Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2010 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б\\н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.. Розмір кредитного ліміту підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON]. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, у зв»язку з чим у останнього перед банком виникла заборгованість за договором, яка станом на 31.03.2015 року становить 23709,98 грн, з яких: 14630,72 грн - заборгованість за кредитом; 7174,02 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина); 1105,24 грн - штрафу (процентна складова). З огляду на зазначене позивач просив позов задовольнити та стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість та суму судових витрат в розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явився, надавши заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. З заяви представника позивача також вбачається, що останній не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом оголошення виклику до суду у пресі в газеті «Урядовий кур»єр» від 09.06.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 11.12.2010 року між сторонами укладено договір б\\н, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна 55 днів» у розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] вбачається, що 20.12.2012 року останньому був відкритий картрахунок 5211537312174100 і видана платіжна картка «Універсальна 55 днів» зі строком її дії до 02.2016 року. 31.10.2013 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 3400,00 грн., який в подальшому змінювався, а саме: 27.01.2014 року 8000,00 грн. 30.01.2014 року 15000,00 грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, зобов»язався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно з нормою ст.\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.\~611 ЦК України).\~\~ Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.\~626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Відповідно до ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.\~1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконував, у зв'язку із чим, станом на 31.03.2015 року має заборгованість\~\~у розмірі 23709,98 грн, з яких: 14630,72 грн - заборгованість за кредитом; 7174,02 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина); 1105,24 грн - штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-9). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved