Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача комунального підприємства « Притулок для тварин»про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що вона з 03.10.2005 року вона прийнята на роботу КП « Притулок тварин» згідно наказу №111к на посаді лікаря ветмедицини. Наказом № 2-к від 02.01.2013р. КП « Притулок тварин» позивача було звільнено за прогул без поважних причин за п.4ст.. 40 КзпП України, з чим вона категорично не погоджується, оскільки на той час позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується наказом № 71-к. Залишившись без роботи з вини відповідача [PERSON] втратила єдине джерело доходу і можливість утримувати малолітню дитину. З моменту звільнення позивач понесла моральні збитки оцінила в 30 000,00 грн., у зв'язку з тим, що звільнення призвело до погіршення стану здоров'я та неможливість працевлаштуватись на нову роботу через звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Представник позивача до судового засідання надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує з підстав зазначених в позовній заяві та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надали, явку представника не забезпечили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. 03.10.2005 року [PERSON] прийнята на роботу КП « Притулок тварин» згідно наказу №111к від 03.10.2005р. на посаді лікаря ветмедицини( а.с.6). [INFO]. у [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження( а.с. 19). Наказом № 2-к від 02.01.2013р. КП « Притулок тварин» позивача було звільнено за прогул без поважних причин за п.4ст.. 40 КзпП України( а.с.8). Відповідно до п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договiр до закiнчення строку його чинностi можуть бути розiрванi власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (в тому числi вiдсутностi на роботi бiльше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За змістом ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України. Трудову книжку [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства було видано лише 19.11.2013року. П.п.22,23 Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як вбачається з матеріалів справи, за результатами службового розслідування за фактом недбалого виконання службових обов'язків [PERSON], було оголошено догану за систематичне порушення трудової дисципліни, а саме відсутність на робочому місці (а.с. 14-17). Згідно наказу № 71-к на той час [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною та не отримувала жодних коштів ( а.с.7). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про те, що наказ директора КП « Притулок для тварин» від 02.01.2013року №2-к, про звільнення з роботи [PERSON] у зв'язку з прогулом без поважних причин, за п.4 ст.40 КЗпП України, є незаконним, а тому його необхідно скасувати, а позивача - поновити на посаді лікаря ветеринарної медицини з моменту звільнення, тобто з 02 січня 2013 року. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Незаконним звільненням позивачеві були завдані моральні страждання, був порушений звичний уклад її життя, вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у сумі 3000,00 грн., яке підлягає стягненню з відповідача КП « Притулок для тварин» на користь [PERSON] Ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. 13.01.2012р. проти [PERSON] порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1ст.309КК України, проте постановою від 14.10.2013р. дане кримінальне провадження закрито в зв'язку з встановленням відсутності в її діянні кримінального правопорушення. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2014р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.12.2014р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01.07.2015року позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану незаконними діями органу досудового розслідування у зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності у розмірі 30 000,00гривень. З'ясувавши підстави пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом до КП « Притулок для тварин», суд вважає їх поважними, а тому приходить до висновку про необхідність їх поновити та позов [PERSON] задовольнити частково, визнати дії КП « Притулок для тварин», пов'язані зі звільненням [PERSON], неправомірними; скасувати наказ директора КП « Притулок для тварин» від 02.01.2013 року №2-к про звільнення [PERSON] з посади лікаря ветеринарної медицини у зв'язку з прогулом без поважних причин, за п.4 ст.40 КЗпП України,; поновити [PERSON] на посаді лікаря ветеринарної медицини КП « Притулок для тварин» з 02.01.2013 року; стягнути з КП « Притулок для тварин» на користь [PERSON] 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. в дохід держави. Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.40, 235, 237 Кодексу законів про працю України, та,

Outcome: partial