Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

01 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що з 20 грудня 1983 року він перебуває у шлюб з відповідачкою. 27 червня 1992 року відповідачка на сумісні з ним кошти придбала квартиру №4 по пров.Шкільному, 19 в м.Снігурівка Миколаївської області, вартість якої на сьогоднішній день складає 41532грн. На теперішній час сторони припинили сімейні стосунки і вирішують питання щодо розірвання шлюбу. Враховуючи, що вказане майно подружжя придбало на сумісні кошти, позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частку спільного майна. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Відповідачка позов визнала частково та не заперечувала факту, що квартира була придбана на сумісні кошти, але вважає, що позивач не приймав участі в її утриманні, ремонті, а тому просила суд відмовити йому у задоволенні позовних вимог. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.ст.60,63,69-70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 131 ЦПК України зобов'язує сторони подати свої докази суду до- або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. У ході розгляду справи судом встановлено, що 20 грудня 1983 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.17). 27 червня 1992 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, стала власником квартири №4 по пров.Шкільному, 19 в м.Снігурівка Миколаївської області, в якій подружжя на час укладення угоди проживало разом. На теперішній час вартість вказаної квартири становить 41532грн. Вказане підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.5-6, 18-19), технічним паспортом на квартиру (а.с.7-9) та довідкою КП ММБТІ (а.с.10). Тобто, позивачем надано відповідні докази про придбання вказаного майна під час перебування сторін у шлюбі і воно є спільною сумісною власністю подружжя. Натепер подружжя припинило сімейні стосунки і між ними з приводу поділу майна склалися неприязні стосунки. Вирішити питання у добровільному порядку про поділ майна сторони не можуть. За такого, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду даної справи, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Суд визнає вказане нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя і визнає за позивачем право власності на ? частку вказаної квартири вартістю 20766грн. Посилання відповідачки на ту обставину, що позивач не приймав участі у придбанні вказаного нерухомого майна, не заслуговує на увагу, так як спростовується доказами, які суд виклав у рішенні.

Outcome: approved