Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначив, що з 23 квітня 2003 року до 24 березня 2008 року працював на ПАТ "Шахта імені О.Ф.Засядька" підземним гірничим робочим 3 розряду. 01 грудня 2007 року на підприємстві стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав ушкодження здоров'я. На теперішній час йому встановлена 3 група інвалідності. Він має чисельні захворювання, пов'язані з нещасним випадком, через що відчуває моральні страждання. Тому просив стягнути з відповідача втрачений заробіток починаючи з 01 грудня 2007 року і до відновлення ним працездатності у розмірі 387 грн.55 коп. щомісяця, а також моральну шкоду у розмірі 1 403 136 грн. Рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 30 квітня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Шахта ім. О.Ф.Засядька» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням здоров'я 30 000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат. ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька» подало апеляційну скаргу на вказане рішення, вважаючи, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що не в повному обсязі відображає обставини справи та неправильно встановлює суть та характер спірних правовідносин, через що підлягає зміні та зменшенню до меж розумності та справедливості. Не погодившись з рішенням [PERSON] також подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду змінити, вважаючи, що розмір відшкодування моральної щкоди має бути збільшено до 1 403 136 грн. В іншій частині рішення суду не оскаржив. У судовому засіданні апеляційного суду позивача [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька» Пропастін В.М. та представник Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Пролетарському районі міста Донецька Войтух Р.К. підтримали апеляційну скаргу відповідача, просили рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутої суми. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду зміні оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ст. 237№ КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженими ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Однак Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» змінено Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині виплати моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на час виникнення спірних правовідносин, в зв'язку із зміною спеціального закону, не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання в цей період таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, згідно з правилами ст. 237№ КЗпП України повинен відшкодовувати роботодавець. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач з 23 квітня 2003 року по 24 березня 2008 року працював у відповідача підземним гірничим робітником 3 розряду (а.с.13-16). 01 грудня 2007 року при виконанні трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок на виробництві ПАТ "Шахта імені О.Ф.Засядько", в результаті якого він отримав гостре утруєння угарним газом, про що свідчить акт форми Н-1 № 183 від 01 грудня 2007 року та акт форми Н-5 № 183 від 01 грудня 2007 року (а.с.8-12). Висновком МСЕК від 22 травня 2013 року [PERSON] встановлено 30 % втрату працездатності по сукупності захворювань та визнано інвалідом третьої групи з 01 травня 2013 року на строк до 01 червня 2014 року (а.с. 17-18). За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ушкодженням здоров'я позивачеві завдана моральна шкода, яку повинен відшкодувати роботодавець, згідно з правилами ст. 237№ КЗпП України. Проте вирішуючи питання стосовно розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції не врахував, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються обставини за яких було травмовано потерпілого, стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. суд не в повному обсязі врахував обставини травмування, причини нещасного випадку, характер та тривалість моральних страждань позивача в зв'язку з захворюванням; істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, та не врахував, що висновком МСЕК від 22 травня 2013 року позивачу було підтверджено 30% втрати працездатності та третя група інвалідності на строк до 01 червня 2014 року, черговий переогляд визначено на 22 травня 2014 року (а.с. 18). За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн. не відповідає обставинам справи. Рішення суду в цій частині підлягає зміненню у відповідності до ст. 309 ЦК України.

Outcome: partial