Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] , а її син - [PERSON] фактично не проживає без поважних причин у вищевказаній квартирі більше аніж один рік, що підтверджується в т.ч. актом, складеним сусідами позивача, підписи яких засвідчені начальником Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради 19.09.2019 року.Також, відповідач в утриманні житла участі не приймає, спільного господарства з позивачем не веде, його речі у квартирі відсутні, а проживає він у іншому населеному пункті. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, а його реєстрація перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, отримувати субсидію та призводить до сплати комунальних послуг у збільшеному розмірі. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов, а слухання справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позову. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 15.10.2019 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд,вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1993 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2014 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , неповнолітні діти позивача: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), а також повнолітній син позивача - [PERSON] ( [INFO] ). Син позивача [PERSON] ( [INFO] ) фактично не проживає без поважних причин у вищевказаній квартирі більше аніж один рік, що підтверджується в т.ч. актом, складеним сусідами позивача, підписи яких засвідчені начальником Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради 19.09.2019 р. Згідно із статтею 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інще не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 156 ЖК Української PCP члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), шо йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій стаггі 64 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та ішгшх речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , за цією адресою не проживає, що створює перешкоди в користуванні будинком його власнику [PERSON] та обмежує її у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved