Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

02.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 10.09.2007 року, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З 2007 року і по теперішній час відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, донька не пам'ятає батька, не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. 21.01.2009 року відповідач у нотаріуса написав заяву про відмову від виховання та утримання дитини, в якій не заперечує проти її удочеріння її чоловіком [PERSON], з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2009 року і від шлюбу з яким має дитину - сина [PERSON], [INFO] Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, вона просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області позов підтримала, вважає, що він підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, заслухавши думку прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 10.09.2007 року (а.с.6), від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає разом з позивачем (а.с.7). На теперішній час позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.20) Як вбачається з заяви відповідача [PERSON], засвідченої нотаріусом (а.с.11), він відмовляється від виховання і утримання своєї дочки [PERSON], [INFO] народження та не заперечує проти удочеріння дочки [PERSON] Згідно акту обстеження умов проживання (а.с.22) позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] комісія прийшла до висновку, що дитина [PERSON], [INFO] забезпечена окремою кімнатою, в якій наявні: ліжко, шафа, стіл, одяг, взяття, особисті речі. В будинку дотримуються всі санітарно-гігієнічні норми. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 23.02.2015 року №02/26-125 відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов'язки з утримання та виховання своєї малолітньої дочки, тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.21). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дитини - купівлю необхідних речей для навчання, оздоровлення дитини, не спілкуються з дитиною. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обов'язків по утриманню та вихованню дитини, що є підставами для позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved