Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.05.1998 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис за №3. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2016 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Позивач стверджував, на даний час дитина мешкає з ним та перебуває на повному його утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, підтвердила, що [PERSON] проживає разом з батьком, проте також вказала, що вона регулярно перераховує сину грошові кошти на картку ПАТ КБ "ПриватБанк", сплачує за себе та сина вартість житлово-комунальних послуг, а тому заперечувала проти стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.1998 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис за №3. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.29). Згадане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Як встановлено судом та не заперечується сторонами справи, на даний час неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні. Відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ "ДЖИ.ТІ.ЕЛ". Відомостей про незадовільний стан її здоров'я відповідачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що у неї є інші діти, окрім [PERSON], а також доказів на підтвердження того, що на її утриманні перебувають непрацездатні особи. Враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 21.07.2016 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved