Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

у березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням зменшених та уточнених позовних вимог, просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість зі сплати відсотків за кредитним договором № 120ФЛ від 20.12.2017 року, яка утворилася за період із 06.03.2013 року по 06.03.2016 року у розмірі 88715, 96 доларів США, що за курсом 26,21 грн. за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.03.2016 року складає 2325245, 31 грн. Позов позивач мотивує тим, що 20.12.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 120ФЛ, згідно якого Банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 100000 доларів США на строк до 20.12.2010 року, а остання зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку визначеними договором. Банк свої зобовязання за договором виконав та видав кредит в обумовленому розмірі. Відповідач порушила боргові зобовязання та погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку не здійснює. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку цієї заборгованості. Відповідно до умов даного кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. З урахуванням розрахунку заборгованості за відсотками за період із 06.03.2013 року по 06.03.2016 року за вищевказаним кредитним договором, заборгованість складає 88715, 96 доларів США. Так, виходячи із розрахунку: 166570, 31 доларів США 77854, 35 доларів США = 88715, 96 доларів США, де 166570, 31 доларів США загальна сума заборгованості за відсотками станом та 06.03.2016 року; 77854,35 доларів США заборгованість за відсотками станом на 03.03.2013 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову та просила до спірних правовідносин застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 20.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № 120ФЛ, згідно якого банк при наявності вільних грошових коштів зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк 36 місяців по 20 грудня 2010 року, включно, у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 100000, 00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13, 6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 %, щомісячно, від встановленого ліміту на цілі, відмінні від оплати страхових платежів плюс суми, розрахованої відповідно до п.3.11, 3.12 даного договору. (а.с.21-22). 18.11.2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 120ФЛ від 20.12.2007 року. (а.с.23). Окрім цього, 06.01.2009 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору № 120ФЛ від 20.12.2007 року в частині зміни розміру відсотків за користування кредитом. (а.с.24). 20.12.2007 року між [PERSON] (Поручитель) та Приватбанк (Кредитор) укладено договір поруки, згідно якого предметом даного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] (Боржник) своїх зобовязань за кредитним договором № 120 ФЛ від 20.12.2007 року. (а.с.25). 05.12.2012 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позов ПАТ КБ «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто із [PERSON] Миколаївнина користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 120 ФЛ від 20.12.2007 року у розмірі 980424, 89 грн., стягнуто солідарно із ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму 10000,00 грн., а всього заборгованість у розмірі 124269, 12 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 990424,89 грн., у тому числі: - заборгованість за кредитом 72355, 00 доларів США; - заборгованість за процентами за користування кредитом 32049, 61 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом 8578, 33 доларів США; - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 11286, 18 доларів США. (а.с. 146 - 147). 19.12.2014 рішенням Октябрського районного суду м.Полтави визнано договір поруки від 20.12.2007 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] припиненим. (а.с.84 - 86). 11.03.2015 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області рішення Октябрського районного суду м.Полтава залишено без змін.(а.с. 87 90). Згідно з умовами кредитного договору № 120ФЛ від 20.12.2007 року позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в п.1.1 Кредитного договору та щомісячно до 25 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 16,10 % річних (згідно до умов додаткової угоди від 06.01.2009 року) від залишку поточної заборгованості за кредитом, а в разі порушення строків повернення кредиту на прострочену заборгованість нараховуються проценти за користування кредитом в розмірі 43 % річних від залишку простроченої заборгованості ( п.3.2 Додаткової угоди від 06.01.2009 року). (зв.ст. а.с. 23). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні встановлено, що сторони обумовили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Отримані кредитні кошти відповідач не повернула, що підтверджується даними розрахунку заборгованості (а.с.213). Заборгованість за кредитним договором № 120ФЛ від 20.12.2007 року зі сплати відсотків за період із 03.06.2013 року по 03.06.2016 року складає 88715, 96 доларів США. Так, виходячи із розрахунку: 166570, 31 доларів США 77854, 35 доларів США = 88715, 96 доларів США, де 166570, 31 доларів США загальна сума заборгованості за відсотками станом та 06.03.2016 року; 77854,35 доларів США заборгованість за відсотками станом на 03.03.2013 року. Таким чином, на час розгляду справи договірне зобовязання відповідачем не виконаного, тіло кредиту не повернуто, а тому суд вважає, що банк має право щомісячного нарахування відсотків на суму залишку заборгованості по кредиту, як плату за час фактичного користування кредитними коштами. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до умов кредитного договору № 120ФЛ від 20.12.2007 року позичальник зобов'язалася здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також установлено відповідальність за порушення графіка повернення кредиту та процентів за користування ним. Із матеріалів справи вбачається, що 05.12.2012 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ стягнуто із [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором № 120ФЛ від 20.12.2007 року в розмірі 124269, 12 доларів США. Із даним позовом позивач звернувся до суду 06.03.2016 року, що підтверджено даними поштового відправлення (а.с.215). Оскільки строк загальної позовної давності становить 3 роки, то позивач має право вимагати стягнення суми процентів за кредитним договором № 120ФЛ від 20.12.2007 року за період із 06.03.2013 року по 06.03.2016 року, а тому суд приходить до висновку, що позов подано в межах строку позовної давності. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконала свої зобовязання за умовами кредитного договору № 120ФЛ від 20.12.2007 року, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, на що він розраховував при укладенні договору, а тому позов підлягає задоволенню, у звязку з чим на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за даним кредитним договором, яка виникла за період часу із 03.03.2013 року 06.03.2016 року у розмірі 88715, 96 доларів США. Пленум Верховного Суду України у\~Постанові № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»\~розяснив, що згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України\~гривні. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до розпорядження НБУ від 04.07.2017 року курс долара США складає 25, 99 грн. за 1 долар США, а тому стягнута сума заборгованості у розмірі 88715, 96 доларів США на час ухвалення рішення у гривневому еквіваленті складає 2305727, 80 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 44746, 55 грн., який підлягає стягненню з відповідача, оскільки позов задоволено повністю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved