Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

01.09.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на строк навчання. В позові посилалися на те, що батьком позивача є відповідач у справі, 31.01.2012 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісячно до повноліття дітей. 29.02.2012 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між батьками розірвано. З 01.09.2017 року позивач навчається на денній формі навчання в ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник», строк навчання до 22.02.2021 року. Отримує стипендію, загальний дохід за період з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року склав 3968,26 грн.. [INFO] позивачу виповнилося 18 років та припинено стягнення аліментів, позивач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним мешкає його матір та неповнолітній брат. Матір позивача не працює, отримувала аліменти за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року в сумі 13912,57 грн. від ПрАТ «Племзавод «Степной», де працює відповідач у справі. У зв`язку з навчанням позивач не має змоги працювати, тому потребує матеріальної допомоги, витрати на місяць складають більше 2000 грн., а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку її не надає. Посилаючись на ст.ст. 199, 201 СК України прохає стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду. 13.10.2020 року до суду звернувся відповідач з відзивом на позов, в якому посилався на те, що позов визнає частково в розмірі 1/6 частини його доходів, вважає, заявлений розмір аліментів є занадто великим, необґрунтованим і не співмірним з його можливостями, так, він сплачує аліменти на іншого сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходів, крім того, після розірвання шлюбу з матір`ю позивача, він одружився на [PERSON] , від шлюбу має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, діти та дружина також знаходяться на його утриманні. Він працює на посаді інженера-гідротехніка в ПрАТ «Племзавод «Степной», його дохід за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року склав в сумі 52101,97 грн., з якого сплачено аліменти в розмірі 13912,57 грн., тобто по 1159,33 грн. на кожного сина, що більше ніж мінімум, встановлений ч.2 ст.182 СК України, при цьому колишня дружина інших доходів крім аліментів не має, що свідчить про те, що аліменти витрачались також і на неї, про що свідчать надані позивачем квитанції, серед товарів є гігієнічні прокладки, підводка для очей та сигарети, тому вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів (а.с.34-36). 06.11.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. з відповіддю на відзив, в якій посилався на те, що так як відповідач мав змогу сплачувати аліменти на утримання своїх синів в розмірі 1/3 частини його доходів, та після досягнення сином повноліття у розмірі 1/4 частини його доходів на іншого сина, то він має змогу надавати допомогу повнолітньому сину також у розмірі 1/4 частини його доходів, крім того, вважає, що строк навчання закінчується 22.02.2021 року, що становить невеликий проміжок часу. Щодо наданих позивачем фіскальних чеків зазначив, що кожна людина є індивідуальною, а тому вважає, що відповідач не може надавати оцінку асортименту товару, який придбаває позивач. Прохав позов задовольнити (а.с.46-47). 23.11.2020 року до суду звернувся відповідач з запереченнями на відповідь на відзив, в яких посилався на те, що позов визнає частково в розмірі 1/6 частини його доходів, вважає, заявлений розмір аліментів є занадто великим, необґрунтованим і не співмірним з його можливостями, так, він сплачує аліменти на іншого сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходів, крім того, після розірвання шлюбу з матір`ю позивача, він одружився на [PERSON] , від шлюбу має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, діти та дружина також знаходяться на його утриманні. При цьому колишня дружина інших доходів крім аліментів не має, що свідчить про те, що аліменти витрачались також і на неї, вона не приймала участі в утриманні їхніх дітей, про що свідчать надані позивачем квитанції, тому вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів (а.с.34-36). Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача: адвокат Яковенко О.С. в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, 09.12.2020 року подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав (а.с.68). Відповідач та його представник: адвокат Шовкопляс Ю.В. в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, представник відповідача не зміг взяти участь в судовому засіданні через відсутність технічної можливості для забезпечення відеокнференції з ним. При цьому відповідач подав відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, в яких позов визнає частково в розмірі 1/6 частини його доходів. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився відповідач у справі [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.12.1997 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.8). 10.02.2001 року відповідач та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 27.10.2011 року, актовий запис № 07 (а.с.11). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився позивач у справі [PERSON] , батьком якого є відповідач у справі [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] від 14.02.2018 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 26.06.2002 року, актовий запис № 64 (а.с.6, 10). Позивач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживає матір [PERSON] та рідний брат [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади про зареєстрованих осіб № 4404473 від 17.08.2020 (а.с.14). 31.01.2012 року відповідно до рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісячно, починаючи стягнення з 31.10.2011 року і до повноліття дітей, що також підтверджується копією виконавчого листа у справі №2-545/2011 від 31.01.2011 року (а.с.13). 29.02.2012 року згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). З 01.09.2017 року позивач навчається на денній формі навчання в ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник», строк навчання до 22.02.2021 року та отримує стипендію, загальний дохід за період з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року склав 3968,26 грн., що підтверджується копією довідки №513 від 06.08.2020 року (а.с.17) та оригіналом довідки про доходи від 06.08.2020 року (а.с.16). Позивач несе витрати у зв`язку з навчанням, що підтверджуються копіями фіскальних чеків (а.с.19-23). Матір позивача [PERSON] не працює, за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року отримала аліменти від відповідача у справі в розмірі 13912,57 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України (а.с.18), має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого отримує аліменти від відповідача у справі в розмірі 1/4 частини його доходів. 23.07.2014 року відповідач у справі зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області від 23.07.2014 року, актовий запис № 40 (а.с.37). Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.38, 39), дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується довідкою №157 від 06.10.2020 року (а.с.42), діти та дружина знаходяться на утриманні відповідача. Позивач працює на посаді інженера-гідротехніка в ПрАТ «Племзавод «Степной», його дохід за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року склав в сумі 52101,97 грн., з якого сплачено аліменти в розмірі 13912,57 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 06.10.2020 року (а.с.40), його дохід за період з 01.07.2020 року по 31.08.2020 року склав в сумі 16461,87 грн., з якого сплачено аліменти в розмірі 3312,95 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 06.10.2020 року (а.с.41). Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 701/699/16-ц (провадження № 61-20608св18). Крім того, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Такі ж висновки наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Таким чином, судом встановлено, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими цей обов`язок установлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Так, судом встановлено наявність обставин, за яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, зокрема: досягнення позивачем повноліття, продовження останнім навчання на денній формі навчання в ДНЗ «Запорізьке вище професійне училище «Моторобудівник», строк навчання до 22.02.2021 року, потреба у зв`язку із продовженням навчання у матеріальній допомозі, 23 роки позивачу виповнюється 08.06.2025 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, виходячи з того, що відповідач має постійне місце роботи інженера-гідротехніка з регулярним доходом у вигляді заробітної плати в ПрАТ «Племзавод «Степной», його дохід за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року склав в сумі 52101,97 грн., з якого сплачено аліменти в розмірі 13912,57 грн., його дохід за період з 01.07.2020 року по 31.08.2020 року склав в сумі 16461,87 грн., з якого сплачено аліменти в розмірі 3312,95 грн., про що свідчать довідки про доходи, доказів наявності нерегулярного, мінливого доходу, тимчасових заробітків відповідач не надав, тому суд визначає розмір аліментів у частці від доходу відповідача. Суд, задовольняючи позов частково, доходить висновку про те, що оскільки відповідач з урахуванням розміру його доходу надавав матеріальну допомогу позивачу до його повноліття на підставі рішення суду, та продовжує надавати матеріальну допомогу іншому неповнолітньому сину [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходів, однак з огляду на наявність на його утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , та його дружини [PERSON] , яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі саме 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з огляду на те, що повнолітній син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю одягу, засобів особистої гігієни та приладь для навчання, користування Інтернетом та мобільним зв`язком), з урахуванням того, що матір позивача також має нести витрати на утримання сина, який продовжує навчання, а також враховуючи інтереси малолітніх дітей відповідача, які взагалі позбавлені можливості утримувати себе самостійно на відміну від повнолітніх осіб. Також, визначаючи такий розмір аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище позивача, зокрема те, що він не працює, так як навчається на денній формі, однак отримує стипендію, яка за період з 01.02.2020 року по 31.07.2020 року склала в сумі 3968,26 грн., та стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що останній працює та має регулярний дохід, має задовільний стан здоров`я, на обліку у будь-якого лікаря не перебуває, інвалідність щодо нього не встановлено, так як доказів зворотного суду не надано, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів та має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , та його дружину [PERSON] , яка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Щодо інших обставини, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне зазначити те, що можливість щодо продовження надання позивачу матеріальної допомоги з боку батька не є безумовною, оскільки при визначенні її розміру, за відсутності добровільного врегулювання цього питання, підлягають з`ясування обставини визначені як у ст.182 СК України, так і в ст.200 СК України. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи із законодавчо закріпленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітнього сина, який навчається і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у зв`язку з продовженням навчання підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що аліменти стягнуто саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, тому встановлений судом період стягнення аліментів до 23 років дитини є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку. Аналогічну позицію виклав у своїй постанові ВС від 08.08.2018 року у справі № 643/14115/16-ц. Також, у відповідності до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 01 вересня 2020 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів-у межах суми платежу за один місяць. Так як дана справа є справою про стягнення аліментів, то суд відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 840,80 грн. та стягує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial