overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

01.02.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13.10.2016 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не зявилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 13.10.2016 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №148018 від 13.10.2016 року, актовий запис №163 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. На даний час сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, те що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

01.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 28.02.2008 року, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву у якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28.02.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

01.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 12.07.2014 року відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 187. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач зявилась, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання прибув, проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК\~ України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.07.2014 року відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 187, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № 1-ТП №112800від 12.07.2014 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, яка проживає з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем сплачено 640 грн. судового збору, таким чином з Державного бюджету України підлягає поверненню на користь позивача 320 грн., а решта суми підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

01.02.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 15.05.1993 року. У шлюбі мають неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві позивач просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 15.05.1993 року зареєстрували шлюб у Городницькій селищній раді Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі мають повнолітніх дітей. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач заяв, заперечень не подав. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «[PERSON]». Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

01.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 01.11.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї, спору щодо розподілу майна на даний час не має, тому позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала суду заяву, в якій прохає справу розглядати за її відсутності, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до телефонограми від 22.02.2018 року, повідомив суду, що з'явитись в судове засідання не має змоги, так як на даний ча знаходиться в зоні АТО, просить справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 01.11.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 91, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2003 року (а.с.7). Подружжя має доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 02.11.2011 року, актовий запис № 29 ( а.с. 8). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

01.02.2018 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з\~ позовом, просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною свого повноліття. Позов мотивується тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07.06.2017 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною свого повноліття.\~ 08.07.2017 р. набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено стягнення мінімального розміру аліментів на одну дитину не може\~ бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони просять розглянути справу без їх участі,\~ про що надали відповідні заяви, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач\~ не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін та ухвалити рішення. Дослідивши надані докази суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із досліджених поданих доказів, а саме: копії рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07.06.2017 р. по справі № 589/1408/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини (а.с. 5), вбачається що з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку У сукупності наведеного, судом визнається необхідним приведення розміру аліментів у відповідність до ч. 2 ст. 182 СК, та стягнути аліменти в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

01.02.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що з 29.04.2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого у них є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини. Між ними постійно виникали суперечки. З липня 2016 року вониразом не живуть та не ведуть спільного господарства. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Збереження сімї неможливе та буде суперечити їхнім інтересам. Тому просить позов задовольнити. Сторони у судове засідання не з'явилися. 07.06.2018 року позивачка через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказала, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. За зареєстрованим місцем проживання відповідача (с.Волсвин Сокальського району Львівської області) було надіслано копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та судову повістку про виклик у підготовче судове засідання на 03.04.2018 року. Окрім цього, відповідачу було надіслано судові повістки на 27.04.2018 року та 07.06.2018 року. Рекомендовані листи із вказаними документами були отримані відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Отже, відповідач був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Останній у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подав. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 225478, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №51. У сторін під час шлюбу 14.06.2016 року народився син [PERSON], що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про його народження. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, останні з липня 2016 року проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного сімейного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

01.02.2018 р. позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що 13.08.1994 року був укладений шлюб з останнім. Від спільного проживання у них народилася донька, яка є повнолітньою. Зазначила, що спільне життя у них з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння, довіри та різницю характерів. Між цим також вказує, що близько 12 років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На даний час вона має намір зареєструвати шлюб з іншим мужчиною. 16.04.2018 р. у підготовче судове засідання сторони не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивачка вказала, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначив, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.08.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 195596, виданого 25.12.2012 р. відділом ДРАЦС Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області. Згідно позовної заяви та клопотаннях по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача у її користь стягувати не слід.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

01.02.2019 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 30359,32 грн заборгованості, що утворилася в результаті невиконання умов кредитного договору відповідачем, який був укладений між сторонами 08.09.2010 на підставі заяви відповідача про приєднання до «Умов і правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Відповідно до вказаного договору відповідачеві було надано кредит у розмірі 12000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який відповідач зобов`язався повернути шляхом сплати щомісячних платежів, відсотків, комісій відповідно до тарифів, проте умови договору в цій частині не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість. 08 квітня 2019 року суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено відкрите судове засідання на 05.07.2019. 05.07.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 21.11.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між ним та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 08.09.2010 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 8). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8). До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 10-24) та Витяг із Тарифів (а.с. 9). Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача та

Outcome: partial