Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2016 року. Від цього шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач допомоги на утримання дітей не надає, подарунків не дарує, одяг не купує. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В період часу з 04 жовтня 2017 року по 24 квітня 2018 року справа перебувала у провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Назаренка О.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року було задоволено самовідвід головуючого судді Назаренка О.В. по вищевказаній справі. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і справу передано судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. від 25 квітня 2018 року справу було прийнято до провадження і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 30 травня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 травня 2018 року. 30 травня 2018 року позивач надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. 30 травня 2018 року відповідач надав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, просив задовольнити позов частково, посилаючись на те, що він не працює, мешкає з непрацездатною матірю, яка перебуває на його утриманні. Тому не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 2000 грн. Оскільки сторони у судове засідання не з"явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як встановлено у судовому засіданні, заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 січня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, зазначеним рішенням суду було встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені у березні 2015 року (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №206340, виданого 23 липня 2002 року Мерефянською міською радою Харківського району та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №387197, виданого 17 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області (а.с.2-3). Також судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин відповідач допомоги на утримання дітей не надає, подарунків не дарує, одяг не купує. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дітей так і відповідача, те що він офіційно не працює, стабільного джерела прибутку не має, а тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 640 грн., у відповідності зі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial