Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

02.06.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 10.11.2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції; неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу просить залишити проживати з нею; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, або до часу закінчення ним освітнього навчального закладу (але не пізніше 23 років) у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 33 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, понад 2 роки не проживають разом, спільне господарство не ведеться, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін, проти примирення категорично заперечує. Син знаходиться повністю на утриманні позивача, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та ухиляється від своїх обов'язків як батька, позивач змушена звернутись до суду. У судовому засіданні 13.08.2014 року позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. При цьому пояснила, що відповідач на території України не проживає, постійно знаходиться у Російській Федерації м. Мурманськ. До судового засідання, призначеного на 11.03.2015 року не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним, причини неявки суду невідомі. У відповідності до ст. 415 ЦПК України суд звертався із судовим дорученням про вручення документів та виконання окремих процесуальних дій стосовно [PERSON] /а.с. 73/. Однак, судове доручення повернуто на адресу суду без виконання, у зв'язку із неявною відповідача до Октябрьского районного суду м. Мурманськ. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 10.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1171 /а.с. 8/. [INFO] року народився [PERSON], що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1851. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 10/ Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть понад 2 роки, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання дітей на теперішній час немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З довідки (з місця проживання, про склад сім'ї та реєстрацію) № 677 від 02.06.2014 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /син/, [PERSON], [INFO] /син/, [PERSON], [INFO] /донька/, [PERSON], [INFO] /внук/ /а.с. 7/. Судом досліджено акт від 26.12.2013 року, складений сусідами [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та акт [PERSON] /матері позивача/, засвідчений начальником дільниці № 5 КП «ЖКС «Вузівський» [PERSON], про те, що позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином за адресою: [ADDRESS], а батько [PERSON] за вказаною адресою не з'являється /а.с. 6/. Згідно довідки № 513 від 14.08.2014 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та не працює /а.с. 20/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно до віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, та з урахуванням встановленого факту, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина та ухиляється від своїх обов'язків як батька, а також припинення шлюбних відносин з позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved