Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Павлоградської товарної біржі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про визнання договору міни нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в якому просив суд договір міни квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], укладений 29 березня 2000 року на Павлоградській товарній біржі між ним, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON] з другої сторони - визнати дійсним; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилався на те, що 29 березня 2000 року ним та [PERSON] був укладений договір міни квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] з [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Цей договір міни нерухомого майна був складений та зареєстрований Павлоградською товарною біржею 29 березня 2000 року, реєстраційний номер - 03/39-НДм. Їй на руки був виданий договір міни нерухомого майна і в подальшому вони стали власниками квартири [ADDRESS], зареєструвала дану угоду в КП Павлоградське МБТІ. Ними були виконані всі істотні умови договору міни нерухомого майна, тобто вони прийняли майно та передали своє майно відповідачам. Відповідачі в свою чергу втратили інтерес до цього правочину та не бажають посвідчувати зазначений договір нотаріально. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідачі суду не надали. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 т. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року ) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до п. п. 1-5 Договору міни нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 29 березня 2000 року (а.с. 8), [PERSON], [PERSON] міняють трикімнатну квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON], [PERSON], [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Обмін вчинено сторонами без доплати. Сторони гарантують, що дані об'єкти нерухомого майна знаходяться в непошкодженому, придатному для експлуатації стані, до даного часу нікому не продані, не подаровані, у спорі та під арештом не знаходяться. Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. ст. 241. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які діяли на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин - 29 березня 2000 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. 30 травня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, спадкоємцем після якої є [PERSON], яка прийняла спадщину на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 січня 2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області і зареєстрованого в реєстрі за № 1-88. Відповідно до відомостей КП Павлоградське МБТІ право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині за кожним). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved