Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

01 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 березня 2009 року померла його мати [PERSON], а 06 вересня 2010 року помер батько - [PERSON]. Після смерті останніх відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,812 га кожна, розташовані на території Верхосульської сільської ради, посвідчені державними актами серії І- СМ №038265 та серії І- СМ №038264. За життя батьки заповіли йому все своє майно. Зазначає, що після смерті останніх прийняв спадщину та частково її оформив, але відносно вказаних вище земельних ділянок не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою правовстановлюючих документів. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після матері, [PERSON], яка померла 21 березня 2009 року та після батька, [PERSON], який помер 06 вересня 2010 року, право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,812 га кожна, розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчені державними актами на право приватної власності на землю серії І- СМ №038265 та серії І- СМ №038264. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представник останнього за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 65). Представник відповідача Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позовних вимог не заперечують (а. с. 54). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальна контори Білопільського району Сумської області, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляд справи у судове засідання не зявився без повідомлення причин (а. с. 53). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що свідоцтвом про народження серії ЯЖ №107936 (а. с. 12). Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-БП №108126 мати позивача померла 21 березня 2009 року (а. с. 7). У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії І- СМ №038265, виданого 23 квітня 2002 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року №90, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,812 га в межах згідно з планом, розташована на території Верхосульської сільської ради (а. с. 10). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області 16 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №05, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] позивачу в справі (а. с. 9). З довідки Верхосульської сільської ради від 09 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON], яка померла 21 березня 2009 року, постійно до дня смерті була зареєстрована в [INFO]. Останній на підставі державного акту І-СМ №038265 належала земельна ділянка №245,01, яка знаходиться на території сільської ради. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Верхосульської сільської ради 16 березня 2009 року за №05 на користь сина - [PERSON], не відмінявся і не перезаповідався. [PERSON] до дня смерті матері допомагав їй у веденні особистого підсобного господарства, а в подальшому розпорядився її речами (а. с. 16). Після смерті [PERSON] Улянівською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №217/2009. Чоловік померлої, [PERSON], відмовився від спадщини, яка відкрилася після смерті дружини, на користь позивача. Останній отримав у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а. с. 56-59). Крім того, судом встановлено, що 06 вересня 2010 року у м. Суми помер батько позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №158002 (а. с. 6). У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії І- СМ №038264, виданого 23 квітня 2002 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 19 березня 2002 року №90, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,812 га в межах згідно з планом, розташована на території Верхосульської сільської ради (а. с. 11). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області 16 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №04, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а. с. 8). Згідно з довідкою Верхосульської сільської ради від 09 листопада 2016 року, [PERSON] постійно, до дня смерті 06 вересня 2010 року був зареєстрований за адресою: [INFO]. Останньому на підставі державного акту І-СМ №038264 належала земельна ділянка №244,01, яка знаходиться на території сільської ради. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Верхосульської сільської ради 16 березня 2009 року за №04 на користь сина [PERSON] не відмінявся і не перезаповідався. [PERSON] до дня смерті батька допомагав йому у веденні особистого підсобного господарства і в подальшому розпорядився речами (а. с. 15). Після смерті [PERSON] Улянівською державною нотаріальною конторою 05 листопада 2010 року заведена спадкова справа №272/2010. [PERSON] отримав у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а. с. 60-64). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за заповітом після матері, [PERSON], яка померла 21 березня 2009 року та після батька, [PERSON], який помер 06 вересня 2010 року, позивач має право на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,812 га кожна, які знаходяться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчені державними актами серії І-СМ №038265 та серії І-СМ №038264. Однак, він не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки. З огляду на викладене вище, позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved