Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

01.09.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітнього сина, який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивачка та відповідач до початку судового розгляду звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.12.2001 року, що підтверджується в описовій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (визначення аліментів у твердій грошовій сумі). Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів є відповідним та обґрунтованим, оскільки дитина проживає з позивачкою, отже знаходиться на її утриманні, при цьому, відповідач є особою працездатного віку, а отже має змогу працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved