Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в порядку регресу, посилаючись на те, що 27 квітня 2010 року [PERSON] уклала кредитний договір із КС «Альянс», в забезпечення якого він уклав договір поруки. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 13 жовтня 2011 року позов кредитної спілки «Альянс» було задоволено та стягнуто солідарно із нього та відповідачки 11326,89 грн основного боргу та 233,27 грн судового збору. Вказує, що стягнення поводились лише із його пенсії, тому просить стягнути із [PERSON] в порядку регресу 12745,72 грн основного боргу, 742,88 грн інфляційних витрат та 3% річних в сумі 186,47 грн. Представник позивача подав до суду заяву, в якій справу просив розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у заяві. У випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Із згоди представника позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 13 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили встановлено , що 27 квітня 2010 року між кредитною спілкою "Альянс" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 2974, за умовами якого спілка надала відповідачці кредит в розмірі 4680 грн. строком на 12 місяців. Того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, між КС "Альянс" \~та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого, у разі несплати [PERSON] грошових коштів, він, як поручитель \~зобов'язався нести разом з боржником солідарну відповідальність перед кредитором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Також вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь кредитної спілки «Альянс» 11326,89 грн. заборгованість по кредиту та 233,27 грн. судових витрат. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно довідки начальника відділу виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції від 29.08.2017 року № 15795 в ході примусового виконання вищезазначеного рішення із пенсії [PERSON]С стягнуто 12745,72 грн, з яких 11560,16 грн боргу, 1156,01 грн сума виконавчого збору та 29,55 грн витрати виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягнення на користь [PERSON] 12745,72 грн в рахунок погашення боргу в порядку регресу та 640 грн судового збору. Разом з тим, вимога [PERSON] в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляції не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Стаття 625 ЦК України міститься у розділі «Загальні положення про зобов'язання» Книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена ст. 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2759цс15). Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків, суд приходить до висновку, що вимоги ст. 625 ЦК України не застосовуються до стягнення коштів в порядку регресу. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в частині стягнення коштів, які були сплачені ним з метою забезпечення вимог кредитора.

Outcome: approved