Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи його підставність тим, що позивач є одним із трьох співвласників житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , який мав статус колгоспного двору, оскільки був його членом станом на 15.04.1991. Утім розпоряджатись вказаним майном не має можливості, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно головою двору зазначено його дружину - [PERSON] , після смерті якої належне їй майно успадкував [PERSON] , право спільної сумісної власності припинено, а його частка у праві спільної часткової власності не визначена, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву на позов, утім сільським головою подано заяву про визнання позову, відповідно до якої він не заперечував обставини викладені позивачем у позові, просив про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. За клопотанням\~представника позивача\~ухвалою суду\~від 27.06.2019\~було витребувано\~з матеріалів\~цивільної справи\~№ 136/2484/18\~копію спадкової\~справи до\~майна померлої [INFO] [PERSON] .. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явились, представник просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.09.1992, житловий будинок за [ADDRESS] , належить до суспільної групи колгоспний двір, головою якого зазначено [PERSON] . Із відомостей Попівської сільської ради, які відображені у довідці від 16.11.2018 виданій на підставі записів по господарських книг сільської ради (а.с.8) встановлено, що станом на 15.04.1991 головою колгоспного двору вищевказаного житлового будинку була [PERSON] , членами колгоспного двору були: її син [PERSON] та чоловік позивач у справі [PERSON] . Згідно ст.\~120\~Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст.\~121,\~123 Цивільного кодексу\~Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п.\~6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~22\~грудня 2005\~року N\~20\~"Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Судом встановлено, що [INFO] в м. Вінниця померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Після її смерті відкрилась спадщина. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21.01.2019 було визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку за [ADDRESS] . Судовим рішенням було встановлено, що власниками житлового будинку за [ADDRESS] , були три особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , отож об`єкт нерухомості належить їм у рівних частинах, тобто по 1/3 кожному. Після смерті [PERSON] успадкував 1/3 частки спірного об`єкта нерухомості її син [PERSON] , отож з урахуванням належної йому частки став власником 2/3 часток. 21.02.2019 вказане рішення суду набрало законної сили. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний №160139070 від 19.03.2019 (а.с.7), право власності на 2/3 частки на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] Зібрані у справі докази підтверджують належність 1/3 частки спірного об`єкта нерухомості позивачеві, отож суд вважає, що позивачем доведено обставини наведені ним у позовній заяві належними та допустимими доказами. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (постанова ПВСУ від 18.12.2009 за №14). Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у\~\~разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved