Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. На обґрунтування вимог ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» посилалося на те, що між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (далі ВАТ «[PERSON] Аваль»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі ПАТ «[PERSON] Аваль»), та [PERSON] 30 вересня 2008 року укладений кредитний договір № 014/0082/82/163991, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит в розмірі 148 000,00 гривень, строком користування до 29 лютого 2012 року зі сплатою 21,45 % річних за користування кредитом. В силу того, що [PERSON] не зміг виконувати свої зобовязання в повному обсязі 17 березня 2009 року підписана Додаткова угода № 1 до Кредитного договору згідно якої змінено дату остаточного погашення кредиту, а саме -30 липня 2016 року та збільшено розмір кредиту. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 30 вересня 2008 року між банком та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладений договір іпотеки № 014/0082/82/163991/1, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 3787. Відповідно до умов указаного договору позичальник (іпотекодавець) передав банку (іпотекодержатель) в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 89,0 кв. м, що складається з чотирьох кімнат, знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №1527 від 09.07.2004 року, виданим ВАТ «ММК ім.Ілліча», зареєстрованим Маріупольським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 29059 в книзі 37, а також рішенням суду № 2-2426/2008 від 20.08.2008 року, зареєстрованим Маріупольським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 29059 в книзі 37. 17 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі ПАТ «Вектор Банк») укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 014/0082/82/163991 укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним кредитним договором. 22 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого право вимоги за договором іпотеки, який зареєстрований у реєстрі від 30 вересня 2008 року за № 3787, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], перейшло до ТОВ «Вектор Банк». Цього дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним договором іпотеки. Посилаючись на те, що станом на день звернення з цим позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просило суд у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 014/0082/82/163991, укладеним з ВАТ «[PERSON] Аваль», перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» станом на 07.07.2010 року у розмірі 134 501,02 гривень, але не менше загального розміру вимог, що існуватиме на момент здійснення продажу предмета іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 89,0 кв.м, що складається з чотирьох кімнат, знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №1527 від 09.07.2004 року, виданим ВАТ «ММК ім.Ілліча», зареєстрованим Маріупольським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 29059 в книзі 37, а також рішенням суду № 2-2426/2008 від 20.08.2008 року, зареєстрованим Маріупольським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 29059 в книзі 37, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною реалізації у розмірі 257 954,00 гривень, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. У звязку із неявкою відповідачів у судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 30 вересня 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/0082/82/163991, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит в розмірі 148 000,00 гривень, строком користування до 29 лютого 2012 року зі сплатою 21,45 % річних за користування кредитом. 17 березня 2009 року підписана Додаткова угода № 1 до Кредитного договору згідно якої змінено дату остаточного погашення кредиту, а саме -30 липня 2016 року та збільшено розмір кредиту. 30 вересня 2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ВАТ «[PERSON] Аваль» уклали договір іпотеки, на підставі якого для забезпечення виконання у повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 014/0082/82/163991 від 30.09.2008 року вони передали в іпотеку квартиру, загальною площею 89,0 кв.м, що складається з чотирьох кімнат, знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №1527 від 09.07.2004 року, виданим ВАТ «ММК ім.Ілліча», зареєстрованим Маріупольським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 29059 в книзі 37, а також рішенням суду № 2-2426/2008 від 20.08.2008 року, зареєстрованим Маріупольським БТІ в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 29059 в книзі 37. Вартість іпотечного майна була оцінена сторонами в сумі 257 954,00 грн. 17 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі ПАТ «Вектор Банк») укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 014/0082/82/163991 укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Цього ж дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним кредитним договором. 22 червня 2016 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого право вимоги за договором іпотеки, який зареєстрований у реєстрі від 30 вересня 2008 року за № 3787, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], перейшло до ТОВ «Вектор Банк». Цього дня між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги за указаним договором іпотеки. Відповідно до рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором №014/0082/82/163991 від 30.09.2008 року відповідач [PERSON] станом на 07.07.2010 року має прострочену заборгованість за кредитом у сумі 133050,51 гривень, з яких заборгованість за сумою кредиту 125 503,69 гривень, нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом 5176,72 гривень, пеня за порушення строків погашення кредиту 2370,10 гривень та прострочені платежі 186,62 гривень. Крім того за рішенням суду було стягнуто судовий збір у розмірі 1330,51 гривень та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень. 25 січня 2017 року на адресу відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надіслав вимоги про усунення порушення в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку», у відповідності до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про наявність заборгованості за кредитним договором №014/0082/82/163991 від 30.09.2008 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилами ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавецем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно умов договору іпотеки, укладеного між сторонами, іпотеко держатель має право вимагати від іпотекодавця дострокового виконання основного зобовязання у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх обовязків за основним зобовязанням. Також умовами договору іпотеки передбачене право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання у наступних випадках: повного або часткового неповернення у встановлені основним зобовязанням суми грошей; несплати або часткової несплати у встановлені основним зобовязанням строки суми відсотків; несплати або часткової несплати у встановлені основним зобовязанням строки суми неустойки. У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором іпотеки закріплене право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (далі Закон), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно пункту 5.4. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Боржниками належним чином грошові зобов'язання перед кредитною спілкою не виконані, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами наявність заборгованості відповідачів за кредитним договором та підтверджено неналежне виконання його умов. Проте, зі свого боку відповідачі не надали суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ними грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved