Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

01 червня 2020 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - ТОВ «Качай Гроші»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» (далі - ТОВ «ФК «Гелексі»), товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі - ТОВ «Інфінанс»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алекскредит» (далі - ТОВ «ФК «Алекскредит»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші» (далі - ТОВ «ФК «Є Гроші»), товариства з обмеженою відповідальністю «Служба Миттєвого Кредитування» (далі - ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування»), товариства з обмеженою відповідальності «Є-Кеш» (далі - ТОВ «Є-Кеш»), треті особи: приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - ПрАТ «ВФ Україна»), акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів, у якому просила визнати дії відповідачів вчиненими із застосуванням нечесної підприємницької практики та такими, що порушують права позивача; визнати недійсними договори від 10 грудня 2019 року, укладені [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», ТОВ «ФК «Алекскредит», ТОВ «ФК «Є Гроші», ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування», ТОВ «Є-Кеш». Судові витрати покласти на відповідачів. Крім того, представник позивача просив витребувати від відповідачів копії кредитних договорів, укладених між [PERSON] та відповідачами. В обґрунтування позову, представник позивача зазначав про те, що позивач був споживачем послуг фінансових компаній, до яких входять також і відповідачі. До осені 2019 року позивач користувалась їхніми послугами, вчасно виконувала свої обов`язки та повертала кредитні кошти. Ввечері 09 грудня 2019 року невідома особа заволоділа її сім-карткою мобільного телефону мобільного оператора Вадафон, отримала доступ до акаунта в системі «Приват 24» та особистих кабінетів на сайтах вказаних фінансових компаній і з незаконним використанням її персональних даних 10 грудня 2019 року оформила на ім`я позивача тринадцять онлайн-кредитів. 10 грудня 2019 року позивач не подавала заявок на кредити, не мала волевиявлення на оформлення кредитних договорів та не отримувала коштів від фінансових установ. Про наявність кредитів на ім`я позивача вона дізналася 10 грудня 2019 року, коли не змогла зайти до свого акаунта в системі «Приват24». Позивач терміново замовила виписку з АТ КБ «Приватбанк», з якого стало відомо про зарахування на картку 5000 грн, які згодом виявилися кредитом від ТОВ «Алекскредит» і ця сума разом з коштами позивача (всього 9915 грн) відразу ж була перерахована невідомою особою на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ймовірно для погашення чийогось кредиту. Крім того, позивач звертався до мобільного оператора «Вадафон» та подала заявки на відновлення сім-карти, однак доступ до своєї сім картки отримала лише 10 грудня 2019 року. Перевіривши свою електронну пошту, позивач виявила листи за кредитними договорами від 10 грудня 2019 року і відразу перевірила свої особисті кабінети на сайтах кредитних компаній. При особистому вході побачила, що паролі до них змінені. Після процедури зміни паролів з`ясувалось, що невідомою особою було додано іншу банківську картку, на яку перераховано кредитні грошові кошти за договорами, оформленими він її імені. Дізнавшись про зазначені обставини, позивач відразу поставила до відома відповідачів, а також ТОВ «ФК «Форза», ТОВ «Кф.Юа» та ТОВ «Слон Кредит». За фактами незаконних дій по відношенню до позивача вона звернулась до Білоцерківського відділу поліції ГУ НП у Київській області. Кримінальне провадження було зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 10 грудня 2019 року №12019110030003737. Позивач звернулась до фінансових компаній з метою врегулювання вказаної ситуації. На підставі службових розслідувань в ТОВ «ФК «Форза», ТОВ «КФ. ЮА» та ТОВ «Слон Кредит», що були проведені за заявами позивача, кредитні договори, які оформлені з використанням персональних даних позивача, були деактивовані. Натомість відповідачі звернення позивача проігнорували, або надали відписки з порушенням Закону України «Про захист персональних даних». При цьому, весь час позивач піддається з боку відповідачів різним незаконним діям, які порушують права позивача. Через що, позивач видалила свої акаунти із соціальних мереж, змінила номера телефонів для того, щоб припинити безпідставні вимагання, дзвінки, примушування позивача до сплати чи визнання неіснуючого боргу. Такі дії відповідачів мають ознаки нечесної підприємницької практики, яка прямо заборонена ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову та про стягнення з відповідачів судових витрат. Ухвалою судді від 09 червня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 26 червня 2020 року від ТОВ «Качай Гроші» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в разі, якщо кредитний договір є неукладеним (такий, що не відбувся) він не може бути визнаний недійсним. 30 червня 2020 року від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» надійшов відзив, в якому вказано про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві. 01 липня 2020 року від ТОВ «ФК «Гелексі» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вказано про те, що позивач є клієнтом сервісу з надання онлайн позик ТОВ «ФК «Гелексі». Укладення договору відбулось з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача. Твердження позивача стосовно обставин вчинення щодо неї кримінального правопорушення не є в розумінні ч. 2 ст. 76 ЦПК України засобом доказування. Вказані обставини мають бути встановлені виключно вироком суду в рамках кримінального провадження з розслідуванням події відповідного кримінального правопорушення. 06 липня 2020 року від ТОВ «ВФ «Україна» надійшли пояснення, в яких вказано про те, що товариство у встановлений Законом строк надало повну та достатню інформацію Абонентам про зміну формату, блокування, відновлення Сім-картки, обмеженні віддаленої зміни Сім- картки, захисту від протиправних дій третіх осіб. 13 липня 2020 року від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки посилання позивача на приписи ЦК України в частині недійсності правочинів та норми Закону України «Про захист прав споживачів» є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, не доведені доказами та спростовуються доказами, що надані відповідачем. 19 червня 2020 року від ТОВ «ВФ «Україна» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника товариства. 28 липня 2020 року від представника позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, в якій представник позивача просив прийняти відмову позивача від позовних вимог до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Качай Гроші», оскільки між вказаними відповідачами та позивачем спір відсутній. 28 липня 2020 року від ТОВ «Є-Кеш» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що відсутні будь-які підстави, які б свідчили про відсутність волевиявлення та внутрішньої волі позивача на укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів іншою особою, а також про невідповідність умов кредитного договору вимогам чинного законодавства України, а всі намагання позивача визнати кредитний договір недійсним направлені лише на досягнення уникнення цивільно-правової відповідальності за кредитним договором, боргові зобов`язання за яким і досі не виконані. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Качай Гроші». Провадження в частині позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Качай Гроші» закрито. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 13 серпня 2021 року від ТОВ «ВФ Україна» надійшла заява про розгляд справи за відсутність їхнього представника. Представники відповідачів - ТОВ «Є-Кеш», ТОВ «Служба миттєвого кредитування», ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Качай Гроші» просили розглядати справу у їх відсутності. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 10 грудня 2019 року [PERSON] уклала кредитні договори за допомогою інтернет-сайтів ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», «ФК «Алекскредит», ТОВ «ФК «Є Гроші», ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування», ТОВ «Є-Кеш». 10 грудня 2019 року [PERSON] та ТОВ «ФК «Гелексі» уклали кредитний договір № 126421 на суму 3000 грн. Договір укладався за допомогою онлайн сервісу відповідача. Після звершення заповнення анкети позивача було інформацію про банківську картку ( [NUMBER] ), на яку планувалось зарахування грошових коштів. Банк-емітент провів успішну верифікацію зазначеної картки - шляхом відправлення коду для підтвердження операції на номер телефону власника вказаної банківської картки. Перевірка даних клієнта та з`ясування того, чи співпадає особа клієнта, що замовила кредит, з особою власника - власником банківської картки, здійснюється банком-емітентом картки, яку клієнт вказав під час оформлення заявки на отримання позики. Верифікація проводиться за номером телефону, вказаним клієнтом під час оформлення цієї банківської картки. 10 грудня 2019 року [PERSON] та ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» уклали договір позики №1934432789860, за допомогою онлайн сервісу відповідача на суму 3800 грн. Кошти були перераховані на картку АТ «Альфа Банк» № [NUMBER] . 10 грудня 2019 року [PERSON] та ТОВ «Є-Кеш» уклали договір позики №194795 за допомогою онлайн сервісу відповідача на суму 2000 грн. Кошти були перераховані на картку № [NUMBER] . 10 грудня 2019 року [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» уклали кредитний договір №10001313273 за допомогою онлайн сервісу відповідача на суму 2500 грн.Кошти були перераховані на картку № [NUMBER] . Згідно з висновком №16 ТОВ «Качай Гроші» про результаті службової перевірки по факту вчинення шахрайських дій відносно [PERSON] встановлено достатньо допустимих доказів того, що номер карткового рахунку № [NUMBER] в АБ «Укргазбанк» не належить [PERSON] , а використання номеру телефону [NUMBER] [PERSON] свідчить про дублювання сім-карти шахраями та вказують на те, що невстановлені особи використали персональні дані [PERSON] для отримання кредитних коштів. Аналогічну службову перевірку провела ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджується актом №09/0720-1 від 09 липня 2020 року. 11 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського відділу поліції із заявою про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка 10 грудня 2019 року шахрайським шляхом отримала кредити в онлайн установах на суму 50 000 грн, шляхом використання мобільного номера (дубліката) [NUMBER] . Згідно з довідкою від 10 червня 2021 року №51038-23.1 [PERSON] та АТ «Альфа Банк» уклали договори банківського рахунку [NUMBER] від 02 вересня 2019 року на суму 24598,70 грн, відкрито рахунок на погашення заборгованості за договором [NUMBER]. Станом на 10 червня 2021 року загальна заборгованість за кредитним договором [NUMBER] становить 3116,24 грн; рахунок [NUMBER] від 02 вересня 2019 року у валюті гривня та оформлено карту [NUMBER] . Рахунок [NUMBER] закрито 29 січня 2020 року карта [NUMBER] анульована. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При цьому, за змістом частини третьої статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи вимоги позову про визнання недійсними кредитних договорів [PERSON] зазначала, що вона 10 грудня 2019 року кредитні договори з ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «ІнвестФінанс», «ФК «Алекскредит», ТОВ «ФК «Є Гроші», ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування», ТОВ «Є-Кеш» не укладала, згоду на обробку своїх персональних даних не давала. Крім того, картка № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк», на яку були перераховані кредитні кошти, за договорами, укладеними [PERSON] та відповідачами їй не належить. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати недійсними зазначені кредитні договори, як такі, що не відповідають її внутрішній волі. В той же час ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»,ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування», ТОВ «Є-Кеш» не надали належних та допустимих доказів того, що 10 грудня 2019 року уклали кредитні договори саме з [PERSON] , за умовами яких позивач отримала кредити на банківську картку в АТ «Альфа Банк» та що картка, на яку були перераховані кошти належить саме [PERSON] . З урахуванням наведеного, слід дійти висновку про відсутність волевиявлення позивача на укладання спірних правочинів, а відповідачі не надали належних та допустимих доказів на спростування встановлених в судовому засіданні обставин. Що стосується вимог позивача про визнання дій відповідачів, вчинених із застосуванням нечесної підприємницької практики, то слід зазначити наступне. За змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо придбання продукції. Наведене свідчить, що правовідносини, які виникли між сторонами, не стосуються стадії придбання чи реалізації продукції, а, отже, не впливають на економічну поведінку позивачів як споживачів продукції. Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Вимоги відповідачів щодо повернення кредиту, телефонні та інші повідомлення із вимогою про належне виконання кредитного зобов`язання не є пропозицією щодо придбання товару (послуги), а є способами захисту кредитора свого порушеного права на повернення кредиту й платежів за ним, а тому слід дійти висновку про відсутність у діях відповідачів ознак нечесної підприємницької практики, що в свою чергу виключає наявність підстав для визнання дій відповідачів вчинених із застосуванням нечесної підприємницької практики. При цьому доказів того, що протягом тривалого часу позивач піддавався різним незаконним діям зі сторони відповідачів, [PERSON] не надав. Що стосується позовних вимог [PERSON] до ТОВ «ФК «Алекскредит»,ТОВ «ФК «Є Гроші», слід зазначити, що позивач в порушення ст. 81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів того, чи були укладені кредитні договори з цими товариствами, номери кредитних договорів, яку суму та на який рахунок були переведені кошти за вказаними кредитами. Що стосується позовних вимог до ТОВ «Інфінанс», то позивач в порушення ст. 81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів відсутності її волевиявлення на укладення кредитного договору від 10 грудня 2019 року №86746. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави . За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ураховуючи те, що позивач надала договір про надання правничої допомоги та сплатила згідно з меморіальним ордером від 07 квітня 2020 року витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2400 грн, наявні підстави для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу. Крім того на підставі положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий звір в розмірі по 840, 80 грн. з кожного.

Outcome: partial