Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

01.02.2021 р адвокат Андрієвський О.А. звернувся в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 14035,67 грн за договором позики від 01.11.2019 року з урахуванням неустойки, 1500 грн витрат на правову допомогу та 908 грн судового збору. З позовної заяви вбачається, що на підставі договору позики від 01.11.2019 року [PERSON] позичив у [PERSON] 14000 гривень та зобов`язався повернути вказану суму до першого січня 2021 року. На підтвердження отримання у позику коштів відповідач власноручно склав письмову розписку і засвідчив її власним підписом. Проте, у визначений строк [PERSON] свого зобов`язання за договором позики не виконав, кошти в сумі 14000 грн не повернув. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] 14035 грн боргу з урахуванням неустойки, витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн та 908,00 грн судового збору. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження, не подав суду заяву про розгляд справи з участю сторін, не подав відзив на позовну заяву. Дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України, оскільки 1 листопада 2019 року на підтвердження укладення договору позики та його умов [PERSON] склав письмову розписку про позику 14 000 грн 00 коп у [PERSON] та зобов`язався повернути борг до першого січня 2021 року (а.с.4). 1 листопада 2019 року позичальник [PERSON] власноручно склав та підписав розписку про отримання позики від [PERSON] в сумі 14000 гривень та зобов`язався повернути кошти до 1 січня 2021 року (а.с.4). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позикодавець [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконала та передала [PERSON] 14000 гривень, що стверджукється розпискою позичальника [PERSON] від 1 листопада 2019 року (а.с.4). Однак, [PERSON] взяте на себе зобов`язання не виконав та кошти [PERSON] не повернув. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України cуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, на підставі вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України, суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем доказів. Наданими позивачем доказами доведено, що відповідач заборгував позивачці 14000 грн 00 коп позики. Договором позики, укладеним сторонами, розмір процентів за користування отриманими в борг коштами не визначений. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачка має право на 3% річних від простроченої суми. З розрахунку, наданого представником позивачки в позовній заяві, вбачається, що на час звернення з позовом до суду 3% річних від простроченої суми становить 35,67 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви долучено ордер серії ХМ № 036799 від 30.01.2021 р виданий на підставі Договору про надання правової допомоги позивачці [PERSON] , Акт від 30 січня 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.8) та квитанцію до прибуткового касового ордера № 01 від 30.01.2021 року про отримання від позивачки 1500 гривень за надання послуг правничої допомоги (а.с.7). Судом враховано, що розмір витрат позивачки на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Підстав для зменшення розміру заявлених витрат на правничу допомогу суд не вбачає. Судовий збір в сумі 908 грн 00 коп підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved