Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

01 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалася на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані: мати [PERSON] та брат [PERSON] . Однак відповідач [PERSON] більше року у вказаному житловому приміщенні не проживає, не сплачує комунальних платежів за утримання житла та особистих речей у ньому не зберігає. Відповідач у 2016 року виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де набув громадянство та офіційно працевлаштований. [PERSON] не заперечує щодо зняття його з місця реєстрації, про що надіслав нотаріально засвідчену заяву. Зазначає, що реєстрація місця проживання [PERSON] у належному їй майні створює ряд перешкод та порушує її право власності. Зокрема, вона не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Просила позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. 18.08.2021 через канцелярію суду від представника позивача адвоката Мельника Ю.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення про його виклик у судове засідання, розміщене на сайті суду. Причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 31.05.2007, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.06.2007 (а.с.9-10). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319\~ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150\~ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки відділу з питань оформлення дозвільних документів («Дозвільний центр») №292214 від 17.03.2021, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Як вбачається із акту ПП «Порядок в домі» №20 від 23.03.2021, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2020 року. Вказане також підтвердили сусіди: [PERSON] (мешканка кв. [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканець кв. [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканець кв. [ADDRESS] ) (а.с.12). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вже тривалий час проживає в Російській Федерації, де набув громадянство даної держави та офіційно працевлаштований (а.с.13-18). Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи вбачається, що реєстрація відповідача у квартирі позивачки порушує її право як власника житла, оскільки вона не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. При цьому судом встановлено, що жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, згідно наявної у матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 17.11.2019, він не заперечує щодо зняття його з реєстраційного обліку з попереднього місця проживання (кв. [ADDRESS] ). Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved