Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

01 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, свої вимоги мотивує тим, що 13 листопада 1999 року виконкомом Фастівської сільської ради Володарсько-Волинського району між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на життя із-за чого часто почали виникати непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. На даний час шлюб існує лише формально, оскільки вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, оскільки подальше спільне життя з відповідачам суперечить її інтересам. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 1999 року виконкомом Фастівської сільської ради Володарсько-Волинського району між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 6 (а.с.7). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 7,8). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved