Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

01 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що за період проживання з 08 серпня 2009 року по 24 травня 2012 року у зареєстрваному шлюбі з [PERSON] у них мається спільна дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина фактично стала проживати з нею, проти чого відповідач не заперечував. Не маючи постійної роботи на території Липоводолинського району та не маючи коштів для існування та утримання дочки, вимушена була періодично виїжджати з селища до іншого населеного пункту на роботу. Почала займатися волонтерством, а потім за контрактом приймала участь в антитерористичній операції. Із кінця квітня 2016 року, після закінчення контракту, дочка більшість часу проживала з нею. 19 травня 2016 року [PERSON] привезла дочку до селища [PERSON] для її участі на випускному в дитячому садку, який вона відвідувала, після чого, відповідач забрав дитину і не дає змоги з нею бачитися. Позивач не погоджується із тим, щоб дитина проживала з її батьком. Вказує, що дочка є зовсім маленькою та портебує материнської уваги та догляду. Зазначає, що на даний час вона не працює (на обліку в центрі зайнятості отримує допомогу у розмірі 3000 грн.) та має достатньо вільного часу для догляду за дочкою, яку вона зможе готувати та водити до школи. Її чоловік має постійний дохід оскільки займається підприємницькою діяльністю, має бажання доглядати за її дитиною, займатися її вихованням, [PERSON] до нього звикла за час їх спільного проживання. На даний час вона проживає у належній чоловіку двокімнатній квартирі, у якій є усі умови для проживання дитини. Посилається на те, що вона проживає у місті, у якому більше можливостей для всебічного розвитку дитини, зокрема, музична школа, спортивні секції тощо. Як учасник бойових дій вона має певні пільги, зокрема на безкоштовне оздоровлення як її самої так і членів сімї. Шкідливих звичок вона не має, за місцем служби характеризувалася позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Також вказує, що не має наміру чинити перешкоди батька дитини у спілкуванні з дочкою. Відповідач у свою чергу не взмозі належним чином забезпечити виховання, розвиток та умови проживання дочки, оскільки постійно знаходиться на роботі, де працює трактористом та на період польових робіт має ненормований робочий день, а тому вихованням їхньої доньки займаютья дід та баба, які, на її думку, можуть лише допомагати у вихованні дитини, а не займатися цим постійно. У звязку з викладеним, просить суд визначити місце проживання дочки [PERSON] з нею. 15 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що 24 травня 2012 року рішенням суду шлюб між ним та позивачкою розірвано, проте вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що з народження, у тому числі і після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з ним, дідом та бабою по вул. Благовіщенська,15 в селиші [PERSON] Сумської області. Зазначає, що [PERSON] до виконання батьківських обовязків ставиться безвідповідально, не цікавиться здоровям дочки, фізичним, духовним і моральним розвитком, не бере участі у її вихованні, а її поведінка до дочки характеризується грубістю, не врівноваженістю та схильністю до образ. Дочка уникає зустрічей з матірю, погоджується залишатися з нею лише на короткий час. [PERSON] зарекомендувала себе як конфліктна, схильна до образ людина, під дією алкоголю емоційно не стійка. Траплялися випадки порушення нею громадського порядку, наслідком чого стало лікування [PERSON] у 2012 році в Першій ОСЛ м. Ромни. Навесні 2016 року [PERSON] почала вимагати від нього щоб він віддав дитину. Він разом із дочкою, батьком та матірю проживає у будинку батьків, має постійну роботу та достатній стабільний дохід. У його помешканні маються усі умови для належного виховання, розвитку та гармонійного розвитру дитини, дочка має власну кімнату, достатньо одягу, книжок, іграшок. Будинок газифікований, обробляється земельна ділянка, кімнати будинку умебльовані. Зазначає, що малолітня [PERSON] виявляє бажання проживати разом з батьком та дуже боїться, що мати може її забрати. Також вказує, що за його заявою від 20 квітня 2016 року дочка зарахована до першого класу Липоводолинської спеціалізованої школи. Наміру чинити перешкоди матері дитини у спілкуванні з дочкою не має. У звязку з викладеним, просить суд визначити місце проживання дочки [PERSON] з ним по вул. Благовіщенська, 15 у селищі Липова Долина Сумської області. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зустрічний позов не визнала. Вказала, що вихованням дочки повинна займатися матір. Зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина проживала разом з нею, а з відповідачем лише з березня 2014 року, оскільки по грудень 2014 року вона перебувала у Російській Федерації, у період із грудня 2014 року по квітень 2015 року вона займалася волонтерством, а з квітня 2015 року по квітень 2016 року служила у зоні АТО. Посилається на те, що її розлука з дитиною була вимушеною, оскільки вона бажала заробити грошей та створити належні умови для її проживання та виховання. Не зважаючи на її тимчасову відсутність вона часто бачилася з дочкою, намагалася відвідувати свята у дитячому садку, телефонувала їй, привозила подарунки. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію довірителя. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, свої зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що дитина із самого народження проживала з ним та дружиною у сімї його батьків. Після розірвання шлюбу, із травня-червня 2012 року дочка проживала з матірю, але він спілкувався та бачився з дитиною, надавав матеріальну допомогу. Через неналежну поведінку [PERSON], він з її згоди неодноразово забирав дитину до себе додому, а потім знову віддавав її матері. Із 2013 року дитина стала постійно проживати з ним, за період 2013-2015 років позивач декілька разів бачилася з [PERSON]. У 2015 році на прохання [PERSON] він відвозив дитину на вихідні дні до неї у с. Ціпки Гадяцького району Полтавської області, куди вона приїжджала до своєї матері. У 2015-2016 рр. [PERSON] надсилала дочці подарунки та деякі речі, матеріальної допомоги на її утримання не надавала. Після перебування у зоні АТО [PERSON] забирала [PERSON] на декілька днів до себе у м.Фастів, повернувшися з відти дитина була замкненою у собі, не бажала знову їхати до мами та навіть по телефону не завжди бажає з нею говорити. Представник відповідача [PERSON] також підтримав позицію свого довірителя. У одному з судових засідань представник служби у справах дітей [PERSON] пояснила, що питання про визначення місця проживання дитини розглядалося на засіданні комісії, але до спільного висновку члени комісії не дійшли, оскільки як батько, так і мати мають гарні характеристики, задовільні умови проживання. Також зазначила, що з самого народження дитина проживала з батьком в його родині, має теплі довірливі стосунки з батьком та членами його родини, батько не чинить перешкод у спілкуванні та побаченнях дитини з її матірю, на її думку, якщо розірвати дані відносини, то можлива психічна травма дитини. Представник органу опіки та піклування [PERSON] у судовому засіданні вказав, що він підтримує висловлену органом позицію про те, що за умов, які склалися, в інтересах дитини буде її проживання з батьком. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Встановлено, що з 08 серпня 2009 року по 24 травня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживали у зареєстрованому шлюбі (а.с.7,57). Сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а.с.57). 24 травня 2016 року [PERSON] зареєструвала інший шлюб з [PERSON] (а.с.8). Із копії паспорта та довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 24 травня 2016 року, [PERSON] із 12 травня 2016 року зареєстрована [INFO], але фактично проживає [INFO] (а.с.4, 12). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24 травня 2016 року, складеного одноособово депутатом Фастівської міської ради, [PERSON] проживає разом із чоловіком [PERSON] [ADDRESS]. У квартирі мається індивідуальне газове опалення, загальна площа 46 кв.м, житло відремонтоване, складається з двох кімнат, одна кімната обладнана під дитячу кімнату, мається диван, шафа, телевізор, ігровий куточок. Квартира придатна для проживання малолітньої дитини, а матеральне становище [PERSON] дозволяє повноцінно утримувати дочку (а.с.13). Аналогічний зміст має складений за тією ж адресою працівниками служб виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області акт обстеження умов проживання від 04 серпня 2016 року. Відповідно до комісійно сладеного працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області акту обстеження умов проживання від 02 серпня 2016 року, за місцем реєстрації [PERSON] по вул. Васильченка,10 у м. Фастів Київської області, у вказаному будинку проводиться капітальний ремонт. Умови для проживання малолітньої дитини відсутні. За вказаною адресою значаться зареєстрованими [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На час обстеження житла встановлено, що зазначені особи проживають [INFO] (а.с. 136). Із копії характеристики за місцем реєстрації по вул. Васильченка,10 у м. Фастів від 20 травня 2016 року, виданою секретарем «КСОНМ» [PERSON], вбачається, що за час проживання за вказаною адресою [PERSON] проявила себе із позитивної сторони громадського порядку не порушує, спиртними напоями не зловживає (а.с.10, 11). Відповідно до копії посвідчення серії УБД №091071 від 15 січня 2016 року та довідки від 28 квітня 2016 року, [PERSON] є учасником бойових дій та у різні періоди з 28 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року безпосередньо брала участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.6, 17). Протягом перебування в АТО її середньомісячний дохід становив близько 5680 грн. (а.с.16). За місцем проходження служби характеризується виключно позитивно, як дисциплінований, грамотний, професійний боєць (а.с.10). Із довідок Фастівської ЦРЛ від 24 травня 2016 року [PERSON] на обліках у лікарів нарколога та псхіатра не перебуває (а.с.14, 15), відповідно до наданих Липоводолинською ЦРЛ довідок встановленої форми, позивач не має психіатричних та наркологічних протипоказань для проходження військової служби. Згідно з довідкою-характеристикою від 07 червня 2016 року за місцем проживання у селищі Липова Долина у період 2010-2012 рр., траплялися випадки порушення [PERSON] громадського порядку, зарекомендувала себе як конфліктна, схильна до образ людина, під дією алкоголю емоційно не стійка (а.с.60). [PERSON] разом із батьком [PERSON], матірю [PERSON] та дочкою [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO] (а.с.49, 50). Відповідно до довідок-характеристик за місцем проживання та роботи, [PERSON] характеризуються виключно з позитивної сторони, працює трактористом-машиністом у ТОВ «Мрія», середньомісячна заробітна плата становить близько 8000 грн., на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебує, має задовільний стан здоровя (а.с.49, 51, 53, 54). Згідно з комісійно складеним працівниками третіх осіб актом обстеження побутових умов проживання [PERSON] від 20 травня 2016 року, відповідач проживає разом із батьком, матірю та дочкою по вул. Благовіщенська,15 у селищі Липова Долина Сумської області, житло на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з 4-х кімнат, для дитини створені всі необхідні умови проживання: у неї є власна кімната зі столом для занять, ліжко, комод, дитячі іграшки, книжки, достатня кількість одягу. У помешканні є вся необхідна побутова техніка, кімнати умебльовані, квартира має газо- та водопостачання, сімя обробляє присадибну ділянку, утримує підсобне господарство (а.с.59). За заявою [PERSON] від 20 квітня 2016 року [PERSON] зарахована до 1-класу Липоводолинської спеціалізованої школи I-III ступенів (а.с.52). Згідно з довідкою Липоводолинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Берізка», [PERSON] з 27 березня 2013 року по 31 травня 2016 року виховувалась у цьому закладі, розвиток дитини відповідає віку, дитина завжди доглянута, охайна, добре одягнена. Обовязки щодо виховання і розвитку у вихованні дитини здійснює батько [PERSON], мати у навчальному закладі не зявлялася, батьківські збори не відвідувала, участі у вихованні дитини не брала, про її розвиток не цікавиться. Висновком психолога даного навчального закладу зазначено, що у ході бесіди з малолітньою [PERSON] встановлено, що ставлення до батька в неї хороше, до матері ставлення змінилося з хорошого на погане після того, як вона повідомила їй, що забере до себе на постійне місце проживання, дитина виявляє прихильність до батька та бажає з ним проживати (а.с.61-62). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Липоводолинської районної державної адміністрації від 31 травня 2016 року №11 заявникам [PERSON] та [PERSON] рекомендовано звернутися до суду, для подальшого вирішення спору, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.58). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Липоводолинської селищної ради Сумської області від 19 серпня 2016 року, визначено доцільним місце проживання дитини з батьком. [PERSON] у судовому засіданні вказала, що на даний час проживає з батьком, бабусею та дідом, бажає і в подальшому проживати з ними, оскільки хоче ходити до місцевої школи та має багато друзів, мати проживає у м. Київ, проживати з нею не бажає, хоч вона її і не ображає, але інколи кричить на неї. Свідок [PERSON], працює дитячим психологом у дитячому садку, який відвідувала [PERSON], пояснила, що для визначення рівня розвитку тренувальних, психічних процесів та психосоціальної зрілості вона, крім інших дітей, перевіряла психологічну готовність [PERSON] до школи. Дитина відповідає всім відповідним показникам, рівень розвитку розумових, пізнавальних процесів на високому рівні, розвинена відповідно до її віку, психічно здорова, емоційно-почуттєва сфера в нормі. Повідомила, що на запит адвоката відповідача вона вивчала ставлення дитини до батьків, на підставі чого зробила висновок про наявність добрих відносин між дитиною та батьком, після повідомлення дитині про зміну її місця проживання з матірю, ставлення дитини змінилося з хорошого на погане. До такого висновку вона дійшла анлізуючи вербальну комунікацію дитини: при розмові про матір у дитини змінювалося положення тіла, схрещувалися руки, мова ставала не чіткою та не зрозумілою, таким чином [PERSON] не бажала говорити про неї. Свідок [PERSON] пояснила, що знає сімю [PERSON] давно, як гарних господарів, спиртними напоями не зловживають, батько дитини турботливий, не перешкоджає у побаченнях з бабусею, ставлення дитини до матері нормальне. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом сімї [PERSON], [PERSON] проживає з батьком, матері дитини він не бачив давно. Зазаначив, що вказана сімя добре характеризується та є прикладом для інших. Свідок [PERSON], яка є бабою [PERSON] (матір відповідача), пояснила, що з народження дитина проживала з ними, потім не тривалий час у 2012 році проживала з матірю, приблизно з 2013 року постійно проживає у їх сімї, усе своє дитиниство ходила в дитячий садок у селищі Липова Долина, дитина бажання спілкуватись по телефону з матірю виявляє вкрай рідко, мати дитину бачить не часто. Під час проживання їхної невістки [PERSON] з ними, остання зловживала спиртними напоями, на цьому ґрунті у неї відбувалися нервові зриви, одного разу викликали міліцію після чого її було госпіталізовано до лікарні м. Ромни. Лише нещодавно позивач почала цікавитися дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. Свідок [PERSON], яка також є бабою [PERSON] (матір позивачки), пояснила, що вона разом з чоловіком проживає у [INFO]. Вказала про те, що у 2014 році [PERSON] проживала з відповідачем, її дочка бачилася з дитиною переважно у неї вдома, це відбувалося близько одного разу на два місяці. Зазначала, що дочка [PERSON] повідомила їй, що залишила дитину тимчасово з батьком, оскільки їй буде креще з ним. Свідок [PERSON], який є чоловіком позивачки, повідомив, що він також служив у зоні АТО та демоблізувався разом із майбутньою дружиною у квітні 2016 року, на даний час не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Познайомився із [PERSON] у квітні 2015 року, вперше побачив її дочку восени 2015 року у матері [PERSON] у с.Ціпки. Потім бачився з [PERSON] під час перебування у госпіталі, у той період позивач з дитиною близько двох тижнів жили в його квартирі у м.Фастові Київської області, потім ще близько на тиждень у травні 2016 року дружина забирала дитину до них. Зазначив, що ставиться до дитини добре та погодожується на її проживання з ними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до положень ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Частинами 1-3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно з принципами 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здорове зростання та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обовязковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ст. 9 вказаної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У преамбулі Конвенції про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Згідно із розясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Прймаючи рішення у справі суд виходить із встановлених у засіданні обставин про те, що дитина протягом останніх трьох років проживає з батьком, у звязку тим, що мати самостійно залишила її проживати з ним. Докази того, що батько вчиняв дії, спрямовані на залишення дитини проживати з ним або іншим чином перешкоджав матері спілкування з дитиною відсутні. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має постійне місце роботи, регулярний дохід, виключно позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, проживає у селищі Липова Долина разом із своїм батьком, матірю та малолітньою дочкою у будинку, який має чотири кімнати. Житло позивача обладнане всіма необхідними для повноцінного проживання дорослих осіб та дитини комунікаціями та відповідними побутовими приладами, мається окреме місце для навчання та відпочинку дитини. У сімї склалися нормальні теплі взаємовідносини. Батько дитини цікавиться вихованням [PERSON], за його заявою вона зарахована до першого класу Липоводолинської спеціалізованої школи з 1 вересня 2016 року, бере участь у батьківських зборах майбутніх школярів. Сімя позивача оплачує відвідування дитиною дитячого садка. Крім того, дитина з самого народження проживає з батьком та його сімєю, звикла до місця проживання та сімї. [PERSON] має статус безробітньої та з її слів знаходиться на обліку у центрі зайнятості. Із наданих позивачкою відомостей вбачається, що вона з 28 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року перебувала у зоні АТО, з 12 травня 2016 року значиться зареєстрованою [INFO], за якою має виключно позитивну характеристику та з якої вбачається, що вона проживає там з чоловіком, проте з акту обстеження службою у справах дітей житлових умов за вказаною адресою, це житло перебуває у не придатному для проживання стані. Суд не приймає надану позивачкою характеристику за місцем її реєстрації, оскільки з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] там ніколи не проживала, а значиться лише зреєстрованою. Інших характеристик за місцем проживання надано не було. Акт обстеження умов її проживання [INFO] вказує на наявність задовільних та в цілому прийнятних умов для проиживання дитини за вказаною адресою. Під час судового розгляду знайшли підтвердження факти неналежного виконання позивачкою своїх материнських обовязків. Зокрема, надані свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], поясненнями у судовому засіданні, вказують на те, що [PERSON] допускала поведінку, яка не сприяла нормальному розвитку дитини та могла негативно впливати на її психічний стан здоровя. Свідок [PERSON] вказала та самі сторони визнали, що близько трьох останніх років місцем проживання дитини було місце проживання батька. Зважаючи на те, що дитина за місцем проживання батька протягом вказаного періоду відвідувала один і той самий дитячий садок, влаштована до шкільного навчального закладу за місцем її з батьком спільного проживання, за час спільного проживання з батьком дитина звикла та привязалася до нього і той приділяє їй належну увагу та догляд, а матір із невстановлених причин розлучилася з дитиною з 2013 року, не піклувалася про неї, їх побачення носили не систематичних характер, суд вважає, що сімєю з найбільш природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку та матеріального забезпечення [PERSON] буде сімя батька, який протягом тривалого часу забезпечував їх та належним чином ніс відповідальність за їх створення. Виключними обставинами для визначення місця проживання дитини з батьком є свідоме протягом тривалого періоду (близько трьох років) без поважних причин розлучення матері зі своєю малолітньою дитиною, байдужість та не намагання протягом вказаного періоду повернути дитину, відсутність належної участі у її вихованні, розвиткові та матеріальному утриманні. Тому, суд відхиляє посилання позивача та її представника про відсутність виняткових обставин для розлучення дитин з матірю, оскільки таке розлучення вже відбулося і жодних поважних підстав змінювати звичний для дитини спосіб життя, суд не вбачає. Суд також враховує і ту обставину, що обидві сторони мали можливість забезпечити потреби малолітньої дочки та належно ставитися до виконання своїх батьківських обовязків. Не зважаючи на те, що в силу свого віку [PERSON] не може виявити усвідомлене бажання проживати разом із кимось із батьків, все ж таки суд звертає увагу на те, що дитина виявляє більшу прихильність до батька. Суд вважає, що мати дитини, всупереч положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надала достатньо доказів того, що вона бажає реально виховувати дитину, постійно доглядати та спілкуватись з нею, в належному обсязі виконувати материнські обовязки по вихованню дочки, що між нею та дитиною існує позитивний емоційний звязок. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання дитини з батьком, що буде відповідати інтересам дитини, забезпечить її сімейним вихованням, можливістю повноцінного духовного та фізичного розвитку. Відповідно до полоежнь ст. 88 ЦПК України стягнути з позивача на користь відповідача 551 грн. 21 коп. в рахунок повернення судового збору за зустрічним позовом.

Outcome: approved