Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 117\~065,53 грн., з яких: 3\~450,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 108\~534,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5\~081,25 грн. заборгованість за пенею та комісією. В обґрунтування вимог вказує, що 02.12.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 3\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути з боржника заборгованість по кредиту та судові витрати. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, попередньо подавши відзив на позов, в якому зазначив, що позивач пропустив строки позовної давності, що є підставою для відмови в позовних вимогах. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02.12.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір кредиту, який складається із анкети-заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу були надані грошові кошти у розмірі 3\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно до ст.\~525,\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості, станом на 31.12.2017 р. відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 117\~065,53 грн., з яких: 3\~450,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 108\~534,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5\~081,25 грн. заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.\~258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачається, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, 5\~ст.\~261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно із п. 2.1.1.12.4. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р., на які посилається позивач, строк та порядок погашення кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим мінімальним платежем, а також овердрафта, який виникає за такими картами, наведено в Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, а також встановлюється даним пунктом. Строк повернення овердрафту у повному обсязі\~протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Строк повернення процентів\~щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Відповідно до Памятки клієнта, наявної в матеріалах справи, строк погашення заборгованості за кредитом\~починаючи з місяця, наступного за здійсненням першої операції, не пізніше 25-го числа. Відповідно до положень ч.1\~ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Ч. 3\~ст. 264 ЦК України\~передбачає, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як свідчить розрахунок заборгованості, наданий позивачем, початок виникнення простроченої заборгованості починається з 26.01.2012 р., отже в позивача виникло право на звернення з позовом до суду до 26.01.2015 р. в межах трирічного строку позовної давності. Позивач звернувся до суду 19.03.2018 року, тобто після спливу строку позовної давності. Згідно із\~ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності стосовно вимог по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 117\~065,53 грн. та, відповідно, стосовно додаткових вимог по стягненню з відповідача заборгованості по процентам та штрафу. У звязку з наведеними обставинами, у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" слід відмовити через сплив строку позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed