Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що [PERSON], [PERSON] є його батьками. Рішенням суду з відповідача на користь матері на його утримання були стягнуті аліменти. Позивач досяг повноліття, поряд із тим, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, що відповідає вимогам ст. 199 СК України. Враховуючи викладене позивач просив стягнути із батька аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, що відповідно до ст.200 ЦПК України дозволяє суду розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.\~ Так, обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання відповідачем позову немає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6504515387170), про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. 05.12.2016 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 04.05.2018 року. На час вирішення спору позивач досяг повноліття. За відомостями Одеської національної академії харчових технологій від 26.09.2018 року [PERSON] є студентом 4 курсу денного відділення і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За ч. 3 зазначеної норми закону право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у звязку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби позивач не має. Обставин, які б перешкоджали відповідачеві виконанню обовязку по утриманню сина судом не встановлено. Відповідач в судовому засіданні визнав, що є військовослужбовцем, має дохід у розмірі 10\~000 грн. щомісячно, спроможний надавати матеріальну допомогу сину. Визначаючи розмір аліментів суд виходить із положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», за яким таким мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи, що позивач досяг повноліття до виниклих правовідносин має бути застосований прожитковий мінімум для працездатних осіб. За аналогією закону з урахуванням визнання відповідачем позову аліменти можуть бути обраховані за положенням Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» як 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з 01.11.2018 року до закінчення навчання [PERSON], але не більше як до досягнення останнім 23 років. Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, за якою він неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі і роль суду полягає у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумніві з урахуванням змін у повсякденній практиці («Кантоні проти Франції» 11.11.1996 року, «Вєрєнцов проти України» 11.04.2013 року). Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial