Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

01.02.2018 року до Купянського міськрайонного суду Харківської області надійшла вищезазначена позовна заява, відповідно до якої, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття, посилаючись на зміни у його сімейному стані та скрутне матеріальне становище, а саме на те, що з 08.07.2017 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і від даного шлюбу у них 20 вересня 2017 року народився син [PERSON]. Єдине джерело доходу їх сімї є його заробітна плата. Сімя знаходиться у скрутному матеріальному становищі, на утримання сина не вистачає коштів. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно і належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд, ухвалою від 24.05.2018 р. в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 05.12.2014 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 06.11.2014 року, до її повноліття. Рішення набрало законної сили 15.12.2014 р. (а.с.34). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище Живіло) [PERSON], зареєстрований 27.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом №190, розірваний по рішенню Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 03.08.2015 року. Рішення набрало законної сили 14.08.2015 р. (а.с.10). 08.07.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с.13). Від даного шлюбу у подружжя народився син, [PERSON], 20 вересня 2017 року (а.с.12). Як вбачається з довідки про здійснення відрахування та виплати, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП а Харківській області, за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. з [PERSON] утримувалися з заробітної плати аліменти у розмірі 1/4 частки, що в середньому на місяць складає 2000 грн. (а.с.9). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Аналогічний правовий висновок міститься й у Постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд приймає до уваги що, з моменту стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 05.12.2014 року, на теперішній час змінилось сімейне та матеріальне становище позивача, оскільки на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON] та дружина. Таким чином, позивач довів суду істотні зміни його сімейного та матеріального положення, які дають підстави для зменшення розміру аліментів. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину на 2018 рік в Україні з 1 січня пo 30 червня відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» складає для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв - 1860 гpивeнь. Тобто 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку повинно скласти 930 грн. За таких обставин, суд вважає, що для повноцінного захисту інтересів дитини розмір аліментів не може бути меншим ніж визначено в законодавстві. Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов'язок батьків утримувати дитину, суд вважає доцільним визначити розмір присуджених до стягнення аліментів в частці заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, виходячи з принципу розумності та справедливості та зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з позивача за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 05.12.2014 року з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, таким чином, задовольнивши позовні вимоги. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснює, що у новому розмірі аліментів сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved