overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

01 лютого 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказавши, що рішенням Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району від 16.05.1996 року № 16 йому надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,075 га, розташованої на території садівничого товариства «Вчитель». В 1996 році він отримав державний акт на права приватної власності на землю, який було втрачено в 2004 році. В 2012 році він звернувся до Хмельницької районної державної адміністрації з заявою про надання дозволу на розробку технічно документації, однак йому було відмовлено, так як в архівній довідці в списку членів садівничого товариства «Вчитель» його прізвище зазначено як «Посоньський». Просить встановити факт, що зазначений в списках членів садового товариства «Учитель» від 16 травня 1996 р. за № 24 «Посоньський Микола Станіславович» та зазначений в паспорті громадянина України серії КА № 143567 «Посонський Микола Станіславович» є одна і та ж особа. Заявник в судове засідання не зявився, подав до суду заву, в якій просить справу слухати у його відсутності, вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити. \~ Представник Лісогринівецької сільської ради Хмельницького району в судове засідання не зявився, подав до суду заву, в якій просить справу слухати у його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечує Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Судом встановлено, що рішенням Лісогринівецької сільської ради від 16.05.1996 року № 16 надано дозвіл на безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність [PERSON], однак внаслідок помилки у списку членів садового товариства «Учитель» Хмельницького міського відділу освіти» його прізвище зазначено як «Посоньський». Те що [PERSON] та [PERSON] дійсно є одна і та ж особа, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме копією паспорта заявника серії КА № 143567, довідкою садівничого товариства «Вчитель», проектом організації території садівничого товариства «Вчитель».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

01 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1926 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 31.01.2016 р. о 17 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 31.01.2016 р. о 17 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора приблизно орієнтована у просторі, не пам'ятає календарного часу, настрій нестійкий, легко подразнюється, виказує маячні ідеї збитку на адресу доньки. Пам'ять знижена на поточні події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

01 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за № б/н від 13 жовтня 2010 року у розмірі 12540 грн. 48 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем був укладений договір за № б/н, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 1300 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Однак відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, станом на 30 листопада 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 12540 грн. 48 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1304 грн. 45 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 7512 грн. 67 коп.; пені - 2650 грн. 00 коп.; фіксованої частини штрафу - 500 грн. 00 коп.; процентної складової штрафу - 573 грн. 36 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який у квартирі не проживає вже тривалий час, квартирою не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує. У 2012 році відповідач у добровільному порядку залишив спірну квартиру і повернувся до свого попереднього помешкання своїх батьків в село Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області. У звязку з цим позивач просить визнати відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем до суду надано заперечення, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що іншого житла немає та сплачує комунальні послуги, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 серпня 1996 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №396. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №324531 (а.с. 6). Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з серпня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала, що з відповідачем вони з 30 жовтня 2004 року по 19 травня 2015 року перебували в шлюбі. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 травня 2015 року шлюб між ними розірвано. Мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зі свого боку прикладає максимальні зусилля для забезпечення потреб дітей, але їх не вистачає повністю задовольнити потреби дітей на повноцінне харчування, дитячий одяг, взуття, лікі тощо. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення доньками повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що рішенням Дружківського міського суду від 19 травня 2015 року їх шлюб розірвано. Після подачі позову до суду відповідач [PERSON] надав дітям грошову допомогу у розмірі 2000 грн. та 1500 грн., більше допомоги не надава. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів в судовому порядку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони з 30 жовтня 2004 року по 19 травня 2015 року сторони перебували у шлюбі. Мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дітей, а також в повному обсязі визнав позовні вимоги в судовому засіданні, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач є працездатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї не має, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19 травня 2010 року придбала у [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськміськбуд» нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 25, загальною площею 2,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Новгородська, 39. Дане приміщення було передано позивачу на підставі акту приймання-передачі нежитлового приміщення № 1096 від 19 травня 2010 року. Впродовж тривалого часу позивач вільно та безперешкодно користувалася вищевказаним майном. З метою реєстрації придбаного приміщення у державному реєстрі у грудні 2015 року позивач звернулася до реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції і дізналася, що на придбане нею приміщення накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 03 листопада 2015 року. За таких обставин позивач просить зняти арешт, накладений на нежитлове приміщення № 25, загальною площею 2,1 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Новгородська, 39, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, прийнятою 03 листопада 2015 року [PERSON] державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Ухвалою суду від 11 квітня 2016 року до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськміськбуд». У судове засідання позивач та представник позивача не прибули, проте представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача у судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2002 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя у них не склалося, оскільки вони люди різного характеру і протилежних поглядів на життя, тому у них постійно виникають суперечки, сварки через надмірне вживання відповідачем спиртних напитків та непорозуміння. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві уточнила позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач не працює та має мінливий дохід, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 700, 00 грн. та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 700,00 грн.. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 22 червня 2013 року між сторонами Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 351 (а.с. 5), неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Вимогами ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, та те, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю та згодний на стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., тому суд вважає доцільним стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved