Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 серпня 2020 року у Снігурівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зареєстрували шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. Під час спільного проживання відповідач учиняв сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження сім"ї стало суперечити її інтересам та її дочки від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . В жовтні 2020 року шлюбні відносини між ними припинено, вони перестали вести спільне господарство. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача - адвокат Трофименко А.О. подав суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 19 серпня 2020 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 46); свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , видані 19 серпня 2020 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 7-8). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивачка має неповнолітню доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області 04 червня 2013 року за актовим записом № 136 від 20 вересня 2012 року (а.с.9). Шлюбні відносини між подружжям припинені за непорозумінь у сім`ї, втрати почуття любові та поваги один до одного; з жовтня 2020 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства; відповідач відмовляється посвідчити розірвання шлюбу через органи РАЦС. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved