overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У січні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що є власником квартири, в якій відповідач зареєстрована, але не проживає в ній тривалий час. У судовому засіданні позивач, її представник були відсутні, надали заяву про підтримку уточнених вимог і розгляд справи без їх участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яку вона отримала на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2015р. Вказане підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 03.07.2015р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки форми №3, виданої ЖКП ММР "Бриз" ЖЕК №3 19.01.2016р., право користування даним житлом з 2014р. має відповідач [PERSON] Проте, згідно з актом ЖКП ММР "Бриз" ЖЕК №3 від 20.01.2016р. №223, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS], довгий час, що підтверджують свідки [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.156ЖК України, ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні понад визначені строки, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У січні 2017р. позивач звернувся в суд до відповідачів з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Товарній біржі "Мегаполіс-Інфо" у 2000р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купила квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, через його оформлення на біржі та реєстрацію в БТІ. В судовому засіданні сторони були відсутні, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Третя особа свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 29.05.2000р. [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Товарній біржі "Мегаполіс - Інфо" договір був зареєстрований в БТІ 20.06.2000р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У січні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 08.08.2000 року між нею та відповідачем, Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 45. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, просить шлюб розірвати та неповнолітнього сина залишити на виховання батькові. Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з положеннями ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Так судом встановлено, що 08.08.2000 року між позивачкою та відповідачем, Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 45. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін існує формально та її збереження не можливе. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття та являється студенткою ДНЗ "Миколаївське вище професійне училище технології та дизайну" денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, яку відповідач має можливість надати, тому прохала стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/5 частини заробітку(доходу) відповідача щомісячно на час її навчання. В судове засідання позивач надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. В судове засідання відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. В заяві відповідач зазначив, що інших утриманців не має, працює в ВП ЮУАЕС ЗВВО, отримує середню заробітну плату в розмірі 7 000 грн. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ \~ Зокрема, судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 060543, виданого 30.01.2001 року відділом РАГС Арбузинського району Миколаївської області. \~ \~ \~ \~[PERSON] являється студенткою І курсу ДНЗ "Миколаївське вище професійне училище технології та дизайну". Відповідач [PERSON] проживає окремо від позивача та допомоги на утримання повнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи викладені\~обставини справи,\~положення ст.\~200\~СК України,\~ матеріальне\~становище позивача,\~ а\~також те,\~що відповідач\~працює та\~має заробіток,\~суд вважає,\~що з\~відповідача необхідно\~стягнути аліменти\~на утримання\~повнолітньої дитини\~у розмірі\~1/5\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~так як\~ він\~має можливість\~надавати доньці\~матеріальну допомогу\~на період\~ її\~навчання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позивачка, при зверненні до суду, була звільнена від сплати судового збору, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У січні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначив, що 26 червня 2009 року між ним та відповідачкою, Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 83. Позивач посилаючись на те, що вони з відповідачкою однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталася, у зв"язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 26 червня 2009 року між позивачем та відповідачкою, Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 83. Сторони однією сім`єю не проживають та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сім`я сторін існує формально та її збереження не можливе. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

У січні 2019 року представник заявника звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що заявнику належить на праві власності 55/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою м.Суми, вул. Партизанська 78 на підставі договору дарування, посвідченого 27.08.1964 р. 1-ю Сумською міською державною нотаріальною конторою, р.№ 2-4958, та свідоцтва про право на спадщину за законом на 45/100 частин зазначеного житлового будинку, виданого 16.03.1993 р. Другою Сумською державною нотаріальною конторою, р.№ 2-368, однак у ціх правовстановлюючих документах порізному зазначено ім'я заявника у частині по-батькові; у договорі дарування написано "Луківна", а у свідоцтві про право на спадщину за законом "Лукинічна". Окрім того, згідно зазначеного вище договору дарування житловий будинок мав № 72, а натеперешній час він має № 78. Зміна назви вулиці та нумерації будинку відбувалося згідно рішення Сумської міської ради від 17.08.1967 р. № 666. Зазначена невідповідність повністю перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому просить суд заяву задовольнити. У судове засідання заявник не з'явилася, представник заявника надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить суд задовольнити її заяву. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, надала суду відзив у якому зазначили, що розгляд справи проводити без її участі, при розгляді заяви покладається на розсуд суду. Відповідно до частини 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню з огляду на наступне. З матеріалів справи встановлено, що згідно копії паспорту заявника її прізвище, імя та по батькові зазначене як «Роденко Ганна Луківна» (а.с.5). Відповідно до довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР від 04.01.2019 року будинок за адресою м.Суми, вул. ([PERSON]) Партизанська 78 належить заявнику [PERSON]. (а.с. 9) Встановлення факту належності вказаного заповіту заявниці потрібно для отримання спадщини. Відповідно до п.1, п.6 ч.1ст.256 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім*ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документу заявниці, оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У січні 2021 р. [PERSON] звернувся з заявою, у якій, з урахуванням заяви від 17.03.2021 р., просить встановити факт належності йому свідоцтва від 17.05.2002 р. про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого Бердичівською квартирно-експлуатаційною частиною згідно з розпорядженням (наказом) від 14.05.2002 р. № 14112. Заява обґрунтована тим, що у зазначеному свідоцтві міститься помилка у написанні його по батькові, а саме - замість по батькові [PERSON] вказано [PERSON] , що перешкоджає йому реалізовувати правомочності власника майна. [PERSON] подав заяву, у якій просить прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства України. [PERSON] подала заяву, у якій зазначає, що підтверджує, що [PERSON] є її сином та просить прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства України. Судом з`ясовано, що 17.05.2002 р. Бердичівською квартирно-експлуатаційною частиною на підставі розпорядження (наказу) від 14.05.2002 р. № 14112 було видано свідоцтво про право власності на житло, яке посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної (сумісної) власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). У свідоцтві зазначено, що квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". За змістом статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартири мали наймач та члени його сім`ї. З свідоцтва від 17.05.2002 р. про право власності на житло випливає, що наймачем квартири, на яку воно видану, була [PERSON] , а членами її сім`ї - [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, з свідоцтва про народження від 13.05.1993 р. вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] (а. с. 7). Крім того, з паспорта громадянина України від 13.03.2003 р. випливає, що по батькові [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] (а. с. 6). Вказане свідчить про те, що у свідоцтві від 17.05.2002 р. про право власності на житло неправильно зазначено по батькові [PERSON] , а саме - замість по батькові [PERSON] вказано по батькові [PERSON] , ця обставина перешкоджає [PERSON] реалізовувати правомочності власника майна, а відтак встановлення факту, про який він просить, необхідно для реалізації цих правомочностей. За таких обставин Суд приходить до висновку, що видане 17.05.2002 р. Бердичівською квартирно-експлуатаційною частиною на підставі розпорядження (наказу) від 14.05.2002 р. № 14112 свідоцтво про право власності на житло, належить, зокрема, [PERSON] , а відтак заява останньої підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У січні місяці 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 12 серпня 2008 року між ПАТ КБ "Надра" та [PERSON] був укладений договір кредиту за №16/ЕК/2008-980, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 15 750 грн. строком на 24 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 36% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.08.2010 року. Станом на час звернення з позовом до суду заборгованість позичальника по простроченому кредиту складає 64 128,11 грн., з них заборгованості по кредиту 15 750,0 грн., заборгованості по відсотках 30 649,5 грн., пені за несвоєчасну сплату платежів 6 128,73 грн., штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 11 599,88 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом достовірно установлено, що 12 серпня 2008 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір кредиту №16/ЕК/2008-980, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування споживчий кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 15 750,0 грн. строком на 24 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 36% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.08.2010 року. У відповідності до пункту 1.3 кредитного договору позичальник зобов»язаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним згідно умов договору. Відповідач [PERSON]. умов договору в повному обсязі не виконував, і заборгованість по простроченому кредиту складає 64 128,11 грн., з них заборгованості по кредиту 15 750,0 грн. грн., заборгованості по відсотках 30 649,5 грн., штрафу 11 599,88 грн. згідно пункту 8.3 договору та 6 128,73 грн. пені. Термін погашення кредиту настав згідно умов договору, і позивач вправі вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та штрафних санкцій. Згідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості у розмірі 64 128,11 грн. та судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

У січні місяці 2015 року заявниця [PERSON], звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що вона народилася [INFO] в с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області. Має на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,60 га. на території Вороньківської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №080624, який виданий на підставі розпорядження голови Чорнухинської районної державної адміністрації від 19 листопада 2002 року та в якому помилково зазначено по-батькові "[PERSON]" замість правильного її по-батькові "[PERSON]". Раніше вона не звернула уваги на цю помилку, а виявила її тільки коли звернулася до секретаря Вороньківської сільської ради для посвідчення заповіту, але не змогла цього зробити через вказану помилку. В зв'язку з тим, що виправлення у державному акті не допускаються, вона змушена звертатися до суду для встановлення факту належності їй вищевказаного правовстановлюючого документу. Просила суд встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю від 05 квітня 2004 року. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свою заяву надала суду пояснення аналогічні викладеним в заяві. Представник Вороньківської сільської ради в судове засідання не з»явився надав до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі з заявою згідний. Свідки [PERSON]та [PERSON] суду пояснили, що їм достовірно відомо, що ім»я батька заявниці «[PERSON]» Суд заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ №080624, який виданий на підставі розпорядження голови Чорнухинської районної державної адміністрації від 19 листопада 2002 року виданий на ім»я [PERSON] належить [PERSON], [INFO], жительці с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області. Ці обставини підтверджуються копією паспорта виданим 26 грудня 1995 року Чорнухинським РВ УМВС України в Полтавській області на ім.»я заявниці з якого видно, що в графі по-батькові заявниці записано «[PERSON]» та довідкою виданою Вороньківською сільською радою з якої вбачається, що заявниця [PERSON] в по господарських книгах значитися як [PERSON]. Тому є достатні правові підстави для встановлення факту належності державного акту на право власності на земельну ділянку заявниці [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У січня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітнього сина. Свої вимоги мотивує тим, що 08 січня 2014 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Від цього шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що він не заперечує утримувати свого сина, [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 1999 року був укладений шлюб, який 08 січня 2014 року був розірваний за рішенням суду (а.с. 6). Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідач вказував, що він офіційно не працює, на утриманні інших осіб не має. За таких обставин позов підлягає задоволенню. У п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищенаведене суд допускає негайне виконання рішення. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Мінімальна заробітна плата, яка враховується при обчисленні суми судового збору, на момент звернення до суду, складала 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень. У зв'язку з цим суд визначає, що розмір судового збору складає 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. Таким чином, [PERSON] належить сплатити на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування судових витрат. На підставі статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved