Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

01 липня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] , заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Заінтересована особа відмовила заявнику в державній реєстрації смерті, оскільки пред`явлені документи не відповідають формі, визначеній законодавством України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно для державної реєстрації смерті її чоловіка. Просить суд встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Куйбишевському районі, м.Донецьк, Донецької області, Україна у віці 61 рік від інтоксикації. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягає на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої\~особи надала\~суду заяву,\~в якій\~просить суд\~розглянути справу\~за її\~відсутності,\~заперечень по\~справі не\~має. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Межівським райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 21 листопада 1981 року, актовий запис №88, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого першій присвоєно прізвище як « [PERSON] ». Судом оглянуті надані заявником документи: «врачебное свидетельство о смерти, справка о причине смерти №2399, выданное Республиканским бюро судебно-медицинской експертизы 18 июня 2019 года», в яких зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешканець [ADDRESS] , помер [INFO] в Куйбишевському районі м.Донецьк, Донецької області, Україна у віці 61 рік від інтоксикації. Листи Межівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області №100/14.36-76 від 20 червня 2019 року свідчать про те, що з причини того, що лікарське свідоцтво про смерть та довідка про смерть видані самопроголошеною республікою та складені Республіканським бюро судово-медичної експертизи, заявнику відмовлено у державній реєстрації чоловіка. Ці документи не приймається судом, як докази, через їх неналежність у зв`язку з обставинами, викладеним нижче. Згідно з п.1 ст.3\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Ч.2 ст.9 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що довідка про причину смерті та лікарське свідоцтво про смерть (орган, який створений та діє у порядку не передбаченому законом), є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило [PERSON] , яка є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка. Згідно зі ст.18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так, п.5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть її чоловіка, так як реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива в даний час, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту смерті [PERSON] , оскільки це неможливо без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені заявником необхідно віднести на рахунок заявника. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved