Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У вересні 2016 року служба у справах дітей Подільської РДА в м. Києві в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що в службі у справах дітей Подільської РДА в м. Києві перебувають на обліку діти, які залишились без батьківського піклування - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час влаштовані до Київського міського будинку дитини «Берізка». Зазначили, що 11 березня 2016 року по [ADDRESS] було виявлено дітей з громадянкою [PERSON], яка назвалася матір»ю дітей, але надати документи, які б посвідчували її особу, не змогла, про що було складено акт. Реєстрація народження дітей проводилась за заявою органу опіки та піклування відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 135 СК України. Посилаючись на те, що відповідачка самоусунулася від виховання дітей, не дбає про їх фізичний та розумовий розвиток, не приділяє увага дітям в частині лікування та медичного обстеження, повноцінного харчування, проведення дозвілля, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], 2011 року народження та [PERSON], 2015 року народження, стягнути з [PERSON] на утримання дітей аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх її видів заробітку (доходу). У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника служби у справах дітей Подільської РДА в м. Києві, позовні вимоги задовольнити та проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник Київського міського будинку дитини «Берізка» в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відповідності до вимог чинного законодавства за їх відсутності (а.с. 24). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в службі у справах дітей Подільської РДА в м. Києві перебувають на обліку діти, які залишились без батьківського піклування - [PERSON], [INFO] (а.с. 10) та [PERSON], [INFO] ( а.с. 4), які на даний час влаштовані до Київського міського будинку дитини «Берізка». 11 березня 2016 року по [ADDRESS] було виявлено дітей з громадянкою [PERSON], яка назвалася матір»ю дітей, але надати документи, які б посвідчували її особу, не змогла, про що було складено акти ( а.с. 9, 14). Реєстрація народження дітей проводилась за заявою органу опіки та піклування відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с. 5, 11). Згідно Розпорядження Подільської РДА в м. Києві від 14.06.2016 року [PERSON], 2015 року народження було влаштовано в державний заклад для дітей, позбавлених батьківського піклування «Берізка» ( а.с. 6), а відповідно до Розпорядження Подільської РДА в м. Києві від 26.07.2016 року [PERSON], 2011 року народження було влаштовано до даного закладу ( а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку від 23 січня 2016 року № 106-5821 орган опіки та піклування Подільської РДА в м. Києві вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], 2011 року народження та [PERSON], 2015 року народження (а.с. 26-27). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у неповному виконанні батьківських обов'язків; частку сплачених у добровільному порядку коштів на утримання дитини; його особу, бажання приймати активну участь у вихованні доньки, допомагати їй матеріально; його бажання бути батьком; мету позивача подання даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, свої батьківські обов'язки відносно них не виконує. Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про їх стан здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], 2011 року народження та [PERSON], 2015 року народження, а відтак і про задоволення позову в цій частині. Статтею 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що діти з матір'ю не проживають, а відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідачки на користь державного закладу або фізичної особи, якому будуть передані діти на їх утримання аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх її видів заробітку (доходу). У ч. 1 ст. 191 СК України зазначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 01 вересня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved