Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

02.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Тупальці, вул. Перемоги, 32. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 03.02.2016 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. 01.03.2017 року приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. Позивач у судове засідання прибула, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився. Подали заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без участі представника Тупальської сільської ради. Третя особа у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що не претендує на спадкове майно у вигляді жилого будинку спадкодавця. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 280752 від 04.02.2016. [PERSON] помер 03.02.2016 р. Відповідно до постанови нотаріуса № 137/02-31 від 02.03.2017 р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Тупальці, вул. Перемоги, 32, після смерті [PERSON], який помер 03.02.2016 р., оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Тупальської сільської ради № 413 від 23.05.2016 року вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] відповідно до записів в погосподарській книзі № 178 за 2016-2020 р. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно технічного паспорту від 31.08.2016 року, домоволодіння побудоване у 1972 р., та складається з житлового будинку, чотирьох сараїв, убиральні, ганку, навісу, колодязя, літньої кухні, гаражу За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. НА підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] був власником жилого будинку № 32 по вул. Перемоги в с. Тупальці, Новоград-Волинського району. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На запит суду приватним нотаріусом надано інформацію, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] і [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ спадщини, з умовами якого [PERSON] є спадкоємицею житлового будинку № 32 по вул. Перемоги в с. Тупальці, Новоград-Волинського району. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 27.07.2016 року інший спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після батька [PERSON], який помер 03.02.2016 року. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved