Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іфкомсервіс» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У позовній заяві зазначено, що відповідач є власником квартири загальною площею 93,3 кв.м., що знаходиться у житловому будинку по вул. Крайна, 16 в м. Івано-Франківську. Позивач є управителем багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул..Крайна 1 б, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.05.2013 року № 276 (а.с.14), рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 05.09.2013 року № 474 (а.с.13). Згідно акту прийому-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 23.09.2010 року ПП «Балтік» передало на баланс ТОВ «Іфкомсервіс» будинок по вул.. Крайна 1 б (а.с.16) 01.03.2012 року між ТОВ «Іфкомсервіс» та [PERSON] було укладено договір № 1 б-59 про надання житлово-комунальних послуг власнику квартири № 59 в будинку № 1 б по вул. Крайна у м.Івано-Франківську (а.с.6-7). Позивач направляв відповідачу вимогу від 24.06.2016 року про сплату заборгованості (а.с.9), яке залишались без реагування. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.12) станом на 01.08.2016 року загальна сума заборгованості відповідача складає 2846,91 грн. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved