Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований відповідач, який близько двох років припинив спільне проживання з її дочкою і з лютого 2013 року не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, комунальні платежі не сплачує та не є членом її сім'ї. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач подала заяву з проханням проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач причин неявки до суду не повідомив. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності та у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС в Житомирській області України від 29.01.2015 року місце проживання відповідача було зареєстровано 13.04.2004 року в квартирі [ADDRESS], співвласниками якої є позивач, а також [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 19.01.2007 року, виданим відділом приватизації державного житлового фонду управління житлового господарства Житомирської міської ради. Як убачається з акта ПП "ВЖРЕП № 8" від 06.02.2015 року № 12, відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але з 2013 року в ній не проживає. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у зазначеній квартирі з 13.04.2004 року та його фактичне непроживання в ній без поважних причин понад один рік, що є підставою для задоволення позову відповідно до положень ст. 405 ЦК України і визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням у зв'язку з його відсутністю без поважних причин понад один рік. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції. Враховуючи викладене,

Outcome: approved