Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 15 лютого 2021 року, перший заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Свидівоцької сільської ради № 54-9 від 11.08.2015 року було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №51-25 від 11.07.2018 року було затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] , земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, розташовану по [ADDRESS] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0326, загальною площею 0,1000 га, а п.11 вказану земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, за цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності [PERSON] , на спірну земельну ділянку, на підставі рішення державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Дудіною-Богдановою К.О., № 42215699 від 25.07.2018 року, за [PERSON] , зареєстровано право власності за № 27186065 від 20.07.2018 року. Прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка, до проведення її інвентаризації обліковувалась як землі загального користування, в розрізі угідь (болота) 7,8097 га,. Позивач вказує, що виділення спірної земельної ділянки відбулося із порушенням процедури встановленої Земельним кодексом України та Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про землеустрій», а відтак цільове призначення спірної земельної ділянки залишилось, як землі водного фонду, зайняті болотами. Чинним законодавством України установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Таким чином, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району №51-25 від 11.07.2018 року, в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] , спірної земельної ділянки прийняте всупереч ст. ст. 20, 58, 59, 84, ч. 9 ст. 118, 186-1 ЗК України, ст. 4 ВК України, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 21, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України, підлягає визнанню судом незаконним та скасуванню. За таких обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Свидівоцької сільської ради №51-25 від 11.07.2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для індивідуального дачного будівництва», в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі [PERSON] , у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:01:001:0326, площею 0,10 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту с.Свидівок для індивідуального дачного будівництва та віднесення її до категорії земель рекреаційного призначення, за цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва. Як наслідок незаконності та скасування вказаного вище рішення, на думку позивача, підлягає визнанню незаконним та скасуванню державної реєстрації права приватної власності за [PERSON] , на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:01:001:0326, площею 0,10 га з одночасним припиненням речового права на неї. Крім того, позивач просить усунути перешкоди держави в особі територіальної громади с.Свидівок в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером 7124986000:01:001:0326, площею 0,10 га, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту для індивідуального дачного будівництва шляхом її повернення [PERSON] . Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копія вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї була направлена відповідачу 02.03.2021 року, що підтверджується трекінгом про відстеження поштового відправлення. 12.04.2021 року до Черкаського районного суду Черкаської області надійшло письмове пояснення від представника третьої особи без самостійних вимог - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому заначено, що, на думку відповідача, спірне рішення Свидівоцької сільської ради Черкаського району від 31.10.2008 року №36-25, від 07.06.2018 року №50-33 прийняті з порушеннями вимог земельного законодавства України. 01.07.2020 року відповідач звертався до Свидівоцької сільської ради Черкаського району з клопотанням №319-ДК/0044/КВ/06/01/-20 про приведення у відповідність до чинного законодавства спірного рішення сільської ради, разом з тим, відповідач зазначає, що на момент реєстрації даної земельної ділянки, спірне рішення було чинним. За таких обставин, позивач вважає, що його дії були законними. 22.04.2021 року на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи у судовому засіданні та надання часу на підготовку відзиву. 23.04.2021 року ухвалою суду вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших заяв, клопотань, пояснень по суті справи від учасників справи до суду не надійшло. Відзив на позов не надходив. Пояснення сторін в судовому засіданні: Представник позивача прокурор Пітюренко М.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачів було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем їх реєстрації, юридичної адреси. В судове засідання захисник відповідача та сам відповідач [PERSON] , не з`явились, не повідомили суд про причини неявки, жодних клопотань, заяв та пояснень щодо поважності причин пропуску на адресу суду не надходило. Не зважаючи на те, що захисником відповідача, адвокатом Поддимай А.Б., було заявлено клопотання про надання часу для підготовки відзиву по справі та те, що воно було задоволено, правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Стаття 280 ЦК України у редакції, чинній з 15.12.2017р., залишила можливість заочного розгляду справи, проте лише за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення судом, відзиву на позов не надходило, відповідачі належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду. Отже, суд приходить до висновку про винесення заочного рішення по справі. Встановлені судом обставини: Рішенням Свидівоцької сільської ради № 54-9 від 11.08.2015 року було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва (а.с.42) Рішенням Свидівоцької сільської ради № 51-25 від 11.07.2018 року було затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] , земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, розташовану по [ADDRESS] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0326, загальною площею 0,1000 га, а п.11 вказану земельну ділянку віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, за цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва (а.с 29-32). Рішенням державного реєстратора реєстру речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Дудіною-Богдановою К.О., № 42215699 від 25.07.2018 року, за [PERSON] , зареєстровано право власності за № 27186065 від 20.07.2018 року (а.с 63-64). В пояснювальній записці до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , зазначено, що даним проектом землеустрою земельну ділянку відведено у землі рекреаційного призначення. Код цільового призначення визначено 07.03 - для індивідуального дачного будівництва (а.с37). Відповідно до висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у разі якщо проект землеустрою підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (а.с. 57-58). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №10-23-0.9-5338/2-18 від 22.08.2018 року документація із землеустрою, щодо спірної ділянки, на проведення експертизи не надходила (а.с. 85). Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України від 20.08.2018 року №499/9/11-18 погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, Держводагенством та сектором у Черкаській області Держводагенства не погоджувалися. (а.с.88). 11.06.2020 року Черкаська місцева прокуратура зверталася з листом до Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просили надати відомості про відведення в тому числі спірної земельної ділянки у власність громадянам (а.с. 89-94). Відповідно до листа Держгеокадастру від 30.06.2020 року №10-23-0.1-822/90-20 наданого у відповідь на лист Черкаської місцевої прокуратури від 11.06.2020 року, Свидівоцькою сільською радою під час відведення у власність земельних ділянок, в тому і [PERSON] , порушено порядок встановлення їх цільового призначення, оскільки відповідно до вимог ст.58 ЗКУ землі зайняті болотами являються землями водного фонду. Просять вжити заходи прокурорського реагування. (а.с.95-99). Відповідно до клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою від 01.07.2020 року №319-ДК/0044/КВ/06/01/-20, Держгеокадастр встановив порушення Свидівоцької сільською радою встановлення цільового призначення та відведення у приватну власність громадянам земельних ділянок, у тому числі і земельної ділянки з кадастровим номером 7124986000:04:005:0326 звертався до Свидівоцької сільської ради з вимогою приведення рішень Свидівоцької сільської ради №25-25 від 31.10.2008 року, №50-32 від 07.06.2018 року, №50-33 від 07.06.2018 року у відповідність до законодавства. (а.с.109-113). 04.02.2021 року Департамент будівництва Черкаської ОДА листом №119/02.02.01-13 повідомив Черкаську місцеву прокуратуру про відсутність інформації про наявність розробленої та належним чином затвердженої містобудівної документації, якою передбачена можливість здійснення індивідуального дачного будівництва на земельних ділянках в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району в межах населеного пункту (а.с. 117-118). Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За правилами ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 2 статті 20 Земельного кодексу України - віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам (п. а) ч. 1 ст. 21 ЗК України). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів. Згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. ст. 3 Водного Кодексу України передбачає, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море. До земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами (п. 1 ч. 1 ст. 4 ВК України). Згідно ч. 1 ст. 85 ВК України, порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Відповідно до п. а) ч. 1, ч. 2 ст. 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами. Для створення сприятливого режиму водних об`єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать і землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. (ч. 1, п. г) ч. 4 ст. 83 ЗК України). Згідно правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6- 16цс14 - згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст. 4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1 ст. 59, ст. 60, ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об`єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Згідно з ч. 2 ст. 186-1 ЗК України - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. За таких обставин, необхідним було погодження на відведення спірної ділянки відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА, що, в свою чергу, пов`язано із відповідністю самого проекту відведення вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст..ст. 125,126 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши вищевказані докази, суд приходить до висновку, що Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області при прийнятті рішення № 51-25\~від 11.07.2018 року «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для індивідуального дачного будівництва» був порушений порядок надання у власність [PERSON] , земельної ділянки оскільки було недотримано вимоги чинного на той час законодавства. Суд вважає встановленим, що спірна земельна ділянка, яка передана [PERSON] , за оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради, належить до земель водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим (статті 20, 21, 60, 61 ЗК України та статті 88, 89 ВК України). Крім того, вище встановлені обставини справи свідчать про те, що оскаржуваним рішенням Свидівоцької сільської ради змінено категорію земель та їх цільове призначення із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення без передбаченої законом процедури, оскільки не була проведена обов`язкова державна експертиза землевпорядної документації. Тобто вказане вище рішення Свидівоцької сільської ради є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси держави, а тому його необхідно визнати незаконним та скасувати. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження 14-364цс19), від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19). За таких обставин, суд вважає, що вимога усунути перешкоди\~держави в\~користуванні та\~розпорядженні спірною\~земельною ділянкою\~шляхом її\~повернення [PERSON] ,\~є законною\~та підлягає\~до задоволення. Крім того, суд вважає, що вимоги заступника прокурора, щодо скасування державної реєстрації права приватної власності за [PERSON] ,\~на земельну ділянку та визнання незаконним та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки від 20.07.2018 року, також підлягають до задоволення, оскільки вказані рішення прийняті на підставі оспорюваного рішення Свидівоцької сільської ради, яке в судовому порядку визнається незаконним та скасовується. В даному випадку позбавлення відповідача права власності на земельну ділянку відповідає інтересам суспільства. Вжиття заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод відповідачів, крім як скасування незаконного рішення органу державної влади, не передбачено законом. Втручання держави в особі органів прокуратури направлене на скасування неправомірного розпорядження щодо передачі земельних ділянок, які відносяться до земель водного фонду у приватну власність громадянам та державної реєстрації права власності є законним, оскільки переслідує «суспільний інтерес». Судові витрати: Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved