Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є матір'ю відповідачки [PERSON] та бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, який був розірваний 13.05.2010 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] повністю припинив відносини з дитиною, а відповідачка [PERSON] належним чином не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, а також не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина мешкає з нею, [PERSON], та вона повністю займається її вихованням та забезпеченням. Враховуючи те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити їх батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO], встановити опіку над нею, призначивши її опікуном, та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 27 квітня 2016 року позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення опіки над неповнолітньою дитиною та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за її клопотанням були залишені без розгляду. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідачі знаходились в зареєстрованому шлюбі, однак разом мешкали декілька місяців до народження дитини. Після її народження [PERSON] проживала разом з матір'ю - позивачкою. Відповідачка вживала наркотики, була засуджена за вчинення крадіжки та відбувала покарання в колонії протягом 10 місяців, після звільнення стала вести такий самий спосіб життя. [PERSON] ніколи не працювала, тому матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, також, як і материнську турботу, не приділяла їй увагу. Дитина не бажає спілкуватись з матір'ю, навіть побоюється її. Просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON]. Представник позивачки - адвокат Гейша О.В. доводи позивачки підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради Синиця А.О. проти задоволення позову не заперечувала, при ухваленні рішення просила максимально врахувати інтереси дитини. Прокурор Кулік А.В. не заперечувала проти задоволення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки тривалий час. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, допитавши свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, неповнолітня [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8) При цьому батьки дитини [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було зареєстровано 11 серпня 2007 року Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 725. (а.с. 7) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 13 травня 2010 року зроблений відповідний актовий запис за № 156.(а.с. 10) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого відділом ЗАГС Орджонікідзевського райвиконкому м. Маріуполя 23.01.1990 року, її матір'ю є [PERSON]. (а.с. 6) Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно акту від 30.07.2015р., виданого директором ККП «КК «Східна», неповнолітня [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] (а.с. 11) Зокрема, з характеристики учениці 1-в класу середньої школи № 5, виданої директором школи, вбачається, що навчанням та вихованням неповнолітньої [PERSON] цікавиться та займається її бабуся [PERSON] Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. З висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації від 15 лютого 2016 року № 04-11-107 вбачається, що, встановлені під час розгляду заяви обставини, свідчать про ухилення батьків [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Комісія про захист прав дитини прийшла до висновку про достатність підстав для позбавлення батьків батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON]. За результатами співбесіди з неповнолітньою дитиною [PERSON] встановлено, що з одного боку дитина мріє про відновлення родинних зв'язків з іншого за батьками не сумує. (а.с.79-81) Згідно вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 червня 2012 року [PERSON] визнано винною у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі з застосуванням ст. 75,76 КК України. (.а.с. 88-89) Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 вересня 2013 року, іспитовий строк відносно засудженої [PERSON] скасовано та направлено її для відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 27 червня 2012 року.(а.а. 97) Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір'ю відповідача [PERSON], який на даний час знаходиться в реабілітаційному центрі м. Дніпропетровськ, про розгляд даного позову йому відомо, він байдуже ставиться до дитини та не має до неї батьківських почуттів, тому її вихованням займається бабуся, у її присутності [PERSON] власноруч написав та направив на адресу суду заяву в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що знайомі з родиною позивачки протягом багатьох років, після народження у відповідачів доньки [PERSON], її вихованням та забезпеченням займається позивачка [PERSON], оскільки відповідачі вживають наркотики, ведуть аморальний спосіб життя, не працюють та дитиною взагалі не цікавляться, дитина побоюється матір, оскільки остання веде себе неадекватно. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте згідно матеріалів справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ними батьківських обов'язків, тим самим не оспорюють наявних підстав для позбавлення їх батьківських прав. Виходячи перш за все з інтересів самої дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком та матір'ю тривалий час і вони не опікуються її долею, з дитиною не спілкуються, не цікавляться її життям, неповнолітня дитина не отримує від них тепла, материнської та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Орджонікідзевської райадміністрації, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved