Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

02.05.2018 позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], які діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], з вимогами: визнати [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви зазначили, що є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрована проживаючою в зазначеній квартирі, однак фактично за місцем реєстрації не проживала, оскільки весь час мешкає за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею за вказаною адресою мешкає неповнолітній син, [PERSON], [INFO]. Реєстрація відповідачки та її сина порушує їх права як співвласників житла, у тому числі на власний розсуд розпоряджатися належним майном. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2018 провадження у справі відкрио, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.08.2018 прийнято відмову позивача [PERSON] від позову, провадження по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] в її особистих інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням закрито. Закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] в її особистих інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], подала заяву про визнання позову, просила провести розгляд справи за її відсутністю. У зв'язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Спірним є право користування житловим приміщенням у виді квартири [ADDRESS] Зміївського району Харківської області, яка на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради 14.03.2011, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зареєстровано в Реєстрі за № 33201247 (а. с. 18, 19). З копії будинкової книги вбачається, що за адресою: [ADDRESS], значаться зареєстрованими [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] (а.с. 21) Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у це право (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. theUnitedKingdom), заява № 19009/04, п. 50; рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitsky v. Ukraine») заява № 30856/03, п. 41. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно вимог статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Позивачами надані докази того, що відповідач [PERSON] та її неповнолітнй син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] але понад рік у спірному житловому приміщенні не проживають без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між співвласниками житла та відповідачкою щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. Доводи позивачів про те, що відповідачка разом з неповнолітнім сином [PERSON] проживає тривалий час за адресою: [ADDRESS], відповідачкою не спростовані. За таких обставин суд дійшов висновку, що право відповідачки на користування чужим майном (спірною житловою квартирою) підлягає припиненню на вимогу співвласників цього майна, відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Крім того, відповідач [PERSON] у заяві, поданій до суду, позовні вимоги визнала та вказала про те, що дійсно за місце реєстрації не проживала, тривалий час мешкає разом з неповнолітнім сином за іншою адресою, що вказує на той факт, що відповідач добровільно залишила місце реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON] в її особистих інтересах та інтерсах неповнолітнього сина [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. З відповідачки [PERSON] належить стягнути судовий збір, згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved