Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги, пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.10.2010 року по 2013 рік, який відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.03.2013 року був розірваний. Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року відповідач пішов з сім`ї та з цього часу з донькою не спілкується взагалі, участі у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до судового наказу з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.10.2012 року до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Однак [PERSON] не сплачує аліменти на утримання доньки та згідно довідки заборгованості по аліментах має на теперішній час заборгованість у розмірі 14775,30грн. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомлення про вручення ( а.с. 34), особисто ( а.с. 21, 33), заяви про перенесення слухання справи суду не надав. Представник третьої особи: служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, Ісаєв О.С., який діяв на підставі довіреності від 25 листопада 2016 року, не заперечував щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON]. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року з [PERSON], який розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.03.2013 року ( а.с.3). Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області від 24.05.2012 року на підставі актового запису № 13, є відповідач [PERSON]. ( а.с. 5). Також судом встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, вихованням доньки не займається і взагалі не приймає участі у її житті та вихованні, матеріальної допомоги не надає. Згідно судового наказу Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.10.2012 року до досягнення доньки повноліття, тобто до [INFO]. ( а.с.17). Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує, у зв'язку з чим виникла заборгованість на 30.09.2016 року у розмірі 14775,30грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( а.с.7). Згідно довідки № 13322 від 28.10.2016 року, виданою Роздлільнянським міжрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.08.2013 року по 28.10.2016 року. ( а.с.8). Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, та призначено [PERSON] покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік ( а.с.35-36). Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON], підтверджується також поясненнями свідків. Свідки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є сусідами позивача в судовому засіданні пояснили, що їм достовірно відомо, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої доньки, життям її не цікавиться, вихованням її не займався і не займається, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У суду не має підстав ставити під сумніви пояснення вказаних свідків. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати доньку, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до довідки № 2307 від 28.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради, донька - [PERSON], 2012 року народження проживає з матір'ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9 ). Згідно акту обстеження умов проживання від 06.12.2016 року неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] - для виховання та розвитку дитини є всі необхідні речі. Батько дитини - [PERSON] не піклується та не займається своє донькою (а.с.37). Питання щодо позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], розглядалося на засіданні районної комісії з питань захисту дитини 27.07.2016 року, де було прийнято рішення надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON]. ( а.с. 11-12) Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], [INFO] повністю підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою. В ст.150 СК України зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO],. підлягають задоволенню. Судовий збір по справі складає 551,20грн. який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved