Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зміну предмету позову (а. с. 39-42), просив встановити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділити йому у користування у даній квартирі житлову кімнату площею 9,7 м2 та залишити у загальному користуванні співвласників коридор площею 12,7 м2, кухню площею 6,4 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2 та вбиральню площею 1,5 м2. В обґрунтування позову зазначав, що він та відповідачі [PERSON] і [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , йому у цій квартирі належить ј частка, відповідачам у цій справі, двом його дочкам належить по ј частки квартири у порядку приватизації та по 1/8 частки у порядку спадкування після смерті їхньої матері та його дружини [PERSON] , яка у листопаді 2000 року загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після смерті дружини він із відповідачами тривалий час проживали разом. Однак з часом обидві дочки побудували власне життя та стали проживати окремо. У 2009 році він познайомився з [PERSON] , якій запропонував проживати разом із ним однією сім`єю у даній квартирі. З цього моменту між ним і відповідачами виникають непорозуміння та сварки щодо порядку користування належною їм на праві спільної часткової власності вказаною квартирою. На момент подачі позову відповідачі у квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують та не компенсують йому понесені ним витрати на утримання квартири. У зв`язку з реєстрацією місця проживання у квартирі двох його повнолітніх дочок [PERSON] і [PERSON] , він не може отримати субсидію та інші пільги, що передбачені законодавством для осіб пенсійного віку. Вирішити у досудовому порядку питання порядку користування квартирою між співвласниками не виявилося можливим, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву до суду, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів адвокат Гаєвський О.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачами позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] . У цій квартирі сторонам на праві спільної часткової власності у порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1997 року належить по ј частки даної квартири, тобто ѕ частки. Інша ј частка цієї квартири, що належала померлій [PERSON] , у рівних частках по 1/8 частки кожній належить відповідачам [PERSON] і [PERSON] у порядку спадкування на підставі свідоцтв про право на спадщину від 08 грудня 2009 року, виданих Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрованих у реєстрі за № 1-3719, № 1-3720, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка за № 155761667 від 11 лютого 2019 року). Відповідно до технічного паспорту вказана вище квартира загальною площею 64,6 м2, житловою площею 38,7 м2 складається з трьох житлових кімнат площею 17,5 м2, 11,5 м2 і 9,7 м2, коридору площею 12,7 м2, кухні площею 6,4 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2 та вбиральні площею 1,5 м2. Із довідки № 791 від 26 лютого 2019 року, виданої Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора - 1", вбачається, що у зазначеній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] , дві його дочки [PERSON] та [PERSON] , відповідачі у справі, та дві його онуки [PERSON] , 1996 року народження, та [PERSON] , 2003 року народження. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] заявив вимоги про виділення йому у користування у трикімнатній квартирі [ADDRESS] , загальною площею 64,6 м2, житловою площею 38,7 м2, меншої за площею житлової кімнати площею 9,7 м2 та залишення інших приміщень квартири: коридору площею 12,7 м2, кухні площею 6,4 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2 і вбиральні площею 1,5 м2 у спільному користуванні сторін. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання заявлених позовних вимог обома відповідачами, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved