Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У вересні місяці 2014 року [PERSON] звернувся із позовом, який обгрунтовує тим, шо газета «Подільські вісті» у номері 97-98 на першій сторінці опублікувала статтю «Після вітру буря», автором якої є [PERSON]. Інформація, яка поширена в даній статті у формі тверджень не відповідає дійсності, містить наклепи у скоєнні ним злочинів, розповсюджує відомості, які порочать його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема на його думку є наклепом та неправдивою інформацією такі твердження автора цієї статті: 1. «...[PERSON] [PERSON] зі своїми поплічниками фактично викрали його майно і заволоділи ним». 2. «...[PERSON] же, привласнив¬ши його майно, [PERSON] Сап¬сай і К. незаконно ним ко¬ристується. До того ж, аби приховати незаконність своїх дій, тобто експропріацію, вводять лю¬дей в оману і прикриваються ними. Наприклад, [PERSON] разом із подільника¬ми зібрали збори за участі 182 чоловік і ухвалили рішення створити сільськогос¬подарський виробничий ко¬оператив «Кузьминці» на базі СФГ «Кузьминці». Така, з дозволу сказати б, «реорганізація», пов'язана зі зміною власника і форми власності, є подвійним нон¬сенсом. Як і те, що все май¬но другого, яке належало [PERSON], само¬вільно передали першому». 3. « Ще у січні цього року спів¬робітники Теофіпольського РВВС внесли цю справу у реєстр досудових розсліду¬вань, де розглядали дії Сер¬гія [PERSON], як посадовий злочин» 4. «..[PERSON] [PERSON] вдався і до відкритого шантажу право¬охоронних органів. Взявся са¬дити людей у автобуси і вози¬ти під будинки міліції та про¬куратури, наймати представ¬ників якоїсь самооборони» 5. «...Попри це, [PERSON] і його подільники перекону¬ють селян у протилежному, дезінформують їх, а потім використовують, як живий щит. Свої неправомірні дії намагаються прикрити рішеннями загальних зборів. До слова кажучи, коли хтось із присутніх під час таких зібрань вимагав пояс¬нень, то [PERSON] підні¬мав цю людину з місця і глу¬зував: «А ну покажіться, хто це там такий розумний. Що ви цим хочете сказати?» 6. «На сьогодні є невелика група людей наближених до [PERSON], які обманюють своїх односельців, підбурюють їх, а насправ¬ді переслідують лише свої особисті інтереси». 7. «Сьогодні люди не розуміють елементарного: [PERSON] використовує їх у власних інтересах. Напри¬клад, ініціює питання про дострокове розірвання дого¬ворів оренди, підштовхуючи, таким чином, порядних і чес¬них людей до криміналу». 8. «...Спочатку такі позови подавалися за його підписом, як виконавчого директора СФГ «Кузьминці». Відбувся суд, який своїм рішенням визнав, що [PERSON] не мав права укладати такі угоди». 9. «Деякі власники паїв збагнули, що тут щось не те коїться. Вони почали телефонувати до [PERSON] та [PERSON], взялися зясовувати стосунки із [PERSON], звертатися у суди». 10. «Складається враження, що [PERSON] порушив законодавство і зловживав службовим положенням з дальнім прицілом. Аби цих порушень не змогло виявити слідство, він і досі приховує документа¬цію, що можна кваліфікува¬ти, як її викрадення». 11. «[PERSON] спробував розірвати договори оренди, але суд визнав його повноваження нікчемними. [PERSON] звідкись з'явилися договори про розривання угоди на оренду землі, да¬товані ще 2011 роком за підписом людей і [PERSON]. [PERSON] приніс їх до державного реєстра¬тора. [PERSON], знаючи ситуацію відмовився ці договори реєструвати. Таким чином [PERSON] умисне підставив людей. [PERSON] кожен із тих, хто поставив свій підпис на уго¬ді, датованій 2011 роком, але фактично оформленій зараз, вчинив підробку до¬кументів. І це легко довести хоча б на тій підставі, що люди отримували орендну плату за користування зем¬лею у 2012 і 2013 роках. Якби вони дійсно розірвали договори, то хто б і за що а головне, на якій підставі мав їм платити?». 12. «[PERSON] [PERSON] всіляко покриває сліди цих оборудок, приховуючи документи». 13. «Очевидно, внаслідок такого попереднього розслідування сталася перекваліфікація дій [PERSON] з посадового злочину на майновий». 14. «Люди нині нічого не знають ні про хід слідства, ні про те, кому належить майно, до того ж, не розуміють, що створений кооператив належить лише чотирьом особам». 15. «[PERSON] не пояснює селянам, що своїми діями завдав [PERSON] шкоди, через що можуть по¬страждати власники землі. Вони також проходитимуть по справі, як співучасники зчиненого самоуправства». 16. «[PERSON] [PERSON] під¬водить людей до ситуації, коли їм заявлять: «Ви спі¬вучасники розкрадання, під¬робки документів і ухилення від сплати податків?» Засновники коопера¬тиву: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] також вводять людей у оману з приводу реальної цінності майна». 17. «Мешканці села Кузьмин¬ці повинні перестати бути сліпим знаряддям у руках [PERSON] і його угруповання». Зміст статті на думку позивача свідчить про те, що відповідач [PERSON] усвідомлював неправдивість інформації, яку поширював у статті, і не тільки передбачав настання негативних наслідків, але й бажав і свідомо допускав їх, ігноруючи такі поняття як достовірність та правдивість інформації. Стаття написана в образливому тоні, із застосуванням наклепу та власними вигадками автора і поширена з метою дискредитувати його серед односельцями. Автор статті стверджує, що він є злочинцем і має власне злочинне формування, викрав майно [PERSON], і вчиняє протиправні дії, що є неправдивою інформацією. Поширення вказаної інформації принижує його честь і гідність як громадянина України, нівелює його позитивну соціальну оцінку в особі оточуючих, яка ґрунтується на відповідності моїх діянь загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Просив визнати вказану інформацію недостовірною, такою, що принижує його честь і гідність, з метою спростування такої недостовірної інформації зобовязати газету «Подільські вісті» протягом місяця з дня набрання рішення суду законної сили опублікувати на першій сторінці газетного номеру резолютивну частину рішення суду по цій справі під заголовком «спростування» та стягнути моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що вказана інформація є недостовірною, такою, що принижує його честь і гідність та завдала йому моральної шкоди. Означених обставин відповідач не спростував, про те, що опублікована ним інформація відповідає дійсності, відповідачем [PERSON] не доведено. Відповідач [PERSON] заявленого позову не визнав. Суду показав, що дана стаття опублікована за його ініціативою для відома селян с. Кузьминці, повністю відповідає дійсності. Підозра [PERSON] не пред»явлена, обвинувального акту йому не вручено, лише порушені кримінальні провадження стосовно вчинення [PERSON] посадових злочинів, тому вказана інформація відповідає дійсності, заяви про злочин зареєстровані у Єдиному реєстрі досудових розслідувань. За опубліковану ним інформацію він несе повну відповідальність, така інформація є його суб»єктивною оцінкою, виключно його баченням. Не заперечує щодо поширення ним такої інформації, однак вважає її об»єктивною. Представник редакції газети «Подільські вісті» щодо задоволення позову заперечує, позаяк вважає, що відомості опубліковані в газеті «Подільські вісті» є нічим іншим, як оціночним судженням, оскільки виник конфлікт інтересів. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що у номері 97-98 газети «Подільські вісті» від 15 липня 2014 року на першій шпальті означеного номера газети за авторством [PERSON] під заголовком «Після вітру буря» опубліковані відомості у формі тверджень такого змісту: «...[PERSON] [PERSON] зі своїми поплічниками фактично викрали його майно і заволоділи ним». «...[PERSON] же, привласнив¬ши його майно, [PERSON] Сап¬сай і К. незаконно ним ко¬ристується. До того ж, аби приховати незаконність своїх дій, тобто експропріацію, вводять лю¬дей в оману і прикриваються ними. Наприклад, [PERSON] разом із подільника¬ми зібрали збори за участі 182 чоловік і ухвалили рі¬шення створити сільськогос¬подарський виробничий ко¬оператив «Кузьминці» на базі СФГ «Кузьминці». Така, з дозволу сказати б, «реорганізація», пов'язана зі зміною власника і форми власності, є подвійним нон¬сенсом. Як і те, що все май¬но другого, яке належало [PERSON], само¬вільно передали першому». « Ще у січні цього року спів¬робітники Теофіпольського РВВС внесли цю справу у реєстр досудових розсліду¬вань, де розглядали дії Сер¬гія [PERSON], як посадовий злочин» «..[PERSON] [PERSON] вдався і до відкритого шантажу право¬охоронних органів. Взявся са¬дити людей у автобуси і вози¬ти під будинки міліції та про¬куратури, наймати представ¬ників якоїсь самооборони» «...Попри це, [PERSON] і його подільники перекону¬ють селян у протилежному, дезінформують їх, а потім використовують, як живий щит. Свої неправомірні дії намагаються прикрити рішеннями загальних зборів. До слова кажучи, коли хтось із присутніх під час таких зібрань вимагав пояс¬нень, то [PERSON] підні¬мав цю людину з місця і глу¬зував: «А ну покажіться, хто це там такий розумний. Що ви цим хочете сказати?» «На сьогодні є невелика група людей наближених до [PERSON], які обманюють своїх односельців, підбурюють їх, а насправ¬ді переслідують лише свої особисті інтереси». «Сьогодні люди не розуміють елементарного: [PERSON] використовує їх у власних інтересах. Напри¬клад, ініціює питання про дострокове розірвання дого¬ворів оренди, підштовхуючи, таким чином, порядних і чес¬них людей до криміналу». «...Спочатку такі позови подавалися за його підписом, як виконавчого директора СФГ «Кузьминці». Відбувся суд, який своїм рішенням визнав, що [PERSON] не мав права укладати такі угоди». «Деякі власники паїв збагнули, що тут щось не те коїться. Вони почали телефонувати до [PERSON] та [PERSON], взялися зясовувати стосунки із [PERSON], звертатися у суди». «Складається враження, що [PERSON] порушив законодавство і зловживав службовим положенням з дальнім прицілом. Аби цих порушень не змогло виявити слідство, він і досі приховує документа¬цію, що можна кваліфікува¬ти, як її викрадення». «[PERSON] спробував розірвати договори оренди, але суд визнав його повноваження нікчемними. [PERSON] звідкись з'явилися договори про розривання угоди на оренду землі, да¬товані ще 2011 роком за підписом людей і [PERSON]. [PERSON] приніс їх до державного реєстра¬тора. [PERSON], знаючи ситуацію відмовився ці договори реєструвати. Таким чином [PERSON] умисне підставив людей. [PERSON] кожен із тих, хто поставив свій підпис на уго¬ді, датованій 2011 роком, але фактично оформленій зараз, вчинив підробку до¬кументів. І це легко довести хоча б на тій підставі, що люди отримували орендну плату за користування зем¬лею у 2012 і 2013 роках. Якби вони дійсно розірвали договори, то хто б і за що а головне, на якій підставі мав їм платити?». «[PERSON] [PERSON] всіляко покриває сліди цих оборудок, приховуючи документи». «Очевидно, внаслідок такого попереднього розслідування сталася перекваліфікація дій [PERSON] з посадового злочину на майновий». «Люди нині нічого не знають ні про хід слідства, ні про те, кому належить майно, до того ж, не розуміють, що створений кооператив належить лише чотирьом особам». «[PERSON] не пояснює селянам, що своїми діями завдав [PERSON] шкоди, через що можуть по¬страждати власники землі. Вони також проходитимуть по справі, як співучасники вчиненого самоуправства». «[PERSON] [PERSON] під¬водить людей до ситуації, коли їм заявлять: «Ви спі¬вучасники розкрадання, під¬робки документів і ухилення від сплати податків?» Засновники коопера¬тиву: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] також вводять людей у оману з приводу реальної цінності майна». «Мешканці села Кузьмин¬ці повинні перестати бути сліпим знаряддям у руках [PERSON] і його угруповання». Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Як вбачається із статті під заголовком «Після вітру буря», опублікованої відповідачем [PERSON] у газеті «Подільські вісті» 15 липня 2014 року поширена інформація стосовно [PERSON] є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його особисті (немайнові) права, завдає шкоди його особистим немайновим благам. Такий висновок обґрунтовується наступним. Твердження у публікаціях в газетному номері: «...[PERSON] [PERSON] зі своїми поплічниками фактично викрали його майно і заволоділи ним» та «...[PERSON] же, привласнивши його майно, [PERSON] Сап¬сай і К. незаконно ним користується. До того ж, аби приховати незаконність своїх дій, тобто експропріацію, вводять людей в оману і прикриваються ними. Наприклад, [PERSON] разом із подільника¬ми зібрали збори за участі 182 чоловік і ухвалили рі¬шення створити сільськогос¬подарський виробничий ко¬оператив «Кузьминці» на базі СФГ «Кузьминці». Така, з дозволу сказати б, «реорганізація», пов'язана зі зміною власника і форми власності, є подвійним нонсенсом. Як і те, що все майно другого, яке належало [PERSON], самовільно передали першому», «Складається враження, що [PERSON] порушив законодавство і зловживав службовим положенням з дальнім прицілом. Аби цих порушень не змогло виявити слідство, він і досі приховує документацію, що можна кваліфікувати, як її викрадення», «Очевидно, внаслідок такого попереднього розслідування сталася перекваліфікація дій [PERSON] з посадового злочину на майновий», «[PERSON] [PERSON] підводить людей до ситуації, коли їм заявлять: «Ви співучасники розкрадання, підробки документів і ухилення від сплати податків?» Засновники кооперативу: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] також вводять людей у оману з приводу реальної цінності майна», «Мешканці села Кузьминці повинні перестати бути сліпим знаряддям у руках [PERSON] і його угруповання» є інформацією недостовірною, негативною та викладеною неправдиво, позаяк відповідно до статті 62 Конститутції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. З цього приводу стосовно [PERSON] вироку суду не постановлено, таких обставин не заперечує і відповідач [PERSON] Йому на час розгляду справи не пред»явлено ні підозри у вчиненні злочинів, ні будь-якого обвинувачення. Вказане твердження автора статті про вчинення позивачем зазначених кримінальних правопорушень слід тлумачити як поширення недостовірної, негативної інформації, яка порочить його честь і гідність. Решта тверджень публікації, що є предметом розгляду є теж такими, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, порочать честь і гідність позивача, позаяк відповідач не довів протилежного. Зокрема, щодо пікетування приміщень органів міліції, прокуратури відповідач не надав будь-яких доказів про проведення таких дій саме [PERSON], чого не заперечував відповідач і в судових засіданнях. Щодо введення людей в осману ним, як підтвердив [PERSON] це його особиста суб»єктивна думка. Ці та інші твердження є його власною думкою, поширення її не заперечує, правдивість викладених фактів об»єктивно ніякими доказами підтвердити не може. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Тому факт поширення інформації відповідачем у вказаний у публікації спосіб, яку позивач вважає недостовірною і такою, що порочить його честь та гідність, суд вважає доведеним. Посилання представника газети «Подільські вісті» та [PERSON] про те, що у зазначеній публікації висвітлені лише оціночні судження, суд не приймає до уваги, так як наведені вище фрагменти статті містять чіткі твердження про факти вчинення злочину [PERSON], привласнення ним майна, обману односельців, переслідування власних інтересів, порушення законодавства та зловживання своїм службовим становищем, створення ним злочинного угрупування, обману односельців, підштовхування до вчинення ними злочинів. Наведена вище інформація за своїми стилістичними ознаками не може вважатись оціночними судженнями, є повідомленням про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Проте, будь-яких достатніх та належних доказів, які б свідчили про те, що поширена інформація, яка негативно впливає на ділову репутацію [PERSON], відповідає дійсності, представником відповідача та [PERSON] не надано. Такі доводи про висвітлення у публікації від імені автора [PERSON] оціночних суджень дій [PERSON]П, а не конкретних фактів, суд прийняти до уваги не може, так як згідно ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" є висловлювання, які не містять фактичних даних за винятком образи чи наклепу. Оціночні судження не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 п. 4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкоди полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Судом достовірно установлено, що у означеній публікації йдеться про те, що позивач «зі своїми поплічниками викрав майно», «привласнив його та незаконно ним користується, аби приховати незаконнність своїх дій», «[PERSON] порушив законодавство і зловживав своїм службовим становищем, приховує документацію, що можна кваліфікувати, як її викрадення», «всіляко покриває сліди цих оборудок, приховуючи документи» та інші, що є поширенням недостовірної інформації, яка порушує його особисті немайнові права, є приниженням його честі та гідності і не відповідає дійсності та його особі. З наведених мотивів суд вважає, що такими незаконними діями відповідача [PERSON] спричинена моральна шкода позивачеві, яка виражається у завданні душевних та моральних страждань, погіршенню стану його здоров»я, зниженню його престижу та ділової репутації в життєвих та службових колах, що потребує значних зусиль для їх відновлення. Означені обставини підтверджуються довідкою про стан здоров»я позивача [PERSON] амбулаторії загальної практики сімейної медицини. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, приходить до висновку, що такий розмір шкоди має становити 4000 грн. Вказана сума відшкодування на думку суду є необхідною і достатньою для покриття завданої шкоди, виходячи з обставин заподіяння такої моральної шкоди, кола осіб, щодо яких поширена неправдива інформація широкому загалу, оскільки газета «Подільські вісті» випускається Хмельницькою обласною радою щодо вчинення кримінального правопорушення [PERSON], неправомірного привласнення майна шляхом використання службового становища, приховування ним документів, відповідальність за вчинення якого передбачена Кримінальним кодексом України, відповідачі мали перевірити достовірність такої інформації, з урахуванням приписів ст.302 ЦК України. Суд дійшов висновку, що обов'язок по спростуванню таких відомостей має бути покладений на відповідача - редакцію газети «Подільські вісті» у спосіб, найбільш наближений до її поширення, тобто шляхом публікації друкованого тексту відповідного спростування на шпальтах газети «Подільскі вісті» на першій сторінці газетного номера помістити під заголовком «спростування резолютивну частину рішення суду, після набрання ним чинності. В задоволенні решти вимог слід відмовити з таких підстав. Суд вважає такими, що відповідають дійсності поміщені публікації про відомості «Ще у січні цього року спів¬робітники Теофіпольського РВВС внесли цю справу у реєстр досудових розслідувань, де розглядали дії [PERSON], як посадовий злочин» та «Відбувся суд, який своїм рішенням визнав, що [PERSON] не мав права укладати такі угоди», підтверджуються фактичними доказами витягу із Єдиного реєстру розслідувань Теофіпольського РВ УМВСУ у Хмельницькій області та рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2014 року, і не підлягає спростуванню. На підставі наведеного та

Outcome: partial