Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

01 грудня 2014 року позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що листопада 2003 року по травень 2008 року вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Наприкінці травня 2008 року спільне проживання припинили у зв*язку з її відмовою робити аборт. [INFO] вона народила дитину - [PERSON], батьком якої є відповідач по справі. У зв*язку з тим, що відповідач не визнає батьківство, позивач просить встановити, що [PERSON], [INFO] є батьком дитини - [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача по справі судовий збір, витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 700 гривень, витрати на оплату вартості молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 5325 гривень 75 копійок, витрати, пов*язані із поїздкою до м.Дніпропетровська для участі в проведенні експертизи в розмірі 972гривні 15 копійок та витрати на харчування в розмірі 158 гривень 23 копійки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги. Позивач зазначила, що в період часу з листопада 2003 року до травня 2008 року вони мешкали з відповідачем у цивільному шлюбі в м.Донецьку у гуртожитку. Вони обидва працювали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після того, як вона повідомила відповідачу про вагітність, відносини між ними зіпсувались, оскільки [PERSON] не бажав народження дитини, через що вони розійшлись. [INFO] вона народила дитину - доньку [PERSON], батьком якої є відповідач по справі, але останній батьківство відносно дитини не визнає. Представник відповідача [PERSON] частково визнав позов - в частині визнання батьківства відповідача відносно [PERSON] та стягнення аліментів на її утримання. Зазначивши, що відповідач по справі працездатний, працює прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов*язаних з оплатою вартості правової допомоги адвоката та витрат позивачки, пов*язаних із поїздкою до м.Дніпропетровська не визнав у зв*язку з їх безпідставністю та недоведеністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома із відповідачем приблизно з 2000 року, в її присутності він познайомився із [PERSON] Через деякий час вони разом переїхали мешкати до м.Донецька, де разом мешкали в гуртожитку. [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання приходили до неї в гості. Їх сприймали, в тому числі і вона, як родину, оскільки вони спільно вели господарство, разом ходили за покупками, планували спільне майбутнє, зокрема, придбати власне житло. Згодом вона дізналась про те, що [PERSON] повернулась із Донецька в м.Костянтинівка, оскільки завагітніла, а відповідач не хотів народження дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що сторони справі тривалий час мешкали однією сім*єю в м.Донецьку. Їй відомо, що після того, як [PERSON] завагітніла, вони разом із відповідачем по справі навіть обирали ім*я для майбутньої дитини, але згодом [PERSON] відмовився та наполягав, щоб позивачка зробила аборт. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача по справі, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], батьками якої в свідоцтві про народження серія [NUMBER] вказані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.32-33) та актового запису про народження № 26 від 16 січня 2009 року (а.с.34) відомості про батька [PERSON], [INFO] внесені за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до висновку експерта молекулярно-генетичної експертизи № 57 від 27 березня 2015 року (а.с.36-40) відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином, встановлено, що [PERSON], [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв*язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Відповідно до ч.2-4 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений, зокрема, матір'ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Приймаючи до уваги вищевикладене, дослідивши вищевикладені докази, які є належними та допустимими, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], тому позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. [PERSON] мешкає разом із матір*ю, що підтверджується довідкою КП «Служба єдиного замовника» (а.с.7), з 01 вересня 2010 року відвідує дошкільний учбовий заклад № 30 «Івушка», що підтверджується довідкою 80 від 3 грудня 2013 року (а.с.8). Позивач по справі працює продавцем продовольчих товарів ТОВ торгівельний будинок «М*ясна весна», розмір отриманої нею заробітної плати за період часу з травня по жовтень 2013 року становить 21793 гривні 36 копійок, що підтверджується довідкою № 373 від 20 листопада 2013 року (а.с.9). Як встановлено з пояснень представника відповідача, останній є працездатним, працює прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Оскільки факт батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] є підтвердженим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - з 01 грудня 2014 року до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі, не меншому, ніж половина прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку не грунтуються вимогах закону, зокрема, ч.2 ст. 182 СК України, якою передбачений мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст.79,86, 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с.1,2) та витрати, пов*язані з оплатою вартості молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 5325 гривень 75 копійок (а.с.48,50). Вимоги позивача щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги в розмірі 700 гривень (а.с.45) завдоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] був допущений до участі в справі та здійснював в процесі повноваження саме представника позивачки, а не особи, яка надає правову допомогу. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачкою надані чеки про придбання 15 березня та березня 2015 року пального на загальну суму 972 гривні 17 копійок (а.с.51-53), але із них не вбачається ким саме понесені ці витрати та не доведено, що вони були необхідними та пов'язані із поїздкою до м.Дніпропетровська з метою участі в проведенні молекулярно-генетичної експертизи, тому вимоги про відшкодування цих витрат задоволенню не підлягають. Вимоги про відшкодування витрат на харчування в розмірі 158 гривень 23 копійки задоволенню не підлягають, оскільки з наданого чеку не вбачається ким понесені ці витрати, до того ж, позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів за період часу з 01 грудня 2014 року до повноліття дитини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст.128, 134, 180,181,182 СК України,

Outcome: partial