Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

01.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2001 року. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми, проживають разом з нею, спору щодо місця проживання доньки у неї з відповідачем немає. Причинами розірвання шлюбу є те, що вони з вересня 2016 року разом не проживають, оскільки відповідач почав погано до неї відноситися, її як дружину не поважав, постійно провокував безпричинні сварки, періодично піднімав на неї руку. Вона неодноразово пробачала таку поведінку відповідачу, однак більше не бажає з ним миритися. Просила шлюб розірвати, термін на примирення не давати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Явдошак О.О. через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, справу розглянути у її відсутності та відсутності її довірительки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечив проти його задоволення та просив справу розглянути без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про одруження, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.10.2001 року (а.с. 4). У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 6). Сімейне життя у сторін не склалося, у них різні характери та погляди на життя, тривалий час проживають окремо. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (квитанція № 0.0.1393275711.1 від 26.06.2019 року (а.с. 1) та 1200 грн. на відшкодування витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу (квитанція серії АД № 007519 від 26.06.2019 року, витяг з договору про надання правової допомоги від 26.06.2019 року, а.с 7, 8). На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved