Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

01.11.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь пені за несвоєчасне виконання зобовязання в розмірі 5817, 86 грн., інфляційного збільшення суми боргу за прострочення строків виплати в розмірі 17331,10 грн., 3 % річних в розмірі 1961,61 грн., витрат повязаних з оплатою правової допомоги в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03.10.2014 року, [PERSON] здійснив наїзд на її чоловіка [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу, була застрахована у відповідача. Позивачка у встановленому законом порядку подала до ТДВ «СТ «Домінанта» заяву про виплату страхового відшкодування та понесених витрат на поховання. Однак, виплата страхового відшкодування у строки визначені ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачці не була здійснена, у звязку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просять задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подали письмові заперечення на позов та просять відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не подавала відповідну заяву про виплату страхового відшкодування, тому строк виконання грошового зобовязання відповідачем не настав. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 03.10.2014 року на автодорозі Сосниця-Пролетарське-Короп сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній загинув на місці події, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження та свідоцтвом про смерть. При цьому судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], який на законних підставах здійснював експлуатацію вищезазначеного транспортного засобу була застрахована у відповідача, що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 9382622. В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинув чоловік позивачки [PERSON], чим їй було завдано матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 04.11.2014 року позивач повідомила відповідача про настання страхового випадку та звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 16). Відповідач отримав заяву 04.11.2014 року за вхідним № 1605. Однак, листом від 02.03.2015 року відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування. У звязку з чим, [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди і рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 18.07.2017 року, яке вступило в законну силу позов задоволено і на користь [PERSON] з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» стягнуто витрати на поховання, моральну шкоду та витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (Далі Закон № 1961-IV) для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТ СБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та /або 37 цього Закону прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Таким чином, останнім днем виплати позивачці страхового відшкодування є 02.02.2015 року включно. При цьому, як вбачається з платіжного доручення № 8576 (а.с. 20) страхове відшкодування за рішенням суду позивачці виплачено 06.09.2017 року в розмірі 33302,20 грн. Також ця обставина не заперечується позивачкою. Разом з тим, п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А тому період стягнення пені з відповідача починається з 27.10.2016 року по 06.09.2017 року і складає 5817,86 грн. (25202,00 грн. 2 облікові ставки НБУ 328 днів/100%/365 днів). З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.ст. 549-550 ЦК України. Відповідно частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, починаючи з 03.02.2015 року починається період інфляційного збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування і становить 17331,10 грн.(25202,00 грн. Індекс інфляції/100% - 25202,00 грн). Різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування позивачці, а саме між 03.02.2015 року та 06.09.2017 року становить 947 днів, тому розмір 3 % річних, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1961,61 грн. (25202,00 грн. 3% 947 днів /365/100%). Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме витрати на правову допомогу.

Outcome: approved