Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

02.01.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, набутого подружжям за час шлюбу, а саме: 1/2 частину будинку [ADDRESS]. 14.05.2014 року позивач подала суду заяву про зміну предмету спору відповідно до якої просила суд розділити майно, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності , а саме: 1/2 частину будинку [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки на якій він розташований. Під час розгляду справи в суді позивачка неодноразово уточняла свої позовні вимоги щодо розміру часток які вона просить виділити кожній із сторін із спільної сумісної власності подружжя. 05.08.2014 року в судовому засіданні позивачка подала заяву в якій зазначила, що остаточно вона просить поділити між сторонами майно наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] та 75/100 частин від 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:69:267:0006, що знаходиться за спірною адресою; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частин житлового будинку [ADDRESS] та 25/100 частин від 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:69:267:0006, що знаходиться за спірною адресою. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що сторони 11.06.1987 року зареєстрували шлюб. За час проживання у шлюбі подружжям було придбано 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частина земельної ділянко, які розташовані за адресою [ADDRESS]. У 2005 році сторони розірвали шлюб. Оскільки на час розірвання шлюбу між сторонами не існувало спору з приводу користування майном, сторони продовжували користуватися спільним майном за взаємною домовленістю. У зв'язку з повідомленням відповідача про наміри створити нову сім`ю та для остаточного вирішення питання про порядок розподілу майна між колишнім подружжя, сторони уклали мирову угоду, яку затвердили своїми підписами 04.04.2010 року на наступних умовах: - відповідачеві [PERSON] належить приміщення: житлова кімната № 1-5, площею 13,1 кв.м, житлова кімната № 1-7 площею 13,5 кв.м; позивачці [PERSON] належать приміщення: житлова кімната № 1-4 площею 17,7 кв.м, житлова кімната № 1-9 площею 12,5 кв.м, коридор № 1-1 площею 7,3 кв.м, коридор № 1-6 площею 7,4 кв.м, коридор № 1-8 площею 7,4 кв.м, кухня № 1-2 площею 9,9 кв.м, санвузол № 1-3 площею 3,5 кв.м, сарай Г з погребом, що в ньому знаходиться. Разом з цим на початку 2013 року між сторонами виник спір з приводу користування спірним майном, що і змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги повністю і просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі і не заперечував проти задоволення позову. Наслідки визнання відповідачем позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, йому роз'яснені і зрозумілі. Суд, заслухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.06.1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 46). Судом також встановлено, що 29.10.1988 року сторони придбали у спільну сумісну власність 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], житловою площею 48,1 кв.м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 29.10.1988 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48). Відповідач не заперечує, що зазначене майно було придбано подружжям за спільні кошти у спільну сумісну власність. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні сторони заявили про те, що в результаті попередньої домовленості між сторонами майно - 1/2 частину будинку [ADDRESS] - належне їм на праві спільної сумісної власності вони просять розподілити наступним чином: виділити [PERSON] з спільної сумісної власності та визнати за ним право особистої приватної власності на 1/8 частину спірного будинку (що становить 1/4 частину від 1/2 частини будинку, належної сторонам на праві спільної власності); виділити [PERSON] та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] (що становить 3/4 частин від 1/2 частини спірного будинку, належного сторонам на праві спільної сумісної власності). Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти такого варіанту розподілу спільного майна сторін. Враховуючи викладені вище обставини, зокрема те, що сторони мають право домовитися про розмір частки майна які виділяються кожному із подружжя при розподілі спільно набутого майна, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки про розподіл майна - 1/2 частини будинку [ADDRESS] - набутого сторонами під час шлюбу наступним чином: виділити [PERSON] з спільної сумісної власності та визнати за ним право особистої приватної власності на 1/8 частину будинку [ADDRESS] (що становить 1/4 частину від 1/2 частини будинку, належної сторонам на праві спільної власності); виділити позивачці [PERSON] та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] (що становить 3/4 частин від 1/2 частини спірного будинку, належного сторонам на праві спільної сумісної власності). Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог позивачки щодо зазначення в резолютивній частині, що 3/8 частки яка виділяється позивачці становить 38,4 м.кв, а 1/8 частка відповідача становить 13,1 м.кв, оскільки позивачкою не надано суду доказів на підтвердження зазначених обстави. До того ж, виходячи з елементарних математичних розрахунків, якщо загальна площа 1/2 частини спірного будинку, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, становить 51,5 кв.м = (38,4 кв.м + 13,1 кв.м), то площа 38,4 кв.м не відповідає розміру 3/8 частки (3/4 від 1/2 частини будинку, що належить сторонам), яка виділяється позивачці, а площа 13,1 кв.м не відповідає 1/8 частці (1/4 від 1/2 частини будинку, що належить сторонам на праві спільної власності), що має бути виділена відповідачеві. Крім цього, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині розподілу між сторонами земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:69:267:0006, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виходячи з наступного. Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку було набуто відповідачем [PERSON] в грудні 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 14544950 від 13.12.2013 року (а.с. 94), тобто після розірвання шлюбу з позивачкою. Виходячи з цього, спірна земельна ділянка не відноситься до майна набутого подружжям [PERSON] за час шлюбу. Враховуючи підстави позову, які позивачка зазначила в своїй позовній заяві, зокрема, те що вона просить поділити майна, набуте сторонами за час шлюбу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки право власності на спірну земельну ділянку було набуте відповідачем вже після розірвання шлюбу, а тому ця земельна ділянка не може бути поділена між сторонами в порядку розподілу спільно нажитого майна подружжя.

Outcome: partial