Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним вище позовом. Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказував, що 27 серпня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом ДРАЦС Ржищівського МУЮ Київської області, актовий запис № 32. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх шести місяців сімейне життя між подружжям зіпсувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, сторони не розуміють один одного, між ними виникають суперечки, які негативно впливають на виховання дочки. Вважаючи, що примирення неможливе, позивач просив суд ухвалити рішення, яким укладений між ними шлюб розірвати, малолітню дочку [PERSON] залишити на подальше проживання та виховання матері. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій визнала позовні вимоги, просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі та мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], сімейне життя між подружжям зіпсувалося, сторони не розуміють один одного, шлюбні стосунки припинили, не ведуть спільного господарства. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач вважала, що примирення неможливе, проти розірвання шлюбу не заперечувала, подала заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, отже фіксування судового процесу не здійснювалось. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved