Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У квітні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з уточненими в ході розгляду справи вимогами усунути перешкоди у здійсненні ними права у проведенні інвентаризації підвального приміщення (підвалу) у будинку за адресою: [ADDRESS] в якому перебуває у їх спільній власності шляхом надати ним доступу до кладового приміщення (підвалу) разом з працівником КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» для інвентаризації цього підвального приміщення. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Вказували, що взагалі у цьому будинку міститься одна квартира. Інші мешканці будинку відсутні. Крім того, будинок за адресою: [ADDRESS] також має кладові приміщення (підвал), які є допоміжними приміщеннями загального користування та передаються у власність власнику будинку, тобто їм, безоплатно та окремо приватизації не підлягають. Зазначали, що на теперішній час згідно рішення Харківської міської ради Харківської області від 19.12.2012 року №974/12 вищевказаний будинок було вилучено з комунальної власності м. Харкова та відбувається процес його передачі на баланс власникам квартири, тобто їм. Проте, оскільки відповідачі продовжують безпідставно користуватися кладовими приміщенням у [ADDRESS] для власних потреб, встановили замки на вхідних дверях у приміщення, що в свою чергу робить перешкоди для позивачів у доступі до нього, просили суд задовольнити їх позовні вимоги та стягнути з відповідачів судові витрати Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, приводили доводи та аргументи аналогічним, які викладені у позові. У судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог позивачів, оскільки вказували що позивачі не надали доказів стосовно того, що під будинком [ADDRESS] знаходяться кладові приміщення, які належать саме до цього будинку. Вказували, що жителі [ADDRESS], користуються цими підвальними приміщеннями з 1946 року, проте дозволи та документи на ці приміщення у них відстуні. Крім того просили суд застосувати до заявлених позивачами вимог строки позовної давності, оскільки останнім було відомо про користування спірними приміщеннями відповідачів по справі починаючи з 30.04.2004 року. Свої заперечення оформили у письмовому вигляді та разом з заявою про застосування строку позовної давності долучили до матеріалів справи (а.с.59-63). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, належним чином повідомлялись про місце і час розгляду справи, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю із запереченням проти задоволення позовних вимог позивачів та клопотанням про застосування до цього цивільного провадження строки позовної давності (а.с.45-58). . Суд, вислухавши пояснення позивачів, відповідачів, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Зазначені позивачами у позовній заяві вимоги повинні підтверджуватись наявністю права власності позивачів на майно, щодо якого необхідно усунути перешкоди, наявність незаконного користування майном відповідачів, відсутність у відповідачів правових підстав для користування майном. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачам по справі на підставі свідоцтв про право власності №2-04-220524 від 30.06.2004 року (а.с.6). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" в процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Суд встановив, що спірне приміщення є кладове приміщення (підвал) жилого будинку, тобто допоміжним приміщенням. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 N 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 25.08.2009 за N 927/11207, допоміжні приміщення житлового будинку призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування населення. За змістом пункту 2 ст.10 Закону, допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно офіційного тлумачення, що дане в рішенні Конституційного Суду України N 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Тобто, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку, в тому числі співвласники квартири в однокімнатному житловому будинку. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім виключень, передбачених законом. При цьому п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначає, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Позивачі звернувшись до суду з позовом, просили суд усунути їм перешкоди у здійсненні ними права у проведенні інвентаризації кладового приміщення (підвалу) у будинку за адресою: [ADDRESS], що перебуває у їх спільній сумісній власності, шляхом надання відповідачами їм доступ до кладового приміщення (підвалу) разом з працівником КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» для інвентаризації цього підвального приміщення. Вирішуючи по суті заявлені вимоги позивачів, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За правилами даної статті, власник (титульний володілець) може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову. Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, який володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном. Перешкодою в здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав. Правом на негаторний позов володіють власник, а також титульний володілець, які володіють річчю, але позбавлені можливості користуватися чи розпоряджатися нею. Як відповідач виступає особа, яка своєю противоправною поведінкою створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності (права титульного володіння). З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось відповідачами по справі, що кладовими приміщеннями (підвалом), які розташовані у будинку [ADDRESS] користуються відповідачі - мешканці будинку [ADDRESS], при цьому, доказів того, що між позивачами та відповідачами були укладений договір оренди або існує інше правове підґрунтя, яке надавало б законні підстави відповідачам по справі використовувати кладові приміщення (підвал) позивачів на власний розсуд, суду надано не було. Оскільки негаторний позов як засіб захисту права власності застосовується, якщо сторони не перебувають у договірних відносинах, то суд вважає підставним звернення позивачів з цим позовом, бо за наявності договору порушення права власності мало б захищається нормами зобов'язального права. Проте, суд вважає безпідставними доводи відповідачів, що позивачі не довели, що під будинком [ADDRESS] взагалі знаходяться кладові приміщення (підвал), які належать саме до цього будинку, оскільки відповідно до листа від 04.10.2013 року №Ко-13/6327.07-03 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» вбачається, що комісійним обстеженням будинку [ADDRESS] встановлено, що це є житловий будинок до 1917 року побудови, цегловий, одноповерховий. Встановлено, що під будинком маються кладові (а.с.14). Крім того, відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.04.2013 року №1800403 вбачається, що підвальному приміщення під житловим будинком по [ADDRESS] було присвоєно лит «В-1», проте інвентаризація у ньому не проводилась (а.с.72). Тобто суд приходить до висновку, що мешканці будинку по [ADDRESS] фактично мають у власності кладові приміщення, які є приналежністю іншої (головної) речі, тобто квартири №1 зазначеного будинку і ці кладові приміщення мають допоміжний статус, що врегульовано ст. 186 ЦК України, а додаткові правовстановлюючі документів на допоміжні приміщення відповідно до чинного законодавства не потрібні. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували той факт, що кладові приміщення (підвал), якими вони користуються знаходяться під будинком [ADDRESS], а доказів зворотного суду надано не було. Щодо заяв відповідачів по справі про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд ставиться до них критично, оскільки вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що на негаторний позов не поширюються вимоги щодо строків позовної давності, з негаторним позовом можна звернутися в будь-який час, поки існує правопорушення. Якщо ж перешкоди в користуванні чи розпорядженні майном усунуті, то відповідно, відсутні підстави і для звернення з негаторним позовом. Таким чином, позивачі по справі, маючи титул власника майна, отриманого на законних підставах, тривалий час були безпідставно позбавлені тріади повноважень власника, а саме правом користування, володіння та розпорядження своїм майном, внаслідок протиправних дій відповідачів, що є неправомірними. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. у частковому порядку на користь позивача [PERSON], який поніс витрати по сплаті судового збору. Підстав для звільнення відповідач від сплати судового збору, останніми надано до суду не було. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved