Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № MKAWGA00000351, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5485,67 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.11.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 09.11.2006 року було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано 3-х кімнатну квартиру загальною площею 70,00 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10.10.2011 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 6085,19 доларів США, а тому, в рахунок погашення боргу за кредитом позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів з вказаної квартири. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2012 року позовні вимоги були задоволені частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки, а в задоволенні вимог щодо виселення відповідачів з квартири відмовлено. Ухвалою суду від 10.03.2015 року вказане заочне рішення скасовано за заявою представника відповідача, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі також в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання від відповідачів та представника відповідача надійшло до суду письмове заперечення проти позову, в якому просять у задоволенні позовних вимог відмовити, а справу розглянути без їх участі. Заперечення обґрунтовують тим, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено мораторій на примусову реалізацію житла, наданого у забезпечення повернення валютних споживчих кредитів. Квартира [ADDRESS], яка належить відповідачам і переданий в іпотеку банку, має загальну площу 70,0 кв.м., це є єдиним місцем проживання відповідачів, в іпотеку передана саме для забезпечення повернення коштів, отриманих на споживчі потреби в іноземній валюті, а тому дія вищевказаного закону поширюється на відповідачів, що є підставою для відмови в позові. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 09 листопада 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № MKAWGA00000351. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 5485,67 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.11.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 09.11.2006 року було укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано 3-х кімнатну квартиру загальною площею 70,00 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 10.10.2011 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 6085,19 доларів США. Дана сума боргу складається з заборгованості за кредитом в сумі 4673,30 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1006,89 доларів США, та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 405,00 доларів США. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 03 червня 2014 року прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що споживчий кредит надано відповідачу в іноземній валюті, загальна площа квартири, що передана в іпотеку, становить 70.0 кв.м. (житлова 41,7 кв.м.), іншого майна відповідачі не мають, дане житло є єдиним житлом іпотекодавців. Із доданих до заперечення копій трудових книжок та довідки з місця роботи [PERSON] вбачається, що жоден з відповідачів не є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] входять до категорії осіб, до яких застосовується вказаний мораторій на відчуження предмета іпотеки. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення слід відмовити. Відмовляючи у задоволенні позову, суд на підставі ст.88 ЦПК України не стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed