Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

01 лютого 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації «Родовід Банк» ПАТ [PERSON] до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 11 лютого 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № Д266/АК-005.08.2. Згідно із п. 1.1., 1.2. вказаного кредитного договору, банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 732,67 доларів США терміном по 11 лютого 2015 року включно. Банк свої зобовязання відповідно до п. 1.1. кредитного договору виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. Згідно із п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 9,0% процентів річних. Згідно із п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобовязується погашати кредит відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору частками щомісячно у розмірі 128,00 доларів США в строк (термін) до 10 числа включно кожного календарного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.3. кредитного договору. 11 лютого 2008 року між банком та позичальником укладений договір застави транспортного засобу № Д266/АК-005/1.08.2, відповідно до умов якого, відповідач як заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед позивачем як заставодержателем за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього, передає в заставу належне на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки DAEWOO модель FSO Lanos ТF69Y, 2008 року випуску, колір бежевий, шасі (кузов, рама, коляска) SUPТF69YD8W3987964, тип легковий седан, реєстраційний № [NUMBER]. У звязку із невиконанням кредитних зобовязань відповідачем, у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 10 січня 2018 року становить: 988,53 доларів США - сума заборгованості по кредиту та процентам (за весь період), що складається з: 936,09 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 52,44 долари США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; а також: 2\~659,76 гривень - сума заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період); 2\~645,40 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам (за весь період); 247,76 гривень - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період); 1 675,14 сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту (за весь період). Зважаючи на невиконання позичальником зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитом, а також понесені позивачем\~ судові витрати. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та Указу Президента від 14 листопада 2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», пересилання пошти не здійснюється, зокрема, до м. Горлівка Донецької області, що є останньою відомою адресою місця проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судової повістки за адресою його місця проживання чи місця перебування (ч. 7 ст. 128 ЦПК України). У звязку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, відповідач [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, оскільки відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не зявився у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації «Родовід Банк» ПАТ [PERSON] до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що 11 лютого 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17 червня 2009 року відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № Д266/АК-005.08.2. Згідно із п. 1.1., 1.2. вказаного кредитного договору, банк надає позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 732,67 доларів США терміном по 11 лютого 2015 року включно. Кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Згідно із п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 9,0% процентів річних. Згідно із п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобовязується погашати кредит відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору частками щомісячно у розмірі 128,00 доларів США в строк (термін) до 10 числа включно кожного календарного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.3. кредитного договору. Банк свої зобовязання відповідно до п. 1.1. кредитного договору виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника (а.с. 28-42). 11 лютого 2008 року між банком та позичальником укладений договір застави транспортного засобу № Д266/АК-005/1.08.2, відповідно до умов якого, відповідач як заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед позивачем як заставодержателем за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього, передає в заставу належне на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки DAEWOO модель FSO Lanos ТF69Y, 2008 року випуску, колір бежевий, шасі (кузов, рама, коляска) SUPТF69YD8W3987964, тип легковий седан, реєстраційний № [NUMBER]. 06 травня 2009 року до вказаного кредитного договору № Д266/АК-005.08.2. від 11 лютого 2008 року, сторонами був укладений Додатковий договір, згідно із яким, пункт 3.1 Кредитного договору № Д266/АК-005.08.2. від 11 лютого 2008 року викладений в такій редакції: «Починаючи з травня 2009 року, щомісяця, до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами згідно з графіком платежів (додаток №1 «Графік погашення заборгованості» від 06 травня 2009 року до Кредитного договору № Д266/АК-005.08.2. від 11 лютого 2008 року), який є невідємною частиною цього договору, на рахунок вказаний у пункті 1.3 цього Договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за кредитом та процентами є день зарахування коштів на рахунки, вказані у пунктах 1.3, 1.6 цього договору». Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ВАТ «Родовід Банк», та особисто [PERSON], і зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі\~статті 629 ЦК України\~цей договір є обов'язковим для виконання. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON], кредитні ресурси. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості по кредитному договору, станом на 10 січня 2018 року позичальник має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 936,09 доларів США. Приписами частини 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 9,0% процентів річних. Згідно із розрахунком заборгованості ПАТ «Родовід Банк» відповідачу [PERSON], за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 10 січня 2018 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 52,44 долари США. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Родовід Банк» розрахунок періоду і сум вказаної заборгованості, що утворилась у [PERSON] Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. З огляду на наведене суд доходить висновку, що [PERSON], порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, внаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором, а тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредитному договору яка станом на 10 січня 2018 року становить 936,09 доларів США, та заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 10 січня 2018 року становить 52,44 долари США. В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобов'язання по даному правочину, у зв'язку із чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних від суми простроченого грошового зобовязання та процентів, а також сум інфляційних витрат, тому що за змістом статей 524 та 533 ЦК України,\~грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України, і положення ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошових зобовязань не можуть бути поширені на договірні відносини сторін в іноземній валюті. Так, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 року у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Також суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 2\~659,76 грн. суми нарахованої заборгованості з плати за обслуговування кредиту, оскільки наданий позивачем розрахунок є незрозумілим без посилання на пункти договору та норми закону і його не можливо перевірити. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в силу\~положень статті 81 ЦПК України\~\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання, передбачене укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредитному договору яка станом на 10 січня 2018 року становить 936,09 доларів США, та заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 10 січня 2018 року становить 52,44 долари США. Як розяснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: - заборгованість по кредитному договору яка станом на 10 січня 2018 року становить 936,09 доларів США, що за курсом, встановленим Національним банком України станом на 27 лютого 2018 року становить 25 274,43 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 10 січня 2018 року становить 52,44 долари США, що за курсом, встановленим Національним банком України станом на 27 лютого 2018 року становить 1 415,88 грн. Згідно із ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 06 січня 2018 року позивачеві було відстрочену сплату судового збору до ухвалення рішення по даній справі. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яку подано юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року становить - 1762 гривні. У звязку із наведеним, враховуючи, що позов судом задоволений частково, розмір судового збору якій підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 1762,00 грн.

Outcome: partial