Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.10.2005 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував та надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1,2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина є малолітньою, постійно проживає разом із матір'ю [PERSON]. Відповідно до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона підтверджено факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків та зазначено про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON]. Крім того, факт небажання та ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується наступними доказами: довідкою відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, що підтверджує неотримання аліментів від відповідача на утримання сина за період з 26.12.2016 року по 04.09.2017 року, листом Управління кримінальної поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області про неможливість встановити місце проживання відповідача, а також рішеннями Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2017 року по справі №766/16249/16-ц, від 20.09.2016 року по справі №766/10491/16-ц, від 20.07.2017 року по справі №766/10725/17, якими також встановлено факт, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, матеріально не підтримує. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON].

Outcome: approved