Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

02.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказував, що 10.10.2012 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100341155В, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 45 000 грн. 00 коп. на строк до 10.10.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного повернення кредиту або сплати процентів є обов'язок позичальника сплачувати банку неустойку - пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також обов'язок останнього на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 15.10.2014 року утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 164 708 грн. 44 коп., з яких 43 354 грн. 92 коп. - заборгованість за кредитом, 31 488 грн. 32 коп. - заборгованість за процентами, 89 865 грн. 17 коп. - пеня. В судове засідання представник позивача не з'явився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлена. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що 10.10.2012 року між Банком та [PERSON] було укладено в письмовій формі кредитний договір № R53100341155В, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до договору Банк зобов'язався надати, а в подальшому надав позичальнику на споживчі потреби, внесення страхових платежів кредит в розмірі 45 000 грн. 00 коп. на строк до 10.10.2015 року. Зі своєї сторони позичальник зобов'язалась вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення його чергової частини відповідно до узгодженого графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі від 38 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного повернення кредиту або сплати процентів є обов'язок позичальника сплачувати банку неустойку - пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також обов'язок останнього на вимогу банку достроково повернути кредит та сплатити заборгованість. В договорі узгоджено й інші умови. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту. В зв'язку з цим станом на 15.10.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 43 354 грн. 92 коп., заборгованість за процентами в розмірі 31 488 грн. 32 коп. (в межах заявлених вимог), нарахована пеня в розмірі 89 865 грн. 17 коп. (в межах заявлених вимог). Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Також в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в силу положень ст.ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України позовні вимоги Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, в розмірі 1 647 грн. 08 коп.

Outcome: approved