Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

01 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 25 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 47. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що від шлюбу у них з відповідачем є син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. Спільне життя не склалось. Фактично шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливими і такими, що суперечать її інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 25 квітня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29 липня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 8). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось. Шлюб має формальний характер. Беручи до уваги зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 200 ЦПК України передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 768,40 гривень судового збору (а.с. 1). За змістом ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 384,20 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (768,40 х 0,5 = 384,20). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved