Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» звернулось до Свердловського міського суду Луганської області із позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначило, що 24.12.2013р. до адміністрації товариства надійшов лист за підписом 18 працівників робочого цеху №1 із вимогою про погашення заборгованості із заробітної плати, на який 30.12.2013р. надано відповідь про визнання вимоги незаконною. 20.01.2014р. 22 працівника товариства, які є відповідачами у справі, з'явились на роботу та відмовились виконувати свої трудові обов'язки, а потім одразу самовільно без повідомлення начальника цеха покинули територію заводу. Так само працівники зробили упродовж 21-23 січня 2014р. Позивач просить визнати зазначений страйк, про який було попереджено листом від 23.12.2013р. найманими працівниками ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» та розпочатий 20.01.2014р., незаконним з тих підстав, що при його організації відповідачами не були дотримано законодавство щодо його організації, а саме, із вимогами про вирішення колективного трудового спору звернулось менше половини працівників структурного підрозділу товариства, про виникнення колективного трудового спору не було повідомлено роботодавця, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва і примирення, письмового повідомлення про страйк адміністрацією заводу не отримано. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в позові, наполягала на його задоволенні, додатково зазначивши, що відповідно до штатного розпису підприємства на підприємстві на грудень 2014р. працювало 248 працівників, при цьому, цех №1 складався за штатним розписом із 116 робітників та службовців. Дійсно 24.12.2013р. до адміністрації підприємства надійшов лист-звернення 18 працівників підприємства про оголошення страйку, оскільки на підприємстві утворилася заборгованість по заробітній платі, протокол зборів найманих працівників до цього листа не додавався. Представник відповідача також зазначила, що як такого в правовому розумінні страйку на підприємстві не було, робітники підприємства, які є відповідачами у справі, просто перестали виходити на роботу, що має розцінюватися як порушення трудової дисципліни. Відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] представники відповідача [PERSON] - [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, вважають його необґрунтованим та незаконним, та просять у задоволенні позову відмовити. Інші відповідачі у справі в судове засідання не з,явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутністю, просять у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Крім того, всі відповідачі у справі надали суду письмові заперечення, в яких посилаються на те, що протягом 2013-2014 років керівництвом ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» порушувались вимоги трудового законодавства в частині своєчасності та повноти виплати заробітної плати, а тому 23.12.2013р. на зборах виробничого цеху №1 робітниками цеху було прийнято протокольне рішення про початок страйку. Рішення було прийнято одноголосно 64 учасниками зборів, що становить більше ніж 2/3 трудового колективу структурного підрозділу. На зборах також було затверджено вимоги про усунення порушень законодавства про оплату праці та повідомлення про початок страйку в разі невиконання цих вимог. Жодної відповіді від позивача на зазначені вимоги працівниками не отримано, а тому 26.12.2013р. усі працівники ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» припинили роботу і вийшли на мирну акцію протесту тривалістю 7 днів, яку в подальшому було продовжено безстроково. З 03.01.2014р. охорона не пропускала працівників виробничого цеху №1 на територію заводу, а 23.01.2014р. 23 працівника взагалі було звільнено за прогули. У судовому засіданні представник відповідача у справі [PERSON], [PERSON], також позовні вимоги позивача не визнав, та зазначив, що адміністрацією ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» після його утворення в 2013р. постійно грубо порушуються вимоги трудового законодавства щодо оплати праці найманих працівників підприємства та забезпечення безпечних умов праці робітників на підприємстві, з цього приводу перед працівниками підприємства виникла заборгованість по заробітній платі упродовж трьох місяців з моменту утворення підприємства, яка повільно погашалася, але вже на грудень 2013р. знову утворилася за період вересня-грудня 2013р. Робітники виробничого цеху №1 з метою привернути увагу керівництва підприємства а також профспілкових органів вугільної промисловості, органів місцевого самоуправління, прокуратури, неодноразово зверталися з вимогами про погашення заборгованості по заробітній платі, визначення графіків такого погашення, поліпшення умов праці. Також зазначив, що в грудні 2013р. виробничі цехи підприємства взагалі не опалювалися, та температура в них становила мінусові показники. Оскільки адміністрацією підприємства не було прийнято заходів щодо поліпшення ситуації на заводі, робітниками підприємства 23.12.2014р. проведено збори робітників виробничого цеха №1, за наслідками яких вирішено питання про проведення страйку. Вважає, що це вимушені протестні дії працівників підприємства, але вони не є страйком, та такі дії робітників носили декларативний характер про наміри провести страйк, але робітників не було допущено на роботу за вказівкою керівництва підприємства, про що були складені відповідні акти про не допуск їх на роботу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.44 Конституції України ті, хто працює, мають право на страйк для захисту своїх економічних і соціальних інтересів. Порядок здійснення права на страйк встановлюється законом з урахуванням необхідності забезпечення національної безпеки, охорони здоров'я, прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути примушений до участі або до неучасті у страйку. Заборона страйку можлива лише на підставі закону. Відповідно до ст.17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» страйк - це тимчасове колективне добровільне припинення роботи працівниками (невихід на роботу, невиконання своїх трудових обов'язків) підприємства, установи, організації (структурного підрозділу) з метою вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Страйк застосовується як крайній засіб (коли всі інші можливості вичерпано) вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у зв'язку з відмовою власника або уповноваженого ним органу (представника) задовольнити вимоги найманих працівників або уповноваженого ними органу, профспілки, об'єднання профспілок чи уповноваженого нею (ними) органу. Відповідно до ст.22 ч.1 п.«б» Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» незаконними визнаються страйки, оголошені без додержання найманими працівниками, профспілкою, об'єднанням профспілок чи уповноваженими ними органами положень статей 2, 4, 6, частин першої і п'ятої статті 12, частин першої, третьої і шостої статті 19 цього Закону. Вимагами ст.3 ч.1 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» визначено, що сторонами колективного трудового спору (конфлікту) є на виробничому рівні - наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи представник. Відповідно до ст.4 ч.1,3 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», вимоги найманих працівників на виробничому рівні формуються і затверджуються загальними зборами (конференцією) найманих працівників або формуються шляхом збору підписів і вважаються чинними за наявності не менше половини підписів членів трудового колективу підприємства, установи, організації чи їх структурного підрозділу. Разом із висуненням вимог збори (конференція) найманих працівників визначають орган чи особу, які будуть представляти їх інтереси. Вимоги найманих працівників, профспілки чи об'єднання профспілок оформляються відповідним протоколом і надсилаються власнику або уповноваженому ним органу (представнику). Згідно ст.6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», колективний трудовий спір (конфлікт) виникає з моменту, коли уповноважений представницький орган найманих працівників, категорії найманих працівників, колективу працівників або профспілки одержав від власника чи уповноваженого ним органу повідомлення про повну або часткову відмову у задоволенні колективних вимог і прийняв рішення про незгоду з рішенням власника чи уповноваженого ним органу (представника) або коли строки розгляду вимог, передбачені цим Законом, закінчилися, а відповіді від власника не надійшло. Про виникнення колективного трудового спору (конфлікту) орган, який представляє інтереси найманих працівників або профспілки, зобов'язаний у триденний строк письмово проінформувати власника чи уповноважений ним орган (представника), місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням підприємства та Національну службу посередництва і примирення. На підставі ст.18 ч.3 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», страйк може бути розпочато, якщо примирні процедури не привели до вирішення колективного трудового спору (конфлікту) або власник чи уповноважений ним орган (представник) ухиляється від примирних процедур або не виконує угоди, досягнутої в ході вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Відповідно до ст.19 ч.1 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», рішення про оголошення страйку на підприємстві приймається за поданням виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) чи іншої організації найманих працівників, уповноваженої згідно із статтею 3 цього Закону представляти інтереси найманих працівників, загальними зборами (конференцією) найманих працівників шляхом голосування і вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість найманих працівників або дві третини делегатів конференції. Рішення про оголошення страйку оформляється протоколом. Згідно ст.19 ч.6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», орган (особа), який очолює страйк, зобов'язаний письмово попередити власника або уповноважений ним орган (представника) не пізніш як за сім днів до початку страйку, а у разі прийняття рішення про страйк на безперервно діючому виробництві - за п'ятнадцять днів. Судом достовірно встановлено, та це не заперечується представником відповідача у справі, що перед працівниками ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» на грудень 2013р. виникла заборгованість по заробітній платі за період вересень-листопад 2013р., що потягло за собою звернення працівників підприємства до адміністрації підприємства з заявами про її погашення у найближчий час. Після неодноразових звернень до адміністрації підприємства найманих працівників щодо погашення заробітної плати положення на підприємстві не стабілізувалося, та 09.01.2014р. 58 найманих працівників підприємства звернулися до правоохоронних органів з заявою (т.1 а.с.28) щодо прийняття заходів по перевірці законності дій директора підприємства по погашенню виниклої заборгованості по заробітній платі, з приводу чого СВ Свердловського МВ ГУМВС України у Луганській області 09.01.2014р. порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.175 ч.1 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201413030000075 (т.1 а.с.29). Згідно копії заяви працівників виробничого цеху №1 від 23.12.2013р. (т.1 а.с.11) директора ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» повідомлено, що у зв'язку з невиплатою заробітної плати за вересень - листопад 2013 року, з 26.12.2013р. працівники виробничого цеху №1 припиняють роботу та становляться на попереджувальний страйк строком 7 днів. Вимогою працівників за даною заявою є 100% погашення заробітної плати за вересень - листопад 2013 року. Також робітниками попереджено, що у випадку невиконання вимоги, виробничий цех №1 стає на безстроковий страйк та буде змушений звернутись до суду. Заява містить прізвища та ініціали 55 працівників підприємства, напроти 18 з яких міститься підпис особи. Зазначена заява отримана позивачем 24.12.2013р. за вхід.№7 та представлена суду в засвідченій копії. Зазначена заява є додатком до протоколу зборів працівників виробничого цеху №1 від 23.12.2013р. (т.1 а.с.23-24, т.2 а.с.221 - оригінал протоколу), згідно із яким 64 працівника цеху одноголосно прийняли рішення оголосити страйк з 26.12.2013р. з вимогою погасити заборгованість по заробітній платі за вересень - листопад 2013 року, повідомити про це адміністрацію заводу та місцеві органи влади. Також обрано представників страйкового комітету [PERSON] та [PERSON] Незважаючи на те, що відповідачами у справі в судовому засіданні зазначається, що копія цього протоколу разом із зазначеним зверненням 55 працівників підприємства направлена на адресу директора підприємства, представником відповідача [PERSON] у судовому засіданні зазначено, що такий протокол зборів працівників виробничого цеху №1 від 23.12.2013р. до адміністрації підприємства не надходив, про його існування адміністрації підприємства відомо не було. На зазначене звернення за підписом заступника директора ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» з виробництва, інших посадових осіб підприємства 31.12.2013р. було надано відповіді на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які отримані адресатами, та зі змісту яких випливає, що звернення від 24.12.2013р. за вхід.№7 не може бути розглянуто в рамках Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», оскільки на ньому відсутні підписи не менше половини членів трудового колективу структурного підрозділу, а тому вимоги є нечинними (т.1 а.с.142-149). Крім того, відповідачами у справі представлено заяву працівників виробничого цеху №1 від 23.12.2013р. на адресу директора ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» аналогічного змісту заяві, копія якої представлена позивачем у справі на а.с.11 т.1, яка містить прізвища та ініціали з особистими підписами 64 робітників виробничого цеху №1, оригінал якої знаходиться на збереженні у відповідачів у справі та який досліджений в судовому засіданні учасниками судового розгляду. Наявність цього примірника заяви та оригіналу протоколу загальних зборів робітників виробничого цеху №1 від 23.12.2013р. на збереженні у представника [PERSON] представником відповідача у справі [PERSON] обґрунтована тим, що таких примірників було виготовлено при їх написанні в оригіналі два, один з яких і було направлено на адресу адміністрації ТОВ «Свердловський машинобудівний завод». Оскільки ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» отримано та зареєстровано 24.12.2013р. заяву від 55 працівників підприємства (т.1 а.с.11), а не заяву, копія якої міститься на а.с.25 т.1, суд вважає за необхідне виходити від даних, які містяться в заяві, підписаної 55 робітниками виробничого цеху №1, копія якої представлена суду позивачем у справі. Судом також встановлено, що починаючи з 26.12.2013р. оголошене припинення роботи працівників виробничого цеху №1 не відбулось, як не відбулось оголошеного попереджувального страйку строком на 7 днів. Робітники виробничого цеху №1 виконували свою роботу з 26.12.2013р. відповідно до графіку робіт кожного з них, що також підтверджено в судовому засіданні не тільки присутніми в судовому засіданні відповідачами у справі, але й особисто представником позивача у справі. З копії актів (т.1 а.с.30-37, т.2 а.с.231-237), складених та підписаних працівниками 03.01.2014р., 14.01.2014р., 15.01.2014р., 16.01.2014р., 20.01.2014р., 21.01.2014р., 22.01.2014р. та 23.01.2014р. вбачається, що за усною вказівкою директора заводу Макаренка Д.Ю. адміністрація підприємства не допускала до робочих місць відповідно 03.01.2014р. 46 робітників, 14.01.2014р. - 63, 15.01.2014р. - 64, 16.01.2014р. - 58, 20.01.2014р. - 45, 21.01.2014р. - 37, 22.01.2014р. - 28, та 23.01.2014р. - 45 робітників. Згідно даних актів, має місце розпорядження керівника ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» допускати на територію заводу лише тих працівників, хто публічно відмовиться приймати участь у протестних діях, не буде вимагати погашення заборгованості із заробітної плати та поліпшення умов праці. Також адміністрацією підприємства було обіцяно погасити заробітну плату працівникам, що припинять страйкувати, частинами, проте з затримкою не менш ніж 60 днів. На вимогу протестуючих надати будь-який документ або графік погашення заборгованості адміністрацією відмовлено. Крім того, відповідно до акту від 24.01.2014р. до роботи також не було допущено 32 робітника виробничого цеху №1. Зазначені акти складені безпосередньо працівниками, які особисто не були допущені до роботи, та всі ці акти містять посилення на [PERSON], який займає посаду керівного спеціаліста по безпеці ТОВ «Свердловський машинобудівний завод», та за розпорядженням якого їх не було допущено на територію заводу через прохідну заводу та вони не потрапили в ці дні до робочих місць. [PERSON] викликався в судові засіданні в якості свідка за клопотанням відповідачів у справі, але відмовився з,являтися в судові засідання, письмово через канцелярію суду повідомив, що ніяких розпоряджень щодо не допуску на роботу працівників підприємства він не надав, «дій щодо перешкоджання роботі співробітникам ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» не здійснював, вони самостійно відмовлялися працювати та йшли на страйк». Згідно Табелю обліку використання робочого часу за січень 2014р. (т.1 а.с.153-171) всі відповідачі у справі в період з 20 по 23 січня 2014р. вчинили прогули (виключення складає [PERSON], який працював 20.01.2014р. 7 годин замість 8 годин). Крім того, у зв'язку з відмовою відповідачами у справі 03.01.2014р., 13.01.2014р., 14.01.2014р., 15.01.2014р., 16.01.2014р. виконувати службові обов'язки, в Табелі… містяться відносно кожного з відповідачів позначки «ОТ», які відповідно до наказу директора підприємства (т.2 а.с.150) передбачають собою відмову працівника від виконання своїх трудових обов'язків без поважних причин на робочому місці, та оплата за ці дні не проводиться. Наказами від 20.01.2014р. (т.1 а.с.184-207) відповідачам у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за відмову виконувати змінні завдання 13, 14, 25, 16 січня 2014р. оголошені догани за порушення трудової дисципліни. Підставами винесення дисциплінарного стягнення є доповідні записки начальника цеху. Відповідно до наказів від 23.01.2014р. про припинення трудового договору всіх відповідачів у справі звільнено з 23.01.2014р. за прогул (в тому числі, відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України (т.2 а.с.1-220). Підставами притягнення відповідачів до дисциплінарної відповідальності є той факт, що кожен з відповідачів, знаходячись 20, 21, 22, 23 січня на території заводу відмовився пройти до свого робочого місця, виконувати трудові обов'язки - змінне завдання, та самовільно, без повідомлення керівництва цеху, покинув територію заводу, не повернувшись до робочого місця до кінця зміни. З пояснень сторін вбачається, що накази від 20.01.2014р. про оголошення догани відповідачами у справі в судовому порядку не були оскаржені, а накази про звільнення з роботи у зв'язку з прогулом від 23.01.2014р. кожним із відповідачів оскаржені в судовому порядку та на момент розгляду справи судом триває їх судовий розгляд. Звільнення відповідачів проведено директором ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» без попереднього звернення до профспілкового органу, оскільки попередньою згодою такий профспілковий орган на підприємстві не було утворено. Судом також встановлено, що чисельність працівників структурного підрозділу - виробничого цеху №1 ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» згідно списку працівників виробничого цеху №1 станом на 24.12.2013р. складає 116 осіб (т.1 а.с.140-141). Загальна кількість працівників ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» складає 248 працівників (т.1 а.с.136-139). Відповідно до п.1.3 Положення про порядок визначення сторін колективного трудового спору (конфлікту), затвердженого наказом Національної служби посередництва і примирення від 05.05.2004р. №70, структурні підрозділи - виробництва, цехи, відділення, дільниці, бригади, бюро, лабораторії, управління, відділи, служби тощо, які реалізують свої функції, права та обов'язки на підставі положень про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. За даними Статуту ТОВ «Свердловський машинобудівний завод», а також відповідно до пояснень представника позивача у справі, Положення про структурний підрозділ - виробничий цех №1 на підприємстві не розроблювалося та не складалося. Обов'язок розроблення та затвердження загальними зборами Товариства Положення про структурний підрозділ також визначено п.2.5 Статуту. Таким чином, представлений аналіз законодавчих норм визначає, що виробничий цех №1 ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» не є структурним підрозділом цього підприємства. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З аналізу наданих суду доказів вбачається порушення відповідачами порядку здійснення права на страйк, оскільки вимоги працівників виробничого цеху №1 від 23.12.2013р., які були направлені на адресу позивача, оформлені не протоколом, а заявою, підписаною лише 55 працівниками, що є менше ніж половина членів трудового колективу. Наявний у відповідачів протокол зборів 64 працівників виробничого цеху №1 також не підтверджує дотримання вимог закону (ст.19 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» щодо чисельної кількості найманих працівників при прийнятті рішення про оголошення страйку, оскільки загальна кількість працівників підприємства дорівнює 248, а виробничий цех №1 не є структурним підрозділом підприємства в його правовому розумінні. Відповідачами також порушені вимоги ст.4 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та відсутні дані про те, що був обраний орган чи особа, які будуть представляти їх інтереси перед роботодавцем. Процедурі оголошення страйку обов'язково повинна передувати процедура вступу найманих працівників у колективний трудовий спір, проте з огляду на викладене, відповідачами не дотримано зазначеної процедури. Так 23.12.2013р. разом із затвердженням вимог про погашення заборгованості із заробітної плати зборами 64 працівників виробничого цеху №1 ухвалено рішення про оголошення страйку з 26.12.2013р., тобто до виникнення колективного трудового спору, що є порушенням ст.6 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Також в порушення цієї норми закону до 26.12.2013р. не було повідомлено про виникнення колективного трудового спору органи місцевого самоврядування та Національну службу посередництва і примирення. Крім того, ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» було повідомлено про проведення страйку лише 24.12.2013р., тобто лише за два дні до його початку, а не за сім, як того вимагає положення ч.6 ст.19 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)». Розділом ІІ Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» встановлено послідовність розгляду і вирішення коллективного трудового спору (конфлікту), зокрема, ст.7 Закону… передбачено, що розгляд колективного трудового спору (конфлікту) здійснюється з питань, передбачених… пунктами "в" і "г" статті 2 цього Закону, - трудовим арбітражем. Проте, відповідачами цей порядок вирішення трудового спору також не був дотриманий, чим були порушені вимоги ст.ст.7,12 Закону… Відповідно до ст.18 ч.3 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» страйк може бути розпочато, якщо примирні процедури не привели до вирішення колективного трудового спору (конфлікту) або роботодавець або уповноважена ним особа… ухиляється від примирних процедур або не виконує угоди, досягнутої в ході вирішення колективного трудового спору (конфлікту). Але судом встановлено, що у визначений в заяві від 23.12.2013р. строк - 26.12.2013р. страйк розпочато не було, наймані працівники продовжили працювати. Про відмову від страйку, запланованого на 26.12.2013р., відповідачі довели своїми діями, а саме, продовжили роботу на підприємстві та працювали до кінця місяцю, виконуючи покладені на них обов'язки,що підтверджено даними Табелю обліку використання робочого часу за цей період. Повторних зборів щодо прийняття рішення щодо організації страйку відповідачами не проводилося, будь-яких інших рішень з цього приводу не приймалося, також не вирішувалося питання про проведення страйку з 20.01.2014р., як про це зазначено в позовних вимогах. Після отримання відповідачами листа підприємства від 31.12.2013р., яким визначено, що отримане 24.12.2013р. звернення найманих працівників про погашення заробітної плати і погрози про зупинення роботи працівниками підприємства не може адміністрацією підприємства розглядатися як дії, які підпадають під вимоги Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», відповідачі у справі (22 особи) також продовжили роботу на підприємстві, але 03.01.2014р., після Новорічних свят у перший робочий день нового року, не були допущені до роботи разом із іншими найманими працівниками підприємства у кількості 23 осіб, адміністрацією підприємства. Складений з цього приводу Акт від 03.01.2014р. про недопущення до роботи найманих працівників підприємства не містить будь-яких посилень про страйк або припинення роботи працівників, які підписали цей акт, та позивачем у справі не надано будь-яких доказів того, що дії 45 найманих працівників, яким складено цей акт, були направлені на страйкування. Напроти, 03.01.2014р. 45 найманих працівників підприємства не були допущені на територію заводу через прохідну підприємства та не змогли стати до своїх робочих місць. Крім того, за відсутність на роботі в зазначений день відносно всіх 45 працівників відповідно до наданих позивачем доказів не застосовувалися заходи дисциплінарного впливу. Одночасно не були допущені до роботи відповідачі разом із іншими найманими працівниками і 13, 14, 15, 16 січня 2014р., але про ці дні відсутності на роботі відповідачів та інших найманих працівників позивачем в позові також не ставиться питання про наявність в діях відповідачів ознак страйку. Між тим, тільки з 20 січня 2014р. позивач у справі вважає, що відповідачами здійснені дії по тимчасовому колективному добровільному припиненню роботи з метою вирішення колективного трудового спору. Однак відповідачі разом із іншими найманим працівниками у ці дні також не були допущені до роботи з боку адміністрації підприємства, та в актах від 20, 21, 22, 23 січня 2014р. зазначили, що у зв'язку з не допуском до роботи адміністрацією підприємства змушені продовжити безстрокову акцію протесту, пов'язану із спонуканням адміністрації підприємства прийняти заходи щодо погашення заборгованості по заробітній платі. За представленими позивачем доказами у справі судом встановлено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі у перелічені дні здійснено тільки 22 відповідачів у справі, тоді як відповідно до досліджених в судовому засіданні Актів, складених найманими працівниками ТОВ «Свердловський машинобудівний завод» у цей період часу, не було допущено до роботи в період з 14 по 16 та з 20 по 23 січня 2014р. від 28 до 64 осіб. Решта осіб не була притягнута до дисциплінарної відповідальності та не визначена позивачем відповідачами у справі. Оскільки це право власника підприємства вирішувати питання щодо притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства про працю, а також вирішувати питання про залучення о участі у справі в якості співвідповідачів відповідних осіб, суд відповідно до вимог ст.11 ЦПК України здійснює розгляд позовної заяви в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За позовними вимогами предметом спору є страйк, який проведений відповідачами з 20.01.2014р., та про який повідомлено позивача відповідачами 24.12.2013р. Але відповідачами дій по організації та проведенню страйку в зазначені в позові дні, а саме, 20,21,22,23 січня 2014р., не проводилося. Позивач у справі розцінив дії відповідачів щодо невиходу на роботу як порушення трудової дисципліни, з приводу чого 23.01.2014р. відносно всіх 22 відповідачів у справі керівником підприємства були винесені накази про звільнення відповідачів за прогули. Між тим, крім письмових пояснень [PERSON] інших доказів, які б спростовували доводи актів про не допуск на роботу відповідачів у справі суду позивачем не надано. Але відсутність на роботі відповідачів з 20 січня 2014р. судом з зазначених вище підстав не може бути визнана як страйк з наведених вище підстав, та з цього приводу у задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю. На підставі Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»,

Outcome: dismissed