Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

01.07.2020 року заявниця [PERSON] звернулась із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просила суд видати обмежувальний припис, відповідно до якого на строк шість місяців заборонити її чоловікові [PERSON] наближатися ближче ніж на 100 м до місця її фактичного проживання та їхніх спільних дітей [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; а також заборонити [PERSON] на строк шість місяців наближатись до місця фактичного проживання батьків заявниці [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] строком на шість місяців вести листування, телефоні переговори з [PERSON] , та контактувати з нею через будь-які засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги обґрунтовує тим, [PERSON] застосовує до неї, їхніх спільних дітей та її батьків психологічне насильство, яке знаходить прояв у вигляді систематичних знущань, словесних образ, наклепів, переслідувань та залякувань, спрямованих на обмеження їхнього волевиявлення як особистостей, в них виникають реальні побоювання за своє життя, здоров`я, моральний стан. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01 липня 2020 року прийнята заява до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свої вимоги підтримала, просила заяву про видачу обмежувального припису задовольнити. Надала пояснення, в яких зазначила, що від [PERSON] на її адресу надходять систематично словесні образи, погрози, приниження (в усній формі, за допомогою засобів зв`язку), в тому числі, щодо її батьків. [PERSON] різними способами переслідує її, залякує, здійснює інші дії, спрямовані на обмеження її волевиявлення. [PERSON] перевіряє її телефоні розмови, електронну пошту, слідкує за її переміщенням. Зазначила, що вказана поведінка та дії зробили її життя нестерпним, наслідком цього, у неї з`явилась нервова напруга, стан здоров`я значно погіршився. Наголошує на тому, що вона побоюється, що вказане психологічне насильство з часом може трансформуватися у тяжкі форми фізичного насильства з непередбачуваними трагічними наслідками. Вказала, що 03 квітня 2020 року [PERSON] накинувся на неї з погрозами, хапав за руки, штовхав, ображав та нецензурно лаявся, свідками цього були її батьки та діти, домашня прибиральниця, які намагалися захистити її, проте, [PERSON] кидався і на них. В результаті цього інциденту їм довелося викликати поліцію. Також [PERSON] зазначила, що її чоловік близько останніх 7 років страждає на алкоголізм, неодноразово проходив лікування в спеціалізованих закладах, останній раз в 2019 році, після декількох невдалих спроб так званого «кодування» він почав пробувати наркотичні засоби, з його слів «курити план» та вживати кокаїн, безпосереднім свідком вживання ним «плану» за місцем їхнього проживання заявниця була особисто. Вживання алкоголю та наркотичних засобів повністю змінили його особистість, він почав ставатися агресивно до членів сім`ї, постійно залякує її та її батьків судовими розправами, звинувачує їх у шахрайських діях, звертається до поліції про вчиненнями ними злочинів проти власності, за його заявами було ініційовано проведення обшуку за адресою її батьків. Окрім цього, [PERSON] останні півроку висловлює на її адресу звинувачення у зрадах з іншими чоловіками, ці звинувачення він спрямовує до неї при дітях та її батьках, переконує дітей, що вона є членом секти. В ході однієї із таких бесід він тримав дітей в кімнаті, не випускаючи, близько 3 годин, вимагаючи, щоб заявниця в присутності дітей пояснила кому адресовані її телефонні дзвінки, роздруківки яких він пред`являє, телефонує по деяким номерам самостійно, з`ясовуючи особи адресатів. Дочка сторін [PERSON] , 2006 р. н., почала страждати на психосоматичні порушення здоров`я - безсоння, гастрит та ін., дитина, відчуваючи страх перед батьком, при його появі вдома одразу втікає до діда з бабою. Також, [PERSON] , спровокувавши скандал, включає телефонну камеру та починає відеозйомку членів сім`ї, яка може тривати до 1 години, на прохання припинити, не реагує, переслідуючи із включеною камерою по всьому будинку. Емоційний стан [PERSON] може змінюватися кожну годину від гострої агресії чи безпідставної радості до повної апатії, все це обтяжується ти м, що він тримає за місцем свого проживання зброю, так заявницею була знайдена «Сайга» поміж спальної білизни в спальні. В результаті змін, які відбулися із [PERSON] , заявниця відчуває реальні побоювання за своє життя та життя близьких, його дії негативним чином відображаються на психічному здоров`ї дітей, які живуть в атмосфері постійного страху перед батьком, стали свідками принижень їхньої матері, відчувають повну нездатність захистити себе. Заінтересована особа [PERSON] , яка доводиться їй матір`ю, надала суду пояснення, відповідно до яких, [PERSON] дійсно останні 7 років страждає на алкоголізм, цим фактом був викликаний їх переїзд до Київської області зі Львова, задля його врятування та як здійснення спроби «відірвати» його від пагубного оточення. При цьому в цей період їй було відомо, що двічі [PERSON] застосовував до заявниці фізичне насильство, про яке їй стало відомо зі слів дочки. [PERSON] також повідомила, що [PERSON] особисто їй говорив, що періодично вживає кокаїн, в в`язку з чим в неї є реальні побоювання за життя та здоров`я її дочки та онуків. Їй особисто та її чоловікову він погрожує судовими розправами, звинувачує у шахрайських діях. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, мотивуючи це наступним. Між ним та його дружиною заявницею по справі дійсно виникла конфліктна ситуація, яка стала наслідком цілою низки подій. В 2018 - 2019 роках проти нього правоохоронними органами почалися переслідування, пов`язані із його діяльністю, як адвоката. З метою захисту своєї сім`ї від негативних наслідків, викликаних цими подіями, він із заявницею здійснили відчуження всього належного їм на праві спільної сумісної власності нерухомого майна їхнім дітям та матері заявниці - [PERSON] . Проте, після цього ставлення дружини до нього значно погіршилося і вона несподівано звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. В даний час між ними виникають постійні сварки та скандали, які провокує заявниця, вона звернулася до органів поліції із заявою про незаконне зберігання зброї ним за адресою проживання, [PERSON] почала наголошувати йому, що він не має права на перебування в будинку, який тепер належить онукам та їй особисто. Він, в свою чергу, звернувся до поліції із заявою про вчинення проти нього шахрайських дій із нерухомістю заявницею та її матір`ю [PERSON] [PERSON] в свою чергу категорично заперечив вживання ним наркотичних засобів, наголосив, що вже два роки не вживає алкогольні напої. Про існування довідки, яку надала заявниця, на підтвердження факту проходження ним лікування від алкоголізму, йому нічого невідомо, він заперечує її достовірність. Окрім цього, він майже не з`являється в даний час за адресою свого проживання, навідуючись туди 1-2 рази на тиждень. Судом встановлено, 06.08.2000 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому під актовим записом № 1327, що підтверджується Свідоцтвом про одруження № [NUMBER] . В Обухівському районному суді Київської області в провадженні знаходиться цивільна справа № 372/3699/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.6.04.2019 року. Від шлюбу заявник та заінтересована особа мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження № [NUMBER] ; дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження № [NUMBER] . Свідок [PERSON] суду показала, що працює в сім`ї [PERSON] хатньою прибиральницею, останній рік вона почала замічати зміни в особистості [PERSON] , зокрема різкі перепади настрою безпідставні та короткі в часі, від сильного збудження та повної апатії. До неї доносяться сварки між сторонами, зміст яких їй невідомий. Одного разу [PERSON] звернулася до неї із проханням заховати всі ножі в будинку від очей чоловіка, сказавши, що « [PERSON] » може кинутися, окрім цього, є інші дивацтва в поведінці [PERSON] - розсіювання маку по всьому будинку. 03.04.2020 р. на її очах відбувся конфлікт між сторонами, в ході якого [PERSON] намагався виштовхати заявницю із кімнати, в якій вона та [PERSON] розмовляли про оплату праці, він почав обурено лаятися, діти, перелякавшись подзвонили бабі та діду, які прибігли та викликами поліцію. Свідок [PERSON] , який доводиться сторонам сином, пояснив суду, що останній час його батько зазнав змін в поведінці, він постійно ображає матір, виловлюється на її адресу при них із сестрою нецензурною лайкою, розповідає ним про підозрілі зв`язки їхньої матері із неблагонадійними громадянами. Одного разу він декілька годин не дозволяв дітям під час однієї із таких бесід виходити із кімнати, навіть відмовив сестрі на її прохання вийти до туалету. [PERSON] від страху перед батьком при його появі одразу залишає будинок. [PERSON] зі слів свідка є дуже тонкою, м`якою людиною, взагалі не схильною до провокування конфліктів, поведінка батька змушує її відчувати пригніченість, емоційну спустошеність, страх перед ним. Він також підтвердив факт нав`язливої відеозйомки, яку [PERSON] розпочинає проводити після виведення людини із емоційної рівноваги, яка може тривати іноді до 1 години та полягає у переслідуванні із камерою членів сім`ї по всьому будинку. Від [PERSON] постійно лунають погрози, що він не дасть ним життя. Свідок також зазначив, що бачив, як батько вживає алкогольні напої, останнім часом також в своєму кабінеті вживає якісь вироби шляхом куріння з дуже специфічним запахом, не характерним для тютюнових виробів. Свідок [PERSON] зазначив суду, що він особисто не відчуває страху перед батьком, зневажає його, має хвилювання лише за сестру, яка уникає будь-якого спілкування із батьком, та матір, яка зазнає постійних образ. Аналізуючи показання свідків, суд приходить до наступного висновку. Показання свідка [PERSON] не містять інформації, з якої б суд міг зробити висновок про застосування психологічного насильства до заявниці з боку [PERSON] , вони доводять, що стосунки між подружжям дійсно погіршилися протягом останнього року, почали мати місце сварки, [PERSON] перебуває здебільше в пригніченому стані. Початок погіршення стосунків, зазначений свідком [PERSON] , співпадає із моментом виникнення між подружжям проблем з приводу розпорядження спільним майном. Проаналізувавши пояснення заявниці, заінтересованих осіб [PERSON] , [PERSON] , та спираючись на показання свідка [PERSON] щодо події 03.04.2020 року, суд прийшов до наступного висновку. Подія, яка відбулася 03.04.2020 року, почалася із наміру [PERSON] з`ясувати у [PERSON] , як прибиральниці, питання щодо оплати її праці, ким і в якому розмірі вона здійснюється, в ході розмови в кімнату увійшла [PERSON] , яка почала заперечувати право [PERSON] з`ясовувати ці питання, останній в свою чергу намагався її виштовхнути із кімнати та закрити двері, почалася сварка, після якої викликали поліцію. Тобто, конфлікт мав ситуативний характер, сторонами не надано доказів притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у виді домашнього насильства. Факти звернення заявниці [PERSON] до поліції із заявами та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджують беззаперечно вчинення [PERSON] насильства щодо неї. Судом, також були заслухані численні аудіозаписи та проглянуті відеозаписи, зроблені сторонами під час виниклих конфліктів, на підставі яких суд переконався, що між сторонами існує конфлікт щодо розпорядження нерухомим майно, заінтересована особа [PERSON] в зв`язку із кримінальним переслідуванням перебуває у вразливому психологічному стані, погіршеним зверненням заявниці до суду із позовом про розірвання шлюбу, остання, в свою чергу, має невирішені претензії до [PERSON] щодо зловживання ним алкогольними напоями та його ухиленням від належного рівня матеріального забезпечення сім`ї. Відношення [PERSON] , як інших членів сім`ї - дітей та заінтересованих осіб, до [PERSON] в більшій мірі відповідають почуттям зневаги, роздратованості та розчарування аніж реального побоювання за свою життя та здоров`я. Таким чином, суд не дійшов переконання, що [PERSON] зазнає саме психологічного насильства в розумінні ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яке викликає в неї реальне побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб. Відповідно до положень ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З досліджених в судовому засіданні доказів, наданих сторонами, суд, оцінивши ризики на вимогу п. 9 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не прийшов до висновку про вчинення [PERSON] домашнього насильства та як наслідок про вірогідність настання тяжких та особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed