Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

01 червня 2020 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ратушна Р.П., звернувся з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з жовтня 1980 року по березень 1988 року працював на шахтах «Першотравнева» ВО « «Кривбасруда» (на теперішній час ПАТ «Кривбасзалізрудком» ). Внаслідок праці у шкідливих умовах він отримав професійне захворювання, та за висновком МСЕК від 06.01.2010 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності , безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 55000,00 гривень, які просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 02.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 18.06.2020 року судом отримано клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, які за результатами розгляду ухвалою суду від 31.08. 2020 року залишені без задоволення. 18.06.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що професійне захворювання позивач отримав під час роботи у шкідливих умовах праці в Першотравневому Рудоуправлінні ВО «Кривбасруда», а ПАТ «КЗРК» не є правонаступником ВО «Кривбасруда», а саме тієї частини прав і обов`язків до якої в тому числі входило Першотравневе Рудоуправління, в якому працював батько позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 30 серпня 1979 року до 1'7 січня 1995 була працював підземним шляховим робітником, підземним машиністом електровозу, підземним прохідником шахти П-1 Першотравневого рудоуправління виробничого об`єднання «Кривбасруда», з 05 липня 1995 року підземним прохідником у шахті «Першотравнева» виробничого об`єднання «Кривбасруда» ( а. с. 9-11). 08.10.2009 року було складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання позивача [PERSON] , сидеросилікоз першої ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст. Причиною професійного захворювання в акті зазначено тривалий стаж роботи в умовах несприятливого мікроклімату та запиленість повітря робочої зони з перевищенням ГДК. (а. с. 12-13) Відповідно до довідки МСЕК від 06.01.2010 позивачу [PERSON] , первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями без встановлення групи інвалідності та безстроково. (а. с. 17). Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, згідно норм діючого законодавства, для відшкодування моральної шкоди. Так, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) надано роз`яснення, відповідно до якого спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105 повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 06.01.2010 року за наслідками професійних захворювань. На думку суду відповідач ПАТ «КЗРК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, оскільки у зв`язку зі профзахворювання, позивач переносить моральні страждання, змінився ритм його життя. Щодо посилань представника відповідача на те, що Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» не є належним відповідачем, суд вважає їх необґрунтованими оскільки судовими рішеннями неодноразово встановлювався факт правонаступництва Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» всіх прав та обов`язків Першотравневого Рудоуправління ДВО «Кривбасруда», і такі обставини, відповідно до приписів ч.3 ст. 82 ЦПК України, визнані судом загальновідомими, і не потребують доказування. Правовий висновок про те, що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є правонаступником прав та обов`язків Першотравневого Рудоуправління ДВО «Кривбасруда» викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №212/3404/17 (провадження № 61-37529ск18). Оскільки внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних і здорових умов праці у позивача виникли професійні захворювання, що призвели до втрати працездатності тому суд вбачає, що позивачу заподіяна моральна шкода, яку роботодавець зобов`язаний відшкодувати в силу зазначених вище норм закону. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст. ст. 23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральній фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені вище обставини наступили у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення первинно 25% втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності з визначенням групи інвалідності, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 35000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial