Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, який уточнив щодо його предмету, з наступними вимогами: Визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі №1 від 31.10.2005 року, загальною площею 37,7486 га, яка складається із земельних ділянок: площею 15.41 га, кадастровий номер 3520883600:02:000:0004 та площею 22,34 га, кадастровий номер 3520883600:02:000:0003, що знаходяться на території Апрелівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладеного між Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області та [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] , зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі ДП «Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 жовтня 2005 року за №1, відповідно до її змісту, а договір оренди землі - поновленим на той самий строк та на тих самих умовах та надав зміст додаткової угоди. Позов обґрунтовує тим, що між Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області як орендодавцем та його нині покійною матір`ю [PERSON] як орендарем було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар приймав в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 37,7486 га, розділену в свою чергу на дві земельні ділянки площами 22,34 га та 15,41 га, та яка знаходиться на території Апрелівської (Володимиро-Іллінської) сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Договір зареєстровано у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 жовтня 2005 року за №1. Відповідно до п. 8 Договору даний договір укладено на 5 років. Сторони домовились, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Крім того, 25 березня 2010 року між Бобринецькою районною державною адміністрацією як орендодавцем та [PERSON] як орендарем укладено дві Додаткові угоди про зміну умов Договору оренди земельної ділянки №1 від 31 жовтня 2005 року, зареєстрованих у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 20.07.2010 року за №041036500004 та за №041036500003, якими сторони конкретизували площу орендованої землі, розділивши її на дві земельні ділянки: одна площею 15,41 га з кадастровим номером 3520883600:02:000:0004, друга площею 22,34 га з кадастровим номером 3520883600:02:000:0003 та продовжили термін дії договору на десять років з моменту проведення державної реєстрації додаткових угод. [INFO] [PERSON] померла, а позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець майна померлої, успадкував її право на оренду вказаних земельних ділянок, отримавши у державного нотаріуса Бобринецького нотаріального округу відповідні Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2015 року, зареєстровані в реєстрі за №370 та №373 та приступивши до їх безперервного використання, при цьому дотримуючись правил охорони земель та сплачуючи своєчасно орендну плату та повідомивши про це орендодавця. 24.12.2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із повідомленням про поновлення вказаного договору оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди в редакції, зазначеній в позовних вимогах, яку відповідач отримав 24.12.2019 року. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом № А-15128/0-27/0/17-20 від 24.01.2020 року запропонував [PERSON] звернутись до суду з питання спадкування права оренди землі. Позивач зазначає, що всупереч законодавчій вимозі частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» відповідач не прийняв рішення по суті заяви, натомість направив лист-повідомлення про відсутність переходу права спадкування на право оренди на земельні ділянки. Позивач вважає, що в даному випадку спір між позивачем і відповідачем виник у зв`язку із реалізацією позивачем права на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом укладення додаткової угоди до спливу строку договору оренди землі, що закріплено у частинах 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а не з підстав наявності чи відсутності права спадкування, тому захистом порушеного права вважає позовні вимоги про визнання укладеною додаткову угоду та пон6овлення договору оренди землі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2020 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 травня 2020 року виправлено описку в ухвалі від 21.05.2020 року про забезпечення позову. Позивач та його представник адвокат Гольфіндер С.К. в судовому засіданні позов та уточнення до нього підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.91,102,115), представник до суду не з`явився, заяв та клопотань не подав. До суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши, що позивачем не доведено правонаступництва за договором оренди землі та відсутні підстави для захисту його права з підстав, передбачених ч.ч.1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» (а.с.94-96). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, оголосивши відзив відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до змісту ст.15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Судом встановлено, що 31 жовтня 2005 року між [PERSON] як орендарем та Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області як орендодавцем укладено та зареєстровано строком на п`ять років договір оренди землі загальною площею 37,7486 га ріллі, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території, на той час, Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району, а після зміни назви, Апрелівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Відповідно до плану (схеми), що є невід`ємною частиною вказаного договору, площа орендованої землі 37,7486 га ріллі складається із двох земельних ділянок, а саме площею 22,34 га та площею 15,41 га. Вказаний договір підписано орендарем та орендодавцем та зареєстровано у Бобринецькому районному відділі ДП «Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 жовтня 2005 року за №1 (а.с.17-23). Зі змісту договору вбачається, що сторонами погоджено усі істотні умови договору оренди земельної ділянки, зокрема відповідно до п. 8 Договору даний договір укладено на 5 років. Сторони домовились, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Крім того, 15.07.2010 року між [PERSON] як орендарем та Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області як орендодавцем укладено дві Додаткові угоди про зміну умов договору землі №1 від 31 жовтня 2005 року, які зареєстровано 20 липня 2010 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» запис за №041036500003 щодо земельної ділянки площею 22,34 га, та запис за №041036500004 щодо земельної ділянки площею 15,41 га. (а.с.24-26, 35-37). Цими додатковими угодами внесено зміни до п.2 «Об`єкт оренди», п.8 «Строк дії договору», п.9.,п.10 «Орендна плата» Договору оренди землі від 31.10.05 р. Так, за змістом вказаних Додаткових угод, об`єкт оренди конкретизовано щодо двох земельних ділянок, одна з яких площею 15,41 га ріллі, з кадастровим номером 3520883600:02:000:0004, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а інша площею 22,34 га ріллі, з кадастровим номером 3520883600:02:000:0003, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та продовжено термін дії договору на десять років з моменту проведення державної реєстрації додаткової угоди, змінено розмір орендної плати до 3% від нормативної грошової оцінки землі станом на 1 січня поточного року та умови обчислення її розміру, а також визначено у пункті 3, що ці додаткові угоди є невід`ємною частиною Договору. 19 червня 2014 року орендар [PERSON] померла. Згідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право оренди земельної ділянки не відноситься до закріпленого в статті 1219 Цивільного кодексу України переліку прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини. Тобто, за загальним правилом, право оренди земельної ділянки включається до складу спадщини. Відповідно до частини 5 статті 93 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин визначено, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки не передбачена заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом договору. Частиною 3 статті 16 Закону України «Про оренду землі», в редакції чинній на час виникнення правовідносин визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Право оренди земельної ділянки підлягає обов`язковій державній реєстрації (статті 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Такими документами є, в тому числі, і свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат та інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Статтею 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачені підстави припинення договору оренди землі, в тому числі і у разі смерті фізичної особи - орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Аналіз ст.7 та ч. 1 ст. 31 Закону дає підстави для висновку, що договір оренди землі в разі смерті фізичної особи - орендаря припиняється лише тоді, коли спадкоємці відмовляються виконувати укладений договір оренди земельної ділянки. Тобто якщо спадкоємці не відмовляються виконувати договір, то він продовжує свою дію, є укладеним та обов`язковим для виконання ними. Тож спадкоємці мають право користуватися такою землею на підставі договору оренди, укладеного спадкодавцем, без будь-яких додаткових дій з їхнього боку, якщо: відсутні будь-які конфліктні ситуації; орендодавець визнає спадкоємців належними орендарями (про це може свідчити, зокрема, прийняття ним орендної плати та виконання належним чином інших обов`язків за договором оренди; відсутні інші особи, які вважають себе орендарями цієї земельної ділянки. Пунктом 39 Договору оренди землі від 31.10.2005 року визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. ( а.с.71). Тобто, Договором оренди землі від 31.10.2005 року не передбачена заборона переходу права на оренду в порядку спадкування та навпаки, ствердно зазначено, що право на оренду земельної ділянки переходить до спадкоємців без будь-яких додаткових умов. Позивач [PERSON] як спадкоємець майна померлої [PERSON] , успадкував її право на оренду земельної ділянки, площею 22,3399 га ріллі, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520883600:02:000:0003, яке належало спадкодавцю на підставі Договору оренди землі, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі ДП «Центру державного земельного кадастру» 31 жовтня 2005 року за №1 та додаткової угоди, зареєстрованої 20 липня 2010 року Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за номером №041036500003, про що державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори 08.06.2015 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №370 (а.с.15). Також він успадкував право на оренду земельної ділянки, площею 15,4088 га ріллі, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3520883600:02:000:0004, яке належало спадкодавцю [PERSON] на підставі Договору оренди землі, зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі ДП «Центру державного земельного кадастру» 31 жовтня 2005 року за №1 та додаткової угоди, зареєстрованої 20 липня 2010 року Бобринецьким районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за номером №041036500004, про що державним нотаріусом 08.06.2015 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №373.(а.с.16). Вказане право оренди землі [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними Витягами №208535101 та №208542804 ( а.с.40-42). Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 30.12.2015 року №ДС-31-11-0.31-13424/22-15, направленого на адресу позивача [PERSON] , вбачається, що останній повідомив відповідача про смерть орендаря [PERSON] та про перехід права оренди на позивача за Договором оренди землі від 31.10.2005 року з Додатковими угодами, та просив внести відповідні зміни до вказаного Договору. Відповідач визнав його право оренди землі за обставин спадкування, але помилково дійшов висновку про меншу площу фактично орендованої земельної ділянки за Договором вказавши, що предметом договору є земельна ділянка 14,41 га, замість 37,7486 га. Отже, враховуючи викладені вище норми права та фактичні обставини, оскільки Договором оренди землі від 31.10.2005 року та Додатковими угодами до нього не передбачено заборону переходу права на оренду в порядку спадкування, а позивач [PERSON] як спадкоємець прийняв спадщину, у тому числі й право оренди земельної ділянки, оформивши його у відповідності до чинного законодавства та приступивши до безперервного виконання вказаного вище Договору оренди землі від 31.10.2005 року, є належним орендарем за вказаним Договором оренди землі, який на даний час не є припиненим, тому доводи відповідача щодо недоведеності позивачем правонаступництва за вказаним Договором оренди землі не підтверджуються та спростовуються доказами позивача та встановленими обставинами справи. Щодо доводів відповідача про необхідність на підставі п.39 Договору підтвердження факту спадкування права оренди земельної ділянки судовим рішенням, то вони є помилковими, оскільки фактично зі змісту п.39 Договору цього не вбачається, а виходячи із правил синтаксичної будівлі речення, словосполучення «за рішенням суду» стосується попереднього словосполучення «або обмеження дієздатності за рішенням суду», та не стосується словосполучення «у разі смерті фізичної особи-орендаря». Цей висновок ґрунтується також і на аналізі змісту статті 7 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону, а частина 2 цієї статті визначає, що у разі засудження фізичної особи-орендаря до позбавлення волі або обмеження його дієздатності за рішенням суду право на оренду земельної ділянки переходить до одного з членів його сім`ї, який виявив бажання і може відповідно до закону стати орендарем, а в разі його відмови або відсутності таких - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем, за їх згодою, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Нормами частини 4 статті 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Відповідно до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодизації, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру. Положеннями статті 770 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка, яка є предметом Договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відносяться до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що не оспорюється сторонами. Отже орендодавцем землі за Договором оренди землі від 31.10.2005 року стало з 14.01.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та вказана зміна, в контексті ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» та п.39 Договору, не є підставою для припинення дії відповідного Договору. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди. Згідно з частиною першою статті 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент укладення Договору) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації; договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Пунктом 42 Договору оренди землі від 31.10.2005 року передбачено, що Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Таким чином, перебіг строку дії даного Договору розпочався після його реєстрації та з урахуванням внесених Додатковими угодами змін, якими продовжено термін дії договору на 10 років з моменту проведення державної реєстрації додаткових угод, строк дії Договору закінчується 20.07.2020 року. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 8 Договору та ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк. Це положення договору узгоджується із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Згідно частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач завчасно, більше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору, тобто не пізніше 20.05.2020 року, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із листом-повідомленням від 24.12.2019 року про поновлення Договору оренди землі від 31.10.2005 року, яким повідомив про своє бажання скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк (поновити договір оренди землі), до якого додав підписані орендарем три примірники проекту Додаткової угоди до Договору оренди землі від 31.10.2005р., за змістом якої договір поновлюється на той самий строк на десять років і на тих самих умовах. Вказані обставини підтверджуються копіями листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі від 24.12.2019 року [PERSON] та доданого до нього проекту Додаткової угоди зі службовим підписом та штампом відповідача про отримання цих документів 24.12.2019р. (а.с.38-39). Згідно надісланого позивачем проекту Додаткової угоди позивач запропонував відповідачу вважати Договір оренди землі №1 від 31.10.2005 року, загальною площею 37,7486 га, яка складається із земельних ділянок: площею 15.41 га, кадастровий номер 3520883600:02:000:0004 та площею 22,34 га, кадастровий номер 3520883600:02:000:0003, що знаходяться на території Апрелівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладеного між Бобринецькою районною державною адміністрацією Кіровоградської області та [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] , зареєстрованого у Бобринецькому районному відділі ДП «Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31 жовтня 2005 року за №1, поновленим на той самий строк на десять років та на тих самих умовах, у зв`язку з чим виклав в новій редакції п.2 Договору, де конкретизовано об`єкт оренди щодо двох земельних ділянок площею 15.41 га ріллі та площею 22,34 га ріллі, п.8 Договору де продовжено термін дії договору на десять років з моменту проведення державної реєстрації додаткової угоди п.9 та п.10 фактично залишено в старій редакції, та доповнено п. 29 правом орендаря включати земельні ділянки до складу земель фермерського господарства орендаря. Другим пунктом проекту додаткової угоди визначено, що інші умови Договору оренди, не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними в колишній редакції і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. У відповідь на вказане звернення, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом №А-15128/0-27/0/17-20 від 24.01.2020 року процитував зміст пункту 39 Договору оренди землі від 31.10.2005 року, згідно якого право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем та зазначив, що за відсутності відповідного рішення суду не має підстав для задоволення листа-повідомлення. При цьому будь-яких заперечень щодо реалізації [PERSON] переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) лист-повідомлення не містить, як і не містить конкретного строку, протягом якого він має звернутись для реалізації свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Не містить вказаний лист також переліку документів, які необхідно подати [PERSON] та зазначення конкретних вимог до них (а.с.51). За твердженням позивача, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області у встановлений місячний строк до 24.01.2020 року запропонований позивачем проект додаткової угоди відповідачем не підписано. Суд враховує, що спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі», яким встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Частиною першою статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. Згідно із частиною першою статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, термін дії якого додатковою угодою продовжено на 10 років, оскільки завчасно, тобто ще до спливу 60 днів до закінчення його дії 24.12.2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, додавши проект додаткової угоди до нього. Отже, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії Договору оренди землі, як це передбачено його умовами та вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». В свою чергу, відповідач після отримання листа-повідомлення позивача зобов`язаний був відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору. В той же час, відповідачем листом-повідомленням №А-15128/0-27/0/17-20 від 24.01.2020 року лише констатовано відсутність судового рішення у позивача щодо його прав на оренду землі, що у свою чергу не узгоджується ні з умовами самого Договору ні з вимогами чинного законодавства. Суд зазначає, що законодавцем у частині 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря: 1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; 2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; 3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); 4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Зазначені положення слід розуміти таким чином: а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря; б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі. При цьому, необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни. Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах (вказаний висновок наведено у постанові Верховного суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17). В свою чергу відповідач, як вбачається з матеріалів справи, безпідставно ухилився від розгляду звернення позивача по суті, та лише фактично запропонував позивачу звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Однак, умовами Договору та діючим законодавством визначено виключно строк, не пізніше якого необхідно звернутись із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, граничного строку, не раніше якого необхідно звертатись, ані умовами укладеного між сторонами Договору, ані іншими нормативно-правовими актами на даний час не визначено. В той же час, бездіяльність відповідача при розгляді вказаного повідомлення, на переконання суду, є неправомірною. Згідно ч.11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, враховуючи безпідставність листа відповідача №А-15128/0-27/0/17-20 від 24.01.2020 року та ухилення відповідача від прийняття рішення щодо поновлення договору оренди землі на новий строк на тих самих умовах чи переходу до процедури узгодження істотних умов договору, судом встановлено факт порушення відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, оскільки таке рішення, як вбачається з матеріалів справи, орендарем не було прийнято, що у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі. Відтак, у разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із листом-повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті ст. 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди поведінку орендодавця - відповідача не можна визнати добросовісною. В той час судом встановлено факт добросовісного виконання позивачем як орендарем умов укладеного Договору оренди землі від 31.10.2005 року Додаткових угод до нього, а також вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у процесі звернення до відповідача з повідомленням про намір поновити договір оренди земельної ділянки. З довідки Апрелівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №63 від 06 травня 2020 р. встановлено, що орендар [PERSON] своєчасно та у повному обсязі сплачує орендну плату за земельні ділянки площею 15,41 га, з кадастровим номером 3520883600:02:000:0004 та площею 22,34 га, з кадастровим номером 3520883600:02:000:0003 ( а.с.45). З інформаційного листа Новоукраїнського управління ГУ ДПС у Кіровоградській області від 06.05.20р. встановлено, що у громадянина [PERSON] відсутня заборгованість по Апрелівській сільській раді Бобринецького району Кіровоградської області з орендної плати з фізичних осіб (а.с.46). За встановлених судом обставин належного виконання орендарем - позивачем у справі обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець - відповідач порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. Суд зазначає, що лист-повідомлення відповідача №А-15128/0-27/0/17-20 від 24.01.2020 року не є доказом розгляду листа-повідомлення позивача від 24.12.2019 року в межах місячного терміну, встановленого ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки не містить конкретні посилання на порушення закону чи невідповідність проекту додаткової угоди. На переконання суду вказаний лист також не впливає на реалізацію позивачем права на поновлення договору оренди землі в порядку ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Отже, на думку суду, позивачем дотримано передбаченої ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедури, необхідної для поновлення договору на новий строк, натомість у листі-повідомленні від 24.01.2020 року відповідач неправомірно послався на надумані підстави для ухилення від поновлення договору оренди землі. Таким чином, суд наголошує, що саме відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі». Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними під час виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України, стаття 125 Земельного кодексу України), суд вважає, що позивачем правильно обрано спосіб захисту свого цивільного права чи інтересу, який відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України. Позивач звернувся до відповідача з повідомленням про поновлення Договору оренди землі, направивши, у тому числі, проект Додаткової угоди. Позивачем не пропонувалось внесення додатковою угодою змін саме до істотних умов Договору оренди землі, а тому немає необхідності щодо їх узгодження сторонами відповідно до вимог частини 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої лише у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зібрані у справі докази свідчать про те, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. Відтак, беручи до уваги законодавчі приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договорів оренди землі, установивши належне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, не спростування цих фактів відповідачем, враховуючи ухилення відповідачем від виконання приписів ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», суд дійшов висновку про необхідність відновити порушене право позивача на поновлення спірного Договору оренди землі №1 від 31.10.2005 року шляхом визнання укладеною Додаткової угоди у редакції, наведеній позивачем у проекті Додаткової угоди, що направлявся позивачем 24.12.2019 року відповідачеві разом із повідомленням про поновлення вказаного Договору оренди землі та поновити договір оренди землі від 31.10.2015 року. З огляду на вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову в повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved