Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

01.10.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] про визнання ордеру на житлове приміщення (кімнату) недійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він обіймає посаду міліціонера роти охорони об»єктів Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві з 01.04.2008 року. З жовтня 2008 року проживав у кімнаті [ADDRESS] на підставі договору № 25\\Д від 01.01.2011 року. Зазначена кімната раніше мала номер 34. За час проживання він постійно здійснював оплату за житлово-комунальні та інші послуги, що підтверджує факт його проживання. У серпні 2010 року до нього в кімнату було підселено працівника міліції Печерського РВ УДСО [PERSON], де вони проживали разом. З 10.11. по 04.12.2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Госпіталі ГУ МВС України в м. Києві у зв»язку з пораненням при виконанні службових обов»язків, а з 06.12.2013 року до 27.02.2014 року амбулаторно та повторно в стаціонарі. З 12.03. по 22.04.2014 року перебував у відпустці і саме в цей період [PERSON] скористався його відсутністю та отримав ордер на право проживання в кімнаті [ADDRESS] та повідомив його, щоб він після відпустки забрав свої речі. На його звернення до Голосіївської районної у м. Києві адміністрації з приводу порушення його прав було надано формальну відповідь. Посилаючись на те, що він є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи, свої обов»язки щодо оплати проживання у зазначеній кімнаті та отриманих житлово-комунальних послуг з 2008 року виконував у повному обсязі, з 10 листопада 2013 року у зазначеній кімнаті № 76 був відсутній тимчасово та з поважних причин, а тому видавши [PERSON] ордер на житлове приміщення в кімнаті [ADDRESS], відповідачі порушили його законні права та інтереси, просив визнати недійсним ордер № 680 від 04.04.2014 року, визнати за ним право користування житловим приміщенням у зазначеній кімнаті, зобов»язати Голосіївську районну у м. Києві державну адміністрацію скасувати своє рішення про надання [PERSON] кімнати [ADDRESS]. 8.12.2014 року [PERSON] подав доповнення до заявленого ним позову, відповідно до якого заявив додаткову вимогу про його вселення в кімнату [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі. Також позивач пояснив суду, що до спірної кімнати поселився ще у 2008 році з тих підстав, що перебував у трудових відносинах з Печерським РВ УДСО при ГУ МВС України в м. Києві де проходить службу і по теперішній час. Його проживання в цьому ж житловому приміщенні з 01.01.2011 року підтверджується договором № 25/д/18-Д/2011 гсп, найму жилого приміщення. Умови договору найму жилого приміщення щодо щомісячної оплати його проживання у гуртожитку та сплати отриманих комунальних послуг виконував у повному обсязі, в кімнаті знаходяться його особисті речі, він не припиняв проживання у кімнаті на яку було видано ордер [PERSON], а тільки тимчасово був відсутній за станом здоров»я про що було відомо останньому. Стверджував, що у спірній кімнаті він фактично проживав до 23 квітня 2014 року, а [PERSON] з яким вони разом проживали в одній кімнаті приховав факт його проживання в кімнаті, скористався його тимчасовою відсутністю та отримав ордер на кімнату, що перебувала у їх спільному користуванні, а тому просив визнати недійсним ордер та вселити його до кімнати. Відповідач [PERSON] та його представник позов [PERSON] не визнали, просили відмовити в його задоволенні у повному обсязі з тих підстав, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах із ВДСО Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, у зв»язку з чим був поселений до гуртожитку де разом із [PERSON] займали кімнату № 76. Через деякий час [PERSON] припинив проживання у гуртожитку, повідомив, що більше не має потреби проживати в гуртожитку. [PERSON] перебував на обліку, як такий, що потребує поліпшення житлових умов, а тому Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією було прийнято рішення про видачу та видано ордер на кімнату № 76 в якій він і проживав, а тепер проживає зі своєю дружиною. Відповідачем Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією явку свого представника у судове засідання не забезпечено. Позивач, відповідач [PERSON] та його представник, третя особа [PERSON] не заперечували з приводу вирішення справи за відсутності представника відповідача - Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. Приймаючи до уваги думку учасників судового розгляду справи, а також те, що Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, однак явку представника не забезпечено, будь-яких клопотань на адресу суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача - Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації. Третя особа [PERSON] пояснила суду, що позов [PERSON] вважає безпідставним, оскільки останній припинив проживання у гуртожитку, а тому її чоловік отримав ордер на кімнату в якій він проживав, вона поселилася до свого чоловіка в березні 2014 року, за весь час її проживання [PERSON] приходив до гуртожитку тільки один раз у травні 2014 року. Заслухавши учасників судового розгляду справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на службі в органах внутрішніх справ України. Старшим інспектором групи кадрового забезпечення Печерського РВ УДСО при ГУМВС України в м. Києві 08.09.2014 року видано довідку за № 24/16-127 відповідно до якої за даними особової справи [PERSON] значиться, що останній з 01.04.2008 року і на час видачі довідки проходить службу в органах внутрішніх справ безперервно, на посаді міліціонера роти охорони об»єктів Печерського РВ УДСО при ГУМВС в м. Києві (а.с.4). За даними договору № 25/Д/18-Д/2011/гсп найму жилого приміщення від 01.01.2011 року, укладеного між КП «Житловик» та УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, орендодавець, яким за умовами договору є КП «Житловик» передав в оренду, а орендар УДСО при ГУ МВС України прийняло для тимчасового проживання своїх працівників жилі приміщення (кімнати), площею 955, 00 кв.м. та нежилі приміщення (кухні, коридори, туалети, кімнати для умивання), площею 397, 18 кв.м. у гуртожитку за адресою - [ADDRESS]. Списки затверджуються сторонами і є невід»ємною частиною договору (а.с.8-10). Як видно зі змісту списку, доданого до зазначеного договору, [PERSON] та [PERSON] зайняли кімнату № 34, а у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] визнали, що кімната в яку вони були поселені мала номер 34, а під час їх проживання номер кімнати 34 було змінено на номер 76. За даними ордеру № 680 на жилу площу в гуртожитку, виданого 04.04.2014 року [PERSON], останній має право зайняти з сім»єю з 1 чоловіка жилу площу в гуртожитку по [ADDRESS] розміром 13, 6 кв.м. Ордер виданий на підставі розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.09.2012 року № 652 (а.с.41). За правилами статтей 58,59 ЖК України: на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.; ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення права інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Відповідач [PERSON] стверджував, що з 2009 року перебував на обліку для поліпшення житлових умов за місцем роботи, що і стало підставою для видачі йому зазначеного ордеру, однак доказів на підтвердження зазначених ним обставин суду не надав. Звертаючись в суд з позовом позивач стверджував, що він з 2008 року проживав у кімнаті [ADDRESS], належним чином виконував обов»язки за договором найму жилого приміщення щодо сплати квартирної плати та отриманих житлово-комунальних послуг, а з 10.11.2013 року тимчасово був відсутнім у спірному жилому приміщенні через хворобу та у зв»язку з відпусткою За час його відсутності відповідачу [PERSON] було видано ордер на кімнату, яка перебувала у їх спільному користуванні. КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» видало: 18.09.2014 року [PERSON] довідку № 4287 про те, що [PERSON] без реєстрації займав ліжко-місце за адресою [ADDRESS], заборгованості по квартирній платі та житлово-комунальним послугам станом на 01.04.2014 року немає; 03.12.2014 року [PERSON] довідку № 5241 про те, що він зареєстрований за адресою [ADDRESS], заборгованості по квартирній платі та житлово-комунальним послугам станом на 01.11.2014 року немає. (а.с.7,39). За даними виписки з амбулаторної карти № 7640, [PERSON], [INFO] звертався за медичною допомогою та перебував на стаціонарному лікуванні у Госпіталі ГУ МВС України в м. Києві з 10.11. по 04.12.2013 року, після чого продовжував лікування з 06.12.2013 року до 27.02.2014 року амбулаторно та стаціонарно (а.с.6). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що восени 2013 року [PERSON] отримав травму і два місяці перебував на лікуванні, а потім у відпустці. З весни 2014 року проживає разом з ним у кімнаті, оскільки кімнату в якій він проживав разом із [PERSON] надано [PERSON] Свідок [PERSON] пояснювала суду, що у кімнаті № 76, гуртожитку в якому вони проживають, [PERSON] проживав один з 2012 року, а [PERSON] заїжджав до гуртожитку періодично, що було пов»язано зі святами, а фактично наймав житло зі своєю дівчиною. У той же час свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] працює разом з її чоловіком, а її чоловік приходить додому завжди пізно. У 2012 році вона перебувала у стані вагітності і не контролювала коли [PERSON] приходив. Позивач також міг приїжджати пізно і вона могла його не бачити. На роботу її чоловіка забирають о шостій годині ранку тому вранці вона також могла не бачити позивача. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] також пояснював суду, що в одній кімнаті з [PERSON] проживав з 2010 року і по 2011 рік, а з кінця 2011 року позивач періодично ночував 1-2 рази на місяць, у 2012 році коли проходило Євро-2012 ночував частіше. Коли приїжджав [PERSON], то він дозволяв йому ночувати і останній приїжджав до того часу поки не був травмований. Перебуваючи у госпіталі, [PERSON] у телефонному режимі запропонував йому самостійно оплатити за кімнату і комунальні послуги, або ж він підселить кого-небудь у кімнату на час його відсутності, а тому він самостійно у листопаді та грудні 2013 року сплатив комунальні послуги за проживання у гуртожитку. Наразі, зазначені пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], самого відповідача [PERSON], є підставою для висновку суду, що [PERSON] до 10.11.2013 року користувався жилим приміщенням у кімнаті [ADDRESS], а з 10.11.2013 року не проживав у цьому ж жилому приміщенні з поважних причин, що свідчить про те, що зазначене жиле приміщення перебувало у спільному користуванні позивача [PERSON] та відповідача [PERSON]. Відтак, на час видачі Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією 04.04.2014 року [PERSON] ордеру № 680 на право зайняття тільки ним жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS], яка фактично використовувалася для тимчасового користування не тільки [PERSON], а й [PERSON], який на час видачі був тимчасово відсутнім з поважних причин, а тому видачею зазначеного ордеру на ім»я [PERSON] Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація порушила право [PERSON] на подальше проживання. Для відновлення порушеного права, [PERSON] просив суд: визнати недійсним ордер за № 680 від 04.04.2014 року; визнати за ним право користування кімнатою [ADDRESS]; зобов»язати Голосіївську районну у м. Києві державну адміністрацію скасувати своє рішення про надання [PERSON] кімнати [ADDRESS]. Так, зі змісту, оспорюваного позивачем ордеру, видно, що його видано на жилу площу в гуртожитку. Ордер був виданий головою Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації 04.04.2014 року на підставі розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.09.2012 року за № 652. За правилами статтей 127,128,129 ЖК України: для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.; порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету; на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] поселилися в кімнату [ADDRESS] на підставі договору найму жилого приміщення для тимчасового проживання, строк дії договору сплинув 30.06.2011 року, однак зміни до нього не вносилися, питання про звільнення найманих жилих приміщень на підставі цього ж договору не порушувались, у той же час після отримання [PERSON] ордеру на зазначене жиле приміщення [PERSON] позбавлений можливості в ньому проживати. Порушене відповідачами право позивача [PERSON] підлягає відновленню шляхом задоволення його позовних вимог про визнання виданого Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією 04.04.2014 року [PERSON] ордеру № 680 на право зайняття жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] недійсним, оскільки на час видачі ордеру зазначене жиле приміщення перебувало у тимчасовому користуванні не тільки відповідача [PERSON], а й позивача [PERSON] З огляду на висновки суду про визнання недійсним зазначеного ордеру з тих підстав, що на час його видачі жиле приміщення було зайняте не тільки [PERSON], а й позивачем [PERSON], відповідно останній підлягає вселенню до кімнати [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права користування кімнатою [ADDRESS] не підлягають захисту і у такий спосіб з тих підстав, що чинним законодавством не визначено порядок та можливість надання жилої площі у гуртожитках шляхом визнання права користування нею та за особами, які поселилися для тимчасового проживання. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] про зобов»язання Голосіївську районну у м. Києві державну адміністрацію скасувати своє рішення про надання [PERSON] кімнати [ADDRESS], то вони не підлягають задоволенню з тих підстав, що порушене право позивача відновлено визнанням недійсним оспорюваного ним ордеру та його вселення, а ордер, який визнаний судом недійсним був виданий не на підставі рішення, на підставі розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.09.2012 року № 652. Приймаючи до уваги, що розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 652, що стало підставою для видачі визнаного недійсним судом ордеру було видане ще у 2012 році, копія якого сторонами суду не надана, а порушене право позивача відновлено, то підстави для задоволення вимог [PERSON] про скасування рішення на підставі якого було видано ордер відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial