Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача у порядку регресу матеріальної шкоди у розмірі 12 065,52 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 березня 2014 року з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER] сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля Форд, д.н.з. [NUMBER], водієм якого був [PERSON] На момент ДТП даний автомобіль, яким керував відповідач, було застраховано за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4323718 від 25.07.2013 року, що був виданий ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Автомобілю Форд, д.н.з. [NUMBER], було завдано механічних пошкоджень, вартість ремонту яких була оцінена у розмірі 12 065,52 грн. При цьому підставою для подання даного позову стало те, що відповідач у триденний строк не повідомив позивача, як страховика про настання страхового випадку, що на думку позивача згідно з п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дає позивачу право на звернення до відповідача із регресним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги даного позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] був застрахований за полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4323718 від 25.07.2013 року, що був виданий ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Так, 16.03.2014 року в місті Києві відбулось ДТП, учасниками якого був [PERSON] який керував автомобілем [NUMBER] та [PERSON], який керував автомобілем Форд, д.н.з. [NUMBER]. Винним у даній ДТП було визнано [PERSON]. На підставі страхового акту № 14338 і розрахунку суми страхового відшкодування, потерпілому, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 12 065,52 грн. Обґрунтовуючи вимоги даного позову, страховик посилається на те, що відповідач у триденний строк не повідомив позивача про настання страхового випадку, що на думку позивача згідно з п.п. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV дає позивачу право на звернення до відповідача із регресним позовом. При вирішенні даного спору, суд виходить із такого. Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом № 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до пп.«г» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього закону. Із внесенням законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI змін у ст.33 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до пп.«ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст.33 цього закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро), повідомлення про ДТП установленого МТСБ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15. Відтак, з огляду на те, що факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку у порядку, визначеному Законом № 1961-IV, не зумовив перешкод у з'ясуванні страховиком обставин настання страхового випадку, то, враховуючи зміст викладених вище правових норм при їх системному тлумаченні, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зворотної вимоги (регресу) ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» до [PERSON] в розмірі виплаченого страхового відшкодування за умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4323718 від 25.07.2013 року. Викладене свідчить про необхідність відмови у задоволенні даного позову. У зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed