Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Служба у справах дітей Рогатинської районної державної адміністрації звернулася до Рогатинського районного суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначено, що відповідачка по справі є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачка не піклується про сина, не створює йому належних умов для проживання, не забезпечує його належне навчання та відвідування школи. Така поведінка матері свідчить про неналежне виконання нею батьківських обов'язків. З матір'ю неодноразово проводилися виховні бесіди. Однак жодних висновків нею не зроблено. Просила позов задовольнити повністю. Вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів в сумі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача Пришляк Н.В. позовні вимоги підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Крім того, пояснила, що мати немає жодного впливу на сина, який не відвідує школу, втікає з дому. Коміся з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації прийшла до висновку за доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Просила позов задовольнити. Позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина та стягувати з відповідачки на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму доходів громадян. Відповідачка позов визнала. Пояснила, що син [PERSON] її зовсім не слухає, пропускає заняття в школі, втікає з дому. Вона не справляється з обов'язками по вихованню сина. Не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. На даний час вона не працює немає жодного заробітку. Просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 100 грн. щомісячно, оскільки в неї відсутні будь-які засоби для існування. Суд, вислухавши доводи представника позивача, відповідачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Рогатинського районного управління юстиції. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації №6 від 22 лютого 2017 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків підтверджується протоколами бесід з матір'ю, довідками- характеристиками з місця проживання, виданими сільським головою Підгородянської сільської ради, листом Підгородянської ЗОШ І-ІІ ступенів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз'яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За наведених вище в рішенні обставин і доказів суд приходить до висновку, що відповідачка, як мати, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дітей, не проявляють щодо сина батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON] не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоч має таку можливість. Мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками через що її слід позбавити батьківських прав. Судом встановлено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Оскільки суд прийшов до висновку про позбавлення батьківських прав матері, місце перебування батька невідоме, опікун /піклувальник/ щодо дитини ще не визначений, суд передає неповнолітнього під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були вжиті заходи для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найкращий спосіб подальшого влаштування долі дитини відповідно до вимог, встановлених у порядоку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, який затверджений Постановою КМ України, від 24.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини". Органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. за ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не працює, не має постійного заробітку. За ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення твердої щомісячної суми на утримання дітей а саме - матеріальне становище відповідачки по справі, стан здоров'я. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved