Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим в процесі розгляду позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів\~\~на утримання дитини на суму 1500 грн., додаткових витрат на дитину у розмірі 1000 грн. та стягнення аліментів за минулий час за період з жовтня 2012 року по травень 2015 року в сумі 46500 грн., обґрунтувавши свій позов тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від якого у них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2012 року їх шлюб було розірвано. Зазначала, що на теперішній час відносини з відповідачем не підтримує, дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, угода про добровільну сплату аліментів між ними не досягнута. На підставі вищевикладеного просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень щомісяця. Крім того, вказувала, що їх з відповідачем спільна дитина хворіє на атопічеський дерматит, що потребує коштовного лікування, спеціальних продуктів харчування, постійний догляд, а тому на підставі ст. 185 СК просила суд стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 1000 грн. на місяць. Також вказувала, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням про надання їй матеріальної допомоги на лікування дитини, проте останній свідомо ухилявся від свого обовязку, у звязку з чим просила суд стягнути з [PERSON] аліменти за минулий час за період з жовтня 2012 року по травень 2015 року у розмірі 46500 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позов. Її представник за договором про надання правових послуг адвоката від 12.05.2015 року (а.с.10) [PERSON] в судовому засіданні наводив доводи, які є аналогічними викладеним у позові та наполягав на задоволенні вимог [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надав. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження дитини, актовий запис № 703, серії I-ВЛ № 209221, виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). \~\~Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на\~\~рівень\~\~життя,\~\~достатній\~\~для\~\~її фізичного,\~\~інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за\~\~створення\~\~умов,\~\~необхідних\~\~для\~\~всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є особою молодого віку, працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов'язаний доводи перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім того, як вбачаться з положень Закону України "Пpo Державний бюджет на 2015 рік", розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років з 01.01.2015 року по 30.11.2015 року визначений у розмірі 1032 грн., тобто позивач, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 грн., просить суд стягувати з відповідача майже на рівні встановленого державою мінімуму. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача задовольнити і стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 1000 грн. щомісяця, то суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені у вигляді конкретної суми, яка підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно, наприклад, у разі тривалої хвороби або каліцтва дитини. У зв'язку з цим суд має право зобов'язати одного з батьків, як того, який сплачує аліменти, так і того, до якого вимога про їх стягнення не була подана, взяти участь як у понесених, так і у передбачуваних додаткових витратах на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами\~\~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для\~\~вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті\~\~обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на її навчання у платному навчальному закладі, на проведення з нею додаткових занять, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, і спеціальних допоміжних засобів, необхідних для дитини з вадами фізичного розвитку, висновки МСЕК, судово-медичної експертизи, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно травму і свідчать про необхідність у зв'язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами. Наприклад, витрати на додаткове харчування дитини за нормами, розробленими МОЗ, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд - довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, протезування, санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надала до суду копії консультативних висновків спеціаліста Консультативної поліклініки ОДКЛ №1 від 02.04.2014 року, 22.06.2015 року, з якихвбачається встановлений діагноз у [PERSON], [INFO] атопічеський дерматит та призначення лікарських засобів на місяць (а.с.24), які в подальшому позивач придбала, що підтверджується квитанцією з аптеки від 24.06.2015 року, яку було долучено до матеріалів справи (а.с.25). Також судом досліджено копії аналізів №Б-113 від 19.06.2015 та Б-678 від 02.04.2014 року, з яких вбачається, що показники «Іg E загальний» у дитини [PERSON] знаходиться за межами норми (а.с.26), що також підтверджує незадовільний стан здоровя дитини на час звернення позивача до суду та доводять існування істотних обставин для визначення та стягнення з відповідача грошових коштів на додаткові витрати на дитину, проте лише у одноразовому вигляді, оскільки доказів необхідності проведення подальшого лікування та належних доказів прогнозуємих витрат на його проведення, суду надано не було. Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також, оцінюючи надані докази, суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі, доведеному позивачем у вигляді вже здійснених витрат. Щодо вимог позивача про присудження на її користь аліменти за минулий час за період з жовтня 2012 року по травень 2015 рік у сумі 46500 грн., то суд приходить до висновку про їх безпідставність, бо доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, матеріали справи не містять, тому підстави для стягнення аліментів за минулі три роки, відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, відсутні. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial