Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

01 листопада 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що він найняв адвоката [PERSON], який був працівником ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект». Всі домовленості з адвокатом були виключно усного характеру. Під час особистої зустрічі між ними було узгоджено порядок взаємовідносин, а сума оплати за надання послуг мала становити 10 % від суми виграшної справи за позовом про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. При надання цих послуг відповідач надав підписаний зі свого боку договір про надання юридичних послуг, але сума оплати за надання послуг в даному договорі вже значилась в розмірі 15 % від суми виграшної справи, що насправді не відповідало домовленостям, тому даний договір ним не підписувався. Пізніше він виявив, що його адвокат не виконує належним чином свої обов'язки як адвоката, пропускає засідання суду, неправильно обрахував середній заробіток. Отримавши негативне рішення в апеляційному суді та відповідно не погоджуючись з ним, а також з огляду на професійні якості адвоката, він самостійно почав займатись підготовкою касаційної скарги, збором інформації, доказів та відповідно був вимушений звертатись до інших спеціалісті для правильного розрахунку середнього заробітку. Після виграшу справи в касаційній інстанції адвокат [PERSON] телефонними дзвінками щодня тероризував його та вимагав кошти, погрожуючи приїхати за його місцем реєстрації та вчинити розправу. Систематичні телефоні дзвінки відповідача з погрозами призвели до нервового стресу, нічного безсоння, високого очного тиску, відчуття постійної тривоги, часткової втрати зору, що спричинило значні додаткові фінансові витрати на лікування, в тому числі на путівку в санаторій. Вважає, що такими діями йому завдано моральної шкоди, що виражається в душевних (моральних) стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього та членів його сім'ї. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 100000 гривень. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Сторона відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є адвокатом згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №0000055 від 18 листопада 2015 року, виданого Радою адвокатів Вінницької області. У жовтні 2016 року позивач звернувся зі скаргою на дії адвоката [PERSON] до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва, посилаючись на те, що адвокат неналежно виконує свої професійні обов'язки (а.с.13). На день ухвалення рішення в справі відсутні відомостей про розгляд по суті Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури скарги [PERSON] на дії адвоката [PERSON] Позивач зазначає, що він найняв адвоката [PERSON], який був працівником ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект». Всі домовленості з адвокатом були виключно усного характеру. Пізніше він виявив, що його адвокат не виконує належним чином свої обов'язки як адвоката, пропускає засідання суду, неправильно обрахував середній заробіток, тому він відмовився від його послуг. У подальшому він самостійно почав займатись підготовкою касаційної скарги, збором інформації, доказів та відповідно був вимушений звертатись до інших спеціалісті для правильного розрахунку середнього заробітку. Після виграшу справи в касаційній інстанції адвокат [PERSON] телефонними дзвінками щодня тероризував його та вимагав кошти, погрожуючи приїхати за його місцем реєстрації та вчинити розправу. Систематичні телефоні дзвінки відповідача з погрозами призвели до нервового стресу, нічного безсоння, високого очного тиску, відчуття постійної тривоги, часткової втрати зору, що спричинило значні додаткові фінансові витрати на лікування, в тому числі на путівку в санаторій. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). На підтвердження завдання відповідачем моральної шкоди, [PERSON] надав виписки з історії хвороби, медичні довідки, довідку МСЕК від 25 серпня 2015 року, талони до путівок. Разом з тим, зазначені письмові докази не підтверджують погіршення здоров'я позивача в результаті дій відповідача, оскільки з них вбачається, що захворювання позивача мають тривалий характер та ще з 2008 року йому була призначена ІІІ група інвалідності. Посилання на те, що адвокатом ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» [PERSON] здійснювалися систематичні телефоні дзвінки відповідача з погрозами, які в свою чергу, призвели до погіршення стану здоров'я не підтверджені будь-якими доказами. Зазначені обставини ґрунтуються лише на викладеному в позовній заяві та поясненнях позивача в судовому засіданні. Позивачем не надавалось доказів та навіть не зазначалось про те, що він звертався, зокрема, до правоохоронних органів з приводу погроз адвоката [PERSON] Вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів дійсного спричинення відповідачем моральної шкоди і причинно-наслідкового зв'язку між погіршенням стану здоров'я та захворюванням позивача. За таких обставин, доводи позивача про завдання йому моральної шкоди з вини відповідача не знайшли свого підтвердження належними доказами у судовому засіданні. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed