Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що [PERSON] на підставі типового договору постачання, який не потребує двостороннього підписання, так як був опублікований у газеті «Новини Закарпаття», отримувала від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для неї обємах та взяла на себе зобовязання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. З липня 2015 по березень 2016 року відповідачка здійснювала фактичне споживання природного газу в будинку 50 по вул. Возєднання у смт. Тересва, що підтверджується відомістю по обходу за березень 2015 року та актом про припинення газопостачання № 257 від 24.03.2016 р. Вказаними документами зафіксовано різницю у показниках лічильника природного газу та часткові оплати [PERSON] вартості спожитого природного газу на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут». Разом з тим, відповідачка не зверталася до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувалася послугами із газопостачання, визначаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обовязків, що з них випливають. Відповідно до пункту чотирнадцять розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим пяти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідачка у порушення вищевказаного пункту не своєчасно та не в повному обсязі проводила розрахунки за спожитий природний газ, тому станом на 09.08.2016 року у неї виникла заборгованість у сумі 9149.47 грв. 24.03.2016 року [PERSON] було відключено від газопостачання, у звязку з не оплатою заборгованості за спожитий природний газ. Відповідно до статей 67, 68 ЖК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Пунктом десятим ч. 3 ст. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За прострочення виконання грошового зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, сума штрафних санкцій за невиконання зобовязання відповідачки з грудня 2015 року по серпень 2016 року складає 678.09 грв., з яких 518.09 грв. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 160 грв. три відсотки річних від суми основного боргу. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася і не повідомила суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 26.08.2014 р. позивач постачає відповідачці [PERSON] природний газ у дворогосподарство, яке знаходиться у смт. Тересва, вул. Возєднання 50. Із 2015 року відповідачка зобов'язання щодо своєчасної сплати за надані позивачем послуги газопостачання належним чином не виконує і має заборгованість. Згідно відомості про обхід за березень 2016 року та акту про припинення газопостачання № 257 від 24.03.2016 р. [PERSON] припинено газопостачання та опломбовано лічильник за борг у розмірі 27448 м.куб. Станом на 09.08.2016 р. відповідачка має заборгованість на загальну суму 9149.47 грв., що стверджується довідкою ТОВ «Закарпатгаз Збут» від 09.08.2016 р. Відповідно до\~ст. 714 ЦК України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до\~пункту першого ч. 1 ст. 13\~\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно пункту 5 ч. 3 ст. 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 3\~\~ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугу\~\~з газопостачання, зобов'язаний оплачувати цю послугу. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов'язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондує право вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і - на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції, і 3% річних. Так, норма статті 20 Законі «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених статтею 625 ЦК. Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат в розмірі 518.09 грв. та 3% річних в розмірі 160 грв. є підставними. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Закарпатгаз Збут» 9827.56 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 1378 грв. сплачені ним при поданні позовної заяви до суду. Тому,

Outcome: approved