Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що 14 вересня 2000 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований \~ \~ \~ \~ по вул. [PERSON], 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області. Він, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та запропоновано визнати право власності на нерухоме майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення у даній справі поклався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог ст.548, 549 ЦК УРСР прийняття спадщини здійснюється шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, а також прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статей 392, 1223 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Судом встановлено, що 20 грудня 1997 року в с. Дягова Менського району Чернігівської області помер [PERSON], про що виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області було видано свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ №008969 (а.с.9), після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцєм першої черги за законом після померлого [PERSON], була його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯР №392917. З довідки, виданої виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] своєчасно в шестимісячний строк прийняла спадщину після померлого 20 грудня 1997 року чоловіка [PERSON], а саме здійснювала догляд за будинком, сплачувала страхові платежі, в її користування перейшли особисті речі померлого. Згідно з повідомленням №2679/01-21 від 07 жовтня 2010 року Державного нотаріального архіву Чернігівської області спадкова справа після померлого 20 грудня 1997 року [PERSON] не заводилась. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON], проте юридично її не оформила. 14 вересня 2000 року в с. Дягова Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №096992, виданого виконкомом Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЯР №369691. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 434/2010, заведеної за заявою [PERSON], останній звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 24 листопада 2010 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким спадщина складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСГП ім. Куйбишева с. Дягова Менського району Чернігівської області, розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), що належало [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН №0271867, виданого на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року за №365, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №124 від 12 травня 1997 року, яка прийняла спадщину після померлого 20 грудня 1997 року [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 вересня 2018 року за № 2095/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. [PERSON], 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Як вбачається з виписки з погосподарської книги №5, наданої в.о. старости Дягівського старостинського округу Менського району Чернігівської області [PERSON] 27 серпня 2018 року, домогосподарство по вул. Радянська (перейменовано на [PERSON]), 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області, особовий рахунок №209, станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON], [INFO], членами двору його дружина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Дягівської сільської ради Менського району Чернігівської області від 15 грудня 2000 року «Про приведення у відповідність з реаліями життя назв вулиць і державної символіки в селі» вулиця Радянська в с. Дягова перейменована на [PERSON] (а.с.41). Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) розяснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Радянська, 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області, належав на праві власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Спадкодавець [PERSON] за життя прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], але не оформила її юридично, в звязку з чим позивач позбавлений можливості оформити спадщину. Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, імя по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Враховуючи те, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є обєктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути обєктом спадкування. Згідно з повідомленням Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30 серпня 2018 року №331, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. [PERSON], 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області не зареєстровано (а.с.17). З технічного паспорту на житловий будинок по вул. [PERSON], 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1965 році), літньої кухні Б-1 (збудована в 1980 році), гаражу В-1, сараю Г-1 (збудовані в 1986 році), сараю Д-1 (збудований в 1980 році), погреба Е-1 (збудований в 1965 році), воріт №1, огорожі №2. Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі, технічний паспорт не містить. Як вбачається із звіту про оцінку майна від 20 серпня 2018 року проведеного КП Чернігівське МБТІ, оцінювачем [PERSON], вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. [PERSON], 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області, становить 13063,00 грн. (а.с. 29). Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення його позову у повному обсязі та визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями (житловий будинок, літня кухня, гараж, сараї, погріб, ворота №1, огорожа №2) загальною вартістю (тринадцять тисяч шістдесят три) грн., розташованого по вул. [PERSON], 71 в с. Дягова Менського району Чернігівської області, в порядку спадкування за\~законом після померлої 14 вересня 2000 року матері [PERSON].

Outcome: approved