Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

01.10.2018 позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн щомісяця, починаючи дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною трьох років, тобто до 24.08.2019. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у шлюбі з 09.03.2016, мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Їхні сімейні стосунки не склалися та вона вимушена була подати позов про розірвання шлюбу. Тривалий час позивачка з сином проживає окремо від відповідача. Вона не має можливості забезпечити матеріальне утримання дитини, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має доходу. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання сина надає несвоєчасно та не у повному обсязі, допомоги на її утримання, поки вона перебуває у декретній відпустці не надає взагалі. Відповідач має ще одну дитину - [PERSON], [INFO], на утримання якого надає матеріальну допомогу його матері добровільно, дитина фактично знаходиться на його вихованні. Інших утриманців відповідач не має. Зважаючи на наведене, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду подала заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити (а.с.27). Відповідач також не з'явився в судове засідання, надав письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.(а.с.28). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], у судове не з'явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду подала заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с.36). Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 09.03.2016 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, у зв'язку з чим [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується актовим записом № 184 згідно свідоцтва про шлюб (а.с.5). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить запис у свідоцтві про народження (а.с. 6). Із довідки про реєстрацію місця проживання виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 09.09.2016 та копії паспорта [PERSON] встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір'ю [PERSON] (а.с.7, а.с.11). Судом встановлено, що дитина перебуває на повному матеріальному утриманні матері, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини несвоєчасно та не у повному обсязі, допомоги на утримання позивачки, з якою проживає дитина до трьох років, не надає. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до її повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за ставками судового збору станом на день подання позову до суду - 01.10.2018. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 79, 83, 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved