Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

01.02.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: змінити в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2016 по цивільній справі №638/10183/16-ц в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини, в такій редакції: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно, в розмірі ј з усіх доходів і не нижче 50% щомісячного прожиткового мінімуму дитини»; судовий збір стягнути з відповідача. Заявлені вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що 20.11.2010 вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них 10.12.2012 народився син [PERSON]. Шлюб між сторонами розірваний 18.10.2016, дитина проживає разом з позивачем. Посилаючись на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2016 по цивільній справі №638/10183/16-ц, позивач вказує, що з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 600,00 грн. Позивач вказує, що з урахуванням змін, внесених ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, розмір аліментів, призначений указаним рішення суду на цей час є меншим, ніж встановлена законом станом на 01.02.2019 сума, і не є достатнім для утримання дитини. Позивач зазначає, що її середньомісячна заробітна плата становить 8267 грн. Враховуючи, що з часу призначення аліментів підвищились ціни практично на все, в тому числі і квартплата, а також вартість комунальних послуг, на цей час позивачка не може повноцінно забезпечити дитину. В звязку з викладеним позивач вважає, що вищевказане рішення суду про стягнення аліментів з відповідача необхідно змінити, так як з 2016 р. прожитковий мінімум для дитини суттєво змінився з незалежних від позивачки обставин, тому відповідач повинен сплачувати аліменти на рівні не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законом України станом на 01.02.2019, що і стало підставою звернення позивачки до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Жодних заяв, заперечень, а також відзиву від нього до суду не надходило. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі і без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 розірваний шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 20.11.2010 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №672. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 16.06.2016». Рішення набрало чинності 18.10.2016. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Таким чином, зміна рішень суду першої інстанції віднесена до повноважень суду апеляційної інстанції. Виходячи з викладеного, вирішення питання в частині вимоги позову щодо зміни рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 і викладення його резолютивної частини в новій редакції знаходиться поза повноваженнями Дзержинського районного суду м. Харкова. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2027 грн. Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання [PERSON], є значно нижчим за законодавчо встановлений на даний час мінімальний розмір аліментів. Зважаючи на те, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини, суд доходить висновку, що розмір аліментів, який стягується з [PERSON], має бути збільшений з 600 грн. до ј частини всіх видів доходу відповідача і не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial