Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

01 лютого 2021 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 27.01.2016, яка станом на 13.11.2020 становить 22501,26 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.01.2016 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці банку www/oschadbank.ua, відповідно до умов якого відповідач приєднався підписавши заяву про приєднання та заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), якою він погодився на одержання кредиту та з його умовами. Банк встановив відновлювану кредитну лінію у розмірі 20000 грн на строк дії платіжної картки з процентною ставкою 30% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Внаслідок неналежного виконання відповідачем, взятих на себе зобов`язань за ним станом на 13.11.2020 утворилась заборгованість в розмірі 22501,26 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що 16.02.2016 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов наданого кредиту відповідач отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 15000 грн на строк 36 місяців, з процентною ставкою 30% річних. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначених заяв вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з тарифами банку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 13.11.2020 утворилась заборгованість в розмірі 22501,26 грн. з яких: загальна сума заборгованості за основним боргом (кредитом) - 19997,82 грн.; сума заборгованості за процентами за користування кредитом - 2327,64 грн.; загальна сума заборгованості за комісією - 14,00 грн.; загальна сума нарахованої пені - 00,00 грн.; розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 139,33 грн.; розмір 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 22,47 грн.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 00,00 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 00,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Частиною 1 ст. 625 ЦК України також передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Натомість, на думку суду позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог, а відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача борг за кредитним договором у розмірі 22501,26 грн. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved