Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача надмірно виплаченої пенсії 5469, 20 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що пенсійне забезпечення громадян в Україні реалізується за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року. Розмір пенсії для кожного окремого пенсіонера визначається індивідуально в залежності від набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески. Згідно частини першої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058 (далі-Закон) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Частиною другою статті 36 визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Згідно абзацу 1 статті 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року . Згідно абзацу 1 частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон) члени сім`ї померлого годувальника,для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.[PERSON] не набула права на одержання пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу 25 років, а отже й не має права на призначення пенсії в разі втрати годувальника. Внаслідок зловживань з боку пенсіонера утворилась переплата в розмірі 5469, 20 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Октябрського районного суду від 09.09.2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, прохав суд його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленим законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам, встановив наступне. З матеріалів справи слідує, що 08 червня 2018 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника до якої надала необхідний перелік документів ( а.с.9-10). Згідно даних ІКІС ПФУ, рішенням №163750001771 позивач прийшов до висновку про призначення відповідачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 08.06.2018 року (а.с.6-7). В подальшому позивачем було встановлено наявність переплати пенсії в розмірі 5469, 20 грн., що виплачені відповідачу надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, посилаючись на те, що [PERSON] не набула права на одержання пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу 25 років, а отже й не має права на призначення пенсії в разі втрати годувальника. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України, пенсія, якщо її виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, поверненню як безпідставно набута не підлягає. За частиною першою статті 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що виплата пенсії у зв`язку з втратою годувальника була виплачена позивачем відповідачу добровільно. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження аргументів позивача щодо наявності зловживань з боку відповідача або надання недостовірних даних, внаслідок якої відповідач безпідставно набув грошові кошти. Окрім того, на підтвердження свої позовних вимог, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на надано жодного документу із зазначення періоду за який відбулась вказана переплата пенсії, на підставі яких саме недостовірних даних наданих відповідачем та конкретних дій зловживання [PERSON] .. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Враховуючи, що з позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів будь-яких неправомірних дій відповідача, що привели до вказаної переплати, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відшкодування відповідачем переплати пенсії, та відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed