Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

01.12.1999 року у віці 73 роки померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилася квартира [ADDRESS]. Ця квартира належала на праві спільної часткової власності подружжя матері та батькові позивача [PERSON]. Батько помер 16 квітня 1996 року. Після його смерті мати прийняла спадщину та оформила свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частини квартири, що належала батькові. Будучи єдиною дитиною у батьків та відповідно єдиним спадкоємцем, позивач прийняв спадщину після смерті матері та отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/2 вищевказаної квартири, яка початково належала його матері. Однак оформити право на іншу частину квартири, яку мати отримала у спадок після смерті його батька, [PERSON] позбавлений можливості, оскільки мати за життя не зареєструвала у встановленому порядку право власності на частину квартири, набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням викладеного позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частки однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 36,7 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., яка складається з: 1- тамбур, 2 - кухня, 3-кімната. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Представник Бершадської міської ради до початку розгляду справи по суті надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та справу просив слухати за відсутності представника відповідача. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1993 року (а.с.18) [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS]. 16.01.1996 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с.7). [PERSON] будучи дружиною померлого згідно свідоцтва про одруження (а.с.9), отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину належної їм квартири (а.с. 17). Однак за життя не зареєструвала його у відповідних органах. [PERSON] померла 01.12.1999 року відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7). [PERSON], як вбачається з копії паспорта (а.с.6) та свідоцтва про народження (а.с.8), будучи сином померлої та єдиним спадкоємцем на її майно, вчасно прийняв спадщину у відповідності до діючого на той час законодавства та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.07.2015 року (а.с.15) на 1/2 частку кваритири № 2 в житловому будинку №3 по вул. Дружби в м. Бершадь. Відповідно до постанови нотаріуса від 17.07.2015 року (а.с.10) у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу половину вказаної квартири позивачеві було відмовлено, оскільки за життя його мати не провела державну реєстрацію у відповідних органах свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Ст. 548 цього ж кодексу визначає, що особа приймала спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved