Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Сторони із 06 грудня 2007 по 04 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних дітей: неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не приймає участі в утриманні їх спільних дітей, позивач заявила до суду вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дітей аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитей відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач позов не визнав та пояснив, що не з його вини розпалася сім`я, а тому він не розраховував на такі витрати, як аліменти. Його місячний заробіток становить близько 2 тисяч гривень, з яких він сплачує кредит у «Приват Банк» та «Дельта Банк» на загальну суму 1500 гривень, крім того, зауважив, що він щомісячно оплачує комунальні послуги. В судових дебатах просив суд, визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач заявила, що кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач взяв тоді, коли вони припинили подружні стосунки, у ПАТ «Дельта Банк» вона має такий самий кредит, як і відповідач, оскільки кошти брали на ремонт квартири, в якій залишився проживати відповідач. Заперечила проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, заявивши, що в міліції, де працює відповідач, планується суттєве підвищення заробітної плати, а тому відповідач бажає уникнути сплачувати на утримання дітей більшу суму грошей. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Поясненнями сторін у судовому засіданні та рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 23 липня 2015 (а.с. 6) стверджується, що із 06 грудня 2007 року по 04 серпня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Свідоцтвами про народження (а.с. 4, 5) доводиться, що сторони мають двох спільних дітей: неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб № 2497 від 24 липня 2015 року (а.с. 7) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Такий факт також не спростовується відповідачем. Відповідач у судовому засіданні ствердив, що він є працездатною особою, інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей, не має. Відповідно до статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач клопотав про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, позивач наполягала на визначення аліментів у частці від заробітку. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Відповідач заявив у суді і ствердив це відповідними характеристикою (а.с. 15) і довідкою (а.с. 16), що із 2005 року він має постійну стабільну роботу і такий самий заробіток, гарантований державою. За таких обставин відсутні виключні обставини, що заважали б визначити розмір аліментів у частці від заробітку. Тому чуд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дітей, буде призначення аліментів у частці від заробітку. Щодо визначення їх розміру, - достатнім, правильним і справедливим буде стягнення 1/3 частини заробітку відповідача, що дозволить йому більшу половину доходу звертати на свою користь та свої потреби. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернувся до суду з цим позовом 27 липня 2015 року.

Outcome: approved