Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

01.06.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що підтверджується заявою відповідача від 01.06.2018 № 2001047553001. 20.03.2020 за вих. № 414 позивач направив відповідачу письмову вимогу про погашення заборгованості в розмірі 47 416,49 грн. за кредитним договором від 01.06.2018 №2001047553001, що існувала станом на 20.03.2020. Згідно з наданою позивачем випискою з рахунку [PERSON] , станом на 03.11.2020 розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 01.06.2018 № 2001047553001 становить 53 851,06 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 27158,31 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 26 692,75 грн. Водночас, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. суду надано копію виконавчого напису від 05.05.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 17040, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 01.06.2018 №2001047553001 за період з 21.03.2019 по 20.03.2020 в розмірі 47 416,49 грн., з яких: 12180,65 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 100,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 17 798,62 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 15 987,57 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1349,65 грн. - строкова заборгованість за процентами. Отже, розмір заборгованості за кредитним договором від 01.06.2018 №2001047553001, що стягнута з відповідача за виконавчим написом нотаріуса, становить: за сумою кредиту - 12180,65 + 15987,57 = 28168,22 грн.; за процентами - 17798,62 + 1349,65 = 19148,27 грн. Виконавче провадження № 62416830 з примусового виконання виконавчого напису від 05.05.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 17040, на момент розгляду даної справи є відкритим та здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю., що підтверджується, наданими відповідачем документами: постановою приватного виконавця від 26.06.2020 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника»; платіжними дорученнями про перерахування стягнення за виконавчим провадженням від 15.07.2020 № 164, від 30.07.2020 № 189, від 28.08.2020 № 258; від 14.09.2020 № 299; від 29.09.2020 № 337; від 13.10.2020 № 365; від 29.10.2020 № 411; від 27.11.2020 № 482. Разом з цим, відповідач [PERSON] оскаржує вищезазначений виконавчий напис у судовому порядку, проте станом на 31.05.2021 за даними Єдиного державного реєстру судових рішень рішення суду по справі № 334/3530/20 не прийнято. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заборгованість за кредитним договором від 01.06.2018 № 2001047553001, що є предметом спору у даній справі, частково вже стягнута з відповідача за виконавчим написом від 05.05.2020, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 17040, а відтак підстави для повторного стягнення цієї заборгованості, що існувала станом на 20.03.2020, - відсутні. Зокрема, стягнуто суму основного боргу (тіла кредиту) в розмірі 28168,22 грн., а з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача не вбачається утворення заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у період з 21.03.2020 по 03.11.2020. З приводу нарахування позивачем процентів за користування кредитом у період з 21.03.2020 по 03.11.2020 суд зазначає таке. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 175/4753/15-ц (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 79958126), та зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В такому разі права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У цій справі позивач пред`явив вимогу про повернення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, що підтверджується копією письмової вимоги від 20.03.2020 вих. № 414, що додана до позовної заяви. Вимог на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення процентів за кредитним договором, нарахованих після 20.03.2020 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Водночас проценти за кредитним договором, нараховані до 20.03.2020, вже стягнуті з відповідача за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса, а відтак підстави для повторного їх відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим у зв`язку з чим не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed