Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У січні 2015 року до суду звернулась [PERSON] із вказаним позов, в обґрунтування якого зазначала, що з 1999 року до 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей: Остап [INFO], Соломія [INFO], Федір [INFO] та Христина [INFO]. У листопаді 2008 року колишній чоловік [PERSON] покинув позивача і дітей та почав жити з іншою жінкою, позивач у той час була на 7 місяці вагітності. Сторони жили в орендованій квартирі, а значна частина грошових коштів сімї на той момент була вкладена в обєкти нерухомого майна, які знаходилися на етапі будівництва. В останній свій візит [PERSON] вивіз з квартири всі документи сімї, в тому числі договори пайового інвестування, платіжні доручення, інші правовстановлюючі документи на спільне майно. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2010 року шлюб між сторонами розірвано, з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання чотирьох дітей у сумі 5000 грн. щомісячно. Під час перебування у шлюбі [PERSON] уклав з ВАТ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2» (забудовник) Договір №С/Н-4 від 11.01.2006 року дольової участі у будівництві вбудованого нежитлового приміщення житлового будинку по вул. В.Симоненка в м. Бровари. Відповідно до зазначеного Договору відповідач набув майнові права на відокремлені від приміщень житлової частини обєкти будівництва нежитлове вбудоване приміщення, що розташоване на девятнадцятому (технічному) поверсі, будівельні №№ 10 (десять), 12 (дванадцять), загальною приведеною площею 51,3 кв.м, за адресою: вул. Симоненка Василя, 2, в м. Бровари Київської області. Протягом 2006-2007 року [PERSON] за рахунок спільних коштів у повному обсязі профінансував вартість новозбудованих нежитлових приміщень у сумі 138 510,00 грн. [PERSON] прийому-передачі вбудованого нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. В. Симоненка в м. Бровари № С/Н-4 від 30 березня 2007 року відповідач прийняв майнові права на зазначені вбудовані нежитлові приміщення. Як вбачається з даних Реєстру речових прав на нерухоме майно, на даний час право власності на зазначені нежитлові приміщення не зареєстроване. На підставі викладено, позивач просить визнати за нею майнові права на ? частину спірних нежитлових вбудованих приміщень. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні доводи позову підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог застосувавши наслідки спливу позовної давності. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилось четверо дітей: Остап - [INFO], Соломія - [INFO], Федір - [INFO] та Христина [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 грн. Під час перебування у шлюбі [PERSON] уклав з ВАТ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2» (забудовник) Договір №С/Н-4 від 11.01.2006 року дольової участі у будівництві вбудованого нежитлового приміщення житлового будинку по вул. В.Симоненка в м. Бровари. Відповідно до зазначеного Договору відповідач набув майнові права на відокремлені від приміщень житлової частини обєкта будівництва нежитлове вбудоване приміщення, що розташоване на девятнадцятому (технічному) поверсі, будівельні №№ 10 (десять), 12 (дванадцять), загальною приведеною площею 51,3 кв.м, за адресою: вул. Симоненка Василя, 2, в м. Бровари Київської області. Протягом 2006-2007 року [PERSON] за рахунок спільних коштів у повному обсязі профінансував вартість новозбудованих нежитлових приміщень у сумі 138 510,00 грн. [PERSON] прийому-передачі вбудованого нежитлового приміщення в житловому будинку по вул. В. Симоненка в м. Бровари № С/Н-4 від 30 березня 2007 року відповідачу передано майнові права на зазначені вбудовані нежитлові приміщення. У листопаді 2012 року позивач звернулася до забудовника ВАТ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2» з клопотанням надати дублікат договору дольової участі у будівництві, проте забудовник відмовив у наданні документів та інформації, що підтверджується відповіддю від 05.11.2012 р. У відповіді на адвокатський запит вих.№13/11 від 03.11.2014 року ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2» (правонаступник ВАТ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2) забудовник підтвердив факт дольової участі [PERSON] у будівництві нежитлових приміщень №№10 і 12 у будинку за адресою: вул. Симоненка Василя, 2, в м. Бровари Київської області, та направив позивачу засвідчену копію Договору дольової участі у будівництві, що підтверджується копією листа ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2» вих.№13/11 від 03.11.2014 року. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2015 року вбачається, що право власності на вище зазначені нежитлові приміщення не зареєстроване. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ. сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. З огляду на викладені обставини вбачається, що за час шлюбу сторонами набуло майнові права на нежитлові приміщення №№10 і 12 у будинку за адресою: вул. Симоненка Василя, 2, в м. Бровари Київської області, тому дане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Доводи представника відповідача про застосування до даних правовідносин наслідків спливу позовної давності є безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. З пояснень позивача вбачається, що покинувши сімю, відповідач вивіз всі документи на спільне майно. Позивачка протягом багатьох років не могла отримати необхідну інформацію про спільне майно, що підтверджується, зокрема, відповіддю забудовника від 05.11.2012р. Лише у листопаді 2014 року позивач отримала копію Договору дольової участі у будівництві, що підтверджується копією листа ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд №2» вих.№13/11 від 03.11.2014 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду із даним позовом, тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та проаналізувавши чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, враховуючи ті обставини, що під час перебування у шлюбі у повному обсязі профінансовано вартість новозбудованих нежитлових приміщень у сумі 138 510,00 грн., отже, сторони набули майнових прав на вказані нежитлові приміщення, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved