Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. звернулась до суду від імені публічного акціонерного товариства «Банк Форум» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №127/07/26-Z від 11.12.2007р. в розмірі 27658,28 доларів США, 44671,65 грн. пені та 5000,00 грн. штрафу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2007р. між акціонерним комерційним банком «Форум», який 19.04.2010р. перейменовано на публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та [PERSON] було укладено кредитний договір №127/07/26-Z, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 69300,00 доларів США терміном до 10.12.2017р. під 13% річних, зі сплатою щомісячно суми не менше 577,50 доларів США на відкритий відповідачу позичковий рахунок. Також умовами даного договору передбачено за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та процентів сплату боржником на користь банку пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення та 5000,00 грн. штрафу за кожен випадок не належного виконання зобов'язання. У зв'язку із не належним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 12.03.2015р. за відповідачем перед банком утворилась заборгованість, а саме 5193,79 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 19635,00 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 2479,81 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 349,68 доларів США поточна заборгованість за нарахованими процентами. Тобто загальна заборгованість по тілу кредиту і процентах станом на 12.13.2015р. склала 27658,28 доларів США. Окрім того, за не належне виконання відповідачем умов кредитного договору, банком нараховано 44671,65 грн. пені та 5000,00 грн. штрафу (за порушення п. 3.3.7. договору). 16.06.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум». З 19.01.2015р. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» призначено Ларченко І.М., яка й звернулась до суду від імені банку із позовом та просила даний позов задовольнити. Інформація про актуальні реквізити накопичувальних рахунків міститься в загальному відкритому доступі на офіційному веб-сайті банку. Представник позивача Козак Б.В. в судове засідання 05.11.2015р. не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання 05.11.2015р. також не з'явився, подав суду письмові заперечення щодо позову та просив розгляд справи провести без його участі. Суть заперечень зводиться до наступного. Відповідач з моменту укладення кредитного договору до початку процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» належним чином виконував умови кредитного договору та відповідно до п. 2.3., 2.7. кредитного договору здійснював повернення кредиту на передбачені договором позичкові рахунки: [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум» (для тіла кредиту) та [NUMBER] в ТФ АКБ «Форум» (для процентів). У зв'язку із розпочатою процедурою ліквідації ПАТ «Банк Форум» та закриттям наприкінці серпня 2014 року відділення №3500 «Тернопільська дирекція ПАТ «Банк Форум», сплата щомісячних платежів по кредиту та відсотках за вказаними у договорі реквізитами стала неможливою. 09.12.2014р. відповідач звернувся до позивача із письмовою заявою про надіслання на його адресу проекту додаткової угоди до кредитного договору із вказанням нових діючих реквізитів для сплати кредиту та процентів. У відповідь банк надіслав вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором. У вимозі банк вимагав погасити заборгованість протягом семи днів шляхом перерахування коштів за реквізитами у JP MORGAN CHASE BANK, NY, USA, 100044 NYI PLAZA FL 15. Однак, вартість сплати одного переказу за реквізитами у JP MORGAN CHASE BANK становить близько 40 доларів США. На думку відповідача, банк не лише змінив умови кредитного договору в односторонньому порядку (змінив рахунки), але й вимагає від відповідача виконання вже змінених ним умов та спонукає відповідача сплачувати платежі, не передбачені кредитним договором, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». Про вказані обставини відповідач проінформував банк листом від 16.02.2015р. Таким чином, на думку відповідача, його вина відсутня у порушенні зобов'язання, а відтак відсутні підстави для нарахування пені та штрафу. Також відповідач не погоджується із розрахунком заборгованості, складеним позивачем, так як даний розрахунок не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. Окрім того, на думку відповідача, наявне прострочення кредитора, так як позивач не приймає погашення кредиту та процентів на передбачені кредитним договором позичкові рахунки та ігнорує пропозиції відповідача щодо укладення додаткової угоди, в якій сторони могли б узгодити нові дійсні рахунки для погашення кредиту та процентів. Отже, на підставі ч. 4 статті 613 ЦК України, відповідач не повинен сплачувати позивачу проценти за час прострочення кредитора. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 11.12.2007р. між акціонерним комерційним банком «Форум», який в подальшому змінив назву на публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та [PERSON] було укладено кредитний договір №127/07/26-Z, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 69300,00 доларів США терміном до 10.12.2017р. під 13% річних, зі сплатою (поверненням) щомісячно кредиту не менше 577,50 доларів США на відкритий відповідачу позичковий рахунок [NUMBER] в Тернопільській філії АКБ «Форум». Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно у валюті кредиту на рахунок [NUMBER] в Тернопільській філії АКБ «Форум», щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Також п. 4.1., 4.4. даного договору передбачено за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та процентів сплату боржником на користь банку пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення та 5000,00 грн. штрафу за кожен випадок не належного виконання зобов'язання передбачений п. 3.3. цього договору (крім п. 3.3.2.). Позивач виконав свої зобов'язання щодо надання відповідачу кредитних коштів, що підтверджується заявою на видачу готівки від 12.12.2007р., копія якої міститься в матеріалах справи. Згідно наданої позивачем виписки документів по договору №127/07/26-Z, останнє погашення заборгованості відповідач здійснив 26.05.2014р. (сплачено 579,10 доларів США кредиту і 280,90 доларів США процентів). 16.06.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014р. №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум». Згідно роздруківки від 09.09.2015р. з офіційного веб-сайту ПАТ «Банк Форум» (надана позивачем), вкладників та кредиторів банку інформовано про зміну реквізитів банку. А саме, актуальні реквізити накопичувальних рахунків для виконання грошових/платіжних зобов'язань перед банком: для платежів у національній валюті - у Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області; для платежів у доларах США - у JP MORGAN CHASE BANK, Сполучені Штати Америки. 26.01.2015р. позивач звернувся до відповідача із вимогою про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Вимога, зокрема, містить вказівку про сплату валютних платежів на рахунок НБУ в JP MORGAN CHASE BANK, Сполучені Штати Америки. При цьому, відповідач листами від 09.12.2014р. та від 16.02.2015р. звертався до позивача про укладення додаткової угоди, у якій були б передбачені нові рахунки для сплати кредиту і процентів, так як рахунки вказані у кредитному договорі недійсні, банки відмовляють у перерахунку коштів на ці рахунки. А також, відповідач повідомляв банк про те, що сплата кредиту і процентів у доларах США на рахунок вказаний у вимозі (в JP MORGAN CHASE BANK) є неправомірною, так як банківські установи за перерахунок коштів у цей банк вимагають від 300 до 500 грн. комісійної винагороди, що не передбачено умовами кредитного договору. Листом від 16.02.2015р. за №1769/12 банк повідомив відповідача, що враховуючи роз'яснення, надані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб від 20.10.2014р. «Про можливість прийняття платежів в гривні для погашення кредитів в іноземній валюті», сплата валютної заборгованості можлива на рахунок [NUMBER] у Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області. У зв'язку із припиненням сплати відповідачем погашень за кредитним договором, станом на 12.03.2015р. за відповідачем перед банком утворилась заборгованість, а саме 5193,79 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 19635,00 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 2479,81 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 349,68 доларів США поточна заборгованість за нарахованими процентами. Тобто, загальна заборгованість по тілу кредиту і процентах станом на 12.03.2015р. склала 27658,28 доларів США. Дана обставина підтверджується розрахунком, наданим позивачем та не спростованим відповідачем. Окрім того, за невиконання відповідачем умов кредитного договору, банком нараховано 44671,65 грн. пені та 5000,00 грн. штрафу. Зокрема, пеня (0,2% за кожен день прострочення) за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 8,09 доларів США за 7 днів прострочки (з 12 по 18 березня 2014р.) та 1348,31 доларів США за період з 02 липня 2014 року по 11 березня 2015 року; пеня за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в розмірі 4,33 долари США за 7 днів прострочки (з 12 по 18 березня 2014р.), 6,03 доларів США за 11 днів прострочки (з21 по 31 березня 2014р.), 3,61 долари США за 6 днів прострочки (з 23 по 28 квітня 2014р.), 3,37 долари США за 6 днів прострочки (з 21 по 26 травня 2014р.) та 698,91 доларів США за період з 23 червня 2014р. по 11 березня 2015р. Штраф нарахований за порушення відповідачем п. 3.3.7. кредитного договору, яким передбачено обов'язок позичальника протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих страхових компаніях. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про необхідність частково задовольнити позов. При цьому, суд виходив із наступного. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заборгованість із сплати кредиту і процентів ні станом на 12.03.2015р. (день розрахунку банком позовних вимог), ні станом на день ухвалення рішення відповідачем не погашена. Дана обставина сторонами визнана та не підлягає доказуванню. Позивачем належними та допустимими доказами (кредитний договір, заява на отримання готівки, розрахунок заборгованості, виписка документів по договору) доведено наявність заборгованості за кредитом та процентами та її розмір станом на 12.03.2015р. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитом та процентами перед банком станом на 12.03.2015р., а саме 5193,79 доларів США прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, 19635,00 доларів США поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 2479,81 доларів США прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 349,68 доларів США поточна заборгованість за нарахованими процентами, а всього 27658,28 доларів США підлягає стягненню з відповідача на користь банку, так як кредитні кошти відповідачем не повернуті, тобто відповідач ними користується, а відтак зобов'язаний сплатити проценти за користування кредитними коштами. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивач не приймає належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме не приймає відповідно до п.п. 2.3., 2.7. кредитного договору на передбачені договором позичкові рахунки суми заборгованості, тобто має місце прострочення кредитора, за час якого проценти не сплачуються, з огляду на наступне. Відповідно до статті 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Судом не встановлено жодної із обставин, викладених у статті 613 ЦК України, а відтак дана норма не може бути застосована. Проте, суд не погоджується із позивачем щодо наявності підстав для стягнення штрафу та усієї нарахованої, згідно розрахунку, пені. При цьому суд виходив із наступного. Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Кредитним договором (пункти 2.3., 2.7.) передбачено номери рахунків для сплати кредиту ([NUMBER]) та для сплати процентів ([NUMBER]). Пунктом 3.3.2 договору встановлено, що позичальник зобов'язаний повертати частини коштів, згідно з п. 2.3. цього Договору. Окрім цього, відповідно до п. 7.5. кредитного договору, усі зміни та доповнення до цього Договору, окрім випадків, передбачених п. 5.1., 5.2., 5.3. вносяться шляхом письмового укладання Додаткових угод, які стають невід'ємною частиною цього Договору. Судом встановлено, що додаткових угод щодо номерів рахунків (реквізитів) після початку процедури ліквідації банку між сторонами не укладалось. Кредитним договором не врегульовано дії боржника (зокрема, порядок сплати заборгованості) у випадку ліквідації кредитора (банку). Згідно статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Відповідно до статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, 16.06.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014р. №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», прийнято рішення про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум». Тобто з 16.06.2014р. розпочалась ліквідація даного банку, а реквізити накопичувальних рахунків, на які боржники банку, в тому числі відповідач, мали б перераховувати кошти, викладені на офіційному веб-сайті банку. Відповідно до п. 3.2., 3.4. розділу 3 глави V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012р., з метою забезпечення процедури ліквідації уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті (за необхідності) в територіальному управлінні НБУ або в Операційному управлінні НБУ. На накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації. Із роздруківки від 09.09.2015р. з офіційного веб-сайту ПАТ «Банк Форум» (надана позивачем), вкладників та кредиторів банку інформовано про зміну реквізитів банку. А саме, актуальні реквізити накопичувальних рахунків для виконання грошових/платіжних зобов'язань перед банком: для платежів у національній валюті - у Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області, однак для платежів у доларах США - у JP MORGAN CHASE BANK, Сполучені Штати Америки, тобто з порушенням Положення. При цьому, відповідно до п. 7.6. Кредитного договору, усі повідомлення сторін цього Договору здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом. Повідомлення є обов'язковим і здійсненим належним чином при направленні його рекомендованим листом за адресами сторін, вказаними у цьому Договорі. Згідно статей 626, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, в супереч положенню Договору, банк своєчасно не повідомив позичальника про реквізити для сплати заборгованості у доларах США (саме такою є валюта кредиту). Банк повідомив боржника про можливість сплати валютної заборгованості на рахунок [NUMBER] у Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області лише листом від 16.02.2015р. за №1769/12, як відповідь на звернення самого боржника. Враховуючи викладене, суд не вбачає вини боржника у порушенні грошового зобов'язання за період з червня 2014 року (початок ліквідації банку) по лютий 2015 включно, за наявності якої (стаття 614 ЦК України) можливе стягнення пені. А тому, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 1348,31 доларів США за період з 02 липня 2014 року по 11 березня 2015 року та пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в розмірі 698,91 доларів США за період з 23 червня 2014р. по 11 березня 2015р слід відмовити. У той же час пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів в розмірі 8,09 доларів США за 7 днів прострочки (з 12 по 18 березня 2014р.) та пеня за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в розмірі 4,33 долари США за 7 днів прострочки (з 12 по 18 березня 2014р.), 6,03 доларів США за 11 днів прострочки (з21 по 31 березня 2014р.), 3,61 долари США за 6 днів прострочки (з 23 по 28 квітня 2014р.), 3,37 долари США за 6 днів прострочки (з 21 по 26 травня 2014р.), а всього 25,43 долари США, що еквівалентно 573,52 грн. (курс НБУ на 12.03.2015р. 100 доларів США = 2155,2936 грн.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як порушення зобов'язання відбувалось ще до ліквідації банку, підтверджене розрахунком позивача та не спростоване відповідачем. Окрім того, суд зазначає про недоведеність позивачем підстав для стягнення із відповідача штрафу у розмірі 5000,00 грн. Як вказано позивачем у розрахунку, штраф у розмірі 5000,00 грн. нарахований за порушення відповідачем умов п. 3.3.7. Кредитного договору. Дійсно, п. 4.4. Кредитного договору встановлено, що за кожен випадок не виконання або не належного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. цього договору (крім п. 3.3.2.), позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5000,00 грн. А п. 3.3.7. Кредитного договору передбачено обов'язок позичальника протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь Банку в акредитованих страхових компаніях. Однак, ні позовна заява, ні матеріали справи не містять жодного обґрунтування позивачем даної позовної вимоги. У пункті 2.1. кредитного договору йдеться про те, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів та можливої неустойки є договір іпотеки квартири [ADDRESS], що укладається між позивачем та відповідачем. Однак, в порушення статті 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем не надано суду доказів укладення між сторонами договору іпотеки. А тому, вимога про стягнення із відповідача 5000,00 грн. штрафу є не обґрунтованою, у її задоволенні слід відмовити. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував, так як на підставі п. 22 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла на той час) був звільнений від його сплати. Ціна позову вказана позивачем у позовній заяві (27658,28 доларів США та 49671,65 грн.), у разі відсутності у позивача пільги щодо сплати судового збору, передбачала б сплату судового збору в розмірі 3654,00 грн. Позов задоволений у розмірі 27658,28 доларів США (еквівалент 596117,14 грн.) та 573,52 грн., що складає 92,4% від загальної ціни позову. А тому із відповідача в дохід держави слід стягнути 3376,30 грн. (3654 х 0,924).

Outcome: partial