Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

01 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. [PERSON] вказав, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 червня 1999 року (далі - Договір) він є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому він постійно проживає. Разом з тим, у вказаному Договорі при його укладанні допущено помилку в написанні по-батькові покупця, а саме, помилково зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до Розівської державної нотаріальної контори з метою внесення відповідних виправлень до Договору, проте йому було письмово роз`яснено, що у нотаріуса відсутні правові підстави для внесення таких виправлень, так як внесення виправлень здійснюється у текстах нотаріально оформлюваних документів, які не потребують підпису особи, а договори купівлі-продажу до таких документів не відносяться. За таких обставин [PERSON] змушений був звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просить встановити, що вищевказаний Договір купівлі-продажу житлового будинку належить саме йому. Заявник [PERSON] був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить його особиста розписка (а.с.17), в судове засідання не з`явився, однак письмово повідомив судові про те, що він підтримує доводи поданої заяви та прохав розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у суду матеріалів (а.с.19). Представник заінтересованої особи - Розівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18). Разом з тим, завідувач Розівської державної нотаріальної контори Мацків Т.М. проти вимог заявника [PERSON] не заперечувала, у поданій до суду письмовій заяві прохала розглянути справу без участі представника заінтересованої особи (а.с.20). Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію заявника та заінтересованої особи, викладену в письмових заявах кожним окремо, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.1 постанови №5 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року (далі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] в с.Арашенда Ахметського району республіки Грузія, є фізичною особою-підприємцем, місце проживання якого зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7,8,10,11,12). На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 червня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори Морозовою В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №855, [PERSON] придбав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). З листа Розівської державної нотаріальної контри №284/01-16 від 21 серпня 2020 року вбачається, що заявнику [PERSON] письмово повідомлено про те, що відповідно до пункту 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року №3253/5 (зі змінами), внесення виправлень здійснюється у текстах нотаріально оформлюваних документів, які не потребують підпису особи. Договори купівлі-продажу до таких документів не відносяться, оскільки містять підписи осіб, у зв`язку з чим у діючого нотаріуса відсутні правові підстави для внесення виправлень у вищезазначений Договір (а.с.13). Суд, встановлюючи факт належності правовстановлюючого документа [PERSON] , бере до уваги сукупність даних щодо вказаної особи, а також відомості про обставини набуття ним права власності на житловий будинок, які містяться у наданих до справи документах, а також неможливість внесення виправлень до Договору організацією, що його видала. Досліджені у справі обставини дають підстави стверджувати, що написання по-батькові [PERSON] у Договорі є відмінним від написання по-батькові в паспорті громадянина України на ім`я заявника через допущену помилку, яка є наслідком орфографічної чи/або технічної помилки. З цих підстав суд вважає встановленим факт належності вказаного правовстановлюючого документу заявнику [PERSON] .. Крім того, представник заінтересованої особи у справі не заперечував проти встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу, фактично погодившись із доводами, наведеними [PERSON] у заяві. Вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, що Договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 червня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Розівської державної нотаріальної контори Морозовою В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №855, належить заявнику [PERSON] , має юридичне значення для нього у зв`язку з необхідністю реєстрації відповідних прав та їх обтяжень. За таких обставин суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved