Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

01.11.2018 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], зареєстрований 23 жовтня 1999 року, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис про шлюб №133 розірвати. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 23.10.1999 між Позивачем та Відповідачем зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис про шлюб №133. У шлюбі у них народились двоє дітей, син: [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили, понад 3 місяців проживають окремо. Причина розпаду сімї взаємні непорозуміння, вчинення сварок, небажання спільно проживати однією сімєю зі сторони відповідачки, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач не погоджується на надання судом строку для примирення. Сторони спільно вирішили, що діти будуть проживати із відповідачкою, спору про подальше утримання дітей не існує. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.11.2018 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 03.01.2019 було зупинено провадження у справі та надано час сторонам для примирення. Сторонам надавався час на примирення терміном на два місяці з 03.01.2019 по 03.03.2019 року. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.03.2019 було поновлено провадження. У судове засідання позивач не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб 23.10.1999, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23.10.1999, зроблено відповідний запис №133, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №162372 від 17.10.2018. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу змінилося на «Мишалова». (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження, серія І-СР № 155480 від 18 вересня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, 08.09.2012 народилася дочка [PERSON], про що 18.09.2012 року складено відповідний актовий запис № 143. Батьками дитини записані [PERSON], та [PERSON] (а.с.7). Згідно паспорта громадянина України виданого органом 7133 08.06.2017 року, 01.09.2001 народився [PERSON]. (а.с.6). Спір про місце проживання дітей відсутній. Позивач на примирення не згідний. Сторонами не надано суду доказів того, що між ними досягнуто примирення. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Частинами 3, 4 статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом зясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте позивач просить залишити судові витрати на його рахунку та не стягувати з відповідача. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд, не стягує судові витрати в розмір сплаченого судового збору з відповідача, та залишає судові витрати на рахунку позивача. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24,56,\~105,\~110-113, ч.2ст.\~114,\~ СК України,

Outcome: approved