Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Представник ТМО "Психіатрія" у м. Києві звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу, якого 19.07.2016 р. було госпіталізовано за направленням лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №2 до відділення №7 ТМО "Психіатрія" з підстав: загострення психічного захворювання та погіршення стану. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав заяву. Пояснив, що звернення до суду з даною заявою про госпіталізацію для добровільного лікування викликано лише рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з загостренням психічного захворювання [PERSON], який систематично зловживає алкогольними напоями, що призводить до погіршення його стану, госпіталізовано до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Опікун особи, яка визнана судом недієздатною надала згоду на добровільне лікування для покращення психічного стану її сина [PERSON] В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], яка являється опікуном особи, визнаної судом недієздатним, заяву підтримала. Прокурор Іванова О.П. заяву підтримала, посилаючись на рішення Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р. У зв'язку з агресивною поведінкою по відношенню до оточуючих особа, відносно якої вирішується питання про надання дозволу на госпіталізацію до психіатричного закладу, з поважних причин в судове засідання не доставлена. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.07.2008 р. визнано [PERSON], [INFO], недієздатним, призначено [PERSON] опікуном над недієздатним (а.с. 14). Останній раз [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ТМО «Психіатрія» у м. Києві в період з 11.04.2016 р. до 17.06.2016 р. у зв'язку з загостренням галлюцинаторно-пароноїдної симптоматики, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №2392 (а.с. 8). З направлення лікаря Київської міської психоневрологічної лікарні №2 від 19.07.2016 р. вбачається, що причинами направлення [PERSON] на госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» у м. Києві є прояв небезпечних дій: протягом останнього тижня перебуває у збудженому стані, дратівливий, конфліктний, настирливий, бродяжничає, конфліктує з матір'ю (а.с. 7). Як встановлено в судовому засіданні, 19.07.2016 року [PERSON], було госпіталізовано до відділення №7 ТМО «Психіатрія» у м. Києві, в зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршення стану. Згідно медичної карти стаціонарного хворого №4380 ТМО «Психіатрія» у м. Києві вбачається, що з 19.07.2016 р. по теперішній час [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Встановлений клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений апатико-дисоціативний дефект. Параноїдний синдром (F -20.00) (а.с. 8). 19.07.2016 р. здійснено комісійний огляд ТМО «Психіатрія» у м. Києві у складі: заступника директора [PERSON], завідуючого відділенням №7 [PERSON], лікуючого лікаря [PERSON], лікаря [PERSON] З комісійного огляду вбачається, що вперше психічний стан змінився в 1996 році, тоді вперше лікувався в ТМО «Психіатрія» у м. Києві, був встановлений діагноз : F-20.00. На момент огляду доступний формальному контакту, мислення і мова в прискореному темпі, лає матір, збудливий, виказує маячні ідеї відношення : «мати відьма». Мислення паралогічне, дисоціативно розірване з мовою, химерний, кривляється, неохайний, виражений апатико-дисоціативний дефект, відсутня критика до хвороби, легко збудливий в бесіді. В структурі хвороби часті загострення, які протікають з агресивною поведінкою до оточуючих та матері фізичною розправою, проявляв до неї агресію, виносив речі з дому, вживав алкоголь. Неадекватний в поведінці, не критичний до свого стану (а.с. 3-4). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В зв»язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст.282 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 282 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved