Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 16.01.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.01.2013 в розмірі 36885,74 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762 грн., оскільки останній не виконує умови договору. Вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.01.2013, [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умовами та Правилами договору, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 21.11.2017 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 36885,74 грн., яка складається з наступних сум: 19921,78 грн. - тіло кредиту; 4995,67 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом; 9735,64 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1732,65 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1762 грн. судового збору. Заяви, клопотання учасників справи. В судовому засіданні представник позивача Бражник Д.С. позовні вимоги підтримав , просить позов задовольнити. Вказує, що відповідач з 2013 по 2016 рік користувався кредитною карткою та сплачував всі необхідні суми, які використовував. Станом на 03.10.2016 заборгованість по картці складає і 2534,90 грн. , це ті кошти які були реально використані відповідачем. Крім того, 03.10.2016 на картку «Універсальна», відповідачем було відкрито сервіс «Оплата частинами», на суму 10998 грн., які відповідач належним чином не сплатив, тому і виникла заборгованість, зазначена в позові. Серів "оплата частинами" укладається в торгівельній точці, без укладання договору, а лише за наявності кредитної картки. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнає частково, а саме визнає суму заборгованості, яку він фактично отримував та використовував, яка станом на 03.10.2016 складала 2534,90 грн. Інші нараховані суми заборгованості по сервісу "Оплата частинами" він не визнає, оскільки під час отримання товару на суму 1998 грн. та товару на суму 5000 грн., його було введено в оману. Він не мав на меті отримання товару, він бажав отримати гроші , які йому були необхідні на ремонт квартири. Зазначає, що 03.10.2016 року він прийшов в банк з метою отримання грошей в кредит на ремонт квартири, але банк йому в цьому відмовив, тому він знайшов в газеті оголошення про кредити та туди поїхав. приїхавши туди, він побачив фірму ТОВ «Ка-Вєлєс», де його записали та сказали приїхати через 3 дні. Після цього він приїхав знову на вказану фірму, йому сказали пройти до банку, який розташований на зупинці громадського транспорту «97-й квартал» та чекати. До нього під`їхав [PERSON] на автомобілі, сказав йому сісти в машину, щоб їхати до банку, що він і зробив. Після цього, [PERSON] привіз його до магазину «Комфі», взяв по Оплаті частинами товар, який в руках навіть не тримав, оскільки весь отриманий товар одразу забрав [PERSON] та [PERSON] . Після цього вони повідомили його, що для отримання грошей йому необхідно прийти завтра. Приїхавши на наступний день знову на фірму, він так і не зміг отримати грошей. спочатку він частково сплачував за отриманий товар,0 але потім у нього не вистачило коштів все це оплачувати. За даним фактом шахрайства він звернувся до поліції та визнаний потерпілим в кримінальному провадженні, яке наразі перебуває на розгляді в суді. Крім того, відповідачем було надано суду відзив, в якому вказує, що ним дійсно отримано кредитну картку 12.01.2013. 03.10.2016 щодо отримання товарів, вартість яких сплачувалась з його платіжної картки «Універсальна» зазначає, що він не купував ніяку техніку та товари. які зазначені в роздруківці Банку, їх отримували шахраї злочинним шляхом, у зв`язку з чим він звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою та до органів прокуратури. Представник відповідача - [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову, оскільки між позивачем та відповідачем відсутній договір на «оплату частинами» та відповідач фактично цих грошей не отримував. Просить винести окрему ухвалу щодо працівників «ПриватБанку» , які працюють зі злочинцями та надають їм кошти за рахунок ошуканих клієнтів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудікова А.В. від 22.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 22.03.2018. 14.06.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 05.07.2018 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, яка додатково була отримана судом поштовим відправленням 03.08.2018. 22.03.2018, 05.04.2018, 17.05.2018, 14.06.2018, 11.07.2018, 02.08.2018, 25.09.2018, 29.10.2018, 07.11.2018, судові засідання відкладались з різних підстав: клопотання сторін, їх неявка, зайнятість судді в інших провадженнях. 11.12.2018 на підставі ухвали суду витребувано від позивача оригінали документів, судове засідання відкладено на 16.01.2019. 16.01.2019 судді Дудікову А.В. відповідачем заявлено відвід, розгляд справи відкладено на 05.02.2019. 16.01.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», яка відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи була передана судді Дудікову А.В. для вирішення питання щодо об`єднання з первинним позовом, жодних процесуальних дій щодо зустрічної позовної заяви суддею не вживалось. 05.02.2019 судове засідання не відбулось, розгляд справи відкладено на 06.03.2019. 18.02.2019 винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, в зв`язку з відрядженням судді Дудікова А.В. до Тростянецького районного суду Вінницької області. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.02.2019 цивільну справу №215/136/18 було розподілено для розгляду судді Камбул М.О. 19.02.2019 постановлено ухвалу суду про прийняття та призначення розгляду справи по суті на 12-00 год. 01.03.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.03.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача щодо якого у суду відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання на 09-30 год. 29.03.2019. 29.03.2019 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи у зв`язку із клопотанням представника позивача на 12-00 год. 19.04.2019. Ухвалою суду від 19.04.2019 відкладено розгляд справи на 11-00 год. 11.05.2019, за клопотанням представника позивача [PERSON] , у зв`язку з наданням часу для підготовки документів. 11.05.2019 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про залучення зустрічного позову та оголошено перерву по справі до 15-30 год. 04.06.2019, у зв`язку з наданням часу для ознайомлення з пропозицією позивачу щодо можливості укладання мирової угоди. 04.06.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 15-00 год. 24.06.2019, для виклику в судове засідання представника позивача та представника відповідача. В судовому засіданні 24.06.2019 оголошено перерву по справі до 11.-00 год. 12.08.2019, для виклику в судове засідання представника позивача. 12.08.2019 в судовому засіданні оголошено по справі перерву до 11-30 год. 29.08.2019, для технічної можливості проведення прямої трансляції слухання справи в мережі Інтернет. В судовому засіданні 29.08.2019 оголошено перерву до 12-00 год. 27.09.2019, перед дослідженням письмових матеріалів. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із копії укладеної та підписаної 12.01.2013 [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої Банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, - Т1 а.с.9-25, 165, наданим розрахунком заборгованості, - Т1 а.с. 5-8, судом встановлено, що станом на 21.11.2017 [PERSON] має заборгованість в розмірі 36885,74 грн., яка складається з наступних сум: 19921,78 грн. - тіло кредиту; 4995,67 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом; 9735,64 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1732,65 грн. - штраф (процентна складова), яка виникла з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] 15.07.2015 збільшено кредитний ліміт до 5500 грн., 19.11.2015 - до 8000 грн., та останній раз 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт до 8800 грн., Т1 а.с. 223. Згідно копії довідки № 18/8-1-6967 від 28.05.2017 Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, 19.08.2017 до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу про внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності групу осіб, які шляхом обману та зловживання довірою заволоділи майном: пральною машиною, двома телефонами, телевізором і приставкою, всього на загальну суму 29 275 грн. 19.08.2017 прийнята та 19.08.2017 зареєстрована в ЄРДР, за реєстраційним № 12017040230001481, що також підтверджується витягом з кримінального провадження, Т1 а.с. 71, 72. Відповідно до виписки по рахунку [NUMBER] , 03.10.2016 було оформлено три договори за послугою «Оплата частинами» та внесено перші платежі за покупки техніки, Т1 а.с. 84-94, 117-128, тобто станом на 03.10.2016 заборгованість відповідача перед Банком складала 2534,90 грн. Згідно листа Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 48/8-1-9621 від 29.10.2018, [PERSON] , [INFO] , визнано потерплим, у кримінальному провадженні № 12017040230001481, у зв`язку з використанням його кредитної банківської кратки № [NUMBER] сторонніми особами, Т2 а.с. 59. Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до анкети-заяви, відповідач згоднийз тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нимта банком договір про надання банківських послуг, а також, що вінознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йомудля ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9). До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/ (а.с. 10-25). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит в сумі 8000,00грн. (а.с. 9). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатив, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 21.11.2017 становить 36885,74 грн., з них: 19921,78 грн. - тіло кредиту; 4995,67 грн. - нараховані відсотки за користуванням кредитом; 9735,64 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1732,65 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком Банком (а.с. 5-8). Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.01.2013шляхом підписання заяви-анкети. Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При цьому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві-анкеті позичальника від 12.01.2013процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Врахувавши аналіз викладених норм права, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користуванням кредитом в сумі 4995,67 грн., заборгованості за нарахованою пенею в сумі 9735,64грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина); 1732,65грн. - штраф (процентна складова), у зв`язку з відсутністю передбаченого в підписаній між сторонами анкеті-заяві обов`язку відповідача по їх сплаті. Щодо розміру суми тіла кредиту, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, відповідач не надавсуду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, а відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Так, судом встановлено та підтверджується крім показів сторін, письмовими матеріалами справи, що станом на 03.10.2016 відповідач мав заборгованість перед Банком в розмірі 2534,90 грн., які були фактично використані відповідачем, але не сплачені Банку, тому суд вважає, що саме ця сума заборгованості за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача. Щодо іншої суми заборгованості по тілу кредиту, яка виникла внаслідок оформлення сервісу «Оплата частинами» на суму 10998 грн. та 5000 грн., слід зазначити, що довідкою №48/8-1-9621 від 29.10.2018, наданої Криворізьким відділом поліції ГУНП в Дніпропетровській області, у слідчому відділі підтверджено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017040230001481 від 19.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за яким відповідача визнано потерпілим, у зв`язку з подіями, які сталися 03.10.2016 з кредитною карткою № [NUMBER] , відкритою на ім`я відповідача, а саме директор ТОВ «Ка-Велес», в особі [PERSON] , перебуваючи у злочинній змові з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , під приводом надання споживчого кредиту, використовуючи кредитну банківську карту відповідача [PERSON] відкриту в ПАТ КБ «ПриватБанк» за [NUMBER] шляхом обману та зловживання довірою заволодів майном, належним потерпілому, зокрема двома мобільними телефонами, пральною машиною, телевізором та ТВ-приставкою, оформивши миттєву розстрочку на вказаний товар, ввівши останнього в боргові зобов`язання перед фінансово-кредитними установами, завдавши потерпілому [PERSON] матеріального збитку на суму у розмірі 29 275,55 грн. (Т2 а.с. 59). Таким чином, у зв`язку із злочинними діями сторонніх осіб, у відповідача виник борг за кредитною карткою № [NUMBER] , починаючи з 03.10.2016 внаслідок оформлення сервісу «Оплата частинами» на суму 10998 грн. та 5000 грн. Згідно п.п.3, 6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства України є (зокрема) свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, для укладення будь-якого договору, особа повинна діяти вільно, добросовісно та за власною волею. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як пояснили відповідач та його представники під час судового засідання, [PERSON] бажав саме отримання грошових коштів від ТОВ «Ка-Велес», а не від позивача. Таким чином, його воля не була спрямована безпосередньо на реальне настання правових наслідків у вигляді укладання будь-яких угод з позивачем, що передбачено ч.5 ст.203 ЦК України. Також, як встановлено під час судового розгляду, волевиявлення відповідача при укладанні вказаних угод з позивачем не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, як це передбачено ч.3 ст.203 ЦК України, оскільки в ході даного судового розгляду судом встановлено достатні підстави вважати, що вказані дії було вчинено під впливом обману, шахрайським способом, шляхом введення відповідача в оману стосовно обставин та способів отримання ним грошових коштів з боку осіб, відносно яких проводитися досудове розслідування по кримінальному провадженню. Таким чином, суд приходиться до висновку, що в момент вчинення правочинів, що є предметом розгляду у даній справі, сторонами не було додержано вимог, передбачених ч.ч.3,5 ст.203 ЦК України, тому з відповідача необхідно стягнути суму заборгованості за тілом кредиту станом на 03.10.2016 в розмірі 2534,90 грн., тобто до оформлення обманним шляхом сервісу «Оплата частинами», в іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, а саме 1762 грн. судового збору, а.с. 1, сплачений позивачем при зверненні до суду. Згідно ч.1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Стосовно клопотання представника відповідача [PERSON] з приводу прийняття судом окремої ухвали стосовно дій працівників «ПриватБанку», які працюють зі злочинцями та надають їм кошти за рахунок ошуканих клієнтів, суд вважає необхідним зазначити, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки при вирішенні цього спору порушень законодавства встановлено не було. На підставі ст.ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial