Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

01.03.2021р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «ФЕНІКС ОЙЛ», обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.08.2020р. між ним та відповідачем укладено індивідуальний контракт найма на роботу, за яким його було прийнято на посаду електрика на судно m/t Bleck Fuel, на якому він працював з 14 серпня по 30 грудня 2020 року, але в порушення умов контракту станом на 29.02.2021р. заборгованість по заробітній платі в сумі 6650 доларів США йому не виплачена, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, що в гривневому еквіваленті складає 185735,16грн., та судові витрати по справі в сумі 12000грн., з яких правнича допомога у підготовці позовної заяви складає 6000грн. та представництво в суді першої інстанції 6000грн.. Як встановлено ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб. Разом з тим, ст.28 цього Кодексу встановлена підсудність справ за вибором позивача, згідно ч.1 якої позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Враховуючи,\~що позов виник з трудових правовідносин, а зареєстрованим місцем проживання позивача є с.Вільшанка, Савранського району, Одеської області, тому спір розглядається Савранським районним судом Одеської області, що відповідає ч.1 ст.28 ЦПК України. В судове засідання позивач та його представник адвокат Пілюк Р.В. не з`явилися, останній подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку представника відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ФЕНІКС ОЙЛ» 14.08.2020р. було укладено індивідуальний контракт найма на роботу, згідно з яким [PERSON] найнято на роботу на посаду електрика на судно m/t Bleck Fuel на строк на 6 місяців, починаючи з 14.08.2020р. (а.с.9-17). 30.12.2020р. по закінченню строку дії контракту позивача звільнено з вказаної посади з судна m/t Bleck Fuel, що підтверджується копією посвідчення особи моряка серії [NUMBER] , виданого 20.02.2017р. (а.с.7-8) та послужною книжкою моряка (а.с.19-20). Згідно довідки-депонента за підписом капітана судна m/t Bleck Fuel Бурмістрова І.Б. заборгованість відповідача перед [PERSON] , який працював на судні на посаді електрика у період з 14.08.2020р. по 30.12.2020р., складає 6650 доларів США (а.с.18). Статтею 43\~Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.21\~КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 3 цієї статті визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно зі ст.24\~КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Зі змісту цієї статті вбачається, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття працівника на роботу. Відповідно до ч.1 ст.115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст.116 цього Кодексу передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем вказані вимоги не виконано, повного розрахунку з позивачем ані в день звільнення, ані станом на день розгляду справи не проведено, а тому позовні вимоги про стягнення заробітної плати підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 цієї статті). За правилами ч.ч.1, 2 ст.141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справі про стягнення заробітної плати звільнений від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України, з урахуванням вимог ч.2 ст.4 зазначеного Закону та ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1857,40грн.. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених судових витрат позивач подав до суду квитанцію до прибуткового касового ордера №24 від 26.02.2021р. (а.с.39), договір про надання правової допомоги від 26.02.2021р. (а.с.22) та розрахунок додаток до цього договору, згідно якого правнича допомога у підготовці позовної заяви складає 6000грн. та представництво в суді першої інстанції 6000грн., а всього 12000грн. (а.с.22-зворот). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. За змістом ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а тому суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на зазначене, та враховуючи обсяг наданих адвокатом Пілюком Р.В. позивачу послуг, а саме складання позовної заяви, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000грн. безпідставно завищені, а тому вони підлягають зменшенню до 6000грн. та в силу п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial