Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 позивач, [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 29.10.2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER] в м. Києві по вул. Радунській, 18 перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Хундай», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року [PERSON] визнано винним у даному ДТП за ст. 124 КпАП України. Оскільки на момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно із полісом № АІ/4453309, позивач 12.02.2015 року звернулася до відповідача із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування, проте жодних дій які б свідчили про виконання страховиком свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування останнім вчинено не було. У зв'язку з настанням ДТП, з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого автомобіля [PERSON] 27.01.2015 року здійснила незалежне авто товарознавче дослідження, за результатами якого вартість матеріального збитку склала 10 107,97 грн. Так як до цього часу відповідачем не здійснено виплату страхового відшкодування, позивач була змушена звернутися до суду з відповідним позовом й просила суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 10 109, 97 грн., витрати на проведення експертиз у розмірі 900, 00 грн. та судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про причини його неявки суду не відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29.10.2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER] в м. Києві по вул. Радунській, 18 перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Хундай», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року [PERSON] визнано винним у даному ДТП за ст. 124 КпАП України. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до полісу № АІ/4453309 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинним на момент вчинення ДТП відповідальність [PERSON] була за страхована у ПрАТ «СК «Україна». 27.01.2015 року з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого автомобіля здійснив незалежне автотоварознавче дослідження у ТОВ «Експерт-Сервіс» й за Висновком № 8967 від 27.01.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Хундай», реєстраційний номер [NUMBER] склала 10 107 грн. 97 коп. Будь-яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту оцінювача, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Як вбачається з матеріалів справи позивач, [PERSON] зверталася до відповідача із письмовою заявою на виплату страхового відшкодування від 12.02.2015 року, проте жодних дій, які свідчили про виконання страховиком свого обов'язку по виплаті страхового відшкодування останнім вчинено не було. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності з положеннями п. п. 34.1., 34.2., 34.3., 34.4. ст. 34 цього Закону Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Так, як позивач [PERSON] скористалася своїм правом та з метою визначення реальної вартості виконання робіт для відновлення пошкодженого автомобіля здійснила незалежне авто-товарознавче дослідження, страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілій витрати на проведення експертизи (дослідження), що відповідно до квитанції № 6 від 27.01.2015 року складають 900 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Суд дійшов висновку, що відповідач, ПрАТ «СК «Україна», не прийняв рішення і не виплатив у встановлений строк позивачеві страхове відшкодування в сумі 10 107,97 грн., чим порушив її права, які підлягають захисту. Згідно вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 23, 625, 979 - 984, 988-992, 999, 1167, 1188 ЦК України, ст. 5, ст. 22, ст. 29, ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved