Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у вересні 2012 року між сторонами укладено генеральну угоду, на підставі якого проведено реструктуризацію кредитної заборгованості, яка існує у відповідача по кредитному договору від 19 лютого 2011 року, шляхом зменшення розміру нарахованих процентів, комісії. На підставі вказаної генеральної угоди відповідач отримала кредит у сумі 9785,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. У зв'язку із невиконанням зобов'язань по поверненню суми кредиту, станом на 11 лютого 2014 року відповідач має заборгованість у сумі 12799,31 грн., яку разом з судовими витратами просить стягнути позивач на свою користь. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій він зазначає, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 19 вересня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої зменшено розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами від 19 лютого 2011 року № SAMDN50000041188765, від 26 лютого 2011 року, шляхом зменшення розміру заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та комісії. Відповідно до п. 2.1 генеральної угоди банк надав відповідачу кредит у сумі 9785,85 грн. строком на 12 місяців, до 30 вересня 2013 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячного платежу у сумі 860,95 грн. з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання продукту кредитних карт. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, сторонами було реструктуризовано заборгованість відповідача за кредитними договорами, у результаті чого підписано відповідну генеральну угоду. У період з 20 вересня 2012 року по 11 лютого 2014 року відповідачем жодного разу не було сплачено щомісячний платіж. Станом на 11 лютого 2014 року заборгованість відповідача за основною сумою кредиту становить 9785,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1386,32 грн., штраф за п.2.2. генеральної угоди - 541,47 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна частина) - 585,68 грн. Зі змісту генеральної угоди вбачається, що відповідач ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання продукту кредитних карт, які разом з Генеральною угодою та Тарифами складають кредитний договір. Доказів ознайомлення та згоди відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг позивачем не надано до матеріалів справи. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у загальному розмірі 1085,68 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19 жовтня 2012 року у розмірі 11713,64 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд ухвалює відмовити за недоведеністю. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 246,60 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial