Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

01.12.2017 року Вінницького районного суду надійшли матеріали звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] «про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовська Л.М. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від 19.08.1988 року виконкомом Дорожненської сільської ради народних депутатів на [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що цей будинок належав подружжю [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності, так як вони перебували у шлюбі з 23.07.1972 року. Зазначає, що [INFO] року помер чоловік [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якого входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що вона написала заяву до Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову від своєї частки на спадщину на користь свого сина [PERSON] Зазначає, що вона звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя, але 04 серпня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою надано відмову вчиненні даних дій, так як у наданому правовстановлюючому документі на нерухоме майно відсутній відбиток гербової печатки органу та підпис посадової особи. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. 19.01.2018 року, через канцелярію Вінницького районного суду Вінницької області відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовська Л.М. (а.с.82-83). Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], після його смерті залишилась спадщина до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що відповідач (за первісним позовом позивач) написала до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки на спадщину на користь свого сина [PERSON] Зазначає, що дочки померлого: [PERSON] та [PERSON] також подали заяви про відмову від спадщини. Вказує, що позивач (за первісним позовом відповідач) звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], однак 14 грудня 2017 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою надано відмову у вчиненні даних дій, так як у наданому правовстановлюючому документі на нерухоме майно відсутній відбиток гербової печатки органу та підпис посадової особи, а також у зв'язку з тим, що дружина померлого [PERSON] претендує на видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, тобто у позивача виникають перешкоди у оформленні свого права власності. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. До судового засідання представник позивача -відповідача [PERSON] -[PERSON], не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримує, зустрічні позовні вимоги визнає. Представник позивача -відповідача [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує, первісні позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовська Людмила Михайлівна надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши первісний та зустрічний позови, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 128 від19.08.1988 року виконкомом Дорожненської сільської ради народних депутатів на [PERSON] видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-7). [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.8). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с.9) та його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як звернулась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Відповідно до заяви [PERSON], яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вона відмовилась від належної їй частки в спадковому майні, після смерті чоловіка (а.с.127 зі звороту), а другу частину будинку, в порядку поділу спільного майна подружжя бажає прийняти. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] також надали нотаріусу заяви про відмову від належних їм часток в спадковому майні, після смерті батька (а.с.126 зі звороту, 127). Інші спадкоємці першої черги за законом, спадкоємці за заповітом, особи, які мають право на обов*язкову частку в спадковому майні - відсутні, про що свідчить копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.125-129). Відповідно до листа з Вінницької районної державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оскільки у наданому нею правовстановлюючому документі на нерухоме майно, а саме: свідоцтві №58 про право особистої власності на будинковолодіння, видане Дорожненською сільською Радою народних депутатів Вінницького району Вінницької області «12» березня 1990 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №128 від «19» травня 1988 року на жилий будинок [ADDRESS], відсутній відбиток гербової печатки органу, який видав вищезазначене свідоцтво, та підпис посадової особи (а.с.31). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з такого. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 1216 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину Частиною 5 статті 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) (ст.60 СК України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, відповідно до статті 60 СК воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17). Таким чином, судом установлено, що спірний будинок належав подружжю [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, так як вони перебували у шлюбі з 23.07.1972 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с.9), хоча свідоцтво про право власності на будинок видано [PERSON] 12.03.1990 року (а.с.7). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Отже, судом установлено , що вказаний будинок подружжями [PERSON] і [PERSON] набуто в період перебування в шлюбі, а той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні, тому вказано майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також аналізуючи зібрані докази у справі суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про визнання за ним права власності на ? частку спадкового будинку в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] також підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON], прийняв спадщину після смерті батька, інші спадкоємці першої черги за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - відмовились від своєї частки в спадковому майні; позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має, тому задоволення зустрічного позову не суперечить законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а також не порушує прав та інтересів третіх осіб. Згідно ч.ч.1,3, ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень, викладених в чч.1,2 ст.372 ЦК майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень, викладених в ст.5 ЦПК , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] у своїх позовах не заявляли окремої позовної вимоги про визнання будинку спільної сумісної власністю подружжя та його поділ , хоча із суті викладених [PERSON] та [PERSON] позовних вимог, предмету спору та підстав позову, судом вбачається, що позивач-відповідач [PERSON] просить суд визнати за нею 1\\2 ідеальну частку в майні , що належало в рівних частках її померлому чоловіку та їй як подружжям. В свою, чергу відповідач -позивач [PERSON] просить визнати за нм право власності на іншу 1\\2 частку будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька ( чоловіка позивача- відповідача по даній справі [PERSON].) яка належала при житті його батькові, який помер [INFO] року. Тому для ефективного способу захисту невизнаних прав сторін , суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог в цій частині та визнати вказаний житловий будинок об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]; поділити даний будинок на рівні частки та визнати за позивачем-відповідачем [PERSON] та відповідачам-позивачем [PERSON] право власності на ? частку даного будинку.

Outcome: approved