Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

02.06.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 15.11.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-09305-151107 (надалі - Договір). Відповідно до Договору, ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1008,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних, а також зі сплатою 2,7 % на місяць за ведення кредитної справи. Кредит надавався для придбання певного майна. Свої зобов'язання з надання кредиту ПАТ «Дельта Банк» виконав, про що свідчить зокрема меморіальний ордер №41049624 від 16.11.2007 року. Вказав, що відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань, внаслідок чого станом на 19.03.2014 року за Договором виникла заборгованість у сумі 1182,57 гривень, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 839,82 грн.; заборгованість за відсотками - 41,39 грн.; заборгованість за комісіями - 301,36 грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст.526, 530, 631, 1049, 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), просив суд стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь АТ «Дельта Банк» (р/р №29093001542377, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1182,57 (одна тисяча сто вісімдесят дві гривні 57 копійок) грн., а також покласти на [PERSON] обов'язок відшкодувати судовий збір на користь АТ «Дельта Банк» (р/р №6499100199, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) у розмірі 243,60 грн. До судового засідання представник ПАТ «Дельта Банк» Духота І.В., що діє на підставі довіреності не з'явився, попередньо зазначивши у позовній заяві, що просить розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: у [ADDRESS] (а.с.16). На вказану адресу судом неодноразово надсилалися судові повістки про виклик. Однак, у призначений час відповідач [PERSON] в судове засідання не з'являвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв, заяву про розгляду справи за його відсутності до початку судового засідання до суду також не подав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальність «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (а.с.12)) та [PERSON] було укладено кредитний договір №002-09305-151107 (а.с.3-4). Відповідно до п.1.1. Договору, ПАТ «Дельта Банк» зобов'язався надати відповідачу [PERSON] суму у розмірі 1008,00 грн. на придбання майна, що зазначено у рахунку-фактурі №КК-РФ-14-000454 від 15.11.2007 р. та 120,96 грн. на оплату страхового платежу, а загалом 1128,96 грн. Згідно з пп.1.4.3. Договору, відповідач [PERSON] доручив ПАТ «Дельта Банк» перерахувати на користь ДП «Торгівельна мережа «Мелофон» (п/р №26003300003022 у ВАТ «Фінексбанк», МФО 380311) частину наданого кредиту. Пунктом 1.2. Договору, сторони також передбачили, що кредит надавався на строк 12 місяців до 14 листопада 2008 року. Згідно з п.2.3. Договору, відповідач [PERSON] за користування кредитом зобов'язався сплачувати ПАТ «Дельта Банк» проценти у розмірі 12 % в рік, а також відповідно до п.2.5. Договору, відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати ПАТ «Дельта Банк» плату 2,7 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до п.3.1. Договору, відповідач [PERSON] зобов'язаний щомісяця сплачувати платежі в строки, визначені цим Договором, а згідно з п.3.2. Договору, відповідач [PERSON] прийняв на себе обов'язок виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим Договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. З меморіального ордеру №41049624 від 16.11.2007 року, наданого ПАТ «Дельта Банк», вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» перерахував ДП «Торгівельна мережа «Мелофон» (п/р №26003300003022 у ВАТ «Фінексбанк», МФО 380311) суму у розмірі 1008,00 грн. Призначення платежу - сплата за [PERSON] згідно кредитного договору №002-09305-151107 та рахунку фактури №КК-РФ-14-000454 від 15.11.2007 (а.с.9). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§1.Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 ст.60 ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З розрахунку заборгованості, наданої позивачем ПАТ «Дельта Банк» вбачається, що станом на 19.03.2014 року розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 1182,57 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 839,82 грн.; заборгованість за відсотками - 41,39 грн.; заборгованість за комісією - 301,36 грн. (а.с.10). Доказів того, що заборгованість за Договором у відповідача [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» відсутня, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за Договором станом на 19.03.2014 рік складає: 1182,57 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 839,82 грн.; заборгованість за відсотками - 41,39 грн.; заборгованість за комісією - 301,36 грн. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» є доказом порушення ним своїх зобов'язань за Договором. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимогі ПАТ «Дельта Банк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1182,57 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненю з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» підлягає судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved