Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В січні 2020 року в.о.директора Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , починаючи з 09.08.2019 року до 09.08.2022 року , на користь Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка. В обґрунтування позовних вимог вказано, що на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 року до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , за скоєння суспільно небезпечного діяння, за ч.1 ст.289 КК України, були застосовані примусові заходи виховного характеру - направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків (професійного училища соціальної реабілітації), на строк, що не перевищує трьох років. Початок строку - 09.08.2019 року, кінець строку - 09.08.2020 року. На підставі путівки Міністерства освіти та науки України від 07.08.2019 року № 188 [PERSON] було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С.Макаренка. Наказом директора навчального закладу від 09.08.2019 року № 6 -"З-УДЗ" неповнолітній [PERSON] був зарахований до складу учнів. Однак в ухвалі Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 року питання про відшкодування батьком частини витрат на утримання дитини вирішено не було. Неповнолітній [PERSON] з 07.08.2019 року перебуває в навчальному закладі на повному державному утриманні. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . На підставі вищенаведеного просить суд ухвалити рішення, яким стягнути щомісячно з [PERSON] , [INFO] , кошти у розмірі 20% (відсотків) середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї, але не менше 1 розміну прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , починаючи з 09.08.2019 року до 09.08.2022 року , на користь Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка. Також, просить стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача судовий збір в розмірі 2102 гривні. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.01.2020 року справу передано до Марганецького міського суду Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в особі в.о.директора Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка Чорномора Р.Г., просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] 27.02.2020 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти заявлених вимог позивача з таких підстав. Правовідносини, що є предметом спору між сторонами у справі, не є аліментами у розумінні СК України та на відміну від аліментів не обмежуються мінімальним розміром, і вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат в розмірі не меншому 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно Постанови КМУ № 1243 від 26.08.2002 року «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату в розмірі відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації. Крім того, рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.06.2007 року він був позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] ; стягнуті аліменти на користь [PERSON] , яка була призначена опікуном над неповнолітнім [PERSON] . Вважає, що він є неналежним відповідачем по справі. Просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Іващенко М.В., відповідач [PERSON] посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просили відмовити позивачу в позові. Мотивувальна частина рішення. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в м.Марганець Дніпропетровської області. Батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] (а.с.16). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.06.2007 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років на користь [PERSON] , яка призначена опікуном дитини, починаючи стягнення з 17.04.2007 року (а.с.45). Згідно ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 року до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , застосований примусовий захід виховного характеру у виді направлення направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків (професійного училища соціальної реабілітації) на строк, що не перевищує трьох років (а.с.9-11). На підставі путівки директорату професійної освіти Міністерства освіти та науки України від 07.08.2019 року № 188 [PERSON] , [INFO] , було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С.Макаренка (а.с.12). Згідно акту про передачу особи, яка перебуває в приймальнику-розподільнику для дітей, [PERSON] 09.08.2019 року було передано до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С.Макаренка (а.с.14). Наказом т.в.о.директора навчального закладу від 09.08.2019 року № 6 -"З-УДЗ" неповнолітній [PERSON] був зарахований до складу учнів Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С.Макаренка (а.с.15). Згідно з п.17 Положення «Про професійне училище соціальної реабілітації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 1993 р. № 859 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2012 р. № 734), утримання учнів (вихованців) в училищі здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Частиною 4 ст.13 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначено, що часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів і піклувальників) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 1993 року № 859 «Про організацію діяльності спеціальних навчальних закладів для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання» визначено, що плата за утримання учнів у загальноосвітній школі соціальної реабілітації та професійному училищі соціальної реабілітації справляється з батьків у розмірі 20 % коштів, що припадають на одного члена сім`ї. Аналогічну норму містить і Постанова Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільких та інтернатних навчальних закладів». Відповідно до пункту 1 вказаної Постанови за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, що їх замінюють, щомісяця вносять плату в розмірі 20 % середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї. Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України визначено, що обов`язком батьків є утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] вважає, що оскільки він по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.06.2007 року позбавлений батьківських прав, тому не є належним відповідачем у справі і не повинен сплачувати кошти на утримання сина. Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача. Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Макіївське професійне училище соціальної реабілітації ім. А.С.Макаренка є учбово-виробничим закладом закритого типу Міністерства освіти і науки України для перевиховання неповнолітніх, які скоїли злочин, і не є інтернатним закладом. Відповідач [PERSON] хоча і позбавлений батьківських прав за рішенням суду відносно сина [PERSON] , однак є батьком останнього, тому повинен щомісячно нести витрати на його утримання в розмірі 20% з усіх видів заробітку. Разом з тим, суд погоджується з відповідачем, що плата, яку повинні щомісяця сплачувати батьки або особи, які їх замінюють, за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації, не є аліментами в розумінні СК України. Спірні відносини, що склалися між сторонами у справі, регулюються положеннями спеціального Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», а не ст.ст.180, 181, 193 СК України, на які посилається позивач. Тому вимога щодо стягнення з [PERSON] коштів не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на утримання неповнолітнього в училищі соціальної реабілітації задоволенню не підлягає. Також, не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2102 гривень, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору за подачу позову до суду. Разом з тим, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 2102 гривні, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача та підлягають стягненню в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial