Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

02.04.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на підставі договору дарування від 09 лютого 1993 року належить будинок [ADDRESS] . В будинку зареєстрований його син [PERSON] , який з травня 2014 року в будинку не проживає, особистих речей в будинку не має. Оскільки відповідач не мешкає у вказаному будинку вже більше семи років, а його реєстрація в будинку створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору дарування від 09 лютого 1993 року, посвідченого державним нотаріусом другої Слов`янського державної нотаріальної контори Бочко В.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 145, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259017731 від 31.05.2021 року інформація про право власності на спірний будинок відсутня. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні, завіреної адміністратором ЦНАПу, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.) Згідно Акту, складеного за підписом начальника відділу діловодства та організаційного забезпечення Слов`янської міської ради Бабенко Т.І., вбачається, що з травня 2014 року і по теперішній час [PERSON] у спірному будинку не мешкає (а.с.12). Відповідно до ч. 1\~ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст.\~391,\~396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. За змістом\~ч.\~2\~ст.\~405 Цивільного кодексу України,\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування спірним перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні судового збору з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved