Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

01.11.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON]Л з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Киїського міського нотаріального округу [PERSON], приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON] Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 19.12.2017 року. 19.12.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача. Справа призначення до розгляду на 21.02.2018 року. 15.02.2018 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 21 лютого 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 19.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3021 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в сумі 22092 грн., 40 коп. за кредитним договором № GP -5213406 від 10 жовтня 2013 року та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]М вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 3021 за кредитним договором № GP -5213406 від 10 жовтня 2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «[PERSON] Капітал» про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 21492 грн. 40 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом складає 9670 грн. 01 коп., сума заборгованості за комісією складає 9670 грн. 01 коп., сума заборгованості за процентами складає 258 грн.. 23, строкова заборгованість за кредитом складає 1604 грн. 19 коп., строкова заборгованість за комісією складає 238 грн., 67 коп., строкова заборгованість за процентами складає 17 грн. 62 коп., та сума сплати за вчинення виконавчого напису складає 600.00 грн. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської [PERSON], області 20.10.2017 року відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 22092 грн. 40 коп. та основну винагороду державного виконавця на його користь у сумі 2209.24 грн. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з наступним: стягнення за виконавчим написом проводиться за кредитним договором з 11.11.2013 року по 19.06.2017 року за три роки 09 місяців 07 днів , тобто поза межами строку позовної давності, що суперечить вимогам чинного законодавства про вчинення виконавчих написів стосовно безспірних вимог. Крім того виконавчий напис вчинені за відсутності всіх необхідних документів, визначених законом про « Нотаріат», та з порушенням форми його вчинення якими підтверджується безспірність стягнення, що є грубим порушенням чинного законодавства. Крім того відповідачем ніби-то на підставі кредитного договору нарахована ціла низка видів комісій та процентів за порушення умов договору, що має наслідком притягнення її до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення, що суперечить положенням Конституції України та нормам Цивільного кодексу України, та стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Крім того представник позивача пояснив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, а його довірителька не визнає суми боргу, що свідчить про наявність спору між ним, який може бути вирішений лише в судовому порядку, а виконавчий напис вчиняється відносно безспірних вимог тому повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Відповідач, представник ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Подавши відзив на позовну заяву згідно якого та наданих в судовому засіданні заперечень вказує на те, що позивач помилково дійшла висновку про те, що заборгованість за укладеним кредитно-заставним договором є спірною. Так як згідно виконавчого напису. Сума заборгованості стягується за один рік, тобто в межах строку позовної давності. Крім того нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, з урахуванням положень переліку, якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Також позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості за по кредитному договору, а лише за власними міркуваннями дійшла необґрунтованого висновку про наявність спору. А доводи позивача про невідповідність договору чинному законодавству можуть заслуговувати на увагу лише при оспорюванні кредитного договору. В свою чергу позивач власноручно підписувала кредитний договір. Погоджувалась з його умовами, в тому числі із видами в відповідальності за порушення виконання його умов. Будь-яких доказів того, на спростування суми заборгованості позивачем не надано. На підставі чого в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з'явилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення згідно яких підтвердила , що оспорюваний виконавчий напис вчинений нею. Даний виконавчий напис вчинений відповідно до положень ЗУ «Про нотаріат», при вчинення виконавчого напису Банком надавався оригінал кредитного договору, укладений з позивачем та оригінал виписки за рахунками клієнта із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою банку про непогашення заборгованості. Тому будь-яких порушень при вчиненні виконавчого напису нею не допущено. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області [PERSON]С в судове засідання не з'явився. подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]М вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 3021 за кредитним договором № GP -5213406 від 10 жовтня 2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «[PERSON] Капітал» про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 21492 грн. 40 коп., з яких сума заборгованості за кредитом складає 9670 грн. 01 коп., сума заборгованості за комісією складає 9670 грн. 01 коп., сума заборгованості за процентами складає 258 грн.. 23, строкова заборгованість за кредитом складає 1604 грн., 19 копа.. строкова заборгованість за комісією складає 238 грн., 67 коп., строкова заборгованість за процентами складає 17 грн,. 62 коп. та сума сплати за вчинення виконавчого напису складає 600.00 грн., що підтверджується копією виконавчого напису. На підстав даного виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської [PERSON]С,, області 20.10.2017 року відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в загальному розмірі 22092 грн. 40 коп. та основну винагороду державного виконавця на його користь у сумі 2209.24 грн. Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв'язку з тим, що він вчинений без врахування строку позовної давності, а також, визначаючи суму заборгованості, та такий, що вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених ЗУ «Про нотаріат», які підтверджують безспрність вимоги та з порушенням форми вчинення виконавчого напису. Та наявніості спору щодо подвійності притягнення позивача до відповідальності за неналежне виконання у мов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні зобов'язання на підставі укладеного кредитного договору № GP -5213406 від 10 жовтня 2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «[PERSON] Капітал», правонаступником якого на даний час є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» . Позивач неналежним чином виконувала умови укладеного кредитного договору. В зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, що позивачем не заперечується. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. А у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Пунктами 1.2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документ, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Згідно дослідженого виконавчого напису від 19.06.2017 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. А лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути з позивача [PERSON]., на користь відповідача ПАТ «Перший Український міжнародний [PERSON] », який є правонаступником ПАТ « [PERSON] Капітал» за кредитним договором № GP -5213406 від 10 жовтня 2013 року та вказана сума заборгованості, що підлягає стягненню. З виконавчого напису також вбачається, що строк за який провадиться стягнення становить: в межах заборгованості за один рік з 09.06.2016 року по 09.06.2017 року. Проте позивач заперечує погашення нею заборгованості за укладеним кредитним договором до 2016 року та вказує, що вона припинила вносити платежі за кредитним договором з 2014 року. При цьому їй нічого не було відомо про правонаступника ПАТ «ПУМБ» так як вона укладала договір з ПАТ «[PERSON] Капітал». Тому вона не могла вносити платежі на користь відповідача так як не знала про його існування. Також у виконавчому написі вказується, що з позивача стягуються: сума заборгованості за комісією складає 9670 грн. 01 коп., строкова заборгованість за комісією складає 238 грн., 67 коп.,тобто здійснюється подвійне стягнення за комісією. Всі вищезазначені підстави свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами в результаті укладення кредитного договору № GP -5213406 від 10 жовтня 2013 року, який став підставою для вчинення виконавчого напису та вказують на наявність спору між сторонами, який може бути вирішений лише в судовому порядку. За цими ж підставами суд вважає, що доводи представника відповідача викладені у відзиві на позовну заяву та надані в судовому засіданні про те, що позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості за по кредитному договору, а лише виклав власними міркуваннями про наявність спору, суд вважає безпідставними так як за зазначеними вище підставами спір між сторонами існує. Безпідставними суд вважає і посилання представника відповідача на те, що невідповідність договору чинному законодавству можуть заслуговувати на уваги лише при оспорюванні кредитного договору. Так як в позовній заяві позивач прохаючи визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, не посилається на невідповідність укладеного між ним та відповідачем кредитного договору чинному законодавству, а заперечує саме безспірність вимог позивача. При цьому суд погоджується з тим, що між сторонами існує спір, який може бути вирішений лише в судовому порядку. А саме з приводу наявності підстав для застосування строку позовної давності, шляхом ретельної перевірки коли позивачем останній раз вносились суми на погашення заборгованості за укладеним кредитним договором. Правомірності нарахування комісії, пені, штрафу, правильності визначення розміру заборгованості. Своєчасного повідомлення позивача про перехід права вимоги від первісного кредитора до відповідача по справі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні, суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. У випадку , якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспорюваного права, свободи або інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної позовної вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України не передбачено способу захисту порушеного цивільного права у вигляді визнання документу (а саме виконавчого напису ) таким, що не підлягає виконанню. Проте виходячи з правової природи вчинення виконавчого напису нотаріуса, який є виконавчим документом, суд відповідно до заявленої позовної вимоги з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за можливе застосувати такий спосіб захисту прав позивача так як він не суперечить закону і на думку суду найбільш повно захищає права позивача. Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved