Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

01.03.2018р. позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що з міркування безпеки здоров'я своєї дитини, неякісної вакцини та наявності фактів дитячої смертності після вакцинації, вона разом із батьком дитини відмовилися від будь-яких вакцинацій (профілактичних щеплень), ревакцинацій та біопроб своєму сину [PERSON], 24.07.2006р.н.. Відмова від щеплення зафіксована у медичній картці дитини форми 026/о та у відповідній довідці. Дитина з 2013 року навчається в Запорізькій гімназії №45 Запорізької міської ради Запорізької області. При зарахуванні дитини ними були надані всі необхідні документи, в т.ч. медична довідка. Протягом навчання дитина проходила профілактичні медичні огляди і протипоказань для відвідування навчального закладу, в т.ч. через відсутність щеплень, не мала. Однак наказом директора навчального закладу №14/р від 01.02.2018р. син був відсторонений від занять на невизначений термін. Підставою для видачі такого наказу став висновок ЛКК №29/4 від 29.01.2018р. про неможливість відвідування дитиною дитячого колективу. Вважає такий наказ незаконним, оскільки надання такого висновку під час навчання діючим законодавством не передбачено. Незважаючи на це, директор гімназії змусила її надати такий висновок. Наказ був виданий поза межами повноваження навчального закладу та його керівника. Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про захист населення від інфекційних хвороб» не передбачено право керівника навчального закладу самостійно відсторонювати учнів від занять з приводу відсутності щеплень без наявності підстав, передбачених діючим законодавством. Так, відповідно до ст.15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівників дитячих закладів зобовязано вживати заходи для ізоляції лише у випадку виявлення хворого на інфекційну хворобу.А відповідно до ст..7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи і організації зобовязані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудинків, інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осівб, які були в контакті з такими хворими, а також осіб, які ухиляються від обовязкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорни здоровя. Отже, єдиними законними підставами видання такого наказу є виявлення дитини, хворої на інфекційну хворобу, та наявність подання державної санітарно-епідеміологічної служби. Але згідно довідки поліклінічного відділення КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» від 05.02.2018р. її син є здоровим та може відвідувати дитячий колектив, епідеміологічне оточення сприятливе. Її дитина здорова, інфекційної загрози для інших дітей не становить, подання державної санітарно-епідеміологічної служби до гімназії не надходило, у звязку з чим законні підстави для відсторонення дитини від занять відсутні. Вважає дії відповідача дискримінаційними та такими, що порушують право дитини на освіту, яке закріплено Конституцією України, діючим законодавством України та нормами міжнародного законодавства. Пропозицію відповідача про дистанційну форму навчання та екстернат в даному випадку також вважає такою, що суперечить діючому законодавству. Просить зобов'язати Запорізьку гімназію №45 Запорізької міської ради Запорізької області припинити порушення права на освіту [PERSON], 24.07.2006р.н., та допустити його до занять у навчальному закладі без будь-яких дискримінаційних обмежень. Ухвалою суду від 02.03.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 26.03.2018р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав повністю та зазначив, що наказ про відсторонення [PERSON] виданий директором гімназії в межах повноважень, наданих їй Законом України «Про освіту», Статутом гімназії та посадовою інструкцією, згідно з якими саме на директора покладається обовязок видавати накази та розпорядження, повязані з організацією освітньої, фінансово-господарської та іншої діяльності навчального закладу. Крім того, наказ було видано на виконання Законів України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про захист населення від інфекційних хвороб», згідно з якими в Україні є обовязковими профілактичні щеплення і встановлена заборона дітям, які не отримали профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень (за умови відсутності медичних протипоказань), відвідувати дитячі заклади. Ця норма є імперативною і для її реалізації немає потреби в тому, щоб будь-які державні органи, підприємства, установи, організації, їх посадові особи ухвалювали які-небудь додаткові рішення. Держава, встановивши таке правило, реалізує свій обовязок по забезпеченню життя та здоровя не тільки всіх вихованців та працівників освітнього закладу, а захищає таким чином і саму не щеплену дитину. Протягом 2017р. на території України відбувся різкий підйом захворюваності на кір та значне погіршення санітарно-епідеомілогічної ситуації. Протоколом №09 від 19.12.2017р. засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м.Запоріжжя ЗМР Департаменту освіти та науки ЗМР було надано доручення терміново провести наради з керівниками освітних закладів щодо організації протиепідемічних заходів з метою недопущення захворювання на кір. Згідно з висновком ЛКК від 29.01.2018р. [PERSON] як не щеплена з народження дитина визнана такою, що не може відвідувати дитячий заклад. Тому директор гімназії, в обовязки якого входить забезпечення дотримання санітарно-гігієнічних норм, забезпечення безпечних умов освітньої діяльності, і видав наказ про тимчасове відсторонення [PERSON] від занять. В даному випадку відсторонення дитини від занять не є відмовою в здобутті освіти, батькам дитини було запропоновано перейти на альтернативний законний спосіб отримання дитиною загальної середньої освіти - екстернат з елементами дистанційної освіти на базі Запорізької гімназії №45, від чого вони відмовились. Просять в задоволення позову відмовити. Ухвалою суду від 28.03.2018р. до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено територіальний відділ освіти Хортицького району Департаменту освіти та науки Запорізької міської ради. 02.04.2018р. до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якому вона підтримала свої вимоги, проти доводів відповідача заперечила і зазначила, що нею не заперечується право та обовязок керівника навчального закладу видавати накази та розпорядження в межах його компетенції. Однак, в даному випадку директором одноособово було прийнято таке рішення. При зарахуванні до навчального закладу дитина пройшла медичний огляд і заборони щодо відвідування навчального закладу через відсутність щеплень висновок ЛКК не містив. Жодним нормативним актом не закріплений обовязок щорічно проходити ЛКК та надавати висновок щодо можливості дитини відвідувати навчальний заклад. Хоча діюче законодавство і закріплює заборону відвідувати дитячі заклади дітям, які не мають щеплень, вона не є виключною, оскільки законодавство також надає право батькам відмовитися від щеплення дитини, яке за своєю суттю є медичним втручанням. Така відмова не може бути підставою для перешкоджання в отриманні здоровою дитиною освіти. 04.04.2018р. до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких він підтримав раніше викладену у відзиві позицію щодо позову та зазначив, що підставою для видання наказу про тимчасове відсторонення [PERSON] від занять став добровільно наданий батьками висновок ЛКК КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 29.01.2018р. №29/4 про те, що дитина не може відвідувати дитячий колектив. Директор гімназії не зобовязував батьків проходити це обстеження. При цьому, директор не має жодного права ігнорувати чи не виконувати рішення, прийняте консиліумом лікарів, які є спеціалістами в галузі охорони здоровя та мають відповідні знання щодо визначення можливості не щепленої дитини відвідувати дитячий колектив. 04.04.2018р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи на позовну заяву, в яких він проти позову заперечив з підстав, аналогічних тим, що викладені відповідачем. Просить в позові відмовити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник-адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просять позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON], остання також як представник третьої особи, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив, письмових поясненнях, просять в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Суд встановив, що позивачка [PERSON] є матір'ю, [PERSON] - батьком [PERSON], [INFO] (арк.8-10). Батьки дитини [PERSON] відмовилися від будь-яких вакцинацій (профілактичних щеплень), ревакцинацій та біопроб. Відмова від щеплення зафіксована у медичній картці форми 026/о та протоколах ВКК з питань імунізації (арк.12-25). Наказом директора Запорізької гімназії №45 ЗМР Запорізької області №179 від 29.08.2013р. [PERSON] зарахований до 1-го класу гімназії (арк.11). Висновком лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) КУ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» №29/4 від 29.01.2018р. встановлено, що [PERSON], [INFO], не щеплений за віком у зв'язку із відмовою батьків та згідно до ст.15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя», листів Міністерства освіти і науки та охорони здоровя України від 29.04.2014р. №1/9-500/№04.01.16/28103, Міністерства освіти і науки України від 28.03.20016р. №16/493-16, Департаменту охорони здоровя облдержадміністрації від 18.05.2016р. №1067/01-03, Департаменту охорони здоровя міської ради від 27.03.2017р. №1298/03-17/01 відвідувати дитячий колектив не може. Запропонована імунізація в умовах міського імунологічного центру (арк.25). Наказом директора Запорізької гімназії №45 ЗМР Запорізької області №14р від 01.02.2018р., учня 5А класу [PERSON] тимчасово відсторонено від занять з дня виходу після захворювання до вирішення питання з формою навчання учня. Вказаний наказ винесено на виконання Законів України «Про захист населення від інфекційних хвороб», «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», «Про загальну середню освіту», спільного листа Міністерства освіти і науки України та Міністьерства охорони здоровя України від 29.09.2014р., довідки ЛКК КЗ «ЗЦПМСП №5» від 29.01.2018р. (арк.31). Листом №52 від 01.02.2018р. директор Запорізької гімназії №45 повідомила [PERSON] про неможливість відвідування її сином [PERSON], 24.07.2006р.н., навчального закладу в звязку з неотриманням ним профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень. Одночасно запропоновано учневі [PERSON] перейти на форму освіти екстернат з елементами дистанційної освіти на базі Запорізької гімназії №45 як альтернативний законний спосіб отримання освіти (арк.26). Згідно довідки лікаря поліклінічного відділення «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5» від 05.02.2018р. №3 [PERSON], 2006р.н., є здоровим та може відвідувати дитячий колектив, епідеміологічне оточення сприятливе (арк.25). 06.02.2018р. учень [PERSON] до занять в Запорізькій гімназії №45 допущений не був. Листом від 15.02.2018р. за №П-4 Територіальний відділ освіти Хортицького району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради на звернення батьків учня Запорізької гімназії №45 [PERSON] [PERSON], [PERSON] від 07.02.2018р., повідомив про відсутність правових підстав для скасування наказу директора гімназії №14р від 01.02.2018р. про тимчасове відсторонення від занять учня 5А класу [PERSON] (арк.32-38). Дані обставини визнаються сторонами та підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.3, 27, 49 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Кожен має право захищати своє життя і здоров'я, життя і здоров'я інших людей від протиправних посягань. Держава, зокрема, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя. Згідно з ст.10 Основ законодавства України про охорону здоровя (Закон від 19.11.1992 №2801-XII) громадяни України зобов'язані, зокрема, піклуватись про своє здоров'я та здоров'я дітей, не шкодити здоров'ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Відповідно до ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюку, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов'язковими і включаються до календаря щеплень. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Особам, які не досягли п'ятнадцятирічного віку чи визнані у встановленому законом порядку недієздатними, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об'єктивно інформованих батьків або інших законних представників цих осіб. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов'язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Відповідно до ст.15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийом дітей до виховних, навчальних, оздоровчих та інших дитячих закладів проводиться за наявності відповідної довідки закладу охорони здоров'я, в якому дитина перебуває під медичним наглядом. Довідка видається на підставі медичного огляду дитини, якщо відсутні медичні протипоказання для її перебування у цьому закладі, а також якщо їй проведено профілактичні щеплення згідно з календарем щеплень і вона не перебувала в контакті з хворими на інфекційні хвороби або бактеріоносіями. Дітям, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, відвідування дитячого закладу не дозволяється. У разі якщо профілактичні щеплення дітям проведено з порушенням установлених строків у зв'язку з медичними протипоказаннями, при благополучній епідемічній ситуації за рішенням консиліуму відповідних лікарів вони можуть бути прийняті до відповідного дитячого закладу та відвідувати його. Згідно з п. 4 розділу 2 Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу, затвердженого наказом МОЗ України від 29.11.2002р. № 434, питання відвідування загальноосвітнього навчального закладу дітьми, які не отримали профілактичних щеплень згідно з календарем щеплень, вирішується індивідуально за рішенням лікарсько-консультативної комісії з залученням епідеміолога територіальної санепідемстанції згідно розділу III ст. 15 вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Відповідно до ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов'язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Відповідно до ст.3 Закону України «Про освіту» кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених\~Конституцією\~та законами України. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоровя, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Відповідно до ст..9 Закону України «Про освіту» особа має право здобувати освіту в різних формах або поєднуючи їх. Основними формами здобуття освіти є:- інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева);- індивідуальна (екстернатна, сімейна (домашня), педагогічний патронаж, на робочому місці (на виробництві);- дуальна. При цьому, відповідно до ст.53 вказаного Закону здобувачі освіти мають право на безпечні та нешкідливі умови навчання, утримання і праці, а також зобовязані відповідально та дбайливо ставитися до власного здоровя, здоровя оточуючих, довкілля. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозвязку, враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] Суд виходить з того, що, незважаючи на обовязковість профілактичних щеплень, батьки дитини мають право від них відмовитися. Разом з тим, індивідуальне право батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу прав дитини на здобуття освіти протиставляється загальному праву інших батьків та їх дітей, які провели щеплення, як перед направленням дитини для здобуття освіти, так і під час навчання відповідно до календарю щеплень, з метою досягнення загального блага у формі права на охорону здоров'я, що, крім іншого, гарантовано ст.3,27,49 Конституції України. Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 02.11.2004р. №15-рп/2004, виходячи зі змісту частини першої ст.8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним з проявів верховенства права, як підкреслюється у пп.4.1 цього рішення, є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Про необхідність забезпечення справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, йдеться також у ряді рішень Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Ст'єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland № 18131/91) та у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland № 10163/02). Таким чином, держава, встановивши заборону відвідувати навчальний заклад дитиною, яка не має профілактичних щеплень, реалізує свій обовязок щодо забезпечення безпеки життя і здоровя всіх учасників освітнього процесу, в т.ч. самої нещепленої дитини. В той же час, в силу приписів ст.15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» керівники дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів не мають права відмовити відвідувати такий заклад дітям, у яких відсутні обовязкові профілактичні щеплення. Питання відвідування загальноосвітнього навчального закладу такими дітьми вирішується індивідуально за рішенням лікарсько-консультативної комісії відповідного закладу охорони здоровя. Отже, вирішення питання можливості дитини, яка не має щеплень, відвідувати навчальний заклад покладається фактично на заклади охорони здоровя. Як встановлено судом, батьки неповнолітнього [PERSON], [INFO], відмовилися від щеплень. Мотиви такої відмови не мають в даному випадку правового значення. Незважаючи на відсутність щеплень, дитина була зарахована до загальноосвітнього навчального закладу, оскільки згідно з висновком ЛКК не мала протипоказань для цього. Протягом навчання дитина періодично проходила профілактичні медичні огляди, згідно з якими також не мала протипоказань для відвідування навчального закладу. Разом з тим, згідно висновку ЛКК КУ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» №29/4 від 29.01.2018р. [PERSON], 24.07.2006р.н., визнаний таким, що не може відвідувати дитячий колектив у звязку з відсутністю щеплень. Ухвалюючи рішення суд не бере до уваги доводи позивачки про те, що отримання такого висновку вже під час навчання дитини в навчальному закладі законом не передбачено і керівництво гімназії незаконно змусило її отримати такий висновок, оскільки такі доводи жодним чином не підтверджені. Крім того, виходячи із змісту вищевказаних норм діючого законодавства, отримання висновку ЛКК необхідне саме для вирішення питання можливості відвідування навчального закладу, яке, на думку суду, включає в себе, не тільки стадію зарахування дитини до закладу, а й подальший процес навчання. З урахуванням обовязку кожного дбайливо ставитись до свого здоров'я, не шкодити здоров'ю інших громадян, отримання та надання до навчального закладу висновку ЛКК під час проходження навчання, а не лише під час зарахування до такого закладу, не суперечить діючому законодавству та жодним чином не порушує прав позивачки та її дитини. Судом встановлено, що висновок ЛКК від 29.01.2018р. і став фактичною підставою для видання директором Запорізької гімназії №45 наказу про тимчасове відсторонення учня 5А класу [PERSON] від занять. При цьому, як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON], вона не зясовувала причини надання ЛКК висновку про неможливість її дитини відвідувати навчальний заклад, дитина лікарями не оглядалась, питання огляду дитини та повторного розгляду ЛКК спірного питання нею не порушувалось. Вона вважає незаконним саме наказ директора гімназії про відсторонення дитини від занять, а не висновок ЛКК про те, що дитина не може відвідувати навчальний заклад. Однак, за наявності медичного висновку про неможливість дитини ввідвідувати навчальний заклад, керівник навчального закладу, на якого покладено обовязок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог ст.15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та конкретної епідемічної ситуації в Україні (значне підвищення рівня захворюваності на інфекційні захворювання), в даному випадку правомірно, в межах законодавства прийняв рішення про тимчасове відсторонення [PERSON] від занять в гімназії, тобто в діях відповідача відсутні ознаки протиправності. Суд вважає, що в даному випадку позивачка [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту свого порушеного права. Належним способом захисту в даному випадку є оскарження дій та висновку ЛКК №29/4 від 29.01.2018р., на підставі якого навчальний заклад прийняв рішення про відсторонення дитини від занять, проведення належного медичного огляду дитини з метою зясування чи має дитина медичні протипоказання щодо відвідування навчальних закладів та що епідеміологічна ситуація дозволяє це. Відсутність висновку ЛКК, згідно з яким дитина, що не має щеплень, може відвідувати навчальний заклад, не дозволяє прийняти рішення про зобовязання відповідача допустити сина позивачки відвідувати навчальний заклад. Доводи позивачки про те, що її син [PERSON] здоровий та може відвідувати дитячий колектив підтверджується медичною довідкою №3 від 05.02.2018р., суд не бере до уваги, оскільки за змістом норм ст.15 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Примірного положення про підготовку дітей на педіатричній дільниці до відвідування дошкільного та шкільного загальноосвітнього навчального закладу така довідка не може замінювати собою висновок лікарсько-консультативної комісії при закладі охорони здоровя. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність в діях відповідача порушення права [PERSON], 2006р.н., на освіту, передбаченого приписами ст.53 Конституції України, ст.3 Закону України «Про освіту» та інших нормативно-правових актів. Жодних обмежень прав [PERSON], 2006р.н., в доступі до освіти за вказаних обставин судом не встановлено, оскільки тимчасово відсторонюючи дитину\~\~від занять у навчальному закладі на підставі висновку ЛКК, яким відвідувати дитячій колектив дитині не можна, відповідач діяв в межах чинного законодавства, при цьому батькам дитини неодноразово пропонувалось обрати альтернативну форму отримання\~загальної середньої освіти - екстернат з елементами дистанційної освіти на базі Запорізької гімназії №45, що передбачено ст.9 Закону України «Про освіту», але батьки від такої форми навчання відмовились, що позивачкою не заперечувалось в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed