Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

01.02.2018р. до суду звернулась [PERSON] із позовом до Калинівського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, в якій просить звільнити з-під арешту майно, належне на праві власності [PERSON], який помер 03 липня 2016 року в селі Радівка Калинівського району Вінницької області, накладеного Калинівським РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області згідно постанови ВП № 35170772 від 12.11.2012р. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що 03.07.2016р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки земельна ділянка знаходиться під забороною та арештом через непогашення померлим кредитних зобовязань перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за відповідним судовим рішенням. Оскільки виконавче провадження було завершене 26.12.2016р. на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку зі смертю боржника, а вона як спадкоємиця не має наміру ухилятися від виконання судового рішення, з метою оформлення спадкових прав, просить задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не зявилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності та задовольнити поданий позов. Відповідач в судове засідання не зявився, у поданому листі просив справу розглянути за відсутності його представника, згідно листа проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2016р. помер чоловік позивачки [PERSON] в селі Радівка Калинівського району Вінницької області, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії І-АМ № 362857, видане 05.07.2016р. виконкомом Радівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,4109 у межах згідно з планом, розташовану на території Радівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 159954, виданим 27.12.2004р. на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 07.04.2003р. № 132. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, що випливає з Паспорту громадянки України серії АА 670017 12.02.1998р. Калинівським РВ УМВС України у вінницькій області та Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 332415, виданого 18.07.1976р. Летківською сільською радою Тростянецького району Вінницької області. 19.12.2016р. позивачка звернулась до Калинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була відкрита спадкова справа, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46216677 від 19.12.2016р. Однак, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкове майно знаходиться під забороною та арештом через непогашення померлим кредитних зобовязань перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за відповідним судовим рішенням. З листа Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 23.01.2018р. № 761/00-25/10 та роздруківки ВП-спецрозділ від 23.01.2018р. слідує, що в цьому органі державної виконавчої служби на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Державним виконавцем 12.11.2012р. винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 26.12.2016р. дане виконавче провадження було закінчене на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим, виконавчий документ повернуто до Калинівського районного суду Вінницької області. Як вбачається з Постанови заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції [PERSON] від 12 листопада 2012 року, затвердженої начальником цього ж органу державної виконавчої служби [PERSON], накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Вимогами ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до 59 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно, і про зняття з нього арешту. Суд вважає, що позивачка є спадкоємцем майна, залишеного після смерті свого чоловіка, а тому має законне право на вільне володіння та користування ним. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved