Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування до нього наслідків недійсності. В обґрунтування позову зазначивши, що з кінця 2019 року та протягом 2020 року йому почали надходити дзвінки від відповідачів стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №66843 від 03.04.2019. Зокрема, вимагали повернення коштів за невідомі йому борги, які виникли на підставі невідомого договору, вчиненого (укладеного) через електрону систему Інтернет. У червні 2020 року позивачу стало відомо, що невідомою особою, з яким начебто у нього однакові персональні дані, а саме, прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по-батькові - [PERSON] , дата народження - [INFO] , а також реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що були використані для отримання кредиту готівкою у ТОВ «ФК» ГЕЛЕКСІ». В подальшому, на підставі Договору доручення №231017 від 23.10.2019 ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було відступлене право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Про це свідчить, отримані на підставі адвокатського запиту, відповіді і документи з вищевказаних фінансових компаній, а також копії документів з матеріалів кримінальної справи. Також надано «Анкета за договором №66843» від 03.04.2019 та «Договір позики №66843 від 03.04.2019», що свідчить про підтвердження факту отримання [PERSON] кредиту на суму 3000,00 грн., а також Договір доручення №231017 від 23.10.2017 з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Ознайомившись з вказаними документами, позивач зазначає, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 23.05.1996, який він ніколи не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з його, а саме [NUMBER] на відміну від його довідки з РНОКПП, яку видано 14.01.2019, різниця датою видачі, а саме - 29.08.2001. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої позивачу особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996, що перебуває у розпорядженні відповідачів. З метою встановлення розповсюдження та використання персональних даних сторонніми особами, позивач звернувся до відповідних компетентних органів, а саме Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, з відповідей яких вбачається, що [PERSON] отримав 14.01.2019 свій РНОКПП. Крім того, вказані листи засвідчують, що РНОКПП [NUMBER] , присвоєний саме йому. Також вказано, що стосовно особи з паспортом серії [NUMBER] в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача. З відповіді, наданої Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вбачається, що паспорт серії [NUMBER] належав [PERSON] , [INFO] , який значиться, як померла особа. Інші відомості у довідці не відображені. Також позивач зазначає, що під час оформлення кредиту невідомими йому особами, були зазначені засоби зв`язку та місце роботи, які позивачу не відомі та він ніколи не працював у ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД. 19 грудня 2018 року позивачем до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинення аналогічних злочинів з використанням його персональних даних. На підставі ухвали слідчого судді від 28.12.2018 відкрито кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20.08.2020 та № 12020045630000009 від 07.07.2020, стосовно особи яка сфотографована на фотокартці. Таким чином, позивач вважає себе жертвою шахрайський дій з боку не відомих осіб. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати Договір позики №66843 від 03.04.2019, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] недійсним та застосувати до нього наслідки недійсності. Також визнати недійсним Договір доручення №231017 від 23.10.2017 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», який укладено на підставі кредитного договору №66843 від 03.04.2019 в частині відступлення права вимоги до [PERSON] за договором №66843 від 03.04.2019 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] , та застосувати до нього наслідки недійсності. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 листопада 2020 року визначено судове засідання по вищезазначеній цивільній справі здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська та Ленінським районним судом м.Запоріжжя. Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті. 18 грудня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Слободанюк Р.О. підтримали позов, з підстав визначених у ньому. Представник позивача додатково зазначив, що жодних документів, які б свідчили про наявну заборгованість, що створенні в законний спосіб, відповідачами не надано. Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» адвокат Панков К.М. проти задоволення позову заперечував, підтримавши наданий суду відзив в якому зазначив, що на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин позивачем не надано належних, допустимих і достовірних доказів. Самі лише твердження позивача стосовно обставин не укладання (не підписання) ним оспорюваного Договору позики та вчинення відносно нього кримінального правопорушення не є засобом доказування. Обставини вчинення відносно позивача кримінального правопорушення для врахування їх судом мають бути встановлені виключно вироком суду. Наявні в матеріалах справи докази вказують на укладення оспорюваного Договору позики позивачем, а у разі незгоди з ними, має спростувати саме позивач шляхом подання належних, допустимих, достовірних доказів. За відсутності таких доказів вчинення невідомими особами шахрайських дій під час укладення оспорюваного Договору позики та отримання на підставі цього Договору грошових коштів у позику іншою особою, до чого позивач непричетний, враховуючи проведені дії з ідентифікації особи позивача та верифікації його даних, відсутні об`єктивні причини стверджувати про те, що Договір позики укладався та підписувався, сума позики була отримана не позивачем, а іншими особами. Зазначив, що відповідачем було чітко виконано процедуру оформлення Договору позики, що підтверджується доказами наявними у матеріалах справи. У зв`язку з наведеним, відсутні підстави для визнання Договору позики №66843 від 03.04.2019 недійсним та задоволення позовних вимог (а.с.74-80). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, проте надав відзив на позовну заяву, де заперечував проти її задоволення. Також зазначив, що 20.07.2020 відповідно до п.3.2. Договору доручення №231017, ТОВ «ЄАПБ» припинена робота по поверненню в досудовому порядку заборгованості за кредитним договором №66843 від 03.04.2019. ТОВ «ЄАПБ» діє виключно в межах Договору та вимог чинного законодавства. Таким чином, останні не є стороною оскаржуваного кредитного договору, а тому і не може бути належним відповідачем по даній справі (а.с.62-63). Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з кінця 2019 року та протягом 2020 року йому почали надходити дзвінки від відповідачів стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №66843 від 03.04.2019 укладеного в мережі Інтернет з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі». В подальшому, на підставі Договору доручення №231017 від 23.10.2019 ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було відступлене право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». На адвокатський запит було надано копії документів, які надала особа при оформленні кредиту, зокрема копії паспорту серії [NUMBER] , довідки РНОКПП. Також надано «Анкета за договором №66843» від 03.04.2019 та «Договір позики №66843 від 03.04.2019», що свідчить про підтвердження факту отримання [PERSON] кредиту на суму 3000,00 грн., а також Договір доручення №231017 від 23.10.2017з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Судом встановлено, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996, який позивач [PERSON] не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з позивача, РНОКПП [NUMBER] , однак відмінність від довідки з РНОКПП позивача полягає у даті видачі, а саме позивачу було видано 14.01.2019, що також підтверджується відповіддю Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, тоді як РНОКПП наданий, невідомою особою, відповідачам для оформлення кредитного договору видано 29.08.2001. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996. Також з відповіді Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України вбачається, що стосовно особи з паспортом серії [NUMBER] в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача. Відповідно до листа Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 07.05.2020 вбачається, що паспорт, який було надано для оформлення кредитного договору, серії АЕ№383591 належав [PERSON] , [INFO] , який значиться як померла особа. Крім того під час оформлення кредиту в «Анкета за договором №66843» від 03.04.2019 невідомі особи зазначили засоби зв`язку, які не належать позивачу [PERSON] та місце роботи ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД, де позивач ніколи не працював, що підтверджується копією трудової книжки. На даний час за заявою позивача [PERSON] від 19 грудня 2018 року Амур-Нижньодніпровським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрите кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20.08.2020 та № 12020045630000009 від 07.07.2020, відносно особи, яка сфотографована на фотокартці. Згідно із статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Відповідно до статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо), то такий правочин є оспорюваним. З огляду на вищевикладене, договір позики (заявка приєднання), який [PERSON] не підписував та на підписання якого не уповноважував інших осіб слід визнавати недійсним. Як вбачається з матеріалів справи, було укладено Електронний договір з урахуванням вимог Закону України «Про електрону комерцію», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з узгодженням статей 639-642 ЦК України, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Для ідентифікації особи, було використано та накладено електронний підпис одноразовим ідентифікатором «71084656» в порядку ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якого було направлено на телефонний номер який позивачу не належить. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Оскільки укладено електронний договір - електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно пункту 9.3 Договору позики №66843 від 03.04.2019 передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ». Відповідно до змісту «Правил надання грошових коштів у позику товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ»: Пунктом 4.2. передбачено, з метою отримання позики Заявник реєструється на Сайті Товариства, а також заповнює Заявку та направляє її Товариству в електронному вигляді. На підставі даних, зазначених у Заявці, на сайті Товариства здійснюється реєстрація Заявника та створюється його Особистий кабінет, що передбачено п.4.7. Згідно п.4.17.заявник здійснює вхід в Особистий кабінет за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету. За умовами п.5.2. позичальник підтверджує, що алфавітна або цифрова або алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує Заявник шляхом, реєстрації на Сайті Товариства засобом зв 'язку, вказаним під час реєстрації у його системі та заповнення Заявки, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС-повідомлення за номером телефону, вказаним Заявником під час заповнення Заявки, та яка додається (приєднується) до електронного повідомлення від Заявника, є його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використовується ним в якості його власноручного підпису та є підтвердженням його особистості. Згідно п.4.18. заявник підписує Договір накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно п. 5 Правил, шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в Особистому кабінеті. Пунктом 5.3. зазначено, що позичальник визнає всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням із документами в письмовій формі, підписаними власноручно. Позичальник визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором в повідомленнях, переданих в рамках користування Особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів. Підтвердженням згоди Заявника на отримання позики є направлена Заявка та одночасна перевірка дійсності банківської платіжної картки (п.4.9. вищезазначених правил). За умовами Правил: Товариство має право зателефонувати Заявнику за телефонним номером, зазначеним в Заявці, як для підтвердження повноти, точності, достовірності та актуальності зазначеної в Заявці інформації, так і для отримання інших відомостей від Заявника, які Товариство визнає необхідними для прийняття рішення про надання позики. Згідно п.4.6. Товариство має право додатково вимагати від Заявника надання належним чином завірених копій документів, які Товариство визнає необхідними для прийняття рішення про надання позики. Рішення про надання чи відмову у наданні позики приймається Товариством на підставі обробки персональних даних Заявника, зазначених в Заявці та будь-якої додаткової інформації, наданої Заявником, чи отриманої Товариством з відкритих джерел - п.4.11. Водночас, правилами встановлено, що Товариство має право відмовити Заявнику в наданні позики без зазначення причини такої відмови - п.4.14. Утім, як слідує з Правил Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», ідентифікація Потенційного позичальника жодним чином не проводилася. Відтак, як вбачається, Правилами визначений певний порядок, у якого відсутній, як того вимагає законодавство, персоніфікація та ідентифікація особи, яка може стати потенційним позичальником. Положеннями ч. 1ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочини не можуть бути визнано недійними у зв`язку з його вчинення в електронній формі, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини). Судом встановленно, що під час проведення Верифікації Клієнта, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» не до кінця проведена ідентифікація особи, яка надала документи персональні дані. Крім цього, відповідно до відомостей які надані Українським бюро кредитних історій, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» проводилась перевірка 03.04.2019 о 20:06:52 виключно через цю систему. Тобто за РНОКПП [NUMBER] , який належить позивачу, проте був наданий невідомою особою. Оскільки позивач [PERSON] не укладав спірний кредитний договір, суд вважає, що кредитний договір №66843 від 03.04.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] , слід визнати недійсним. В частині позовних вимог, щодо визнання недійсним договору доручення №231017 від 23.10.2017 між ТОВ «ФК`ГЕЛЕКСІ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», який укладено на підставі кредитного договору №66843 від 03.04.2019 в частині відступлення права вимоги до [PERSON] за договором №66843 від 03.04.2019 між ТОВ «ФК`ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] слід відмовити, оскільки позивач не є стороною вказаного договору, крім того суду не надано доказів порушення прав позивача внаслідок укладення зазначеного договору. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial