Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У заяві [PERSON] просить видати обмежувальний припис стосовно її колишнього чоловіка [PERSON] . Вимоги обґрунтувала тим, що укладений зі [PERSON] шлюб розірваний рішенням суду від 08.07.2016 року. Вони спільно продовжують проживати по [ADDRESS] , на утриманні мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відносини зі [PERSON] погіршились через вживання ним алкоголю, під дією якого від останній погрожує заявниці і дітям фізичною розправою. Крім цього, [PERSON] перешкоджає здійснювати їй підприємницьку діяльність і вести господарство. Спільне проживання з ним неможливе. Вона подавала позов до суду про його виселення, неодноразово була вимушена викликати працівників поліції. На нього складались протоколи про вчинення насильства в сім`ї, за що він притягався до адміністративної відповідальності. Зважаючи на неодноразове побиття і погрози розправою, побоюється за власне життя і життя дітей, які є очевидцями цих всіх подій. Тому, вважаючи себе особою, яка зазнала домашнього насильства, на підставі положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" просила видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] упродовж шести місяців: перебувати в місці спільного проживання; наближатися ближче ніж на 100 метрів до цього ж місця проживання; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. Вказала, що [PERSON] на день розгляду даної справи перебував вдома. Пояснила, що у спільній сумісній власності із [PERSON] мають частину будинку, однак спільне проживання з останнім неможливе. Останній забрав документи на будинок, поміняв замок, в будинок її не впускає У зв`язку із цим була вимушена разом із дітьми тимчасово перейти проживати в іншу частину будинку, яка їй і брату належить в порядку спадкування. [PERSON] постійно її залякує, погрожує фізичною розправою, виганяє з двору, стежить за ними, перешкоджає користуватися майном і його пошкоджує (викидав з будинку речі, не давав користуватися бойлером, водою, відкривати вікна, поламав двері і хвіртку), не дає проводити ремонтні роботи з метою створення належних умов для дітей, перешкоджає спілкуватись з друзями. Крім цього, перешкоджає займатись підприємницькою діяльністю, знищуючи товар. Через його погрози вимушена була забрати позов із суду про поділ автомобіля. Діти від його дій перелякані, бояться вийти з дому, коли він є вдома на вулицю фактично не виходять. Побоюючись реальних дій [PERSON] , сама боїться виходити з будинку; вимушена просити сусідів, щоб піти у магазин за продуктами. Нещодавно він знову її побив. Чи має [PERSON] у власності інше житло, їй достовірно невідомо, однак в місті Любомль може проживати у своєї матері або сестри. Заінтересована особа [PERSON] про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в телефонному режимі повідомив про неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із поїздкою за межі області. Про відкладення розгляду справи або неможливість розгляду справи за його відсутності не клопотав. Від відділу у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради електронним зв`язком надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. За викладених обставин суд розглянув справу у відповідності до положень ч.1 ст.3505 ЦПК України за відсутності заінтересованих осіб. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2003 року по 01.08.2016 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 08.07.2016 року. У період шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторно виданих свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Відповідно до виданої 03.07.2019 року відділом ЦНАП виконкому Любомльської міської ради довідки про склад сім`ї заявниця, її колишній чоловік та їх діти проживають по [ADDRESS] . З інформації Любомльського ВП ГУНП у Волинській області встановлено, що упродовж 2018 року заявниця вісім разів зверталася в поліцію з приводу вчинення [PERSON] насильства в сім`ї, а саме: 14.02.2018 року, 15.02.2018 року, 19.04.2018 року, 28.04.2018 року, 14.05.2018 року, 06.07.2018 року, 17.07.2018 року, 26.07.2018 року. Дії [PERSON] проявлялися, зокрема у тому, що він у стані алкогольного ображає заявницю, поводить себе неадекватно, пошкодив (розбив) двері, не дає садити картоплю, вчиняв протиправні дії щодо заявниці і заважав проводити ремонтні роботи найманим нею працівником. У 2019 році з приводу неправомірних дій [PERSON] заявниця зверталась в правоохоронні органи 22.02.2019 року та 16.05.2019 року. За результатами розгляду цих звернень по одному факту 15.02.2018 року відносно [PERSON] складено адміністративний протокол за ознаками ч.1 ст.1732 КУпАП, по усіх інших проведено профілактичну бесіду. Окрім цього, 16.04.2018 року заявниця зверталась в ТМО Любомльського та Шацького районів, де їй був встановлений діагноз: забій м`яких тканин волосяної частини голови і шиї. Дані ушкодження їй були нанесені [PERSON] , однак від написання офіційної заяви вона відмовилась. 30.08.2018 року заявниця поступила в травматологічний кабінет Любомльської ЦРЛ з діагнозом: забій лівої половини обличчя, правого плечового суглобу та верхньої третини плеча, розтяг м`язів шиї, забій лівого ока, післятравматичний кераконюктивіт лівого ока. Ці травми вона отримала 29.08.2018 року на власному подвір`ї під час побиття [PERSON] . По даному факту відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2 ст.1732 КУпАП. Також судом встановлено, що постановами Любомльського районного суду від 17.06.2016 року, від 12.03.2018 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї по відношенню до заявниці. Постановами цього ж суду від 01.06.2018 року та від 28.11.2018 року провадження у справах про адміністративні правопорушення за ознаками ч.2 ст.1732 КУпАП щодо [PERSON] були закриті за відсутністю в його діях складів правопорушень. У першому випадку судом встановлено короткочасну сімейну суперечку, яка не свідчить про заподіяння заявниці передбаченої ст.1732 КУпАП шкоди; у другому - встановлено, що заявниця і [PERSON] не складають сім`ю в розумінні ст.3 СК України, а ст.1732 КУпАП не передбачає відповідальності за насильство по відношенню до осіб, які не складають сім`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що із заявницею познайомилась орієнтовно десять місяців назад, коли остання страхувала своє життя і здоров`я. [PERSON] мотивувала це тим, що побоюється за своє життя. Перебувала разом із заявницею в одному з місцевих магазинів, коли туди забіг невідомий їй на той час чоловік (як пізніше з`ясувала - [PERSON] ), який почав неврівноважено кричати на неї та заявницю і нецензурно ображати. Наступного дня, прийшовши до заявниці на подвір`я, почула крик [PERSON] з погрозами, щоб вона не заходила. [PERSON] , погрожуючи вбивством, почав до неї бігти, однак вона встигла зайти в будинок, а заявниця - закрити двері на замок. Від цих дій [PERSON] вона сама злякалась. Коли приїхала поліція останній закрився у будинку і не виходив. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07.12.2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" далі - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п.3 ст.1 Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. У пунктах 4, 14, 17 ст.1 Закону наведені визначення економічного, психологічного та фізичного насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 Закону). Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ст.1 Закону). Згідно із ч.4 ст.26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Зважаючи на наведені норми Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд вбачає достатньо підстав вважати, що між заявницею і [PERSON] як колишнім подружжям склалися вкрай неприязні відносини. На даний час вони не пов`язані сімейними зв`язками, спільного побуту і господарства не ведуть, проте мають спільне житло, у яке [PERSON] заявницю уже певний проміжок часу не допускає. Сварки між ними, сутички та конфлікти мають триваючий характер і такі конфлікти переростають у насильницькі дії з боку [PERSON] по відношенню до заявниці як психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо), фізичного (тілесні ушкодження), так і економічного (позбавлення власного житла, пошкодження майна, перешкоджання користуватися майном) характеру. Такі дії [PERSON] безумовно впливають на психіку дітей, їх розвиток і сприйняття навколишнього середовища. Реальність побоювань заявниці агресивних дій [PERSON] об`єктивно знайшли своє підтвердження не лише письмовими доказами, але й показаннями свідка [PERSON] . При цьому суд зважує на те, що закриття постановою суду від 28.11.2018 року справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] мало місце виключно з тих підстав, що останній не був суб`єктом передбаченого ст.1732 КУпАП правопорушення, оскільки заявниця на той час уже вимушено проживала в іншій частині будинку і не була пов`язана з кривдником спільним побутом, не мала з ним взаємних прав та обов`язків. Про серйозність сприйняття фактів домашнього насильства; переживання з приводу можливих повторень таких дій; можливість настання тяжких наслідків і бажання заявниці попередити такі дії та захистити від них себе і дітей беззаперечно свідчать наведені вище докази, періодичність і характер протиправних дій [PERSON] . Отже, оскільки обставини, на які посилається заявниця, об`єктивно підтвердились дослідженими в суді доказами, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає необхідним для захисту її прав і свобод, а також інтересів дітей, встановити щодо [PERSON] обмежувальний припис зі встановленням заявлених нею заборон, які узгоджуються із положеннями ч.2 ст.26 Закону. Однак заявлений заявницею строк дії обмежувального припису на шість місяців суд вважає дещо завищеним. Виходячи із характеру встановлених обставин, вбачається достатнім строком для застосування встановлених обмежень щодо [PERSON] як кривдника для усвідомлення ним своєї негативної поведінки та недопущення її у майбутньому терміном на три місяці. З наведених підстав заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial