Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із позовом, вказуючи на те, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 18 жовтня 2005 року з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання спільної дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) до повноліття дитини. Відповідач аліменти не сплачував жодного разу, тому станом на 31 січня 2016 року має заборгованість по аліментах у загальному розмірі 42589 грн. 82 коп., що підтверджується довідкою ВДВС Ржищівського МУЮ Київської області № 282/1 від 16 лютого 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Всього пеня за прострочення сплати аліментів складає 10286 грн. 82 коп. Посилаючись на ст. 194, 196 СК України, ст. 3, 4, 109 ЦПК України позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментах у розмірі 42 589 грн.82 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 286 грн 82 коп.; звільнити її від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" та покласти сплату судового збору на відповідача. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву, у якій підтримала повністю позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій позов визнає та просить розглядати справу без його участі. Судом з досліджених матеріалів справи встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 20 квітня 2005 року, [PERSON]. народилась [INFO] і її батьком є [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах на [PERSON], виданої 16 лютого 2016 року №282/2 заборгованість по аліментах станом на 16.02.2016 становить 42589 грн. 82 коп. (а.с. 4) Згідно копії рішення Ржищівського міського суду Київської області від 18 жовтня 2005 року винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше оподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 22 вересня 2005 року і до повноліття дитини. (а.с. 6). Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та розміру пені суд виходить з такого. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд виходить з такого. Згідно зі статтею 196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такий правовий висновок застосування зазначених норм матеріального права міститься в постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року (справи №6-300цс16 та №6-2589цс15), яка згідно із ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Застосований позивачем спосіб нарахування розміру неустойки (а.с. 1-2) відповідає наведеним вище правовим висновкам, отже, суд приймає до уваги розрахунок пені позивача, яка за період з 1 листопада 2010 року по 31 січня 2016 року склала 10286 грн 82 коп. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального або сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини виникла не з його вини. Крім того, відповідачем було подано заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Отже, враховуючи викладене вище, беручи до уваги матеріали справи, з яких не можливо встановити матеріальний та сімейний стан відповідача, крім того, відповідачем не подано доказів, які б могли бути взяті до уваги судом при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню, тому, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved