Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі кредитного договору № 490937275 від 20 березня 2015 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 41 523 гривні 99 копійок, а відповідач зобов'язувалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 39,9 % на рік, неустойку та інші платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених Договором та Додатком 1 до нього з кінцевим терміном повернення 23 березня 2018 року. Відповідач своє зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 23 вересня 2015 року у неї утворилася заборгованість. Користуючись своїм право на дострокове виконання зобов'язання та повернення кредиту, Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення всієї суми кредиту, відсотків та штрафів у розмірі 50801 гривня 42 копійки, з них: 41523 гривні 99 копійок - заборгованість за кредитом, 8277 гривень 43 копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1000 - неустойка (штраф). Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи (а.с. 38). Разом із матеріалами позовної заяви подано клопотання про розгляд справи у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів та про можливість ухвалити заочне рішення (а.с. 21), аналогічну заяву подав представник Банку перед судовим засіданням 16 листопада 2015 року (а.с. 28, 29). Враховуючи права, передбачені для сторін ст. 27 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі доказів, які він подав разом з позовною заявою. Відповідач [PERSON] у судові засідання 16 та 30 листопада 2015 року не з'явилася. Судова повістка на 16 листопада 2015 року повернулася з відміткою, що за вказаною адресою вона не проживає (а.с. 32-33). В той же час, із м. Києва відповідач [PERSON] на адресу суду в обидва судові засідання відправила телеграми, що до суду не може з'явитися за станом здоров'я (а.с. 31, 39). В останній телеграмі зазначила, що погоджується з рішенням суду (а.с. 39). Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачу достеменно було відомо про час і місце судових засідань, а до суду вона не змогла з'явитися за станом здоров'я. За таких обставин судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості із [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі кредитного договору № 490937275 від 20 березня 2015 року. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредитні кошти у сумі 41523 гривні 99 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,9 % на рік з кінцевим терміном повернення 23 березня 2018 року. Кредит надавався [PERSON] шляхом перерахування грошових коштів у сумі кредиту на рахунок клієнта, відкритий останньому у ПАТ «Альфа-Банк», для зарахування коштів на повернення заборгованості за договорм. Випискою по особовим рахункам з 20 березня 2015 року по 23 березня 2015 року стверджується, що Банк повністю виконав свої зобов'язання за Договором кредиту та перерахував [PERSON] кредитні кошти в сумі 41523 гривні 99 копійок. Порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, повинні були здійснюватись позичальником щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком 1 до Договору, а його невід'ємною частиною. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Пунктом 6 Договору визначено, що [PERSON] зобов'язувалась здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його користування та/або сум комісійної винагороди та/або інших платежів за цим Договором, шляхом внесення належних до сплати сум грошових коштів готівкою через касу Банку чи каси його структурних підрозділів на рахунок та/або шляхом безготівкового перерахування на Рахунок. Днем повернення кредиту вважається день списання Банком направлених позичальником на повернення заборгованості за кредитним договором коштів у відповідні терміни, що передбачені Договором для здійснення платежів за цим договором з метою їх подальшого зарахування на рахунки Банку по обліку заборгованості позичальника (п. 9 Договору). Позичальник зобов'язувалась забезпечити наявність на рахунку необхідної суми коштів у розмірі чергового платежу, що визначений цим Договором до 16-ої години за київським часом дня Дати платежу (п. 7 Договору). [PERSON] підписання договору підтвердила, що попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, з його вартістю, особливостями, перевагами та недоліками (п. 5 Договору). За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборговності за кредитним договором (а.с. 11) доведено, що відповідач - позичальник [PERSON] з дати отримання кредитних коштів і до часу звернення Банку в суд із цим позовом не приступила до виконання зобов'язань за договором, не погашає заборгованість за основною сумою боргу у визначеній Договором та Графіком сумі. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 15 Договору, Банк має право в будь-якому разі вимагати у судовому порядку дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника за Договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за Кредитом. Отже, вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 41523 гривні 99 копійок підлягає до повного задоволення. Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки. Відповідно до п. 12 Договору кредиту нарахування процентів на залишок заборгованості здійснюється щомісячно протягом поріоду з дня надання кредиту до календарної дати (в залежності від того, яка з них настане раніше), яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або фактичного повернення заборгованості за кредитом. За користування кредитними коштами відповідно до п. 2.2. умов Договору (а.с. 4) та Графіку погашення заборгованості (а.с. 7) встановлена процентна ставка у розмірі 39,9 % річних. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення. Розрахунком заборгованості (а.с. 11) доведено, що [PERSON] з моменту отримання кредиту і станом на 29 вересня 2015 року допустила заборгованість по процентах за користування кредитом в 8 277 гривень 43 копійки. Відповідно до норм цивільного законодавства: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Договором передбачено, що за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним, та/або комісій, якщо сплата таких комісій передбачена Розділом № 1 Договору та/або інших платежів за Договором, Позичальник має сплатити Банку штраф у розмірі 200 гривень за перший прострочений платіж та 500 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Одним простроченим платежем вважається випадок, коли позичальник не забезпечив наявність на рахунку суми, яка є не меншою, ніж сума чергового платежу за Договором, у розмірі, що визначений Договором, зобов'язання зі сплати якого настало. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 11) вбачається, що Банк нарахував [PERSON] кошти за прострочення платежів починаючи з дати видачі кредиту у сумі по 200 гривень щомісячно, що станом на 29 вересня 2015 року становить - 1000 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Банк має право, в будь якому разі вимагати, в тому числі і у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за Договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень умов Договору погоджених сторонами (п. 15 Договору). Така умова Договору повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 12 жовтня 2015 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту, яка до сьогодні залишилась без належного реагування (а.с. 13-15) Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення простроченої заборгованості за договором кредиту із [PERSON] є цілком законними та такими, що підлягають до задоволення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Підпунктом 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставку судового збору за подання до суду юридичною особою позову майнового характеру у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітньої плати. Позивач при зверненні до суду сплатив 1218 гривень судового збору (а.с. 1), що відповідає підпункту 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Таким чином із [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати у розмірі 1218 гривень.

Outcome: approved