Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

02.05.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнила, та в якій вказала, що власниками будинку [ADDRESS] були - [PERSON] та [PERSON] (по Ѕ частині кожен) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2002 року, виданого держаним нотаріусом Першої Бахмутської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-3714. Позивач зазначає, що [PERSON] був її чоловіком, однак [INFO] він помер. За життя [PERSON] подарував позивачці Ѕ частини житлового будинку зі всіма спорудами та забудовами за адресою: [ADDRESS] . У позові також зазначено, що позивачка з чоловіком, як до отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2002 року, коли ще була жива матір її чоловіка - [PERSON] , яка померла [INFO] , так і після його отримання, мешкали у вказаному будинку, сплачували комунальні послуги, утримували його за власні кошти. Брат чоловіка - [PERSON] , у спірному будинку не мешкав, ніяких витрат на його утримання не ніс. Згодом стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] . Спадщина після його смерті не відкривалася, так як крім брата, інших родичів не має. Позивачка зазначає, що на теперішній час вирішити питання щодо спірного майна не має можливості, так як брат чоловіка, який є власником Ѕ частини будинку, громадянин Росії, де і помер. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку зі всіма спорудами та побудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Пролетарська [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Топчийов Є.В. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених у позові. Представник відповідача - Бахмутської міської ради у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив винести рішення на розсуд суду. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що власниками (в рівних долях) житлового будинку з надвірними спорудами та побудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3714 є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Вказане свідоцтво 08.02.2007 року зареєстровано в КП «Артемівське БТІ», номер запису № 9120 в книзі 67-49, згідно Витягу № 13499931. [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1975 року, актовий запис № 220 (а. с. 5). [INFO] року у віці 71 року помер чоловік позивачки - [PERSON] , [INFO] , про що 12.10.2018 року Бахмутським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 1689 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 5). Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 12.04.2018 року (ННВ 075852), посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Полєжаєвою Г.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 387, за життя [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував) позивачу Ѕ частину у праві власності на житловий будинок зі всіма спорудами та забудовами за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 28.01.2010 року (а. с. 8), [INFO] помер [PERSON] (брат чоловіка позивачки та власник Ѕ частини спірного будинку) у м. Волгоград, Краснооктябрського району, РФ, актовий запис № 218. Позивач вказує, що вони з чоловіком, як до отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2002 року, коли ще була жива матір чоловіка позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] , так і після його отримання мешкали у вказаному будинку, сплачували комунальні послуги, утримували його за власні кошти, на підтвердження чого були надані рахунки на оплату комунальних послуг (а .с. 10). Згідно звіту про оцінку майна від 22.04.2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат № 895/ 16 від 07.11.2016 року, виданий ФДМУ) (а. с. 9), ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 73,94 кв.м, жилою - 43,17 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , становить 158 010 грн. (1/2 частина будинку - 79 005 грн.). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно інформації, наданої на запит суду завідувачем Першої Бахмутської державної нотаріальної контори Шеллар В.Л. та даних з Реєстру спадкових справ № 1325/01-16 від 30 травня 2019 року встановлено, що спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Свідок [PERSON] вказала, що вона є сусідкою позивачки з 2008 року та зазначила, що [PERSON] не бачила з моменту свого проживання за даною адресою. Свідок [PERSON] зазначив, що він є сусідом позивачки з 2011 року та проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON] він не знає та не бачив його з часу свого проживання за вказаною адресою. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З наведеного суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділи спірним майном і більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому вона набула право власності за набувальною давністю на будинок [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, а тому мають бути задоволені у повному обсязі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved