Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за центральне опалення. Позивач обґрунтовуючи свій позов посилався на те, що відповідачі мешкають за адресою [ADDRESS] і за даним адресом отримують послуги з центрального опалення, але належним чином не оплачують їх, внаслідок чого у них утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01.11.2009 року по 01.06.2013 року в розмірі 6035,53 грн. Добровільно погасити заборгованість відповідачі не бажають, тому позивач просить задовольнити позов Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. В своїй заяві зазначив, що він позовні вимоги позивача не визнає, так як з 2009 року в їх квартирі відсутні прибори центрального опалення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що вона з чоловіком [PERSON] мешкають в квартирі за адресою [ADDRESS]. З 2009 року в квартирі відсутні прибори центрального опалення. У зв»язку з їх непригодністю прибори центрального опалення були зняті працівниками ремонтно експлуатаційної служби «Промінь», яке здійснювало обслуговування їх будинку. Працівниками ПП «БРЕС «Промінь» були зняті батареї центрального опалення в усіх кімнатах їх квартири. Надати акт зняття приборів центрального опалення вона не має можливості, так як такий акт ПП «БРЕС «Промінь» був втрачений, але просила в якості свідків допитати [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 2004 року до вересня 2013 року працювала домоуправителем ПП «БРЕС «Прогрес». В 2009 році в її обов»язки входило обслуговування будинку [ADDRESS]. Вона і майстер поточного ремонту ПП «БРЕС «Прогрес» - [PERSON], разом з слюсарями, одним з яких був [PERSON], весною 2009 року, в квартирі відповідачів, здійснювали зняття приборів центрального опалення, у зв»язку з їх непридатністю до використання. Прибори центрального опалення були зняті в двох житлових кімнатах квартири [PERSON], а саме в двох спальнях. Після зняття приборів опалення в квартирі відповідачів вона, як домоуправитель, направила повідомлення про цей факт управлінню соціальної сфери з метою врахування цього факту при нарахуванні плати за послуги за централізоване опалення сім»ї [PERSON]. Про зняття приборів опалення був складений відповідний акт, який був підписаний усіма посадовими особами, які повинні були його підписувати. Вказаний акт, [PERSON] не отримала, бо для його отримання не з»являлася до контори. В подальшому цей акт був загублений. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], а саме вони мешкають в одному під»їзді вона - на другому поверсі, а [PERSON] - на п»ятому. Весною 2009 році, після того як закінчився опалюваний сезон, вона бачила, як працівники ремонтно експлуатаційної служби здійснювали зняття приборів центрального опалення в квартирі [PERSON], так як останні прийшли у непридатність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Між сторонами виникли правовідносини з приводу оплати наданих послуг з централізованого опалення. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період відсутності споживача та/або членів його сім»ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та мешкають відповідачі - [PERSON] та [PERSON]. Вказана квартира є державним житловим фондом і не є приватною. Квартира розташована в багатоквартирному будинку на п»ятому поверсі, який забезпечений централізованим опаленням. Наведене не оспорювалось відповідачем і підтверджується повідомленнями з адресно-довідкового відділу ГУДМС України в Донецькій області, копією особистого рахунку № [NUMBER] ПП «Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба «Прогрес»» (а.с.14,15, 3 оборотна сторона). Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялись від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду надано не було. Відповідачі отримували послуги з центрального опалення за вказаною адресою, але належним чином їх не оплачували, про що свідчить виборка за особистим рахунком № [NUMBER], який відкритий позивачем на ім.»я [PERSON].(а.с.3) та виписка по особовому рахунку станом на 01.02.2014 року (а.с.53-62). З наданої позивачем виборки (а.с.3) та виписки (а.с.53-62) вбачається, що заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2009 року по 01.06.2013 року складає 5958,41 грн. Розрахунок боргу за період з 01.11.2009 року по 01.06.2013 року, відповідачем, в судовому засіданні не оспорювався і суд, перевіривши його, вважає даний розрахунок боргу вірним. Вказана вище заборгованість в розмірі 5958,41 грн. по оплаті житлово-комунальних послуг за центральне опалення - на день розгляду справи в суді, відповідачами не погашена. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими. Що стосується доводів відповідачів про те, що з весни 2009 року в їх квартирі відсутні прибори опалення, то суд з цього приводу зазначає наступне. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що в її квартирі, з весни 2009 року відсутні прибори централізованого опалення, так як вони були зняті працівниками ремонтно-експлуатаційної служби «Промінь», у зв»язку з тим, що були непридатні для використання за призначенням. В своїй письмовій заяві відповідач [PERSON] також зазначав, що позовні вимоги позивача не визнає, так як прибори опалення, в його квартирі, з 2009 року були відсутні. В якості доказу факту відсутності приборів опалення в квартирі за адресою [ADDRESS], за клопотанням відповідача [PERSON], в судовому засіданні були заслухані свідки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні вищевказані свідки підтвердили, що в квартирі відповідачів в 2009 року були зняті прибори опалення. Суд приймає ці пояснення, але відноситься до них критично виходячи з наступного. Так, з пояснень свідка [PERSON] було встановлено, що саме вона як домоуправитель будинку [ADDRESS], разом з іншими членами комісії здійснювала зняття приборів опалення в квартирі [PERSON]. Також з пояснень [PERSON] було встановлено, що вона працювала в ПП «Білозерська РЕС «Прогрес». В той же час з пояснень відповідача [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що прибори опалення їй знімали працівники ПП «Білозерська РЕС «Промінь» і в подальшому, саме в це підприємство вона зверталася з приводу встановлення їй приборів опалення, бо вважала, що саме за рахунок цього підприємства їй повинні були встановити прибори опалення. При цьому суд звертає увагу на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачі зверталися до РЕС з приводу встановлення приборів опалення суду надано не було. Також суд зазначає, що в судовому засіданні будь-яких доказів, які б підтверджували пояснення свідка [PERSON], відповідачем надано не було, хоча судом було звернуто увагу відповідача на цей факт. Так, суду не було надано доказів, які б підтверджували те, хто саме був балансоутримувачем будинку [ADDRESS], хто був управителем цього будинку, чи дійсно свідок [PERSON], в 2009 році працювала в ПП «Білозерська РЕС «Прогрес». Будь-яких клопотань щодо витребування вищевказаних доказів, у зв»язку з неможливістю їх надання, від відповідача до суду також не надходило. Враховуючи наведене, суд не має можливості встановити чи правдиві пояснення свідка [PERSON], при існуючих суперечностях в поясненнях свідка [PERSON] та відповідача [PERSON]. Крім цього суд звертає увагу на те, що з пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що в її квартирі були зняті усі прибори опалення, які знаходились в її квартирі. В той же час з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що в квартирі [PERSON] були зняті прибори з централізованого опалення лише в двох житлових кімнатах. З листа ПП «Білозерська ремонтно експлуатаційна служба «Промінь» за №63 від 09.04.2014 року(а.с.39) вбачається, що будь-якої інформації (актів, висновків комісії тощо) щодо зняття нагрівальних приладів центрального опалення за адресою [ADDRESS] в квітні 2009 року на даному підприємстві не має. Також судом не встановлено фактів звертання відповідачів до позивача з заявами про перерахування оплати за централізоване опалення у зв»язку з відсутністю, в їх квартирі (незалежно з будь-яких причин), приборів опалення чи з заявами про обстеження квартири на предмет відсутності в ній приборів опалення. Враховуючи те, що позивачу не було відомо про відсутність теплопостачання у квартирі відповідачів у період з 01.11.2009 року по 01.06.2013 року, так як відповідачі у період 2009-2013 років не звертались з відповідними заявами до позивача, відповідачами не надані акти про зняття приборів опалення в їх квартирі через їх аварійний стан, тому суд вважає, що у позивача були всі підстави для нарахування заборгованості за послуги з теплопостачання у вказаний період. Звертаючись 12 грудня 2013 року до суду з позовом, позивач просив стягнути заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання за період з 01.11.2009 року по 01.06.2013 року в розмірі 6035,53 грн.. Але, з розрахунку заборгованості за вказаний період, вбачається, що борг відповідачів за послуги теплопостачання, становить не 6035,53 грн., а 5958,41 грн =(6035,53 грн. - 77,12 грн.), так як позивачем у період з 01.11.2009 року по 01.06.2013 року включений борг відповідачів за жовтень місяць 2009 року в розмірі 77,12 грн. В судовому засіданні відповідач - [PERSON] заявила про застосування до вимог позивача строку позовної давності. На підставі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, ст.256 - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Враховуючи, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду 12 грудня 2013 року, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в межах позовної давності, а саме за період з 12.12.2010 року по 01.06.2013 року в сумі 4300,47 грн.= (270,81 грн./31 день грудня 2010 року)х20 днів грудня 2010 року) + заборгованість за період з 01.01.2011 року по 01.06.2013 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне, понесені судові витрати позивачеві в розмірі 229,40 грн. слід стягнути в повному обсязі з відповідачів, сплата яких підтверджується доданими до матеріалів справи платіжним дорученням.

Outcome: partial