Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

02.05.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги представник позивача - адвокат Теренчук Є.М. мотивує тим, що [PERSON] , 1952 р.н. відповідно до свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] від 09.08.2006 року є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до позовної заяви [PERSON] не проживає за місцем реєстрації 21 рік, а відповідач [PERSON] більше року. У зв`язку з тим що вищевказані особи за місцем реєстрації не проживають, їх речі в будинку відсутні, благоустроїм будинку вони не займаються та на даний час позивач має намір продати вказаний будинок, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] , 1960 р.н. та [PERSON] , 1975 р.н. такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.05.2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження. (а.с.34-35) 14.06.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача - адвоката Теренчук Є.М. відповідно до якої він уточнив позовні вимоги та просив суд визнати [PERSON] , 1960 р.н. та [PERSON] , 1975 р.н. такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . (а.с48) Ухвалою суду від 18.06.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду справи по суті. (а.с.50-51) Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Теренчук Є.М. в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. (а.с.74) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується поштовим повідомлення, яке надійшло на адресу суду з позначкою «адресат відсутній». Виклик відповідача в судове засідання додатково здійснювався шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України.(а.с.61, 72). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується поштовим повідомлення, яке надійшло на адресу суду з позначкою «адресат відсутній». Додатково позивачка [PERSON] повідомлялась про дату та час слухання справи шляхом направлення телефонограми, відзив на позовну заяву не надала, в судове засідання не з`явилась. Представник третьої особи - Роздільнянської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву відповідно до якої просить вказану цивільну справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовної заяви ( а.с.39) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів та не повідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, не наданням на адресу суду відзиву на позовні вимоги, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.08.2006 року №11484196, відповідно до якого встановлено, що підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності №39 від 22.06.1993 року, видане виконкомом Роздільнянської міської ради. (а.с.8) Відповідно до довідки секретаря міської ради виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 24.04.2019 року №976 встановлено, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] зареєстровані [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1975 р.н., які фактично не мешкають за вищевказаною адресою. (а.с.20) На підставі акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 09.04.2019 року, складеного виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради Одеської області, встановлено, що під час виїзду та обстеження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи відповідно до домової книги, а саме [PERSON] та [PERSON] у зазначеному будинку не проживають, їх особистих речей на час обстеження не виявлено. (а.с.19) Відповідно до письмових показів свідків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають 1 рік та 21 рік відповідно. (а.с.12-17) Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки їх пояснення підтверджуються іншими доказами, які наявні в матеріалах справи. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх письмові пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Судом також встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] співвласниками спірного житлового будинку не являються, в зазначеному житловому будинку не проживають і не користується ним. Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше року, а відповідач [PERSON] більше 21 року, а тому втратили право на проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , так як не використовують будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несуть і їх реєстрація створює позивачу перешкоди у користуванні, розпорядженні своєю власністю. Доказів створення відповідачам перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги [PERSON] як власника житлового будинку, законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідачів в належному йому житловому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю На підставі ст.391,405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved