Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

02.04.2018 р. [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування вказує, що відповідач є батьком їх повнолітнього сина [PERSON]. У даний час останній навчається на денному відділенні 1-го курсу Інженерно-будівельного інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури. Строк навчання із 01.09.2017 р. по 30.06.2021 р.. Інтенсивність навчального процесу денної форми навчання вищевказаного ВНЗ та вимоги до виконання академічних планів і завдань повністю виключають можливість отримання заробітку їх сином. Позивач працює, але в неї немає можливості повністю забезпечити потреби сина, пов'язані з його навчанням, проживанням у м. Одеса, належним якісним харчуванням та одягом, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2380 грн. щомісячно на період навчання їх сина. Ухвалою від 18.05.2018 р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 26.06.2018 р.. 26.06.2018 р. розгляд справи було відкладено на 21.08.2018 р. у зв'язку із неявкою відповідача у судове засідання. 21.08.2018 р. у судове засідання позивач не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] повідомлявся судом про день, час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, проте повістка повернута до суду з відміткою пошти про причини невручення: за закінченням строку зберігання. Розгляд справи було відкладено на 26.09.2018 р.. 26.09.2018 р. відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з'явившись до органів пошти за її отриманням, про що свідчать довідки поштового відділення про причини невручення судових повісток: за закінченням терміну зберігання. Згідно з ч.9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Згідно з ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Позивач у судовому засіданні проти заочного розгляду справи не заперечувала, позов підтримала, з підстав зазначених вище, просила його задовольнити. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], який продовжує навчання за денною формою за державним замовленням у Інженерно-будівельному інституті Одеської державної академії будівництва та архітектури з 01.09.2017 р. до 30.06.2021 р. (копія довідки №438 від 14.03.2018 р., а.с. 20). Відповідач - [PERSON] є батьком дитини (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 10 травня 2000 року, а.с. 16). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона працює, але в неї немає можливості повністю забезпечити потреби сина, пов'язані з його навчанням, проживанням у м. Одеса, належним якісним харчуванням та одягом, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2380 грн. щомісячно на період навчання їх сина. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, однією з обставин яку повинен врахувати суд при розгляді даного позову є право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання. Позивачем надано суду копію паспорта сина з відміткою про реєстрацію його місця проживання у м. Одесі та у судовому засіданні підтверджено те, що син проживає окремо від неї та не бажає звертатись самостійно до суду з позовом про стягнення з батька аліментів на його утримання у зв'язку із продовженням навчання. З урахуванням викладеного, позивачем не було доведено та не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження її права на звернення до суду із позовом про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, так як позивача було звільнено від сплати судового збору.

Outcome: dismissed