Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ОК «Граніт» про визнання недійсним договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року укладеного між [PERSON] та ОК «Граніт» , про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 19 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А. С., реєстр. № 1681, про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] реєстр. номер 1652 3171 511 01 та [PERSON] реєстр. номер 1652 3171 511 01 на вказану квартиру. Позов мотивований тим, що на підставі договору № 10/04/15-305 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла, укладеного між позивачем ( [PERSON] ) та ТОВ «Берег-Будгрупп» 10.04.2015 року, позивачу належать майнові права на квартиру за адресою [ADDRESS] . 08.04.2016 року їй було передано вказану квартиру за актом приймання-передачі, на її замовлення в грудні 2017 року було виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру, але при зверненні до державного реєстратора, позивач дізналась, що право власності на вказану квартиру 30.08.2018 року було зареєстровано за [PERSON] на підставі оспорюваного договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року між [PERSON] та ОК «Граніт», а згодом на підставі договору купівлі-продажу квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 19 жовтня 2018 року Хома А. С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1681, - зареєстровано за відповідачем [PERSON] . На запит позивача відповідачем ОК «Граніт» було надано інформацію, що з [PERSON] договір, на підставі якого було зареєстровано за ним право власності, не укладався. Враховуючи викладене, позивач вважає, що державну реєстрацію права власності за [PERSON] було здійснено на підставі підробних документів, укладення оспорюваних правочинів та державна реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачами порушує майнові права позивача, оскільки вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на вказану квартиру за собою. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 07 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15 березня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29 березня 2019 року частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову: заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири. Відповідач ОК «Граніт» надав до суду відзив, в якому позов визнав, зазначивши, що жодних договорів з [PERSON] не укладав, грошових коштів від нього в касу або на рахунок не надходило, в члени кооперативу [PERSON] не приймався. Представником відповідача [PERSON] 19.09.2019р. було надано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити, зазначив, що квартиру було придбано [PERSON] на законних підставах, забудовником будинку за адресою [ADDRESS] , є відповідач ОК «Граніт», який мав право на укладення відповідних договорів щодо майнових прав на квартири в цьому будинку, уклав оспорюваний договір про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 рому з [PERSON] , право власності якого було зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.29-32 т.2). У зв`язку із закінченням відрядження судді Голованівського районного суду Кіровоградської області [PERSON] на роботі на посаді судді Приморського районного суду м.Одеси та на підставі Розпорядження №24 від 18 вересня 2019 року керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Німас І.Я. про передачу справ, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, було здійснено повторний авторозподіл справи, справу передано на розгляд судді Домусчі Л. В., та ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2019 року справу прийнято нею до свого провадження з призначенням підготовчого засідання на 25.11.2019р. В підготовче засідання 25.11.2019р. учасники справи не з`явились, про час і місце засідання повідомлялись належним чином, представник позивача надала заяву про проведення засідання у її відсутність та про закритті підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25.11.2019р. підготовче провадження зарито та справу призначено до розгляду по суті на 20.01.2020р. У судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача, та у зв`язку з неявкою інших учасників справи судове засідання відкладено на 10.03.2020р. (а.с.86-97 т.2). 19.02.2020р. до суду надано представником позивача відповідь на відзив. Також відповідачем 28.02.2020р. ОК «Граніт» надано додаткові письмові пояснення, в яких додатково посилається на відсутність у нього прав на укладення будь-яких договорів відносно спірної квартири до моменту укладання договору від 20.02.2012р. від ОК «Граніт» та ТОВ «Берег-Будгрупп» відповідно до умов якого до ОК перейшли майнові права на квартири та нежитлові приміщення згідно переліку в додатку (а.с.102-104 т.2). 10.03.2020р. з`явились представник позивача та представник відповідача, та у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладання засідання з метою ознайомлення з відзивом та відповіддю на їх відзив, та неявкою інших учасників справи судове засідання відкладено на 05.05.2020р. 05.05.2010р. судове засідання відкладено на 07.07.2020р. у зв`язку з поданим представником відповідача [PERSON] клопотанням про відкладання засідання. 07.07.2020р. в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача, та не з`явились відповідачі ОК «ГРАНІТ», [PERSON] та третя особи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав, повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання про час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився. Третя особа Комунальне підприємство «Департамент державної реєстрації» пояснень по суті позову не надала, повідомлялась за зареєстрованим місцезнаходженням про час та місце розгляду справи, представник третьої особи в судові засідання не з`явився. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Хома А. С. пояснень по суті позову не надала У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, додатково пояснила суду, що досудове слідство в кримінальному провадженні за фактом неправомірного заволодіння спірною квартирою, де позивач є потерпілою, триває, та відсутність відповідача [PERSON] та оригіналу договору, на підставі якого за ним було зареєстровано право власності на спірну квартиру, унеможливлює проведення експертизи з приводу визначення справжності підпису та печатки відповідача ОК «Граніт». Також зазначила, що позивачкою було повністю сплачено грошові кошти згідно договору за спірну квартиру на рахунок ТОВ «Берег-Будгруп» і саме це підтверджується Актом прийому передач та згідно законодавства не встановлено строків протягом якого має бути зареєстровано право власності після переходу майнових прав. Просила розглянути справу за наявними матеріалами. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, додатково пояснив суду , що [PERSON] на законних підстав придбала спірну квартиру у [PERSON] , та під час укладання угоди нотаріусом все було перевірено, і відповідачкою було сплачено кошти за квартиру. Таким чином вона набула право власності законно. Проте позивачка з 2017р. не реєструвала своє право власності на спірну квартиру. ТОВ «Берег-Будгруп» державну реєстрацію припинено. Про продаж квартири їй стало відомо з оголошення, квартира була нею оглянута та їй передали ключі. На теперішній час в квартирі ніхто не проживає. З метою повторного виклику інших учасників справи суд оголосив перерву до 15.09.2020р. Ухвалою суду від 15.09.2020р. суд відмовив представнику відповідача у задоволенні клопотання про зупинення провадження та оголошено перерву до 20.10.2020р. 20.10.2020р. в судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача, які підтримали надані в минулих засіданнях свої пояснення, та не з`явились відповідачі ОК «ГРАНІТ», надавши заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.178-179) [PERSON] та треті особи, про час і місце судового засідання повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 жовтня 2004 року між Інститутом стоматології Академії медичних наук України, Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгрупп» (в теперішній час припинено) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Главстрой» (в теперішній час припинено) було укладено інвестиційно-підрядний договір, предметом якого є розподіл обов`язків між сторонами договору по будівництву науково-клінічного відділення інституту стоматології АМН України та двох прибудованих 16-поверхових секцій за адресою [ADDRESS] , посилення незавершеного будівництва 8-поверхового клінічного корпусу Інституту стоматології за вказаною адресою (розділ 1 договору), відповідно до п. 2.4.4. вказаного договору ТОВ «Берег-Будгрупп» як інвестор був наділений правом реалізації житлової площі будівельного комплексу. 20 лютого 2012 року між ТОВ «Берег-Будгрупп» та відповідачем ОК «Граніт» було укладено договір «Про будівництво житлового будинку по [ADDRESS] », відповідно до умов якого до ОК «Граніт» перейшли майнові права на квартири та нежитлові приміщення згідно переліку, наведеному в додатку 3 до договору, в якому спірна квартира відсутня, що підтверджується копією вказаного договору та додатку (а.с.197- 207 т.1). 10 квітня 2015 року між позивачем (колишнє прізвище [PERSON] ) та ТОВ «Берег-Будгрупп» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав про будівництві житла № 10/04/15-305, предметом якого є придбання позивачем майнових прав на об`єкт будівництва- двокімнатну квартиру в [ADDRESS] , 7 поверх загальною площею 79,75 кв. м., що підтверджується копією вказаного договору та додатку №1 до нього графіку оплати на суму 523 558,75 грн. (а.с.16-21) Згідно Акту № 305 приймання-передачі квартири [ADDRESS] від 08.04.2016 року до зазначеного договору (а.с.22 ) вбачається, що на виконання договору № 10/04/15-305 позивачем внесена сума інвестиції в розмірі 523 558 грн. 75 коп., що складає 100 % вартості квартири, та їй було передано квартиру [ADDRESS] , заг. площею 83,1 кв. м. на 7 поверсі, та позивачка прийняла квартиру. На вказану квартиру за замовленням позивача ФОП [PERSON] 22 грудня 2017 року було виготовлено технічний паспорт, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 23-26), з якого вбачається що спірна квартира складається з 2-х житлових кімнат, житл пл.. 38,8 кв.м., заг. пл..83,1 кв.м. З витребуваної судом копії реєстраційної справи на квартиру за адресою [ADDRESS] вбачається, що 30.08.2018 року державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» Вальваковим Д.Г. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за відповідачем [PERSON] [INFO] , на підставі договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року між [PERSON] та ОК «Граніт» (а.с. 146-148), акту № 305 приймання-передачі квартири від 23.03.2017 року(а.с.149) та копії свідоцтва № 305 про асоційоване членство в ОК «Граніт» з 12.01.2017р. (а.с. 150) що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2018р. номер запису про право власності : 28083504 (а.с.147). 18 жовтня 2018 року позивач звернулась до прокуратури Одеської області із заявою про вчинення злочину за фактом незаконного заволодіння її майном, що підтверджується копією вказаної заяви (а.с.35). 19 жовтня 2018 року за вказаною заявою було внесено відомості до ЄРДР та 22.10.2018 року було зареєстровано кримінальне провадження № 42018160000000986, що підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.с.36). 19 жовтня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Хома А. С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1681, відповідачем [PERSON] зазначену квартиру було відчужено відповідачу [PERSON] за 953 800 грн., що підтверджується копією вказаного договору (а.с.160) та право власності зареєстровано 19.10.2018р. за номером запису:28445080 (а.с.167-168). На підставі зазначеного договору 19 жовтня 2018 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну квартиру, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.167-168). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах, визначених цивільним законодавством. Укладаючи договір № 10/04/15-305 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла з ТОВ «Берег-Будгрупп» від 10 квітня 2015 року, позивач отримала обмежене речове право, за яким вона, як власник цього права, наділена певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому. Так, умовами вказаного договору встановлено, що ТОВ «Берег-Будгрупп» зобов`язалось передати у власність позивача на підставі акту приймання-передачі пай у вигляді нерухомого майна, на яке пайщик (позивач) зможе оформити право власності на спірну квартиру (п. 61, 6.2. вказаного договору). Підписання сторонами договору № 10/04/15-305 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла з ТОВ «Берег-Будгрупп» від 10 квітня 2015 року, акт приймання-передачі квартири за адресою [ADDRESS] від 06 квітня 2016 року, за яким вбачається про внесення суми інвестиції в розмірі 523 558 грн. 75 коп., що складає 100 % вартості квартири, підтверджує належне виконання сторонами умов вказаного договору та набуття позивачем майнових прав, реалізація яких здійснюється шляхом реєстрації права власності на зазначену квартиру за позивачем. Вказаний договір ніким не оспорений, недійсним не визнаний, укладений ТОВ «Берег-Будгрупп» відповідно до повноважень, наданих йому інвестиційно-підрядним договором від 28 жовтня 2004 року. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про належність позивачу з дати підписання акту приймання-передачі квартири за адресою [ADDRESS] від 06 квітня 2016 року майнових прав на неї, в т.ч. права набуття в майбутньому права власності на неї. Даючи правову оцінку договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року між [PERSON] та ОК «Граніт», суд виходить з такого. За умовами копії вказаного договору ОК «Граніт» зобов`язується по закінченні будівництва та введення в експлуатацію будинку за адресою [ADDRESS] передати [PERSON] розташовану в будинку на [ADDRESS] , одну двокімнатну квартиру [ADDRESS] поверсі загальною площею 82,2 кв. м (п. 1.2. договору). Також у матеріалах реєстраційної справи міститься копія акту № 305 приймання-передачі квартири від 23 березня 2017 року, із зазначенням про передачу [PERSON] на підставі договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року спірної квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.149, т.1). При цьому суд звертає увагу на те, що у ОК «Граніт» відсутнє право на реалізацію спірної квартири згідно умов договору «Про будівництво житлового будинку по [ADDRESS] », укладеного 20 лютого 2012 року між ТОВ «Берег-Будгрупп» та відповідачем ОК «Граніт», що також підтверджується відзивом ОК «ГРАНІТ», з якого також вбачається що такий договір ними не укладався з [PERSON] , та останній не був і не є членом кооперативу, з додатку 3 до договору від 12.02.2012р. вбачається що права на спірну квартиру їм не передавались, відповідно і не могли бути відчужені. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України). Відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи реалізацію майнових прав на спірну квартиру позивачу за договором № 10/04/15-305 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла з ТОВ «Берег-Будгрупп» від 10 квітня 2015 року, заперечення відповідачем ОК «Граніт» факту укладення з [PERSON] оспорюваного договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року, відсутність у ОК «Граніт» прав на реалізацію спірної квартири згідно умов договору «Про будівництво житлового будинку по [ADDRESS] », укладеного 20 лютого 2012 року між ТОВ «Берег-Будгрупп» та відповідачем ОК «Граніт», відсутність надходження коштів від [PERSON] на рахунки або в касу ОК «Граніт», що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 118 т.2) , суд доходить висновку, що відповідач ОК «Граніт» не мав волевиявлення на укладення договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року на умовах, що в ньому викладені, не укладав його, передачу спірної квартири [PERSON] не здійснював. Доводи представника відповідача [PERSON] про укладення зазначеного договору відповідачем ОК «Граніт», його відповідності вимогам чинного законодавства, підписання його керівником відповідача ОК «Граніт» Могільниковим В. Д. відхиляються судом, оскільки суперечать встановленим судом зазначеним фактичним обставинам справи, підтверджується відзивом ОК «Граніт», оригінал оспорюваного договору в матеріалах справи відсутній, його місцезнаходження невідомо, встановлення справжності підпису від імені голови ОК «Граніт» на вказаному договорі та відповідності відбитку печатки ОК «Граніт», способу їх нанесення за відсутності оригіналу договору не є можливим, що підтверджується відповідями ОНДІСЕ та Одеського НДЕКЦ. Наявність у відповідача ОК «Граніт» на момент введення будинку в експлуатацію 03.03.2016р. (а.с.72-76 т.2) статусу забудовника не свідчить про можливість відчуження ним майнових прав на спірну квартиру та зазначене також заперечується ОК «Граніт». Крім того в тексті копії договору від 12.01.2017р. вбачаться що ОК «Граніт» зобов`язується після закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію передати пайщику майно та документи для оформлення права власності [PERSON] . Проте такі умови не могли відповідати дійсності , оскільки станом на 12.01.2017р. будинок вже було здано в експлуатацію (03.03.2016р.). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові ВП ВС від 16 червня 2020 року по справі № 145/2047/16-ц. Наведені обставини, зокрема не укладання ОК «Граніт» договору з [PERSON] 12.01.2017р., порушенням кримінального провадження де позивач є потерпілим, свідчать про його нікчемність. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017 року між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Граніт» задоволенню не підлягають. Сторона, право якої порушено, має право звернутися до суду з позовом, який стосується наслідків неукладеного договору, передбачених главою 83 ЦК України За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] не набув права власності на спірну квартиру, а, відтак, в силу положень ст. 317 ЦК України, ст. 658 ЦК України, не мав права відчужувати її на користь [PERSON] . Враховуючи викладене, договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між відповідачам [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 19 жовтня 2018 року Хома А. С., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1681, підлягає визнанню недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 203 ЦК України, як такий, що вчинений з порушенням вимог закону та порушує майнові права позивача на отримання спірної квартири у власність, належні їй на підставі договору купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла № 10/04/15-305, укладеного 10 квітня 2015 року між позивачем та ТОВ «Берег-Будгрупп». Суд відхиляє доводи представника [PERSON] про правомірність укладення вказаного договору з огляду на державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] на час укладення договору, оскільки державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, що існувало до порушення права. Постанова ВП ВС від 01.04.2020 № 520/13067/17 (14-397цс19): Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав (абзац перший частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права власності на квартиру ). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що заявлена позовна вимога про визнання протиправним і скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на квартиру за ТзОВ «Кей-Колект» фактично стосується запису про це право від 4 квітня 2016 року. Саме скасування такого запису є належним способом захисту прав та інтересів позивачки. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.17), від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (пункт 5.17), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 74), від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а). За змістом абзацу першого частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що була чинною на час державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] , а також на час подачі позову, у разі скасування на підставі рішення суду записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відтак, позивачка, звертаючись до суду, обрала спосіб захисту її порушеного права, який узгоджувався зі змістом статей 26 і 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у вказаній редакції. У відповідності до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. чинній на час винесення рішення суду), у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.9 ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в ред. від 05.12.2019р.)державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , від 19 жовтня 2018 року, є таким рішенням та підставою для внесення відповідних записів про припинення прав власності за [PERSON] та [PERSON] до Державного реєстру. Скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру відповідачів [PERSON] та [PERSON] , проведеної на підставі визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 19 жовтня 2018 року, та неукладеного договору про порядок викупу паю № 305 від 12 січня 2017 року є ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки відновлює положення, що існувало до порушення права, із застосуванням способів та механізмів, які встановлені законом (ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає сплачений нею при поданні позову судовий збір пропорційно задоволеної частини вимог в сумі 2305 грн. 20 коп. Доказів понесення інших витрат, зазначених в попередньому розрахунку судових витрат, доданому до позовної заяви, суду не надано. Враховуючи, що порушення прав позивача відбулось внаслідок неправомірних дій відповідачів, суд, враховуючи вимоги справедливості та розумності, доходить висновку про необхідність стягнення з них судових витрат, понесених позивачем . Суд також доходить висновку про задоволення клопотання представника позивача про скасування заходів забезпечення позову, оскільки заборона будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної квартири, накладена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2020 року перешкоджає виконанню рішення суду в частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON] та [PERSON] на спірну квартиру.

Outcome: partial