Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

01.12.16 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити правовідношення в договорі № ІКІ PG 3.51924.001 від 23.08.12р., в якому вона виступає позичальником, зазначивши кредитодавця замість ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» - фізичну особу [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.12р. уклала кредитний договір № ІКІ PG 3.51924.001 з [PERSON] При підписанні угоди останній повідомив їй, що перебуває на посаді керівника індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції ПАТ «ВБР» та має право укладати договір від імені банку. Позивач вважає, що в договорі не вказано, на підставі якої довіреності діяв [PERSON], що ставить під сумнів його право на укладання кредитного договору від імені Банку. Позивач стверджує, що викладені обставини є підставою для зміни правовідношення, оскільки кредитні договори не можуть укладатись між фізичними особами, вона була введена в оману. Крім того, при укладанні договору були порушенні норми статей 203, 215, 236, 647 ЦК України в частині невідповідності кредитора та його правового статусу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив позов задовольнити. Зазначив, що наміру уточнювати вимоги не має, а у тексті заяви помилково зазначено назву позову « про визнання договору недійсним». Єдиною вимогою позивача є вимога про зміну правовідношення в кредитному договорі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Від ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» надійшло письмове заперечення на позов, з тих підстав, що при укладенні оспорюваного договору [PERSON] виступав як представник ПАТ «ВБР» на підставі виданої головою правління банку довіреності. Як фізична особа він оспорюваний договір не укладав. Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів. Із матеріалів справи вбачається , що 23.08.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» укладений кредитний договір. Відповідач [PERSON] на момент укладення договору працював у ПАТ «ВБР» на посаді керівника індивідуального бізнесу Львівської обласної дирекції та вчиняв правочини на підставі довіреності від імені ПАТ «ВБР», що вбачається із самого договору. Укладений Кредитний договір за своєю природою не є правочином між позивачем та фізичною особою [PERSON], кредитором згідно умов даного договору виступає ПАТ «ВБР». Позивач була обізнана з умовами кредитного договору, про що свідчить факт його підписання та отримання кредитних коштів саме в приміщенні банківської установи. Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України з міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Враховуючи вищенаведене, сторони кредитного договору мали право на його укладення, мали достатній обсяг цивільної діє- та правоздатності та реалізували його. Відтак, посилання позивачки та її представника на те, що відповідач виступав при укладенні договору як фізична особа, оскільки підписував вказаний договір є надуманими, безпідставними, а тому не можуть прийматися до уваги. Окрім того, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23.11.15р. з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором, який є предметом розгляду даної справи. Дане рішення вступило в законну силу та звернуто до виконання, що не заперечується самою позивачкою. Рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 03.06.14 р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки ,визнання додатку до договору удаваним та зобов»язання до вчинення дій. А згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зміну правовідношення в спірному кредитному договорі.

Outcome: dismissed