Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

01.02.2016р. КП Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.01.2016р. у розмірі 28\~992грн.55коп. (ця сума містить також суму 3% річних та інфляційних збільшень). В обґрунтування позовних вимог представник позивача по тексту позову посилався на те, що позивач надає відповідачу послуги водопостачання, але відповідач їх не сплачує, тому станом на 01.01.2016р. відповідач має заборгованість у звязку з непроходженням повірки лічильника води у розмірі 18 955грн. 63 коп., інфляційне збільшення суми боргу складає 8\~862грн.19коп., розмірі 3% річних 1174грн.73коп., разом ця сума становить 28\~992грн.55коп. Цю суму разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. позивач просив стягнути з відповідача (а.с. № 2, 3-4). 14.04.2016р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до КП Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради про зобовязання вчинити певні дії, а саме провести перевірку лічильника за власний рахунок, здійснити перерахунок заборгованості та відшкодування моральної шкоди в розмірі суми первісного позову до нього - 28\~992грн.55коп. (а.с. № 26-33). В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначав, що на його думку повірку лічильників води повинен робити відповідач за власний рахунок, тому нарахування йому заборгованості за ці роки, протягом яких перевірка лічильників не здійснювалася, з розрахунку діючих тарифів та кількості зареєстрованих осіб, вважає неправомірною. В своїй заяві до суду від 18.10.2016р. сторона відповідача за основним позовом (та позивача за зустрічним) просила суд розглянути справу в судовому засіданні 18.10.2016р. за відсутності [PERSON] та його представника [PERSON] (а.с. № 155-156). Представник позивача за основним позовом - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 16.06.2016р. а.с. № 160) також просила розглядати справу 18.10.2016р. за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Сторона позивача за основним позовом скористалася своїм правом та подала до суду письмові заперечення проти зустрічного позову [PERSON] та письмові пояснення по справі від 12.10.2016р. (а.с. № 94-102, 131-132). За такими обставинами, з огляду на те, що обидві сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позиція сторін по невизнанню позовів одне до одного суду відома, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін і постановити по справі рішення суду на загальних підставах, встановлених ЦПК України (не заочне). Справа розглянута за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог, як по основному, так і по зустрічному позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з водовідведення) у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] та ще четверо осіб його родини зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України у Дніпропетровській області (а.с. № 6, 16). Під час розгляду справи судом встановлено, що по [ADDRESS] станом на 01.01.2016р. існує заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в сумі 18 955грн. 63 коп. Ця сума нарахована за період з 26.03.2009р., протягом якого перевірка лічильників не здійснювалася, з розрахунку діючих тарифів та кількості зареєстрованих осіб. Разом з інфляційним збільшення суми боргу на 8\~862грн.19коп. та 3% річних в сумі 1174грн.73коп., сума заборгованості, яку позивач просив с тягнути з [PERSON] становить 28\~992грн.55коп. (а.с. № 8-12). Відповідач свої зобовязання перед позивачем в частині сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення не виконує, як вбачається з зустрічного позову, з тих підстав, що на його думку, повірку лічильників води повинен робити відповідач за власний рахунок, тому нарахування йому заборгованості за ці роки, протягом яких перевірка лічильників не здійснювалася, з розрахунку діючих тарифів та кількості зареєстрованих осіб, вважає неправомірною. Між тим, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог КП Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 28\~992грн.55коп. (ця сума містить також суму 3% річних та інфляційних збільшень), оскільки позов заявлено тільки до однієї з пяти зареєстрованих осіб. Всі зареєстровані пять осіб є повнолітніми, отже несуть рівні обовязки по оплаті за комунальні послуги, в тому числі за надані послуги водопостачання та водовідведення (положення ст. 64 ЖК України). Само по собі нарахування позивачем заборгованості станом на 01.01.2016р. в розмірі 18 955грн. 63 коп. по кількості зареєстрованих осіб 5 осіб (див. розрахунок а.с. № 8 та листування позивача з відповідачем а.с. № 84, текст письмових заперечень проти зустрічного позову а.с. № 95), та слова „солідарно в прохальній частині основного позову (а.с. № 4), підтверджують обізнаність позивача про необхідність стягнення суми заборгованості не тільки з [PERSON], а й з членів його родини. В судовому засіданні 21.07.2016р. судом було запропоновано позивачу уточнити свої позовні вимоги, як з урахуванням того, що в квартирі зареєстровано 5 повнолітніх осіб, а в позові зазначено слово „солідарно та з урахуванням наданих 21.07.2016р. [PERSON] даних про здійснені ними платежі (а.с. № 4, 119-120). В журналі судового засідання є про це окрема відмітка (а.с. № 122). Між тим, уточнення позовних вимог не відбулось, до суду були скеровані тільки додаткові письмові пояснення представника позивача та судова практика по розгляду справ, де нарахування заборгованості при відсутності лічильників є спірним (а.с. № 131-154). З вище значених обставин, суд не находить підстав для задоволення основного позову. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії, а саме провести перевірку лічильника за власний рахунок, здійснити перерахунок заборгованості та відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню з огляду на таке. Водолічильник, встановлений у [ADDRESS] було опломбовано та прийнято до обліку 02.10.2003р., про що був складений відповідний акт, в якому вказано строк допуску в експлуатацію цього лічильника до 07.08.2005р. На підставі рішення Науково-технічної комісії з метрології Держспоживстандарту України № 5 від 24.11.2004р. міжповірочний інтервал для лічильників холодної води типорозміру СК-15 було продовжено до трьох років. Між тим, у визначений термін періодична повірка лічильника виконана не була. Оскільки неповірені засоби обліку до експлуатації не допускаються 26.03.2009р. лічильник у [ADDRESS] було знято з обліку в базі даних позивача. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, що діяла до 01.01.2016р.), засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. В абзаці 2 ч. 2 ст. 28 Закону (в редакції, що діяла до 01.01.2016р.) зазначено, що підприємства, організації та фізичні особи зобовязані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Згідно п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Відповідно до рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.12.2004р. № 3884 та від 26.02.2013р. № 82 «Про раціональне ведення водного господарства міста», у разі не проведення періодичної повірки квартирних, будинкових, загальнобудинкових приладів обліку, проводити розрахунки мешканцям за нормою водовикористання, відповідно до ступеню благоустрою квартир та кількості зареєстрованих осіб (власників). Таким чином, у відповідності з діючим законодавством України, нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] з 26.03.2009р. почали здійснюватись згідно встановлених норм та тарифів по кількості зареєстрованих осіб. Аргументи [PERSON] про те, що повірка лічильника повинна була здійснюватися за рахунок КП Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради, суд оцінює критично, оскільки відповідно до Постанови КМУ «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» №\~869 від 01.06.2011р. затверджений Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, згідно з яким до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо повязані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, а саме: витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата. Отже, КП Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради зобовязано за свій рахунок проводити повірку, обслуговування і ремонт технологічних та загальнобудинкових лічильників, які є його власністю та знаходяться на балансі підприємства питного водопостачання. Оскільки [PERSON] після зняття його лічильника з 26.03.2009р. з обліку позивача повірку не здійснив, йому було обґрунтовано, у відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, здійснено нарахування за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення по кількості зареєстрованих в квартирі осіб без врахування показів лічильника. Статями 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. та пунктом 8 вищезазначених Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно з договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами. Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Таким чином, узагальнюючи нормативну-правову базу, якою регулюються взаємовідносини у сфері житлово-комунального господарства, можливо зробити висновок, що індивідуальні прилади обліку, встановлені в квартирах, які є власністю споживача, можуть бути повірені за рахунок виконавця житлово-комунальних послуг у відповідному багатоквартирному будинку, якщо ця послуга включена до тарифу та договору на надання житлово-комунальних послуг. Такі самі висновки висловлені у Правових позиціях ВСУ по справі № 6-60цс15, які є для суду обовязковими (а.с. № 137-140). Аналізуючи встановлені по справі фактичні обставини (відсутність договору між сторонами по справі, невключення до тарифу по оплаті послуг водопостачання та водовідведення послуги з періодичної перевірки лічильника в [ADDRESS]), та в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає, що підстав для розподілу судових витрат немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed