Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

02.04.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити трудовий договір №19541 від 25.02.2005 року, який укладено між ФО-П [PERSON] та нею, зареєстрований у Севастопольському міському центрі зайнятості. Зобов'язати Харківський міський центр зайнятості до здійснення дій, спрямованих на зняття з реєстрації трудового договору. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 25.02.2005 року між нею та ФО0П [PERSON]М.(адреса реєстрації: вул. Адм. Кулакова, 28, кВ. 8, м. Севастополь, АР Крим, код [NUMBER]) укладено трудовий договір, який зареєстровано в Севастопольському міському центрі зайнятості за №19541, про що зроблено відповідний запис за №5 у її трудовій книжці, де зазначено, що вона з 24.02.2005 року прийнята на роботу бухгалтером-касиром. 01.02.2008 року вона звільнена за ст.. 38 КЗпП України (за особистим бажанням), але трудовий договір не було знято з реєстрації у центрі зайнятості. У зв'язку з окупацією території АР Крим, провести дії, пов'язані з розірванням трудового договору та зняття його з реєстрації за місцем його реєстрації у Севастопольському міському центрі зайнятості ні в неї ні в її роботодавця немає можливості, у звязку з чим вона вимушена звернути з даним позовом до суду. На судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] на судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив. Судом приймалися необхідні заходи для належного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, про що свідчить рекомендована кореспонденція, яку долучено до матеріалів справи. Уповноважений представник третьої особи Харківського міського центру зайнятості [PERSON], в судове засідання не Справа розглядається у відсутність відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що 25.02.2005 року між нею та ФО-П [PERSON]М.(адреса реєстрації: вул. Адм. Кулакова, 28, кВ. 8, м. Севастополь, АР Крим, код [NUMBER]) укладено трудовий договір, який зареєстровано в Севастопольському міському центрі зайнятості за №19541, про що зроблено відповідний запис за №5 у трудовій книжці позивача, де зазначено, що вона з 24.02.2005 року прийнята на роботу бухгалтером-касиром. 01.02.2008 року позивач звільнилася з займаної посади у ФО-П [PERSON] за ст.. 38 КЗпП України (за особистим бажанням), що підтверджується записом №6 в трудовій книжці позивача, як саме й зазначено, що трудовий договір №19541 знято з реєстрації. З метою працевлаштування на законних підставах або отримування допомоги на випадок безробіття позивач звернулася до Харківського міського центру зайнятості з запитом про надання довідки про підтвердження трудових відносин з ФО-П [PERSON] 24.03.2015 року Харківський міський центр зайнятості надав відповідь №ХМЦЗ-03-4007-26/15, в якій зазначив, що між ФО-П [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та найманим працівником [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) Севастопольським міським центром зайнятості 25.02.2005 року було укладено трудовий договір №19541, який станом на 23.03.2015 року з реєстрації не знято. У зв'язку з окупацією території АР Крим, провести дії, пов'язані з розірванням трудового договору та зняття його з реєстрації за місцем його реєстрації у Севастопольському міському центрі зайнятості ні в позивача ні в її роботодавця немає можливості Згідно з положеннями\~ст. 21 КЗпП України\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до вимог ст.. 24-1 КпЗП України, при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерством праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за №554/5745 зі змінами та доповненнями, покладено на державну службу зайнятості функції по реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Згідно з положеннями п. п. 6, 7\~Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N 554/5745, «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою», в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття з реєстрації трудового договору. Відповідно до вимог п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого\~Наказом Мінпраці України від 08.06.2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Згідно з положеннями\~ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207- VІІ,\~\~громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування. Припинення інших видів зайнятості, у тому числі самозайнятості та підприємницької діяльності, здійснюється за заявним принципом та спрощеною процедурою за місцем перебування особи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 43 Конституції\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Положеннями ст.. 46 Конституції України, передбачено, що\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття, з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.. Враховуючи те, що позивач мала трудові правовідносини з ФО-П [PERSON], який зареєстрований в [INFO], що на даний час являється окупованою територією, через що не має можливості припинити трудовий договір та зняти з реєстрації, в порядку передбаченому зазначеними вище законодавчими актами, що позбавляє права набути статус безробітного чи влаштуватися на інше місце роботи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині розірвання припинення трудового договору. Відповідно до вимог Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08 червня 2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та з належним їм документами. Згідно з положеннями\~\~Наказу міністерства праці та соціальної політики України\~\~№260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою»\~та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Відтак, вимога позивача про зобов'язання Харківського міського центру зайнятості здійснити дії, спрямовані на зняття з реєстрації трудового договору, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду про розірвання припинення договору і є підставою для зняття з реєстрації трудового договору, а тому вимоги позивача в цій частині є зайвими. Згідно з положеннями ч.3\~\~ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial