Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

01 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20775 грн. 84 коп. та судові витрати по справі у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 19 вересня 2014 року між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі, однак відповідач не виконав належним чином умови договору і станом на 18 травня 2020 року має заборгованість за кредитом у розмірі 20775 грн. 84 коп., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2635 грн. 65 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 947 грн. 28 коп., нарахованої пені - 17192 грн. 91 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19 вересня 2014 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (арк.с.11-37), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач порушив умови договору та перестав належним чином сплачувати кредит, у результаті чого станом на 18 травня 2020 року виник борг у розмірі 20775 грн. 84 коп., який складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2635 грн. 65 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 947 грн. 28 коп., нарахованої пені - 17192 грн. 91 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с.6-8). Суд звертає увагу на суму пені, яка була нарахована банком за прострочене зобов`язання. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Судом встановлено, що сума пені нарахованої позивачем, перевищує розмір збитків завданих банку, а саме загальна заборгованість за кредитом становить 3582 грн. 93 коп., а розмір нарахованої пені становить 17192 грн. 91 коп. Такий розмір пені є явно завищеним, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, тому є доцільним зменшити розмір пені, який значно перевищує розмір спричинених позивачу збитків та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у сумі 3582 грн. 93 коп. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 7165 грн. 86 коп. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial