Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У липі 2014 р. [PERSON], яка діє як позивач та законний представник малолітнього позивача [PERSON], звернулася до суду з позовом, який уточнила в травні 2015 р., у якому зазначила, що 05.11.2012 р. її син [PERSON], на нерегульованому пішоходному переході, дотримуючись правил дорожнього руху, переходив проїзну частину вул. Червонофлотської в м. Маріуполі, під час чого на нього був скоєний наїзд автомобілем ЗАЗ під керуванням [PERSON], який, в порушення ПДР України, не надав дороги пішоходу. В результаті дорожньо-трнспортної пригоди [PERSON] було завдано тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих травм [PERSON] відчував сильний фізичний біль, проходив і на даний час проходить тривале лікування, діагностику, реабілітацію у низці медичних закладів, від чого кардинально змінився його спосіб життя: [PERSON] тривалий час був прикутий до ліжка, проходить численні хворобливі медичні процедури, навчається за окремою програмою, повністю відмовився від зайнять улюбленими справами, змінилися його інтереси і прагнення, не може спілкуватися з друзями. У звязку із цим [PERSON] став дратівливим, образливим, відчуває тривогу за майбутнє, що спричиняє йому моральних страждань. Тому позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди в сумі 784\~264,00 грн., а з відповідача [PERSON] «СК «АХА Страхування», оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, в сумі 5\~000,00 грн. Також просили відшкодувати судові витрати, збитки та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, ояснив відповідно до заяви. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в суді позов визнали частково, визнали, що наслідком дій відповідача є завдання шкоди, але з розміром відшкодування не згодні. Не заперечували відшкодувати повністю завдані збитки, та моральну шкоду в сумі 5\~000 рн. Представник відповідача - [PERSON] «СК «АХА Страхування» письмово просив розглінути справу за його відсутності, у своїх запереченнях позов не визнав, оскільки позивачем не дотриманий порядок звернення за страховим відшкодуванням. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, згідно обвинувального вироку Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.07.204 р., який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році». Вироком встановлено, що 05.11.2012 р. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушивши вимоги п.п. 1.7, 12.4, 12.9 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України та вимог дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2, скоїв наїзд на пішохода [PERSON], якому було завдано тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 134-138). Крім того, судом встановлено, що внаслідок отриманих при ДТП травм [PERSON], [INFO], проходив і на даний час проходить тривале лікування, реабілітацію з прийняттям численних медикаментів, процедур. Юрій полишив зайняття спортом, навчається дистанційно (а.с. 22-24, 30-50, 59-60, 61-79, 88, 123, 125). У відповідності із ч. 1 , п.п. 1, 2 ч. 2, ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суд вважає, що спричинені [PERSON] фізичний біль, стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього з боку [PERSON] безумовно завдають потерпілому моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. З висновку судово-психологічної експертизи № 13799 від 15.04.2015 р. вбачається, що актуальний стан [PERSON] характеризується депресивними реакціями (стан тривоги, емоційного напруження, занепокоєння), особливості такого стану свідчать про наявність стресогенно обумовленої проблематизації його життя на соціальном рівні, яка виникла в результаті отримання тяжкої шкоди здоровю внаслідок ДТП. У нього маються негативні зміни в психічній діяльності і життєдіяльності, виникли негативні перешкоди зміни, які призвели до значних порушень в його особистому благополуччі, обєктивно порушили звичні й оптимальні для нього зміст та якість життєдіяльності. Можливий розмір грошової компенсації за завдані [PERSON] моральні страждання становить 789\~264,00 гривень (а.с. 160-167). Даний розмір відшкодування суд бере за основу, оскільки він розрахований на підставі відповідної методики, яку внесено до реєстру методик проведення судових експертиз Міністерством юстиції України, враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, а також відповідає вимогам розумності і справедливості. А стороною відповідача дани висновок експертизи не спростований. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ з державним номером АН 5603 НХ була 23.06.2012 р. застахована у [PERSON] «СК «АХА Страхування» за полісом № АВ/351712. Сума відшкодування за шкоду, зподіяну здоровю, становить 100\~000,00 гривень (а.с. 114). Згідно пунктів 26.1., 35.1., підпункту 37.1.4. пункту 37.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з листа з додатками [PERSON] «СК «АХА Страхування» на імя [PERSON] від 02.02.2015 р., 28.12.2014 р. страхова компанія добровільно сплатила [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в сумі 13\~340,16 гривень, що свідчить про звернення позивачки у передбчений п. 37 Закону України за страховим відшкодуванням та узгодженість суми виплати. Таким чином, зважаючи на наведені норми закону, частину завданої позивачеві [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5% страхової виплати (100\~000,00 грн. за договором страхування від 23.06.2012 р.) за шкоду, зподіяну здоровю, що становить 5\~000,00 грн., має відшкодувати [PERSON] «СК «АХА Страхування». Іншу частину має відшкодувати відповідач [PERSON], оскільки страхової виплати недостатньо для повного відшкодування моральної шкоди. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд не має права зменшити розмір відшкодування шкоди, оскільки шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частинами 1, 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Судом також встановлено, що позивачкою [PERSON] були здійснені витрати на оплату правової допомоги при досудовому розслідуванні та при судовому розгляді кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України в загальному розмірі 3\~800,00 грн. (2\~000 грн. + 1\~800 грн.), а також на оплату оголошення в органі масової інформації в сумі 215,25 грн. (а.с. 55, 81-88). Однак, суд не вважає дані витрати судовими, оскільки вони були зроблені при розгляді іншой справи і, у даному випадку, відносяться до збитків, які підлягають відшкодуванню позивачці з боку відповіча. Документально підтверджені витрати позивачки на придбння проїзних квитків в загальній сумі 1\~229,40 грн. (319,84 грн. + 319,84 грн. + 294,86 грн. +294,86 грн.) є судовими витратами, оскільки переїзд позивачів відбувався за для прибуття на експертизу. Таким чином, загальна сума збитків та судових витрат позивачки становить 5\~029,40 грн. (3\~800,00 грн. + 1\~229,40 грн.). Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачі були звільнені при подачі позову від сплати судового збору, то з кожного з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір за ставками, передбаченим ст. 2 Закону України «Про судови збір».

Outcome: approved