overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки №01-11/Г200 від 20.03.2019 року та трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] . Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що в архівній довідці та у трудовій книжці написано його прізвище " [PERSON] ". Через допущену орфографічну помилку у його прізвищі на даний час він не може реалізувати свої права щодо перерахунку йому пенсії за віком. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій областів судове засідання не з`явився, надіслав письмове пояснення з приводу заявлених вимог. Заслухавши заявника, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з врахуванням наступного. Відповідно до положень п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 12 постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Факт належності [PERSON] архівної довідки №01-11/Г200 від 20.03.2019 року та трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними паспорта та свідоцтва про народження [PERSON] ; даними архівної довідки №01-11/Г200 від 20.03.2019 року, виданої Волочиським районним трудовим архівом та даними трудової книжки серії [NUMBER] ; даними виписок з погосподарської книги №1 за 2016-2020 року вих. №290 від 30.06.2020 року; матеріалами пенсійної справи [PERSON] та показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене, дослідивши усі надані докази, суд дійшов висновку про доведеність факту належності [PERSON] архівної довідки №01-11/Г200 від 20.03.2019 року виданої Волочиським районним трудовим архівом та трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] від 07 березня 1988 року на ім`я [PERSON] , а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У липні\~2021\~р.\~ [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2020\~р. став власником вказаного житла, у якому зареєстрований [PERSON] , який там не проживає з 2015\~р. [PERSON] своєї позиції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано,\~що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.05.2020 р. є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~9 10, 11 ). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , що підтверджується актом №\~298, затвердженим директором Приватного підприємства "Житлоремекс 2" 02.04.2021 р. та листом від 05.08.2021\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (а.\~с. 12, 17). Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, членами сім`ї яких вони не є, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. При цьому\~з акта\~№\~298,\~затвердженим директором\~Приватного підприємства\~"Житлоремекс\~2"\~02.04.2021\~р.\~та інших\~матеріалів справи,\~вбачається,\~що [PERSON] та [PERSON] не є родичами, другий не є і ніколи не був членом сім`ї першого. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 908,00\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що заповіт [PERSON] , посвідчений 23 листопада 2020 року секретарем виконкому Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області на [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на будинок [ADDRESS] . Він являється єдиним спадкоємцем, однак не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки в заповіті [PERSON] , посвідченому 23 листопада 2020 року секретарем виконкому Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, невірно зазначено дату його народження " [INFO] " замість " [INFO] ", тому змушений звертатися до суду про встановлення вказаного факту. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, представник заявника [PERSON] подав до суду заяву від 16.08.2021 року, якою заяву підтримав, просив розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Здовбицької сільської ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав до суду лист від 13.08.2021 року, яким не заперечував проти задоволення вказаної заяви, просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обгрунтовою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~Згідно п. 6 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Вказаний факт підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 24.07.2012 року, копією свідоцтва про народження [PERSON] від 12.03.1996 року, копією заповіту посвідченого 23 листопада 2020 року секретарем виконкому Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчатись в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] , є спільною донькою сторін та навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Право» Національного університету "Одеська юридична академія" та здобуває освітній ступень "Бакалавр", у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначає, що, відповідач може надавати допомогу доньці, нести витрати, пов`язані з навчанням на денній формі, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.08.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також з`явилась, позовні вимоги щодо сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на повнолітню дитину, яка продовжує навчання визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У липні 2021 року позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Горохівського районного суду Волинської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 15.05.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банк», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банку про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, АТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У липні [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №\~71 у будинку №\~43 по вул.\~Вінницькій у м.\~Бердичеві Житомирської області. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом від 04.01.1999\~р. про право власності на житло, договором від 09.02.2010\~р. дарування 2/3 ідеальних частини квартири витягом від 10.03.2010\~р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.\~с.\~7, 8, 9). [PERSON] 20.05.2005\~р. зареєстрований за адресою: квартира [INFO], що підтверджується довідкою від 15.07.2015\~р. №\~1651 Приватного підприємства "Житлоремекс 2" та відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України від 27.05.2015\~р. (а.\~с.\~10, 15). На момент реєстрації [PERSON] за зазначеною адресою власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом від 04.01.1999\~р. про право власності на житло (а.\~с.\~7). Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON]. Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом квартирою №\~71 у будинку №\~43 по вул.\~Вінницькій у м.\~Бердичеві Житомирської області (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника (власників) цього будинку [PERSON] та/або [PERSON] та/або [PERSON]. Разом з тим, зі змісту акту від 14.07.2015\~р., складеному працівниками Приватного підприємства "Житлоремекс 2" та затвердженого директором цього підприємства, випливає, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2010\~р. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає без поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника квартирі [ADDRESS] [PERSON], який був відсутній у цій квартирі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Таким чином, позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У липні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю) площею 5,98 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 900472, яка знаходиться на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. За життя його мати склала заповіт на ім"я [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем своєї матері [PERSON], і за заповітом має право на спадкування майна померлої, земельної ділянки, просив суд визнати право власності на земельну ділянку за ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про що надав до суду відповідну заяву. Позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина - земельна ділянка площею 5,98 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 900472, яка знаходиться на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Позивач за заповітом має право на спадкування її майна, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері за заповітом, він має право на спадкування майна померлої - земельної ділянки площею 5,98 га. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на землю за позивачем. Відповідно до ст. 4 ч. 2 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, ціна позову становить 196114 грн., відповідно позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 1961 грн.14 коп., але ним сплачено лише 980 грн. 57 коп. Підстав для зменшення судового збору за заявою [PERSON] суд не встановив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У липня 2021 року до суду надійшла вказана цивільна справа для розгляду за підсудністю із Гадяцького районного суду Полтавської області. Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім`ї, неможливістю подальшого збереження шлюбу. Вказано на залишення набутого у шлюбі прізвища і покладення судових витрат на відповідача. Судом 13.07.2021 ухвалено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач телефонограммою до суду від 14.07.2021 повідомив про визнання позову. Суд встановив, що 25.11.2015 між сторонами зареєстровано шлюб, позивач до реєстрації шлюбу мала прізвище " [PERSON] ", після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Сторони є батьками дочки [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подальше збереження їх шлюбу неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дітей, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У листопаді 2012 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що 28 березня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ»Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №001-22060-280308 згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, випустив та надав Держателю платіжну картку, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 30 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток із сплатою проценту, строком кредитування протягом 365 календарних днів. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТОВ «КБ»Дельта») та [PERSON] був укладений договір кредиту №001-22060-280308 згідно умов якого банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, випустив та надав Держателю платіжну картку, встановивши ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 30 000,00 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою відсотків згідно тарифів на обслуговування платіжних карток із сплатою проценту, строком кредитування протягом 365 календарних днів. Однак позичальник належним чином своїх зобовязань за договором не виконував, і станом на час звернення з позовом, до суду заборгованість відповідача перед банком складає 11 354,02 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 635 грн. 25 коп., відсотки за користування кредитом - 2 932 грн. 11 коп., заборгованість по комісіям - З 786 грн. 65 коп., пеня 225 грн., тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у примусовому порядку,. За таких обставин, на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню з відповідача заборгованість в сумі 11 354,02 грн. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог статті 527~Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved