Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

У січні 2019 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Вказуючи на те, що 12.12.2012 р. між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Однак на протязі останніх років стосунки між ними погіршувалися, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Крім того, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їх діти, що тяжко впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу душевні страждання. Також позивач зазначає, що відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи дружину та дітей, він має стосунки з іншими жінками, вживає спиртні напої. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми, які виникають у їх дітей, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою ті іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби,взаємодопомоги. Позивач, посилаючись на те, що ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено та за її глибоким переконання подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки не має, просила суд розірвати шлюб за рішенням суду. Крім того, позивач зазначає, що після припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, участі у їх вихованні не приймає, не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька, а їй тяжко забезпечувати дітей всім необхідним самостійно, просила стягнути відповідача на її користь аліменти на утримання синів в розмірі 50 % від його доходів щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. 25.07.2019 р. від позивача до суду надійшла заява, в якій остання просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в сумі 3000 грн., але не менше 50 % від його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Ухвалою суду від 26.02.2019 р. було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.05.2019 р. сторонам було надано строк на примирення терміном на 2 (два) місяці. Проте, сторони не примирились. У судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача 08.11.2019 р. до суду надійшла заява, в якій остання просить проводити розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, подавши 08.11.2019 р. заяву, в якій зазначає, що вимоги позову про розірвання шлюбу не визнає, а щодо стягнення аліментів на утримання дітей не заперечує. Разом з тим, 07.10.2019 р. відповідачем було подано заяву про надання строку на примирення, за результатами розгляду якої ухвалою суду від 08.11.2019 р. в задоволенні заяви [PERSON] про надання строку на примирення було відмовлено. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до\~вимог\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що 12.12.2012 р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 5, видане виконавчим комітетом Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11\~передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, встановлено, що сторони по справі мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які на даний час перебувають на утриманні позивача. \~\~Статтею 180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням статей\~181,\~182 СК України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу\~вимог ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 р. передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181\~Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч. 1ст. 184\~Сімейного кодексу України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю, домовленості між сторонами щодо їх утримання не досягнуто, відповідач, в добровільному порядку допомоги на утримання синів не надає, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та доказів його офіційного працевлаштування, суд, враховуючи матеріальне становище\~дітей,\~що утримується\~лише за\~рахунок матері,\~якій тяжко\~утримувати та\~забезпечувати синів\~всім необхідним\~самостійно, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позову та присудження на користь позивачки з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, а саме: в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення [PERSON] , 2013 р.н., повноліття, а потім в розмірі 1500,00 грн. до досягнення повноліття [PERSON] 2015 р.н., з подальшою індексацією відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому суд присуджує аліменти з часу подання позовної заяви до суду, тобто з 09.01.2019 р. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів,то обов`язок по його сплаті слід покласти на відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial