Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPS0GK0000000011 про надання кредиту, згідно вимог якого остання отримала кредит в сумі 40 000 доларів США на строк до 07.02.2028 року із платою за користування кредитом в розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ZPS0GK0000000011 від 07.02.2008 року в сумі 40 000 доларів США та судові витати по справі. У судовому засіданні представник позивача - Мурко Н.Г. не з'явилась, про день, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилась та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPS0GK0000000011 про надання кредиту, згідно вимог якого остання отримала кредит в сумі 40 000 доларів США на строк до 07.02.2028 року із платою за користування кредитом в розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-11). Згідно п. 2.1.1. кредитного договору № ZPS0GK0000000011 від 07.02.2008 року банк зобов'язується надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 8.1. даного договору, а також, за умови виконання позичальником умов, передбачених п. 2.2.7 даного договору. Пунктом 2.2.2. зазначеного кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до п.п. 8.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Згідно п.5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань , передбачених кредитним договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову. Як вбачається з п.8.1 кредитного договору № ZPS0GK0000000011 від 07.02.2008 року позичальник сплачує банку винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 договору. Пунктом 8.3. зазначеного договору передбачено, що забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека квартири 4-кімнатна квартира загальною площею 75,49 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 8.4 зазначеного кредитного договору, при порушенні позичальником зобов'язань із погашенням кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прос рочки, але не менше 1 гривні. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 14.04.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № ZPS0GK0000000011 від 07.02.2008 року в сумі 39 559,64 доларів США, з яких: 34 610,96 доларів США - заборгованість по кредиту, 2876,65 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 42,10 доларів США - заборгованість по комісії за користування за кредитом, 135,73 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 10,93 доларів США - фіксована частина, 1883,27 доларів США - штраф (процентна складова). Зазначений розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, який представником позивача був наданий у додатках до позовної заяви. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Згідно зі ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № ZPS0GK0000000011 від 07.02.2008 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (банк), надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved