Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування власної позиції позивач посилався на ті обставини, що на підставі рішення, Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 22 200,00 гривень щомісячно, що підлягають індексації відповідно до Закону, починаючи з 14 грудня 2017 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Проте, як зазначає сторона позивача, розмір аліментів, який підлягає сплаті на утримання його дітей, у тому числі і [PERSON] , [INFO] , - дитини від першого шлюбу - значно перевищує розмір його доходу. Крім того, на його утриманні знаходиться його непрацездатна матір, яка хворіє. Станом на 30 квітня 2019 року у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 310 136,01 гривень. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються з нього на користь [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року у цивільній справі № 521/20961/17, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у цій справі, на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на суму в розмірі 310 136,01 (триста десять тисяч сто тридцять шість гривень 01 копійка) за період з грудня 2017 року по квітень 2019 року, та в подальшому на 18 547 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок сім) гривень щомісячно, починаючи з травня 2019 року до дати ухвалення судом рішення за цим позовом. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти заявлених позовних вимог [PERSON] , надала відзив на позов, у якому наголошувала на тому, що [PERSON] не виконуються судові рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей. [PERSON] , на думку [PERSON] , вводить усіх в оману стосовно його розміру заробітної плати, штучно приховує свій реальний дохід, надає до суду недопустимі та недостовірні докази, у зв`язку із чим, зокрема, [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні заявлених вимог позивача. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якому вказував, що у максимально можливому для нього обсязі сплачував аліменти на утримання дітей, він дійсно тривалий час знаходиться у такому матеріальному становищі, що не дає йому змогу сплатити заборгованість із сплати аліментів, що у нього утворилась, та у подальшому сплачувати аліменти, присуджені судом. Стосовно наданих до суду доказів, що підтверджують обставини, викладені у позові, вказував, що вони є достовірними та допустимими. Представник позивача [PERSON] у відкрите судове засідання з`явилася, підтримала збільшені заявлені позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у відкрите судове засідання з`явилися, заперечували проти заявлених позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін за суттю спору, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 22 200,00 гривень щомісячно, що підлягають індексації відповідно до Закону, починаючи з 14 грудня 2017 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року залишено без змін. Як вбачається із матеріалів справи, вищевказані судові рішення набрали законної сили у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 82 ч. 1, 3, 4 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] вказував, що у нього є сумніви щодо кровного споріднення з одним із дітей. Але, згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13 грудня 2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 12 грудня 2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] вказував, що він дійсно працював моряком, але отримував мінливий та нерегулярний дохід. Крім того, посилаючись на трудовий договір №17/09/18 від 17 вересня 2018 року, укладений між ним - із однієї сторони, та ТОВ «Вітнес-Строй» - з іншої сторони, у місті Бендери (Приднєстровьє) строком до 16 вересня 2019 року, [PERSON] вказував, що отримує дохід у розмірі 7 500,00 рублів. На підтвердження вищевказаного позивачем надано до суду довідку ТОВ «Вітнес-Строй» від 22 січня 2019 року. Проте, суд критично ставиться до наданих до суду стороною позивача доказів щодо його працевлаштування та отримання доходу, оскільки подані копії документів не посвідчені у встановленому законом порядку, а тому суд вбачає доцільним вважати їх недостовірними та недопустимими. Як вбачається із листа директору ДП «В.Шіпс» від 26 червня 2018 року, за посередництвом між ДП «В.Шіпс», [PERSON] та іноземним роботодавцем було укладено сім трудових контрактів від 16 жовтня 2014 року, 13 травня 2015 року, 25 листопада 2015 року, 11 травня 2016 року, 11 листопада 2016 року, 20 червня 2017 року, 18 січня 2018 року строком на 4 (+ - 1) місяців. Згідно із листом ПА АБ «Південний» від 22 травня 2018 року №233-2856БТ на ім`я [PERSON] виявлені наступні відкриті поточні рахунки: [NUMBER] , [NUMBER] у доларах США, відповідно до інформації про рух коштів по яких на рахунок [PERSON] було у період з 01 січня 2017 року до 11 травня 2018 року було нараховано у загальному розмірі 69 223,66 доларів США. Також судом звернуто увагу, що відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 02 липня 2018 року №521/20961/16-ц/16908/18Вих. 29 січня 2018 року [PERSON] виїхав з Одеси до [PERSON] , а 07 червня 2018 року повернувся із [PERSON] до Одеси. Як вбачається із розрахунку заборгованості Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький Головного територіального управління у Кіровоградській області №20008 від 23 квітня 2019 року у [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 20 листопада 2018 року, станом на 31 грудня 2018 року наявна заборгованість із сплати аліментів у розмірі 236 973,37 гривень. Як вбачається із розрахунку заборгованості Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький Головного територіального управління у Кіровоградській області №20010 від 23 квітня 2019 року у [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом міста Одеси від 20 листопада 2018 року, станом на 30 квітня 2019 року наявна заборгованість із сплати аліментів у розмірі 310 136,01 гривень. Як вказує відповідач [PERSON] , [PERSON] аліментів не сплачує, рішення судів, які набрали законної сили у встановленому законом порядку, не виконуються. Судом звернуто увагу, що відповідно до розписки від 01 грудня 2017 року [PERSON] отримала 600,00 доларів США від [PERSON] на утримання дітей. Як вбачається із квитанції №TS206909 від 30 липня 2018 року [PERSON] сплатив 10 070,25 гривень за предмети для школи для [PERSON] . У матеріалах справи містяться чеки ПАТ «Приватбанк», відповідно до яких у період з липня 2018 року по лютий 2019 року [PERSON] сплачувались аліменти на утримання дітей у загальному розмірі 47 877,78 гривень; та у липні 2019 року на суму - 7 640,00 гривень. [PERSON] також вказує, що утримує хвору та непрацездатну матір - [PERSON] , [INFO] , у якої відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого №15193 дифузний кардіосклероз 2 стадії, 2 ступеню, 4 ризику. Як зазначає [PERSON] , у період з 03 листопада 2018 року до 27 листопада 2018 року витрати по чекам на ліки та предмети медичного призначення складає 15 174, 96 гривень, що підтверджується копіями чеків КП «Кіровоградфармація», ПП «Темп-2011», ПП «Ацинус», ТОВ «ЮніяФарм», ПП «АССПО», ФОП « [PERSON] »; вартість перебування у закладі соціальної реабілітації з 26 листопада 2018 року до 25 грудня 2018 року складає 8 000, 00 гривень, на підтвердження чого стороною надано товарний чек від 26 листопада 2018 року, посвідчений Клочком В.В. Позивач [PERSON] вказував, що окрім сплати аліментів на дітей [PERSON] , [PERSON] він спалчує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - [PERSON] , 2005 року народження, однак, доказів на підтвердження вказаного у встановлений законом строк суду не надав. Докази, представлені суду після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті суд вважає такими, що подані із пропущенням процесуального строку, а тому не бере до уваги при ухваленні рішення. Також слід зазначити, що відповідно до довідки ТОВ «Фінод» від 01 березня 2019 року №16 [PERSON] працює в ТОВ «Фінод» на посаді касира та отримала дохід за період з липня 2018 року до грудня 2018 року у загальному розмірі 22 500,00 гривень, з яких утримано 4 387,50 гривень. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 192 СК Укрнаїни розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 196 ч. 1, 2, 3, СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Згідно із ст. 197 ч. 2 ЦПК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак, згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] не надано достатніх належних та допустимих доказів, яким би підтверджувалась обґрунтованість заявлених позовних вимог та невиконання ухвалених рішень судів, що набрали щзаконної сили у встановленому законом порядку. Ураховуючи викладене та з огляду на встановлені судом фактичні обставини, суд не може погодитись із обґрунтованістю вимог [PERSON] щодо часткового звільнення від сплати по заборгованості по аліментам на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, суд вбачає доцільним роз`яснити сторонам, що в силу ст. 181 ч.ч.8,9 СК України, якщо зокрема батьки ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому у зв`язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні позову стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат присудженню не підлягають.

Outcome: dismissed