Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

02.03.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що в жовтні 2014року усно домовився з [PERSON] про купівлю металочерепиці, яка пообіцяла значні знижки. Він домовився в усній формі про продаж металочерепиці на загальну суму 30000грн, з яких 15000грн. вона взяла як передоплату. Однак в подальшому остання стала їх уникати ,не доставила черепиці, не відповідала на телефонні дзвінки . 17.12. 2014р. відповідач враховуючи трудності які виникли під час купівлі черепиці погодилася виконати зобов»язанння та повернути одержані нею кошти в сумі 15000грн в строк до 29.12.2014р. про що написала письмову розписку.Однак кошти не повернула по даний час. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у збільшеному розмірі з підстав, наведених у позовній заяві, суду пояснив ,що між сторонами була усна домовленість про купівлю черепиці зі значною знижкою та позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 15000грн.. Однак пізніше відповідач стала уникати виконувати зобов»язання. 17.12.2014р. сторони за добровільною домовленістю уклали договір позики про що остання написала розписку. Згідно вказаного договору відповідач отримала кошти в сумі 15\~000грн та зобов»язалась їх повернути до 29.12.2014р. Так як відповідач не виконала зобов»язання вчасно у строк вказаний у письмовій розписці то настали наслідки передбачені ст.. 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційні витрати. Крім того вважає, що внаслідок несумлінного виконання відповідачем зобов»язанння позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати грошей,зміни звичного способу житття, стресі та яку він оцінює в сумі 5000грн. Вважає посилання представника відповідача на те, що, дана сума є завдатком а також, що розписка написана під тиском безпідставними оскільки належних доказів стороною відповідача суду надано. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують обставини на які посилається позивач. Преставник відповідача суду пояснив, що його довірителька отримала грошові кошти в сумі 15\~000грн. у якості завдатку за купівлю черепиці за значними знижками. Однак в зв»язку із зміною ціни черепиці на які позивач не погодився, вона не змогла купити та вчасно доставити позивачу. Тільки під тиском настання кримінальної відповідальності вона написала боргову розписку якою зобов»язалась повернути кошти до 29.12.2014р. Тому позовні вимоги визнають частково не заперечують щодо повернення 15\~000грн. передоплати завдатку , однак в позові щодо інфляційних , 3 % річних та моральної шкоди просить відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надані ним на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.12.2014р. [PERSON]Ю, отримала кошти в сумі 15\~000грн від [PERSON] та зобов»язалась вищевказані кошти повернути до 29.12. 2014р., що підтверджується оригіналом розписки ( а. с. 21). Як вбачається з оригіналу розписки від 17.12.2014 р. наданої позивачем жодних обумовлень відповідачем [PERSON] про те, що зазначена сума в розмірі 15\~000грн яку вона отримала є завдатком не має. ( а. с. 40). В судовому засіданні відповідач не заперечила що добровільно домовилась з відповідачем про поверненння 15\~000 грн, про що написала власноручно розписку, де зобов»язалась повернути кошти у встановлений строк, вимог до змісту розписки не пред»являла. Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику . Доказів фізичного чи психологічного впливу на відповідача при складанні розписки матеріали сприви не містять, вона не зверталась з цього приводу та про проведення будь-яких експертиз клопотань не заявлялось. Відповідач скориставшись довірою позивача, його доброзичливим ставленням, надавала позивачу невірну інформацію з приводу її можливостей купити метало черепицю за значними знижками, зволікала з купівлею та доставкою, а також в подальшому з повернення грошових коштів у сумі 15\~000грн., обіцяла повернути пізніше, уникала позивача, на телефонні дзвінки не відповідала, переховувалась від нього. Внаслідок вищезазначених обставини 17.12.2014р. сторони прийшли до згоди про виконання відповідачем зобов»язанння та написання розписки про позику та строк повернення коштів. Відповідач отримала гроші, але не виконала свої зобов'язання. Таким чином, у відповідача виник борг перед позивачем в розмірі 15 000 гривень. Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов»язанням. Заміна боргу позиковим зобов»язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики ( ст.1047 цього Кодексу). Суд вважає, що між сторонами за їхньою згодою фактично відбулася новація боргу, тобто заміна позиковим зобов»язанням, а спірні правовідносини регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. Відповідної правової кваліфікації спірним правовідносинам позивач не надав, але їхній характер підтверджується обставинами справи, наведеними у позовній заяві, та їх поясненнями у судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми… . Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі ) у строк та в порядку, що встановлені договором. У випадку невиконання позичальником свого зобов»язанння із поверненням отриманих коштів позичальник несе тягар наслідків передбачених ст.. 1050 ЦК у якій зазначено що у випадку не своєчасного повернення суми позики позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, [PERSON] в обґрунтування заперечень проти позову, що між сторонами будь-яких правовідносин з приводу договору позики не існувало, його довірителька отримала грошові кошти в якості завдатку та написала розписку під тиском, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, факт написання розписки сама відповідач не заперечує, в самій розписці не обумовлено про завдаток, будь-яких доказів щодо правових підстав укладати договори купівлі, поставки відповідачем не наведено. Суд виходить із положень ст. 509 ЦК України, відповідно до яких зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах доброзичливості, розумності та справедливості. У відповідності із ч.ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 цього Кодексу цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини... . Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу за договором позики у сумі 15\~000грн., доведені і підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення оскільки ст. 11676 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується внаслідок протиправних дій заподіювача та не витікає із невиконання умов договору. Самим договором позики, який підтверджується розпискою [PERSON] не передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням позичальником свого зобов»язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.\~2 ст.\~625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6\~червня\~2012\~р. у справі №\~6-49цс12, від 24\~жовтня\~2011\~р. у справі №\~6-38цс11). Сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення. Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». Таким чинном з відповідача слід стягнути інфляційні втрати за кожний місяць, що становить- 4980грн.(а.с44,49.), а також 3% проценти річних за весь час прострочення, що становить 245грн. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що позивачем доведено право на стягнення боргу за договором позики, та прийшов до висновку про часткове задоволення позову: стягнення основної суми боргу -15\~000грн., інфляційних втрат в сумі 4980грн. та три процентних річних в сумі 245грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 6, 11, 15, 16, 509, 526, 570, 571, 1046, 1047, 1049, 1050, 1053 ЦК України,

Outcome: approved