Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

01.02.2018 року до суду звернувся позивач в особі свого уповноваженого представника в інтересах [PERSON], [INFO], в якому позивач просив суд позбавити відповідачів прав щодо вказаної малолітньої дитини та стягнути з відповідачів на утримання дитини аліменти. В обґрунтування позову було зазначено, що відповідачі неналежним ставленням до дитини виявили своє не бажання виховувати дитину, вживають спиртні напої, життю дитини постійно є загроза, дитина вже кілька разів вилучалася з родини біологічних батьків через аморальну поведінку матері та батька. 10.08.2017 року дитина вкотре була вилучена з родини через те, що декілька днів не відвідувала дитячий садок та спочатку поміщена до дитячого відділення КП «Золочівська центральна районна лікарня», а згодом влаштована в потенційну прийомну сім`ю, де і перебуває на час подання позову. За час вилучення дитини із сім`ї батьки її долею не цікавилися та не намагалися це зробити. У зв'язку з викладеним позивач в особі свого уповноваженого представника вважають, що є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав зі стягненням з них аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді від 01.03.2018 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до слухання у загальному позовному провадженні, визначено дату проведення підготовчого судового засідання та порядок подання відзиву відповідачами (а.с.35). У судовому засіданні 02.04.2018 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову категорично заперечили, просили надати їм час для підготовки відповідних пояснень, у зв'язку з чим за їх згодою та згодою представника позивача у підготовчому судовому засіданні первинно протокольною ухвалою суду було оголошено перерву (а.с.39-41). Ухвалою суду від 06.04.2018 року у підготовчому судовому засіданні була оголошена перерва через неявку представника позивача та відповідача [PERSON] без поважних причин та надання суду в разі необхідності відповідних клопотань, вирішення яких потребує участі суду (а.с.48). Ухвалою суду від 03.05.2018 року підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, у судове засідання для допиту викликані особи, в сім`ї яких з вересня 2017 року знаходиться дитина та сама дитина [PERSON], [INFO], для допиту якого у судове засідання був викликаний професійний психолог (а.с.56). У судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачі проти позову заперечили, вважаючи, що саме представник позивача як начальник служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області має до них неприязне не ставлення, пов'язане з не бажанням зрозуміти специфіку їх родини, дитині жодного разу не загрожувала смерть, умови проживання у помешканні відповідачів нормальні для дитини його віку, відібрання дитини носила незаконний характер, а про місце, де дитина знаходиться відповідачі дізналися лише за тиждень до останнього судового засідання, а до того часу їм через позицію представника позивача, яка погрожувала їм притягненням до юридичної відповідальності за намагання дізнатися місце знаходження дитини, дізнатися про вказане місце не було змоги. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дитина перебуває у них з вересня 2017 року на направленням служби у справах дітей Золочівської РДА після вилучення дитини з сім`ї прийомних батьків, відповідачів вони жодного разу до судового засідання не бачили, а дитина після потрапляння до них у родини довгий час не могла звикнути до того, що у раціоні харчування було м`ясо. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], також допитана у судовому засіданні 07.06.2018 року жодних емоцій з приводу наявності батьків у судовому засіданні не виявили, як і позитивних емоцій від зустрічі з біологічними батьками, повідомивши, що їй наразі все подобається, вона має іграшок та друзів, після чого дитина замкнулася та за рекомендацією психолога, присутнього у судовому засіданні, її допит судом був припинений. Вислухавши представника позивача, відповідачів, повнолітніх свідків та дитину, стосовно якої вирішується питання позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08.02.2013 року Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області (актовий запис №03 від 08.02.2013 року)(а.с.20). На підставі наказу служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 11.09.2017 року №24 дитина тимчасово була влаштована до сім`ї громадян України [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до акту обстеження житлових умов за місцем мешкання відповідачів станом на 03.11.2017 року, проведеної комісією Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області, встановлено, що приміщення, де мешкала дитина перебуває у незадовільному стану, а саме водогін та водовідведення відсутні, опалення пічне, останні роки плита не експлуатувалася, продуктами харчування сім`я не забезпечена, батьки дитини ніде офіційно не працюють, постійно зловживають спиртними напоями (а.с.11). На підставі характеристики відповідачів, складеної головою Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області 06.11.2017 року, вастнволено, що відповідачі вихованню дитини належної уваги не приділяють, зловживають спиртними напоями, під час вживання спиртних напоїв залишали дитину на довгий час без нагляду, на неодноразові зауваження працівників служби у справах дітей та сільської ради не реагують, ведуть асоціальний спосіб життя (а.с.13). 22.08.2017 року листом за вих. №274 начальник Золочівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді звернувся до начальника служби у справах дітей із заявою про необхідність винесення на розгляд комісії з питань захисту прав дітей питання позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх малолітнього сина [PERSON] через асоціальний спосіб життя та відсутність виховання дитини у загальному порядку, встановленому у суспільстві (а.с.15). На підставі викладених документів 06.09.2017 року комісія з питань захисту прав дітей при Золочівській райдержадміністрації встановила, що є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, про що і прийняла відповідне рішення (а.с.18), яке було оформлено у вигляді відповідного висновку від 26.09.2017 року за вих. №02-29/2118, яким позивач по справі як колегіальний орган висловився за безумовне позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], на підставі ч.1 ст.164 СК України, а саме ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Вирішуючи спір по суті, суд встановлює, що після вилучення дитини з родини відповідачів, вони жодних дій до пошуку дитини, у тому числі через органи національної поліції, зокрема обласного або національного рівня не робили, до посилань відповідачів, що їм погрожували санкціями за такі дії суд ставиться критично, оскільки належних доказів вказаного факту суду надано не було та сприймає вказані доводи відповідачів як намагання уникнути цивільної відповідальності при вирішенні справи по суті. Однак головним фактором при постановленні рішення суд вважає той, що дитина у судовому засіданні та до і після нього не проявила нормальної реакції на відповідачів як на батьків, тобто вони не викликали у дитини тяги притулитися до матері та бути обійнятою батьком, а навпаки вона бажала залишитися разом із особами, у сім`ї яких перебуває, тобто фактор спорідненості для неї не мав жодного значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, її життя після відібрання дитини не цікавляться, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, визначених позивачем відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме у зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі ч.2 та ч.3 ст. 166 СК України, які були прийняті в даній редакції 17.05.2016 року, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а суд, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому той факт, що позивач вказані вимоги заявив із порушенням вимог діючого законодавства (щодо не визначення розміру та встановлення меншого мінімального розміру аліментів, ніж передбачено законом) не є підставою для того, аби не стягувати з відповідачів аліменти, оскільки при позбавленні батьківських прав такий обов'язок суду презумується. Тому суд стягує аліменти у визначеному законом порядку, роз'яснюючи позивачу як представнику органу опіки та піклування необхідність дотримання норм Сімейного кодексу України при заявлені вимог про стягнення аліментів разом із вимогою про позбавлення батьківських прав, оскільки вказаний орган, як і суд повинен діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, визначених законом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Щодо судового збору за вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів суд зазначає наступне. На підставі п.14 п.2 ч.3 ст.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про захист прав млолтініх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону чи міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністрество юстиції України, суб'єкти надання безоплатної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей,, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До цього часу вказаний порядок КМУ не прийнятий, у зв'язку з чим судові витрати по справі, які складаються із несплаченого судового збору, слід компенсувати за рахунок держави. Питання негайного виконання рішення судом в даній справі не вирішується, оскільки стягнення аліментів в даній справі прямо прив'язано до вимог про позбавлення батьківських прав, рішення по яким може бути оскаржено в апеляційному порядку. На підставі викладеного та

Outcome: approved