Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

01 лютого 2021 року позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 29 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого замінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] не виконувала взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснювала щомісячного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17601 грн. 12 коп., яка складається з: 14904 грн. 57 коп. - заборгованість за тіло кредита (простроченим тілом кредита), 2696 грн. 55 коп. - заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати в розмірі 2270 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В порядку ст.179 ЦПК України відповіді на відзив не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. У поданому відзиві на позовну заяву, позовні вимоги не визнала, посилаючись на відсутність доказів оформлення та укладення 29.07.2011 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» у належній формі договору про надання банківських послуг, долучена позивачем до матеріалів справи анкета-заява не містить ознак узгодження в письмовій формі всіх істотних умов договору, а саме не містить умов про надання тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, не узгоджено строк надання та повернення коштів, відсутні будь-які посилання на картку з якої вона отримувала грошові кошти. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, що свідчить про недоведеність тієї обставини, що вона була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами. Зазначила, що не має боргових зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк». Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 29 липня 2011 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанк» (а.с.12). В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] було встановлено кредитний ліміт 18000 грн., який в подальшому було: 06.11.2019 року зменшено до 17470 грн.; 13.11.2019 року зменшено до 17390 грн.; 19.11.2019 року зменшено до 16392 грн. 46 коп. та станом на 19 грудня 2019 року кредитний ліміт становив 0 гривень (а.с.10). Кінцевий термін повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки. Згідно довідки за кредитним договором були надано шість кредитних карток: 01.08.2014 року, терміном дії до 07/18 року; 29.09.2014 року, терміном дії до 09/18; 29.01.2016 року, терміном дії до 12/19; 29.11.2016 року, терміном дії до 05/20; 10.12.2018 року, терміном дії до 10/22 та 07.08.2019 року, терміном дії до 07/23 року (а.с.11). Факт отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] підтверджено випискою по рахунку (а.с.47-49). До позовної заяви, крім анкети-заяви, підписаної позичальником [PERSON] (а.с.12), АТ КБ «ПриватБанк» додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold». (а.с.13) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.14-37), які не підписані позичальником. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 29 грудня 2020 року становить 17601 грн. 12 коп., з яких: 14904 грн. 57 коп. - заборгованість за тіло кредита (простроченим тілом кредита), 2696 грн. 55 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.5-9). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 29 липня 2011 року розмір процентної ставки не встановлено. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив крім простроченого тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, порядок та строк їх повернення, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і правила розуміла відповідач [PERSON] та ознайомилися і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду України і Верховного Суду, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15), від 17 липня 2019 року (справа №175/4576/14-ц) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи. Більш того, відповідач [PERSON] заперечує факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання їй банківських послуг. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і Правила надання банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 29 липня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задоволенню не підлягають, бо недоведені належними доказами. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Разом з тим, як вбачається з Виписки по особовому рахунку [PERSON] , яка повністю кореспондується із розрахунком заборгованості, відповідач активно користувалася платіжною карткою, як на оплату, так і на поповнення карткового рахунку (особисті погашення через Термінал самообслуговування, погашення третіх осіб - перерахування грошових коштів на картковий рахунок) (а.с.47-49). Так, з наданої банком Виписки по картковому рахунку, де відображено рух коштів по рахунку, за період з 13 листопада 2014 року по 11 грудня 2020 року в рахунок кредитного ліміту позичальником [PERSON] було отримано коштів у загальній сумі 17601 грн. 12 коп. За цей же період остання здійснила поповнення рахунку за вказаною карткою на загальну суму 10354 грн. 80 коп. Відтак, різниця між фактично отриманими та повернутими коштами становить 7246 грн. 32 коп. (17601,12 - 10354,80), тому, на думку суду, саме вказана сума підлягає стягненню з відповідачки в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7246 грн. 80 коп., що складається із заборгованості за тілом кредита (простроченим тілом кредита) у розмірі 7246 грн. 80 коп. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 934 грн. 56 коп. (7246,80 грн. х 100 : 17601,12 грн. = 41,17%, 2270 х 41,17% = 934 грн. 56 коп.).

Outcome: partial