Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

01 червня 2020 року позивач звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до СТОВ «Воскобійники» про розірвання договору оренди землі. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6289 га. 01 квітня 2009 року позивачем з відповідачем СТОВ «Воскобійники» був укладений договір оренди даної земельної ділянки строком на 25 років. Позивач вважає, що відповідач погіршив якість земельної ділянки наслідком чого стало зменшення її нормативної грошової оцінки зі 112850,80 грн. в 2018 році до 83034,70 грн. в 2019 році. Крім цього орендар систематично не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою. Зокрема залишки недоплачених сум склали: на 01.01.2016 - 500,10 грн., на 01.01.2017 - 215,10 грн., на 01.01.2018 - 882,05 грн., на 01.01.2019 - 9439,18 грн., на 01.01.2020 - 265,73 грн. Посилаючись на те, що такі дії орендаря порушують права позивача, як орендодавця, позивач просила суд на підставі ст.ст. 24, 25, ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» розірвати вищевказаний договір оренди землі. Ухвалою суду від 02 червня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позов, в якому проти позову заперечував з огляду на те, що його діями жодні права позивача не порушуються, а обґрунтованість позовних вимог не доведена позивачем належними доказами. Зокрема, вказав, що зменшення нормативної оцінки вартості орендованої земельної ділянки відбулось не через погіршення її стану, а через зміну методики такої оцінками відповідними органами. При цьому жодних доказів погіршення стану земельної ділянки позивачем не надано, а його доводи ґрунтуються на припущеннях. Заборгованість по орендній платі перед позивачем на даний час відсутня. При цьому сам позивач ухилявся від отримання орендної плати шляхом неявки до ТОВ «Воскобійники» для її отримання, незважаючи на направлені йому з цього приводу листи, а також шляхом не надання відповідних банківських реквізитів товариству для безготівкового зарахування орендної плати. Позивач навіть не отримав направлену йому оренду плату поштовим переказом. Враховуючи те, що лише 24.12.2019 орендодавцем [PERSON] були надані її банківські реквізити, товариство розрахувалось з нею по орендній платі за 2018 та 2019 роки. Відповіді на відзив позивач не надавала. Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, позивач та його представник в судове засідання не з`явились (а.с.87,89). Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.81). Представник позивача про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв та клопотань від нього, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що представник позивача не з`явився до суду без поважних причин та на підставі п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу без участі сторони позивача. В судовому засіданні представники відповідача заперечували проти позову з огляду на його необґрунтованість, а також недоведеність позовних вимог. Навели доводи, аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. Зокрема вказали, що позивачем не доведено погіршення стану орендованих відповідачем земельних ділянок, а зменшення розміру їх нормативної грошової оцінки мала місце не лише щодо них, а й на території всієї області. При цьому намагаючись компенсувати розмір орендної плати підприємство прийняло рішення підвищити відсоток орендної плати та пропонувало позивачу укласти відповідну додаткову угоди, направляючи їй на розгляд її проект. Проте така угода позивачем підписана не була. Дійсно мали місце певні залишки по виплаті орендної плати, але в 2016-2017 роках це було обумовлено тим, що позивач вчасно не отримувала частину орендної плати, яка підлягала виплаті в натуральній формі відповідно до додатку № 1 оспорюваних договорів, а в 2018-2019 роках в зв`язку з тим, що позивач свідомо не отримувала орендну плату, зокрема незважаючи на неодноразові нагадування не з`являлась до офісу товариства, не надавала своїх банківських рахунків для зарахування коштів. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують. [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Воскобійницького старостинського округу Шишацької селищної ради (колишня Воскобійницька сільська рада) з кадастровим номером: 5325781200:00:011:0156 площею 2,6289га (а.с. 7-8). 01 квітня 2009 року між Орендодавцем [PERSON] та Орендарем СТОВ «Воскобійники» укладено договір оренди землі, який 09.06.2010 зареєстрований Шишацьким відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК України» за № 041057300056 (а.с. 8-9). За умовами даного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування належну орендарю земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,63га. Договір укладено строком на 25 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 40497,25 грн. Передача земельної ділянки орендодавцем орендарю підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки б/н від 01.04.2009, підписаним сторонами договору (а.с. 39). Як слідує із постанови Верховного суду від 04.02.2019 в лютому 2018 року чоловік позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом ДО СТОВ «Воскобійники» про визнання аналогічних договорів оренди землі розірваними та зобов`язання повернути йому земельні ділянки. Вказав, що відповідно до п.28 спірних договорів оренди, попередив орендаря за 150 днів (заявою від 07.09.2017) про намір розірвати договори в односторонньому порядку та обробляти належні йому земельні ділянки самостійно. В той же час товариство відмовило у розірванні договорів та поверненні земельних ділянок. Рішенням суду першої інстанції у задоволені позову відмовлено. Рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції вказане рішення залишено без змін (а.с. 72-78). Надаючи правову оцінки спірним правовідносинам суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст. 93 ЗК). Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно абз. 11 ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Відповідно до ч.1 ст. 32 вказаного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до абзаців 3 та 5 частини 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря поміж іншого: - дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; - своєчасного внесення орендної плати. За твердженням позивача невиконання відповідачем саме цих двох обов`язків є підставою для розірвання договорів в судовому порядку. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження його доводів про те, що внаслідок діяльності відповідача відбулось критичне пошкодження родючого шару ґрунту, орендар знищує корисні властивості землі не дотримуючись принципів раціонального використання та охорони земель. При цьому його доводи в цій частині мають характер припущень та ґрунтуються лише на зменшенні вартості грошової нормативної оцінки земельної ділянки у 2019 році. Так, згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 08.01.2020 № 3/119-20 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,6289га з кадастровим номером 5325781200:00:011:0156 станом на 31.12.2018 складала 112850,80 грн. (а.с.15-16). В той же час відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки 5325781200:00:011:0156 її нормативна грошова оцінка становить 82999,97 грн. (а.с.60). На підставі п. 11 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» 07 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 105 «Про проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України». Наказом Міністерства Аграрної політики та продовольства України від 16.11.2018 року № 552 затверджено технічну документацію із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення. Вказаний наказ набрав чинності 01.01.2019 року а отже з цієї дати змінилась і нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення в тому числі й спірних земельних ділянок. Отже зміна (зменшення) нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки сталась в наслідок зміну підходу до даного напрямку діяльності та виведення його на загальнонаціональний рівень. При цьому відповідні зміни торкнулись і інших земельних ділянок, як на території Полтавської області, так і держави загалом. Таким чином, суд вважає, що зміна (зменшення) нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки сама по собі не є достатнім доказом, що свідчить про критичне пошкодження відповідачем родючого шару ґрунту орендованої земельної ділянки, як про це заявляє позивач. В той же час відповідачем в якості доказів його правової позиції надані матеріали моніторингу ґрунтів СТОВ «Воскобійники» за 2018 рік (а.с.44-46) та земельної ділянки, що належать позивачу з кадастровими номерами 5325781200:00:011:0156 станом на 18 червня 2020 року (а.с.54-59). Середньозважені величини за вказані роки є незмінними. Наданий відповідачем агрохіманаліз земельної ділянки позивача за 2019 рік свідчить про те, що основні показники є також стабільно високими (а.с. 47-53). При цьому суд ще раз звертає увагу, що звертаючись до суду із позовом про розірвання договору в зв`язку з погіршенням орендарем родючості земель, саме позивач повинен довести вказаний факт, як підставу для своїх вимог. Також суд вважає, що зменшення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки із 112850,80 грн. до 82999,97 грн. не є зміною істотних умов договору, нібито через те, що саме на відповідний відсоток орендної плати від цієї суми розраховував позивач, оскільки на момент укладання спірного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки взагалі складала 40497,25 грн, що є вдвічі меншим від її теперішнього розміру. Не заслуговують на увагу суду й доводи позивача про необхідність розірвання договорів в зв`язку з систематичною невиплатою орендарем орендної плати. Так умовами спірного договору передбачено, що виплата орендної плати відбувається до 31 грудня поточного року (п.11). Згідно пояснень відповідача, які позивачем не спростовані, заборгованість з орендної плати за землю на час розгляду справи виплачена позивачу в повному обсязі. Відсутність заборгованості підтверджується даними картки рахунку [NUMBER] пайовика [PERSON] (а.с. 35-36). В якості доказів своїх вимог позивач послався на лист СТОВ «Воскобійники» № 159 від 21.02.2020 року в якому товариство на запит представника позивача [PERSON] від 03 лютого 2020 року надало інформацію про розмір нарахованої орендної плати, утриманих податків та зборів, виплат залишків по земельній ділянці з кадастровим номером 5325781200:00:011:0156. У вказаному листі зазначено, що розмір залишку на 01.01.2016 складає 500,10 грн, на 01.01.2017 - 215,10 грн., на 01.01.2018 - 882,05 грн., на 01.01.2019 - 9439,18 грн., на 01.01.2020 - 265,73 грн. У своєму відзиві на позовну заяву та в усних поясненнях в судовому засіданні представник відповідача вказав, що вищевказані залишки по 2018 рік є грошовим еквівалентом залишків неотриманої позивачем частини орендної плати, що виплачувалась в натуральній формі відповідно до умов додаткової угоди. Після того як позивач протягом поточного року не з`являлась для отримання відповідної продукції в натуральній формі, вона з 01 січня наступного року переводилась у грошовий еквівалент та рахувалась у якості відповідних залишків, а подальшому докапіталізовувалась до грошової частини орендної плати за наступний рік. В зв`язку з ухиленням позивача від отримання орендної плати у 2018-2019 роках до вказаних залишків також віднесено й розмір нарахованої орендної плати. Вказані доводи відповідача позивачем не спростовані. Натомість згідно угоди щодо умов сплати орендної плати за орендовану земельну ділянку, яка є додатком № 1 до спірного договору та підписана сторонами, передбачена виплата орендної плати в натуральній формі в розмірі 10 кг олії, 50 кг. цукру, 800 кг. зерна (а.с.40). З матеріалів справи дійсно вбачається, що СТОВ «Воскобійник», намагаючись виконати свої зобов`язання за договорами оренди неодноразово пропонувала позивачу з`явитись до офісу товариства для отримання орендної плати або надати банківські реквізити для її безготівкового перерахування. Крім того позивачу пропонувалось укласти додаткову угоду із збільшеним відсотком орендної ставки (а.с.13). Але вказані пропозиції були проігноровані позивачем. Так, протягом 2018-2019 року товариством позивачу були направлені листи: № 20 від 05.02.2019 (а.с.66), № 143 від 12.06.2019 (а.с.67), № 208 від 11.11.2019 (а.с.68) про необхідність отримання орендної плати та доплат за минулі та поточні періоди, які були проігноровані позивачем. 26 листопада 2019 року позивачу оренда плата була направлена поштовим переказом, від отримання якого позивач відмовилась, незважаючи на те, що їй відповідачем направлявся відповідний лист-роз`яснення від 26.11.2019 № 216 з проханням отримати кошти (а.с.60-70, 36). Лише 09 грудня 2019 року позивачем були сформовані та в подальшому надані товариству її банківські реквізити для безготівкового зарахування орендної плати за землю (а.с. 71). Така поведінка позивача в сукупності з тим, що з лютого 2018 року її чоловік [PERSON] намагається розірвати укладені з ТОВ «Воскобійники» договори оренди землі щодо двох своїх земельних ділянок та земельної ділянки дружини (позивача) (а.с.10-11, 62-65,72) дає суду достатньо підстав дійти висновку про свідоме неотримання позивачем орендної плати для створення штучної підстави розірвання договору оренди землі в судовому порядку, нібито через систематичну несплату орендарем орендної плати. В той же час в діях орендаря, суд не вбачає ознак умисної або несистематичної невиплати орендної плати та вважає, що відповідні затримки з її виплати, що мали місце раніше, обумовлені виключно поведінкою орендодавця. На висновок суду також впливає той факт, що на час розгляду справи заборгованість із орендної плати перед позивачем відсутня. Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для розірвання спірного договору через істотне порушення орендарем його умов, як про це вказував позивач, а отже у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. При подачі позову позивач була звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю. В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати при розгляд даної справи слід віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed