Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

01.09.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АС/9843856, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Субару», д.н.з. [NUMBER]. 02.05.2014 року о по вул. Б. Хмельницького в м. Києві сталася ДТП за участі автомобіля «Субару», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобіля «Деу», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В подальшому власник пошкодженого транспортного засобу «Деу», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3604,39 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням №2455 від 10.03.2015 року. Посилаючись на положення ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача виплачену позивачем суму страхового відшкодування в розмірі 3604,39 грн., оскільки відповідач у встановлений чинним законодавством строк не повідомив позивача про настання ДТП. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.02.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №АС/9843856. Строк дії Полісу з 23.02.2014 року до 22.02.2015 року. Страхувальник - [PERSON]. Забезпечений транспортний засіб - «Субару», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 9). За змістом постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року, відповідач 02.05.2014 року близько 21 год. 40 хв. керуючи автомобілем «Субару», д.н.з. [NUMBER] по вул. Б. Хмельницького в м. Києві, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не пропустив автомобіль «Деу», д.н.з. [NUMBER], який рухався по ній, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів та порушено вимоги п. 16.11 ПДР України (а.с. 13). Вказаною постановою суду відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 01.08.2014 року власник автомобіля «Деу», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи (а.с. 15-16). 26.08.2014 року власник автомобіля «Деу», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 17-21). Як вбачається з матеріалів справи, позивач визнав вказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3604,39 грн., що страховим актом №23/33419/3.2.29 від 10.03.2015 року, актом огляду транспортного засобу, калькуляцією та копією платіжного доручення №2455 від 10.03.2015 року (а.с. 22-31). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За змістом положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки відповідач, як страхувальник та водій забезпеченого транспортного засобу, допустився порушення наведених вище вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: не повідомив страховика у встановлені строки про настання ДТП, позивач набув права регресної вимоги до відповідача За наведених обставин суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 3604,39 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved