Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником будинку [ADDRESS] . Вищевказаний будинок належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Красноармійської міської ради 13 травня 2010 року. За вказаною адресою з 1 вересня 1999 року зареєстрований [PERSON] , але з серпня 2005 року і по теперішній час там не мешкає. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом у зв`язку з його відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Пояснив, що відповідач вже більше 15 років мешкає на території Російської Федерації, де працює, має постійне місце проживання і повертатися додому наміру не має. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подавав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Вищевказаний будинок належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Красноармійської міської ради 13 травня 2010 року (а.с.6). Право власності будинку [ADDRESS] зареєстровано за позивачем в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійськ 07.06.2010 року та записано в реєстрову книгу № 35, номер запису 7530 (а.с.5). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки виданої Центром надання адміністративних послуг м. Покровськ № 248/01-15 від 11.03.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 01.09.2019 року по теперішній час. (а.с.28). За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивач не втратив право користування спірним будинком, оскільки з моменту його реєстрації в будинку не сплив встановлений ч.2 ст.405 ЦПК України річний строк, а тому права позивача не можна вважати порушеними, позов задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України у зв`язку з відомою в позові понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на позивача (а.с.1). Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.405 ЦК України,

Outcome: dismissed