Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

01 лютого 2021 року позивач АТ «Кредобанк» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно 167 735 грн. 04 коп. заборгованості по кредиту. В обґрунтування вимог зазначив, що 20.03.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-179280, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 100 000 грн. зі сплатою 52,99 % річних за користування кредитом, строком до 19.03.2021 року. Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором. В порушення зазначених умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим заборгував банку станом на 24.11.2020 року 167 735 грн. 04 коп., що складається з: 98 562 грн. 54 коп. заборгованість за тілом кредиту; 64 092 грн. 41 коп. заборгованість за відсотками; 5 080 грн. 09 коп. заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту. На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути вказану заборгованість за кредитним договором із [PERSON] та його дружини [PERSON] . Так, як [PERSON] своїм підписом у анкеті заяві № CL-179280 підтвердив, що отримання кредиту є дрібним побутовим правочином та вважається таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку подали відзив на позовну заяву у зазначений строк до суду, в якому позов не визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] 20.03.2019 року уклав з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL-179280, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 100 000 грн. зі сплатою 52,99 % річних за користування кредитом, строком на 60 місяців, тобто до 19.03.2024 року, що підтверджується копією відповідного кредитного договору, копією анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту, меморіальним ордером від 20.03.2019 року, виписками про рух коштів по рахунках відповідача з 20.03.2019 року по 24.11.2020 року. Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором. Для здійснення належного погашення кредиту позичальник був зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленого графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій банку, передбачених п. 2.9 кредитного договору (п. 6.3.1 кредитного договору). Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 кредитного договору). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 кредитного договору. Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Пунктом 6.2 кредитного договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4 836 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Згідно з п. 10.4 кредитного договору, шляхом підписання цього кредитного договору, позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав: видав клієнту платіжну картку, відкрив рахунок/субрахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування, надав клієнту кредитні кошти у встановленому кредитним договором ліміті, тощо (для підтвердження належного виконання банком зобов`язань представником позивача надано суду копії відповідних меморіальних ордерів). Проте відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № CL-179280 від 20.03.2019 року своєчасно не виконував, внаслідок чого станом на 24.11.2020 року заборгував позивачу 167 735 грн. 04 коп., що складається з: 98 562 грн. 54 коп. заборгованість за тілом кредиту; 64 092 грн. 41 коп. заборгованість за відсотками; 5 080 грн. 09 коп. заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що оскільки [PERSON] 20.03.2019 року підписав анкету-заяву № CL-179280 на отримання готівкового кредиту, в якій підтвердив про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сімє`ю із [PERSON] . Крім того, підтверджує своїм підписом про отримання ним кредиту та вважати його дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, не опорюється у відзовах поданих відповідачами. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача АТ «Кредобанк» підлягає солідарне стягнення заборгованісті за кредитним договором № CL-179280 від 20.03.2019, яка станом на 24.11.2020 року становить 167 735 грн. 04 коп. Щодо розподілу судових витрат по справі, суд виходить з наступного. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Разом з тим, вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також детального розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (першої та останньої сторінки), укладеного АТ «Кредобанк» з Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», копію довіреності АТ «Кредобанк» № 11353 від 21.05.2020 року на ім`я [PERSON] , копію ордеру серії КС № 573217. Однак, на день ухвалення судом рішення позивачем не наданий акт про надані-спожиті послуги або інші належні, допустимі та беззаперечні докази про те, які саме послуги фактично були надані адвокатом позивачу, детальний опис обсягу робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також про те, що вартість таких робіт становить 16 773 грн. 50 коп. та докази їх сплати. У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Натомість в даному випадку витрати позивача на послуги адвоката не підтверджені будь-якими фінансовими документами. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували фактичне здійснення витрат на правничу допомогу позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 516 грн. 03 коп., однак відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за позовними вимогами майнового характеру юридичній особі встановлюється у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2 270 грн., тому позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 270 грн, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума судового збору підлягає стягненню з кожного із відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved