Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та просить стягнути з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 29332,07 грн. з яких: 7918,10 грн- заборгованість за кредитом; 16036,75 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3504,26 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1372,96 грн. штраф (процентна частина) та понесені ним судові витрати у розмірі 293,32 грн., посилаючись на мотиви вказані в позовні заяві. В судове засідання представник позивача не зявився, однак в матеріалах справи міститься його заява, згідно якої він позов підтримує та просить справу слухати в його відсутності. Відповідач та його у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, у звязку зі спливом строку давності. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне: 20 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № б/н у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Розрахунок заборгованості за договором № б/н укладеним 20 травня 2008 року, свідчить про те, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» 29332,07 грн. з яких: 7918,10 грн- заборгованість за кредитом; 16036,75 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3504,26 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1372,96 грн. штраф (процентна частина). Відповідач зобовязання виконав частково, кредит та відсотки в повному обсязі не повернув. 30 листопада 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду заявою про застосування строків позовної давності та просять застосувати загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 257 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.7 ч.13 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно розяснень, що міститься у п.31 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, враховуючи положення пункту 7 частини 13 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки із спливом строків позовна давність до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги, положення п.7 ч.13 ст. 11 Закону України про захист прав споживачів застосовується і до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Так, строк дії кредитного договору по даній справі розпочався 20 травня 2008 року, а останній платіж відповідач здійснив 29 грудня 2009 року, таким чином позивачу було відомо про порушення його права 29 грудня 2009 року тобто, вже 29 грудня 2009 року розпочався строк позовної давності, який закінчився 29 грудня 2012 року. До вказаного періоду представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" не звертався до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а звернувся до суду 17 серпня 2015 року з позовною заявою про стягнення заборгованості та пені по простроченому кредиту, тобто після спливу строку встановленої законом позовної давності. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити, у зв`язку зі \~спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed