Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

01.10.2015 року Луцьке підприємство електротранспорту звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач 11.07.2015 року о 12 год. 25 хв. керуючи тролейбусом Jelcz PR 110 (інв.№ 218), що належить позивачу, на пр. Соборності в м. Луцьку скоїв зіткнення з припаркованим вантажним автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], в результаті зіткнення з яким обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Для відновлення тролейбуса позивач затратив 14424,67 грн. На момент скоєння ДТП, відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах із підприємством, і ніс повну матеріальну відповідальність. Просить стягнути із [PERSON] на свою користь 14424,67 грн. завданої ним матеріальної шкоди, і судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності по наявних у ній матеріалах, позов підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON]А.у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 11.07. 2015 року о 12.25 год., керуючи тролейбусом №218 по пр.Соборності м. Луцька, не вибрав безпечної швидкості для руху, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], чим порушив пункти 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5). Зазначені обставини згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. А тому суд вважає, що вина відповідача у завданні матеріальної шкоди доведена. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Пунктом 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Із матеріалів справи вбачається, що 12.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.11). Як вбачається з копій трудової книжки (а.с.6-10), наказу позивача від 13.01.2015 року № 05-к, відповідач на момент вчинення ДТП працював на посаді водія тролейбуса даного підприємства (12). Із калькуляції на відновлення тролейбуса, пошкодженого в результаті вищевказаного ДТП, від 27.07.2015 року вбачається, що на відновлення транспортного засобу підприємством було витрачено 14424,67 грн. (а.с.4). Таким чином, [PERSON] зобовязаний відшкодувати підприємству завдану шкоду в розмірі 14424,67 грн. в повному обсязі. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з вини відповідача заподіяно шкоду позивачу, а тому позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Луцького підприємства електротранспорту суму в розмірі 14424,67 грн. за завдану матеріальну шкоду та судові витрати по справі в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved