Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

01.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, ( а.с., 2 3), в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) суму основного боргу у розмірі 28620000,00 (двадцять вісім мільйонів шістсот двадцять тисяч) гривень; - стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення у розмірі 1312599,45 (один мільйон триста дванадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 45 копійок; - стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрований за адресою: [INFO]) судові витрати. Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним. 12 березня 2013 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір безпроцентної позики грошових коштів (далі - Договір), згідно з яким, Позивач передав у власність Відповідачу грошові кошти у розмірі 1350000,00 (один мільйон триста п'ятдесят тисяч) доларів США. Відповідно до п.4 Договору, Відповідач зобов'язався повернути зазначену суму позики, без сплати процентів в термін до 15 грудня 2013 року. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, по закінченню строку повернення позики, встановленого Договором, Відповідач не повернув отримані від Позивача грошові кошти, чим грубо порушив свої договірні зобов'язання. Станом на день звернення до суду сума боргу у розмірі 1350000,00 доларів США еквівалентна 28620000,00 (двадцять вісім мільйонів шістсот двадцять тисяч) гривень, згідно офіційного курсу НБУ. Відповідно до положень ст. 1050 та ст. 625 Цивільного кодексу України. боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також: три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, які Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача, станом на 26 червня 2015 року, складають 1312599,45 (один мільйон триста дванадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 45 копійок (розрахунок наведений в Додатку №1). Таким чином, за порушення свого грошового зобов'язання за Договором, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу грошову суму у розмірі 29932599,45 (двадцять дев'ять мільйонів дев'ятсот тридцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 45 копійок, з яких 28620000,00 гривень - сума основного боргу та 1312599,45 гривень - три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., ( а.с., 9). 06.07.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 20.07.2015 року, ( а.с., 12). 20.07.2015 року слухання справи було відкладено на 03.08.2015 року, ( а.с., 29), в зв»язку з неявкою відповідача по справі, - [PERSON], хоча останній був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу, ( а.с., 27). Одночасно судом здійснено оголошення про виклик до суду відповідача в газету «Урядовий Кур»єр», ( а.с., 32). В судовому засіданні, яке відбулося 03.08.2015 року, представник позивача, - [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, які наведені судом вище, та на письмові докази, які додані до матеріалів справи, не заперечував проти винесення заочного рішення по даній справі. В судове засідання, яке відбулося 03.08.2015 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи шляхом поміщення оголошення в газету «Урядовий Кур»єр» № 132 (5506) від 23 липня 2015 року. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], який підтримав позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] двічі не з»явився в судове засідання, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, від нього не надходило письмових заяв про відкладення слухання справи, не надходило заяв про слухання справи без його участі або участі його представника, відповідно, неявку відповідача [PERSON] в судові засідання суд визнає за неповажні, що дає змогу суду застосувати положення ЦПК України про винесення заочного рішення. Окрім того, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечував проти винесення заочного рішення. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. 12 березня 2013 року між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] був укладений Договір безпроцентної позики грошових коштів, ( а.с., 5 6), згідно з яким, Позивач [PERSON] передав у власність Відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 1350000,00 (один мільйон триста п'ятдесят тисяч) доларів США. Факт передачі грошових коштів, зокрема, підтверджується актом приймання передачці грошових коштів в позику, ( а.с., 7). Відповідно до п.4 Договору, Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути зазначену суму позики, без сплати процентів в термін до 15 грудня 2013 року. Згідно ст. 1046 ЦК України: За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визна\-чених родовими ознаками. Слід зазначити, що договір позики є одностороннім договором. Позикодавець за договором набуває лише прав, позичальник обов'язків. За правилами договору позики (наявні суттєві ознаки, що від\-різняють його від інших цивільно-правових договорів) позичальник отримує предмет позики у власність і вступає в силу лише з моменту, коли позикодавець передає предмет позики позичальнику та позичальник стає їх власником. Отже, в даному випадку об»єктом позикових відносин є грошові кошти. Згідно ст. 1047 ЦК України: Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у де\-сять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму до\-ходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежні від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представ\-лена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому по\-зикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, договір позики на суму, що одноразаво ( за виключенням випадків коли це загальна су\-ма і виникла внаслідок кількох позикових правочинів), у десять і більш разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, має бути вчинений у письмовій формі (якщо позикодавцем є юридична особа, письмова форма ви\-ключно обов'язкова, незалежно від суми позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов і обставин, у тому числі й договору позики між громадянами, може бути представлена розписка позичальника або інший доку\-мент (як в даному випадку акт приймання передачі грошових коштів в позику), який по\-свідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, по закінченню строку повернення позики, встановленого Договором, Відповідач [PERSON] не повернув отримані від Позивача грошові кошти, чим порушив свої договірні зобов'язання. Станом на день звернення до суду сума боргу у розмірі 1350000,00 доларів США еквівалентна 28620000,00 (двадцять вісім мільйонів шістсот двадцять тисяч) гривень, згідно офіційного курсу НБУ. Відповідно до положень ст. 1050 та ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також: три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, які Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача, станом на 26 червня 2015 року, складають 1312599,45 (один мільйон триста дванадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 45 копійок (розрахунок наведений в Додатку №1). Таким чином, за порушення свого грошового зобов'язання за Договором, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу грошову суму у розмірі 29932599,45 (двадцять дев'ять мільйонів дев'ятсот тридцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 45 копійок, з яких 28620000,00 гривень - сума основного боргу та 1312599,45 гривень - три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Судові витрати. Суд на підставі ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача, - Сем енця М.П. судових витрат, а саме, сплаченого судового збору при подачі позовної заяви, та вартість поміщення оголошення про слухання справи в газеті «Урядовий Кур»єр». Факт сплати позивачем судового збору підтверджується оригіналом квитанції від 26.06.2015 року, ( а.с., 1), та квитанцією № 1179ГГ17СЕ від 21 липня 2015 року. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved