Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Свої вимоги до суду позивач мотивував тим, що від спільного проживання з відповідачем в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти з 2013 року проживають з ним та перебувають на його утриманні. На даний час вони з відповідачем разом не проживають, i остання відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання дітей. А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки зі всіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дітьми повноліття, та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та наполягали на їх задоволенні. Відповідач по справі [PERSON] позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Суду пояснила, що вона працює в магазині «Карапуз» отримує заробітну плату та регулярно купує дітям продукти харчування. Має намір утримувати дітей, але позивач їх не пускає. Утримує хвору матір. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач являється матірю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про їх народження. Згідно довідки Барської міської ради Вінницької області № 1261 від 13.11.2015 року, неповнолітні діти перебувають на утриманні батька [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів "вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення." Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач працює, здійснює догляд за хворою матірю, позов не визнала, діти проживаючи разом з батьком, знаходяться на його повному утриманні, що потребує певних коштів. Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обовязок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі про який клопоче позивач. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже розмір стягуваних аліментів необхідно визначити в частці від заробітку ( доходу) відповідача. Відповідно до ст.. 191 СК України , аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить сягнути судовий збір 551 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнений від сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved