Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що фактичне подружнє життя між сторонами припинене 01.03.2019 року, вони проживають окремо, відновлювати з ним шлюб вона не має бажання. Неможливість спільного проживання викликана поведінкою відповідача, який проявляв до нього неповагу, вчиняв сварки та суперечки. 05.04.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддю Величко Т.Л. 10.04.2019 року ухвалою судді відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 30.07.2019 року ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву та просив відкласти розгляд справи у зв"язку з втратою працеспроможності з причин хвороби. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 20.10.2007 року укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Цетром розвитку сім"ї (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін по справі є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, сторони з 01.03.2019 року не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved