Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 18.08.2011 було укладено кредитний договір №ВL_КГ100063956, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 16 000 грн. з терміном повернення 18.08.2014 із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00 % річних та сплатою на користь банку щомісячної комісії у розмірі 3,3% від суми кредиту. Однак, [PERSON] порушила свої зобов'язання перед банком, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту, відсотків, а також комісії за управління кредитом, чим порушує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 07.08.2015 утворилась заборгованість у розмірі - 61 491 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №ВL_КГ100063956 від 18.08.2011 в сумі 61 491,77 грн., із яких: - 8 183,86 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 0,33 грн. прострочені проценти за користування кредитом; - 6 720,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом; - 46 587,58 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засіданні відповідач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за адресою місця реєстрації, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у її відсутність до суду не надходило. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ВL_КГ100063956 від 18.08.2011, відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 16 000 грн. (пункти 1.1-1.7 Договору) із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00 % річних (п. 3 спеціальної частини Договору) та сплатою на користь банку щомісячної комісії у розмірі 3,3% від суми кредиту (пункт 4 спеціальної частини Договору). Відповідно до п. 2.5.2 Договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом Згідно пункту 4.3 договору у випадках прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день , прострочення виконання. Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 спеціальної частини договору. Відповідач порушила взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 07.08.2015 утворилась заборгованість у розмірі - 61 491 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №ВL_КГ100063956 від 18.08.2011року в сумі 61 491,77 грн., з яких: - 8 183,86 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 0,33 грн. прострочені проценти за користування кредитом; - 6 720,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом; - 46 587,58 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Статтями 10, 58, 59 та 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 61 491,77 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 614 грн. 91 коп. На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved