Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У позивач [PERSON] звернулося до ПАТ "Просто-Страхування", третя особа: Подільський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з рухомого майна. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] помер [PERSON] , відносно якого було відкрито два виконавчих провадження №32756612 та №46091169 про примусовому листу №2-2092/11 про стягнення боргу. Виконавче провадження було знищено та повідомлено, що арешт зняти не можуть. Вказують, що рішенням Подільського районного суду від 19 березня 2013 року по справі 758/761/13 відмолено у задоволенні позову. Апеляційний суд залишив рішення першої інстанції в силі. Просила скасувати арешт з автомобіля марки KIA RIO д.н.з. [NUMBER] , реєстраційний номер шасі/ кузова [NUMBER] / [NUMBER] , який належав померлому [PERSON] та накладений на підставі Постанови №1232/16 від 08.05.2014 ВДВС Подільського РУЮ м. Києві по виконавчому провадженню №32756612 від 08.05.2014 року та Постановою №1540/14 від 19.01.2015 року ВДВС Подільського РУЮ м. Києва по виконавчому провадженню №46091169 від 19.01.2015 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду відзив на позовну заяву просили відмовити в задоволенні позову, вказали, що АТ "Просто-Страхування" є неналежним відповідачем. Третя особа Подільський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся, причини неявки суду не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником автомобіля марки KIA RIO д.н.з. [NUMBER] , реєстраційний номер шасі/ кузова [NUMBER] / [NUMBER] був [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . 18 липня 2019 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого отримала спадщину, а саме автомобіль марки KIA, модель RIO, колір бежевий, 2008 року випуску, номер шасі [NUMBER] / [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 08.02.2008 року УДАІ ГУ МВС в м. Києві, що належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] . Відповідно до листа Міністерства юстиції України ВДВС Подільського районного управління юстиції у місті Києві виконавчі провадження №32756612 та №46091169 по примусову виконанню виконавчого листа №2-2092/11 від 07.05.2012 виданого Подільським районним судом м. Києва повернуті стягувачеві. З копії спадкової справи №04/2019 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , що спадкоємцем до майна померлого є [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved