Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06 лютого 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 43. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року, шлюб розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини. Донька мешкає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у житті дитини, її вихованні участі не приймає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказує, що відповідач не працює, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Просить суд, стягнути зі [PERSON], [INFO], на її користь, на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця, з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. 12 грудня 2017 року надала до суду Заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.13). Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився. У звязку з тим, що м. Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Донецьк (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.15). У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до ст. 131 ЦПК України Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч. 11 ст. 74 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до п.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме». Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження. При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача. Оголошення у пресі Газеті «Урядовий курєр» про виклик до судового засідання відповідача [PERSON] було опубліковано у Газеті «Урядовий курєр» № 234 (6103) від 12 грудня 2017 року (а.с.18) і тому з 12 грудня 2017 року відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до правил ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість. Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року шлюб, укладений 06 лютого 2015\~ року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську реєстраційної служби\~ Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 43 від 06 лютого 2015 року) було розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії 1-НО № 682287, видане 15 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області (а.с.5). Як вбачається з наданої копії Свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком, а [PERSON] матірю дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається з Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року малолітню доньку [PERSON], [INFO], було залишено на вихованні у матері [PERSON] (а.с.6). [PERSON] добровільну матеріальну допомогу не надає, але може це робити, так як є здоровим і працездатним, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII\~78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9\~ ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З\~ст. 181 СК України). Відповідно до розяснень п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач постійної і стабільної роботи не має, але має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки інших стягнень він не має, інших неповнолітніх дітей не утримує, матеріальне становище дозволяє здійснювати виплати на утримання дитини. Також з урахуванням вимог ч.2\~ст. 182 СК України, необхідно зазначити, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.ст.\~183,\~184 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. На підставі\~ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч.1\~ст. 79 СК України\~аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тобто аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з 01 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VІІІ\~прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року складала 1600,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. До інших судових витрат, повязаних з розглядом справи відноситься і оплата публікації оголошення в пресі про виклик відповідача у судове засідання. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, оголошення у пресі про виклик до суду відповідача [PERSON] було оплачено позивачем у розмірі 630,00 грн. (а.с.14, 16), отже, вони також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved