Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] в порядку ст. 240 СК України звернулася через суд з зазначеним позовом до [PERSON] на предмет захисту інтересів малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та скасування їх усиновлення відповідачем, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що під час перебування сторін у справі в шлюбі діти позивача від першого шлюбу були усиновлені відповідачем на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року, проте відповідач свої батьківські обов`язки належним чином перестав виконувати, а після розірвання між сторонами шлюбу за рішенням суду від 10 травня 2018 року і стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів за рішенням від 14 серпня 2019 року, стосунки між відповідачем, як усиновлювачем, та усиновленими ним малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] склалися вкрай негативні, які роблять неможливим їх спільне проживання за свідомих дій та волі усиновлювача, а усиновлення стало суперечити інтересам дітей та не забезпечує їм сімейного виховання, про що відповідач неодноразово сам зазначав у раніше поданих ним позовних заявах про скасування усиновлення, а також що встановлено у рішенні органу опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради про доцільність позбавлення його батьківських прав від 20 лютого 2019 року відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , і наразі відновити нормальне спілкування та стосунки між відповідачем і дітьми неможливо, з огляду на стійке небажання до цього самого відповідача, тому позивач, згідно уточнених до початку підготовчого засідання 07 та 17 лютого 2020 року позовних вимог, просила суд: скасувати усиновлення малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , усиновителем [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон; зобов`язати Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) внести зміни: - в актовий запис №520 від 31 жовтня 2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпра, зазначивши по батькові дитини на розсуд матері, прізвище, ім`я дитини, дату і місце народження дитини - залишити без змін, записавши батьком цієї дитини в графі батько - на розсуд матері [PERSON] ; - в актовий запис №223 від 23 травня 2012 року про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпра, зазначивши по батькові дитини на розсуд матері, прізвище дитини, ім`я дитини, дату і місце народження дитини - залишити без змін; записавши батьком цієї дитини в графі батько - на розсуд її матері [PERSON] ; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 36000,00 грн. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи без виникнення процесуальних ускладнень. Відповідач 27 лютого 2020 року подав відзив на позов, в якому позовні вимоги про скасування усиновлення ним малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] визнав в повному обсязі; не визнавши заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу в сумі 36000,00 грн. у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки позивач сама є адвокатом, та недоведеністю належними та достатніми доказами, тому просив в цій частині позову відмовити. Треті особи Центральний відділ ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро), Орган опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради, [PERSON] , отримавши копію позовної заяви з додатками, письмових пояснень на позов не подавали, як і не подавали інший заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав повністю, наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення рішення по суті основних вимог та вирішення в іншому засіданні питання розподілу судових витрат. Представник відповідача в судовому засіданні, будучи наділеною згідно договору про надання правової допомоги №07 від 05 серпня 2019 року повноваженнями визнання позову, позовні вимоги в частині скасування усиновлення визнала повністю за пред`явленими підставами та мотивами, підтримуючи поданий відповідачем відзив. В частині заявленого розміру стягнення витрат на правову допомогу заперечувала, визнавши можливим розгляд цього питання окремо від рішення по суті вимог про скасування усиновлення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Центральної районної у м. Дніпрі ради Кушнерова З.Л. наполягала на ухваленні рішення, яке б відповідало інтересам дітей, їх нормальному розвитку і вихованню, та зазначила, що окрім питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , питання стосовно скасування усиновлення відповідачем дітей не розглядалось окремо, тому просила ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог закону та яке, відповідає інтересам дітей. Інші треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, причин неявки не повідомили та про відкладення розгляду не клопотали. Суд, вислухавши усні пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши позовні вимог згідно ст. 13 ЦПК України в заявлених межах, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про можливість прийняття визнання позову та ухвалення згідно ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні рішення задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 серпня 2015 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Красногвардійським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ, актовий запис № 992.. Після укладення шлюбу рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2016 року № 203/2624/16-ц, що набрало законної сили 05 липня 2016 року, вирішено оголосити громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон, усиновлювачем малолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпропетровська; змінити по батькові дитини - з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище дитини [PERSON] , ім`я - [PERSON] , дату і місце її народження залишити без змін.; записати батьком цієї дитини в графі батько - громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон; Кіровському відділу ДРАЦС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в актовий запис №520 від 31 жовтня 2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпропетровська; оголосити громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон, усиновлювачем малолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська; змінити по батькові дитини - з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище дитини [PERSON] , ім`я - [PERSON] , дату і місце її народження залишити без змін; записати батьком цієї дитини в графі батько - громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Херсон; Кіровському відділу ДРАЦС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в актовий запис №223 від 23 травня 2012 року про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська (а.с.8-9). Вказане рішення виконано в повному обсязі та Кіровським відділом ДРАЦ Дніпропетровського ГТУЮ у Дніпропетровській області внесено відповідні зміни у актові записи про народження № 520 від 31 жовтня 2008 року та № 223 від 23 травня 2012 року, про що видані свідоцтва про народження дітей [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2018 року, що набрало законної сили 12 червня 2018 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , вирішено розірвати (а.с.10). Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2019 року, що набрало законної сили з постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2020 року, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 18 січня 2019 року (а.с.11-13). Як встановлено судом в рішенні про розірвання шлюбу від 10 травня 2018 року відповідач проживає окремо від дітей, що також визнано представниками сторін і в засіданні при розгляді даної справи. Також в судовому засіданні визнані обставини того, що з того часу відповідач не приймає участі у вихованні дітей, а через постійні сварки в сім`ї втратив контакт з дітьми, з ними не бачиться, не спілкується, хоча об`єктивних обставин, які б перешкоджали у цьому не має і таких в засіданні не встановлено. Натомість судом встановлено, що відповідач неодноразово звертався через суд з позовами про скасування усиновлення (у квітні 2019 року та січні 2020 року), що не були розглянуті по суті з процесуальних підстав, де зазначав про відсутність батьківських почуттів до усиновлених дітей та небажання у будь-який спосіб брати учать у їх вихованні. Крім того, рішенням виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпрі ради, затвердженого головою ради, від 20 лютого 2019 року №16/64 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-16). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до змісту ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Зазначені положення закріплені в ст.207 СК України. У частині 1 ст.238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Згідно із ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифіковано Законом №3017-VІ (3017-17) від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Судом встановлено та визнано повністю представниками сторін, що між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, що мають наслідком сварки та негативний приклад для дітей, при цьому, відповідач щонайменше з грудня 2017 року з дітьми не спілкується, не приймає участь у вихованні, не відвідує їх, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріальне забезпечення, їх навчання, підготовку до самостійного життя та ставиться до них байдуже, оскільки не має до них батьківських почуттів, про що неодноразово вказував у позовних заявах про скасування усиновлення, поданих у квітні 2019 року, у січні 2020 року, які судом по суті з процесуальних підстав так і не розглядались (позов залишено без розгляду, а інша позовна заява повернута на стадії прийняття до розгляду). Наведене дає підстави для висновку про те, що усиновлення в цьому випадку суперечить найвищім інтересам дітей, оскільки вказані обставини не сприяють усвідомленню кожною дитиною окремо сімейного оточення та родинного затишку, а між усиновлювачем і дітьми склалися, за волі та свідомих дій усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Одночасно, суд приймає до уваги, що ненадання органом опіки та піклування висновку щодо розв`язання спору пов`язано з відсутністю об`єктивної можливості для вчинення таких дій, що само по собі не може бути підставою для відмови у доступі до правосуддя та відмови у відновленні порушеного права, яке стосується інтересів дитини. Суд також ураховує, що відповідно до ст.7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, яку ратифіковано із заявою Законом України №69-V від 03 серпня 2006 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню. З огляду на наведене, ураховуючи, що спір вирішується компетентним органом та встановлені обставини дають підстави для висновку про доцільність скасування усиновлення, що буде відповідати найвищим інтересам дитини, суд вважає можливим прийняти визнання позову представником відповідача, яка за договором про надання правової допомоги від 05 серпня 2019 року не обмежена у представництві, та за встановлених дійсних обставин справи вирішити спір за відсутності висновку органу опіки та піклування. Вирішуючи даний спір, суд враховує, вимоги ст. 241 СК України, якою визначений порядок поновлення актового запису про народження у разі визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення, відповідно до ч.1 та ч.2 якої після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Враховуючи, вказані вимоги суду належить ухвалити рішення про поновлення первинних актових записів про народження дітей [PERSON] та [PERSON] , за № 520 від 31 жовтня 2008 року та № 223 від 23 травня 2012 року відповідно, вчинених Кіровським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, в яких батьком був зазначений біологічний батько дітей громадянин України [PERSON] , [INFO] . Вирішення питання про розподіл судових витрат в порядку ч.6 ст. 142 ЦПК України з урахуванням клопотання учасників справи належить призначити окремо до розгляду в засіданні.

Outcome: approved