносин сторін та закінчення наданого судом строку на примирення, а також враховуючи часткове визнання відповідачем позову, а саме щодо стягнення аліментів у розмірі 516 грн., стосовно чого позивач не заперечувала, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена.

Outcome: partial