Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

у листопаді 2019 року до суду звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України в неповнолітньому віці разом з матір`ю станом на 24 серпня 1991 року. Заяву мотивує тим, що у вересні 2019 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного відділу у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України вперше. Він вважав свій паспорт втраченим батьками, які з часів його неповнолітнього віку зловживають спиртними напоями. Проте, оригінал свого паспорта та копію заявник ніколи не бачив, із заявою про видачу паспорта громадянина України у віці від 16 до 18 років до відповідних органів особисто не звертався, чи зверталися з такою заявою його батьки, йому не відомо. Розглянувши заяву про видачу паспорта громадянина України, Деснянський РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області листом від 18 вересня 2019 року за №7434-1700/7434.1-19 повідомив [PERSON] про відмову в оформленні паспорта громадянина України відповідно до підпункту 1 пункту 100 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України у зв`язку з тим, що він не є громадянином України. Заявник ніколи не був громадянином іншої держави та з моменту народження постійно проживає на території України. У зв`язку з цим він звернувся до працівників вказаної міграційної служби з проханням роз`яснити причину відмови у видачі паспорта. На своє усне звернення отримав відповідь, що будь-які дані про видачу на його ім`я паспорта громадянина України відсутні. [PERSON] народився у місті Чернігові [INFO] року , про що 17 грудня 1989 року відділом РАЦС Чернігівського міськвиконкому здійснено актовий запис за № 4309 та 20 грудня 1989 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З часу свого народження заявник постійно зареєстрований та проживає на території України. Так, у період з 15 грудня 1988 року по 19 квітня 1990 року разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] та рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , заявник проживав та був зареєстрований в гуртожитку ЗАЗ за адресою: [ADDRESS] . У подальшому разом з батьками заявник переїхав до квартири [ADDRESS] цього ж гуртожитку, де проживав та був зареєстрований у період з 19 квітня 1990 року по 24 січня 1995 року. Відповідно до картки прописки на ім`я [PERSON] з 24 січня 1995 року і по теперішній час заявник разом з матір`ю та сестрою зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З 1996 року по 2005 рік заявник навчався у Чернігівській загальноосвітній школі № 33. У період з 01 вересня 2005 по 27 червня 2008 року заявник навчався у державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернігівський професійний будівельний ліцей», що підтверджується довідкою №723 від 22 жовтня 2019 року, виданою в.о. директора ліцею. Довідкою №723 від 22 жовтня 2019 року також засвідчено фотозображення заявника та це єдиний документ, який він має на посвідчення свої особи. До ліцею він вступав за свідоцтвом про народження, ідентифікаційний код теж отримував на підставі свідоцтва про народження, працював без оформлення трудових відносин, тому про наявність паспорта громадянина України у нього ніхто ніколи не питав. У 2018 році заявник утворив сім`ю та у нього народився син, проте зареєструвати шлюб та внести запис про нього як батька до свідоцтва про народження сина не представилось можливим через відсутність у заявника паспорта громадянина України. Таким чином, через неможливість підтвердити набуття заявником станом на 24 серпня 1991 року громадянства України він не може оформити паспорт громадянина України, що впливає на виникнення, зміну або припинення його особистих чи майнових прав, у зв`язку з чим звертається до суду з даною заявою. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління міграційної служби України в Чернігівській області в судовому засіданні поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в м. Чернігові. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за архівними даними комунального підприємства «ЖЕК -13» Чернігівської міської ради, виданою управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради 25 жовтня 2019 року за № 9327 [PERSON] , [INFO] за період з 15.12.1988 по 19.04.1990 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з по квартирною карткою за адресою: [ADDRESS] у період з 15 грудня 1988 року по 19 квітня 1990 року на підставі ордеру №758 від 22 серпня 1988 року проживали: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ;дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за архівними даними комунального підприємства «ЖЕК -13» Чернігівської міської ради, виданою управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради 30 жовтня 2019 року за № 9444 [PERSON] , [INFO] за період з 19.04.1990 по 24.01.1995 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до картки прописки на ім`я [PERSON] з 24 січня 1995 року і по теперішній час заявник разом з матір`ю та сестрою зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З поквартирної картки вбачається, що на підставі ордеру №2468 від 29.06.1994 року в квартирі [ADDRESS] з 24 січня 1995 року проживають такі особи: [PERSON] , [INFO] ,, мати заявника; [PERSON] , [INFO] , батько заявника; заявник, син [PERSON] , [INFO] , та з 12.07.2005 дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №723 від 22 жовтня 2019 року, виданою в.о. директора ліцею, у період з 01 вересня 2005 по 27 червня 2008 року [PERSON] , [INFO] , навчався у державному професійно-технічному навчальному закладі «Чернігівський професійний будівельний ліцей», після закінчення ліцею отримав диплом [NUMBER], атестат [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, що мають юридичне значення, про встановлення яких суд розглядає справи. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч.2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ст.4 Закону України « Про громадянство України» від 18 січня 2001 року 2235-ІІІ ( далі - Закон ) питання громадянства України регулюється Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Відповідно до ст. З Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Таким чином, статтею 3 цього Закону визначено чотири самостійні підстави набуття особами громадянства України, від яких залежить і час виникнення громадянства. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік документів, які відповідно до Закону подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України передбачений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджений Указом Президента України 27.03.2001 року за № 215 ( далі - Порядок). Пунктом 10 Порядку передбачено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним з них) або іншим законним представником подає, крім іншого, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Таким чином, факт постійного проживання заявника на території України станом на момент проголошення незалежності України (на 24 серпня 1991 року) у неповнолітньому віці повністю підтверджується наданими суду доказами . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved