Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

01.04.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.07.2016р. провадження по справі було зупинено та сторонам надано строк для примирення 3 місяці, після спливу якого, ухвалою судді від 20.10.2016р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 25). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.03.1987р. у відділі РАЦС Жовтневого району м. Дніпропетровська під актовим записом № 479. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з квітня 2012р. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникали конфлікти. Крім того, на припинення шлюбно-сімейних відносин вплинуло зловживання відповідачем спиртних напоїв. Сторони хоча і проживають разом, проте з квітня 2012 р., не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують подружніх відносин як чоловік та жінка. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В наданій суду заяві від 23.11.2016р. позивачка зазначила, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, відповідач будь-яких заходів щодо примирення не вживав та продовжував вживати спиртні напої. Просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу просила прізвище «Ярошенко» змінити на дошлюбне прізвище « Дмитренко» (а.с. № 29). Відповідач проти задоволення позову заперечував, період припинення шлюбних стосунків, вказані позивачкою (з квітня 2012р.) визнав в повному обсязі, проте вважав, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стало відсутність в родині взаєморозуміння. Просив вдруге надати строк для примирення та розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами, про що 23.11.2016р. надав відповідну заяву (а.с. №30). В судовому засіданні, 23.11.2016р. постановлена ухвала (без виходу до нарадчої кімнати) про відмову в задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку для примирення. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.03.1987р. у відділі РАЦС Жовтневого району м. Дніпропетровська під актовим записом № 479 (а.с. №7). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, різні погляди на життя, через що в сімї виникали конфлікти. Сторони хоча і проживають разом, проте з квітня 2012р. сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з квітня 2012р., тобто більше чотирьох років тому і з цього часу більше не відновлювалися, наданий судом строк для примирення три місяці позитивних результатів не дав, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач будь-яких аргументів, що сімю\~ можливо\~ зберегти\~\~ не надав, крім того, приймаючи до уваги, що неповнолітніх дітей у сторін немає, а тому, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.( а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved