Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду 22 січня 2014 року з позовом, вказавши, що 04 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP99060993. Згідно умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1651,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач взяв на себе зобов'язання погашати отриманий кредит і відсотки за його використання. Однак [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії. Станом на 11 січня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором складає 27459,40 грн., а саме: - 1651,00 грн. - заборгованість за кредитом, - 8311,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 15712,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 1283,78 грн. - штраф (процентна складова), Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № DNH4KP99060993 від 04.10.2006 року в розмірі 27459,40 грн., а також витрати по справі - судовий збір у розмірі 274,59 грн. В судове засідання представник позивача Ковальчук А.А. не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, тому просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP99060993 (а.с. 5, 6-9, 11, 13, 13 зворот, 14 - копії заяви, умов надання споживчого кредиту, фізичним особам, довідки з Єдиного державного реєстру, банківської ліцензії, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, статуту). Згідно умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 1651,00 грн. на строк 12 місяців по 04.10.2007 р. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредита, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строк, а також сплати комісії, яка зазначена в умовах.Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: починаючи з першого місяця, наступного за датою надання кредиту, щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 3» по « 10» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж» у сумі 157,26 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії, станом на 11 січня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором складає 27459,40 грн. (а.с.4 - розрахунок) Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 31 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Згідно кредитного договору № DNH4KP99060993 від 04 жовтня 2006 року відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути борг до 04 жовтня 2007 року. В умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») сторони погодили терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів - тривалістю 5 років. Протягом п'яти років з моменту закінчення строку дії кредитного договору позивач не звертався до суду з позовною заявою, не заявив клопотання про поважність причин пропуску строку позовної давності та його поновлення. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, тому суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed