Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року було укладено кредитний договір №11356438000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2029 року, а відповідач зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року було укладено іпотечний договір № б/н, предметом якого є квартира, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. ПАТ КБ «Дельта Банк» просило в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 612567,30 грн. за кредитним договором № 11356438000 від 05 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартира загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк». В судове засідання представник позивача не з'явився, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позову на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки відповідно до умов кредитного договору №11356438000 банк надав йому кредит в іноземній валюті - у сумі 22000,00 доларів США, спірна квартира є місцем його постійного проживання, він не має у власності іншого нерухомого житлового майна, загальна площа квартири не перевищує 140 кв. м. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року було укладено кредитний договір №11356438000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2029 року, а відповідач зобов'язався у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 05 червня 2008 року було укладено іпотечний договір № б/н, предметом якого є квартира, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. Станом на 12 листопада 2014 року заборгованість відповідача складає 612567,30 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 338242,07 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 274325,22 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк згідно із законом, договором. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Так, Законом України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно ізстаттею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими їм кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується, як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (частина 1 Закону). Частиною 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Як видно з матеріалів справи, предмет іпотеки - квартира, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки предмет іпотеки - квартира, загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідає умовам, визначеним Законом України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому на період дії цього Закону на нього не може бути звернено стягнення.

Outcome: dismissed