Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У квітні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 26.08.2013 року, згідно якої отримала кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника у заяві. Крім того, надала згоду щодо встановлення та зміни кредитного ліміту і його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язана слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 19.03.2019 року утворилась заборгованість у загальній сумі 11 928,84 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по договору на загальну суму 11 928,84 грн. та судовий збір у сумі 1921.00 грн.. Ухвалою судді від20.05.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав. За положеннями ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно положень ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 26.08.2013 року [PERSON] підписано заяву №б/н, згідно якої відповідач отримала кредит у сумі 4000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно до п.п. 2.1.1.5.5 Договору, - відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 26.08.2013 року, яка станом на 19.03.2019 року становить 11 928,84 грн. в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 3224,21 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2306,68 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 4303,72 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1050,00 грн., штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн. та штраф (процентна складова ) -544,23 грн. Банком нараховано відповідачу пеня та штрафи, передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф згідно тарифів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову та п. 2.1.1.12.6.1, відповідно до якого у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями сплачується пеню відповідно до Тарифів у розмірі 0.24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.. Разом з тим, суд вважає безпідставним одночасне нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за пенею в загальному розмірі 5353,72 грн. і штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 544,23 грн. - штраф (процентна складова). Так, положеннями ст. 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час ним же передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань. На підставі викладеного, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов`язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки. А тому, враховуючи обставини справи, відсутність заборгованості за процентами, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за штрафами, відмовивши у стягненні заборгованості за пенею з метою запобігання подвійного притягнення відповідача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань по сплаті кредиту та процентів. Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 21.10.2015 року №6-2003цс15 та постанові від 11.10.2017 року №6-1374цс17. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягненням з відповідача на користь позивача суми боргу в загальному розмірі 6575,12 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3224,21 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2306,68 грн. штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова ) - 544,23 грн., тоді як позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 6160,67 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial