Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

01 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.02.2011 року в сумі 13800,11 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 08.02.2011 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу бкло відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Окрім того, відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Свої зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору станом на 08.06.2020 року в сумі 13800,11 грн, яка складається з наступного: 8867,91 грн - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 8867,91 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3978,86 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксрвана частина) 633,34 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2020 року відкрито провадження по даній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином. Від відповідача, [PERSON] , у запропонований йому ухвалою строк, відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Судової влади України. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, приймає рішення про розгляд справи на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено з позовної заяви, що 08.02.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н з [PERSON] , згідно з умовами якого останньому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Однак дана анкета-заява не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії (а.с.28). До позовної заяви позивачем додано розрахунки заборгованості за договором № б/н від 08.02.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 30.09.2019 року та станом на 08.06.2020 року. /а.с.11-17/ Згідно з останнім розрахунком відповідач має заборгованість у загальному розмірі станом на 08.06.2020 року в сумі 13800,11 грн, яка складається з наступного: 8867,91 грн - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита; 8867,91 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3978,86 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксрвана частина) 633,34 грн. - штраф (процентна складова), Довідка про зміну умов кредитування кредитної картки, відповідно до якої банком неодноразово змінювався кредитний ліміт, встановлений на картку відповідача, а також довідка про перевипускання кредитної картки. /а.с.26,27/ Виписка за договором № б/н станом на 01.04.2020 року свідчить про активне користування відповідачем кредитними коштами. /а.с.18-25/ Разом з тим, з дослідженої судом анкети-заяви, підписаної відповідачем 08.02.2011 року не вбачається, за яким тарифом відповідач [PERSON] отримав кредитну картку та на яких умовах, в анкеті заяві відсутня відмітка відповідача у відповідній графі (а.с.28, зворот), що також не дає суду можливості визначити умови кредитного договору та відповідно перевірити правильність розрахунку заборгованості. Відповідно не може братись судом до уваги додана до позовної заяви довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів льготного періоду», оскільки у ній зазначено номер договору SAMDN50000040761155, а у інших документах, доданих до позовної заяви, номер спірного кредитного договору вказаний № б/н, що викликає сумнів у тому що ця довідка відноситься до спірного договору та анкетою-заявою не підтверджено, що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву. Також, досліджена судом Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на час її складання, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила. Крім того у анкеті заяві не зазначено, яку із запропонованих кредитних карток виявив бажання оформити відповідач. У зв`язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною, укладеного між сторонами договору б/н від 08.02.2011 року. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит та штрафам. Разом із тим, відповідач не спростував той факт, що отримав від позивача кредитну картку та проводив з її застосуванням певні операції. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 8867,91 грн. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно 64 % задоволених позовних вимог, що складає 1345 грн. 28 коп. Також суд вважає за не обхідне зазначити, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, що сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції, а не чекати, коли їм буде відмовлено в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, та потім вишукувати нові й долучати їх до апеляційної скарги. Апеляційний суд не має права приймати нові докази, оскільки позивачу нічого не заважало подати їх до суду першої інстанції, що узгоджується з позицією Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial