Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 19.07.1994, відповідно до якого вона заповіла позивачеві житловий будинок з усіма господарськими будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] . Позивач спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса із заявою відповідного змісту за місцем відкриття спадщини, утім у видачі нотаріального акту на її ім`я на спадкове майно було відмовлено, оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ на підтвердження належності майна спадкодавцеві, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву до суду не направив, однак сільський голова надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, а розгляд справи просив проводити за відсутності представника сільської ради. Ухвалою суду від 11.05.2019 було витребувано за клопотанням позивача матеріали спадкової справи №17/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не зявились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце цього засідання, однак надали до суду заяву, у якій вимоги позову підтримали, просили задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. З огляду на викладене, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи суд проводить в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи, що була витребувана судом встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом вчиненим [PERSON] 19.07.1994 та посвідченого секретарем виконкому Старопрнилуцької сільської ради 19.07.1994 і зареєстрованим в реєстрі за №32. Відповідно до вказаного правочину спадкодавець розпорядилась належним їй майном заповівши його позивачеві [PERSON] . Заповіт не було змінено чи скасовано спадкодавцем за життя згідно відмітки на ньому. Позивач спадщину прийняла шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Інші спадкоємці, маючи право на обов`язкову частку у спадщині від неї відмовились, висловивши це у своїх заявах. Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщину прийняла. 12.02.2009 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори було винесено постанову, відповідно до якої позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , оскільки заявником не було представлено правовстановлюючого документа на підтвердження належності спадкодавцеві вказаного майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно довідки виданої Староприлуцькою сільською радою 06.05.2019 за №305 встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , згідно записів по господарських книг сільської ради (а.с.10). Згідно технічного паспорту виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 15.12.2008 житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , збудований в 1970 році, його власником зазначено [PERSON] .. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР). В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Зібрані у справі докази підтверджують належність майна спадкодавцеві як власнику, позивач є єдиним спадкоємцем, яка спадщину після смерті спадкодавця прийняла, отож вона їй належить, іншого майна на території сільської ради яке б належало спадкодавцеві не встановлено, отож об`єкт нерухомості конкретизовано, підтвердженням чого є довідки видані органом місцевого самоврядування, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, що є очевидним, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. Крім цього, відповідач надала суду заяву про визнання позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно доч.1ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved