Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У серпні 2015 р. представник позивача звернувся до суду із вищезазначеним позовом, просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 1452760,42 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 23.05.2008 р. між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/416, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 148366,48 дол. США на строк до 10.05.2027 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,3 % річних. Свої зобов'язання позивач виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість станом на 18.08.2015 року у розмірі 1452760,42 грн., яку він добровільно сплачувати не бажає. В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 23.08.2008 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до додаткового договору про внесення змін до та доповнень № 3 від 20.02.2014 р. до Кредитного договору № 6/4/2008/840-К/416 від 23.05.2008 р. валюта виконання зобовязання за Кредитним договором змінилась на гривню. Згідно правил проведення зміни валюти виконання зобовязань за кредитним договором у національну грошову одиницю за цим Додатковим договором, розмір зобовязань позичальника по поверненню кредиту станом на день підписання цього додаткового договору складає 1047568,24 грн. з розрахунку 6,99 % річних, а у разі невиконання та/ або неналежного виконання зобовязання позичальником 10,99 % річних. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання жодного разу не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 23.05.2008 р. ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/416, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 148366,48 доларів США для придбання у власність нерухомого майна квартири [ADDRESS], зі сплатою відсотків у розмірі 12,3 % річних від суми кредиту та строком до 10 травня 2027 року. Відповідно до додаткового договору про внесення змін до та доповнень № 3 від 20.02.2014 р. до Кредитного договору № 6/4/2008/840-К/416 від 23.05.2008 р. валюта виконання зобовязання за Кредитним договором змінилась на гривню. Згідно правил проведення зміни валюти виконання зобовязань за кредитним договором у національну грошову одиницю за цим Додатковим договором, розмір зобовязань позичальника по поверненню кредиту станом на день підписання цього додаткового договору складає 1047568,24 грн. з розрахунку 6,99 % річних, а у разі невиконання та/ або неналежного виконання зобовязання позичальником 10,99 % річних (а.с. 16). Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Положення статті 526 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором та додатковим договором від 20.02.2014 р. не здійснила, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на 18.08.2015 року утворилась заборгованість: 994296,94 грн. - заборгованість за кредитом; 38264,17 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7396,62 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 412802,69 грн. реструктуризована пеня (а.с. 6). Згідно п. 1.4 кредитного договору термін погашення кредиту встановлено 10.05.2027 року. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 23.05.2008 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники (а.с. 27). Згідно з п. 1.2. договору поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-який його частині) як від позичальника і поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до п. 1.4 договору поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватись виконання зобов'язань частково або в повному обсязі. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконала умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів суми основного боргу та процентів, а також заборгованість за пенею за прострочення сплати кредиту. Крім цього, позивач просить стягнути 412802,69 грн. реструктуризованої пені. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачі пені за реструктуризацію боргу. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів пені за реструктуризацію боргу задоволенню не підлягають. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо часткового задоволення вимог позивача та стягнення у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 1039957 грн. 73 коп. та судового збору у сумі у розмірі по 1827 грн., з кожного.

Outcome: partial