Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2013 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно. Посилається на те, що на даний час дитина потребує значно більшого догляду та коштів. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, надіслали письмові заяви, в яких просять слухати справу за їх відсутності, вказують, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. [PERSON] також зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши позицію позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2013 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Радошівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 13 липня 2011 року. Відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 50 грн. щомісячно до її повноліття. З довідки про отримання допомоги № 367, виданої 02 березня 2018 року Управлінням соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, вбачається, що позивач з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року одержувала тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в наступних розмірах: у вересні-листопаді 2017 року - по 483 грн. 10 коп. на місяць, у грудні 2017 року-лютому 2018 року - по 508 грн. на місяць. У відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03 березня 2018 року № 10848 у 2017 році [PERSON] отримала дохід у наступному розмірі: у третьому кварталі - 4571,43 грн., у четвертому кварталі - 4800,00 грн. Крім того, з довідки про доходи, виданої ТОВ «Поділля Медфарм» 02 березня 2018 року за № 9, вбачається, що у вересні-грудні 2017 року дохід позивача склав по 1600 грн. на місяць, а у січні-лютому 2018 року - по 1861 грн. 50 коп. на місяць. Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 02 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, [INFO] року у позивача народився син [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з положеннями ч. 1ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, наданими судам у п. 23 цієї Постанови, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки після ухвалення рішення Ізяславського районного суду від 03 квітня 2013 року змінився сімейний стан позивача [PERSON], яка народила іншу дитину. Крім того, суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи зміну життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою мінімальний розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], підлягає збільшенню до 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що головне - їхньої дитини. Подальше ж стягнення аліментів у встановленому попереднім рішенням суду розмірі, який є значно меншим від передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України гарантованого мінімального розміру аліментів, суперечитиме праву малолітньої [PERSON] на забезпечення фінансових можливостей умов життя, необхідних для її розвитку, передбаченого ст. 27 Конвенції ООН про права дитини. Як зазначено вище, ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 161 ЦПК України, яка передбачає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначено, що судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Водночас, згідно з правилами ч. 2 цієї статті, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Таким чином, чинне законодавство України передбачає можливість стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в позовному провадженні. Відтак, позивач вправі вимагати у позові про зміну розміру аліментів визначення їх у такий спосіб. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 180 - 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року,

Outcome: approved