Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

01 серпня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що 26 травня 2018 року в м. Донецьк, помер її дід [PERSON], про що свідчать лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть видані на тимчасово окупованій території. Оскільки ця територія є окупованою, то зазначені документи не мають юридичної сили і факт смерті діда їй необхідно встановити в судовому порядку для подальшого отримання свідоцтва про його смерть встановленого державного зразка. Просила суд\~\~ухвалити рішення,\~яким встановити\~факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстроване місце проживання: Україна, Донецька область, м. Донецьк, вул. Коробчанського, буд. 21, який помер 26 травня 2018 року в м. Донецьк. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не зявилися, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволені заявлених вимог наполягали. Представник заінтересованої особи Словянського міського ВДРАЦС у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Відділу, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» визначено підсудність за Словянським міськрайонний судом Донецької області справ та матеріалів, які підсудні [PERSON], [PERSON] та Микитівському районним судам м. Горлівки Донецької області. Відповідно до розяснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 9-1129/0/4-16 від 15 квітня 2016 року «Про застосування положень статті 257-1 ЦПК України» заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за змістом ст. 257-1 ЦПК України можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України на підставі звернення до суду чоловіка/дружини померлої особи. [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], зареєстрований за адресою: Україна, Донецька область, м. Донецьк, вул. Коробчанського, буд. 21, що підтверджується копією його паспорта. (а.с. 6, 6 з. б.). Згідно із свідоцтвом про народження заявниці серія: V-НО № 483830, [PERSON] народилась 29 грудня 1983 року у м. Донецьк. Її батьком в свідоцтві записаний [PERSON]. (а.с. 4). Згідно із свідоцтвом про народження батька заявниці, серія: І-ЯР № 734770, [PERSON] народився 05 червня 1957 року. Його батьком в свідоцтві записаний [PERSON]. (а.с. 4). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.06.2017 року № [NUMBER], [PERSON], зареєстрована за адресою: [INFO], фактично проживає за адресою: [INFO]. (а.с.3) Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть № 2023 та довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 2023, виданими 28 травня 2018 року медичним закладом в м. Донецьк, [PERSON], [INFO], помер 26 травня 2018 року в м. Донецьк. Причиною смерті став церебральний атеросклероз (а.с. 7, 8, 8 з.б.). Згідно із свідоцтвом про смерть № 105048, виданим 31 травня 2018 року Куйбишевським ВДРАЦС м. Донецька, [PERSON], [INFO], помер 26 травня 2018 року в м. Донецьку. (а.с. 5). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявницею та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що дід заявниці [PERSON], [INFO], помер 26 травня 2018 року в м. Донецьк. Згідно із ч. 8\~ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За приписами ст. 317 ч.1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України та розглядаються невідкладно. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заявниця зверталась до Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із відповідною заявою, та останній, листом вих. № 15-5-4862/15.22-25 від 01 серпня 2018 року надав розяснення щодо виконання умов для реєстрації смерті фізичної особи. Задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть [PERSON] відповідного державного зразка та оформлення спадкових прав після смерті діда. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що вимоги про встановлення\~ факту\~ смерті\~ [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved