Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], та просили: визнати дії позивачки неправомірними; стягнути з відповідачки на користь позивачів заподіяну матеріальну шкоду; стягнути з відповідачки на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 80\~000,00 гривень (по 20 000,00 гривень кожному); заборонити відповідачці проводити будівельні роботи. Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачі просили: -визнати дії відповідача [PERSON] щодо проведення будівельних робіт по реконструкції квартири № 7 будинку № 8 у пров. Некрасова в м. Одесі з порушеннями технології цих робіт, що призвело до руйнувань у домі в цілому й квартирі позивачів № 3 будинку № 8 по пров. Некрасова в м. Одесі зокрема, неправомірними; -зобовязати відповідачів [PERSON] та [PERSON] терміново провести першочергові протиаварійні заходи щодо посилення фундаменту і стін підвалу будинку № 8 по пров. Некрасова в м. Одесі для усунення динамічного характеру деформацій і запобігання розвитку аварійних наслідків згідно зі спеціально розробленої за рахунок відповідачів проектної документації, які виконати після узгодження з власником приміщень підвалу територіальної громади міста Одеси в особі [PERSON] міської ради. -стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 99\~744,00 гривень у рівних частках; -стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів моральну шкоду в розмірі 20256,00 гривень у рівних частках; -стягнути з відповідачів судові витрати. Також позивачем [PERSON] була подана за його підписом заява про збільшення позовних вимог, у якій він просив стягнути на користь позивачів солідарно в частині заподіяння моральної та матеріальної шкоди суму в розмірі 291\~352,00 (двісті девяносто одна тисяча триста пятдесят дві) гривні. Вказану заяву, з урахуванням її підписання лише одним позивачем, суд розглядає як заяву про збільшення лише заявлених ним вимог. В обґрунтування своїх вимог позивачі послалися на те, що вони є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 2002 року. У серпні 2009 року в квартирі № 7, яка розташована під квартирою позивачів і належить відповідачу розпочалися будівельні роботи. У звязку із проведенням відповідачем будівельних робіт почалося руйнування та знищення квартири, що знайшло своє підтвердження під час перевірки посадовими особами Управління архітектури та містобудування [PERSON] міської ради та перевірки комісією КП ЖКС «Портофранківський» Приморського району м. Одеси. Згідно з висновком будівельно-технічної експертизи, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, необхідних для відновлення технічних характеристик приміщень квартири № 3, станом на листопад 2011 року склала 99744,00 гривень. позивачі зазначили, що руйнування квартири постійно збільшується, про що свідчить хруст стін і підлоги та поява все нових пошкоджень. Діями відповідача нанесена значна матеріальна шкода, оскільки в квартирі позивачів був проведений капітальний ремонт, зіпсований унаслідок проведення відповідачем будівельних робіт у квартирі [ADDRESS] в м Одесі. Також, позивачі зазначили, що внаслідок незаконних дій відповідачів їм чиниться моральна шкода. Постійне проживання у таких складних та небезпечних умовах викликає погіршення здоровя унаслідок перебування в стані постійного стресу та моральних і фізичних страждань, потребує від позивачів додаткових зусиль для організації їх життя. У судовому засіданні позивачі свої вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали та просили суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлені фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 2002 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому [PERSON] міської ради, 227/1000 квартири, яка знаходиться за адресою м. Одеса, пров. Некрасова, 8 кв. 3,2,4 належить на правах спільної часткової власності [PERSON], [PERSON]В, [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Відповідно до Довідки (виписки з домової книги про склад сімї та прописки) в квартирі за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, 8 у кв. № 3, проживають та прописані [PERSON], [PERSON]В, [PERSON], [PERSON]І ([PERSON]); [PERSON], [PERSON] Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] належали на праві власності нежитлові приміщення магазину промислових товарів, розташовані за адресою: Одеська область, місто Одеса, провулок Некрасова, будинок 8. Згідно з договором дарування від 21.10.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала, а гр. [PERSON] прийняв в дарунок вказані вище нежитлові приміщення. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.08.2017 року, на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2017 року серія та номер 106, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] право власності на вказані приміщення було набуто третьою особою по справі [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області громадянці [PERSON] був наданий дозвіл на виконання будівельних робіт № 441 від 20.05.2009 року. Вказаний дозвіл наданий на виконання будівельних робіт з реабілітації та пристосування під магазин промислових товарів квартири № 7 (948/1000 частини квартири) по пров. Некрасова, 8 у м. Одесі з улаштуванням фасадного входу. Відповідно до висновку № 12/09 Управління архітектури та містобудування від 23.04.2009 року, робочий проект по реабілітації квартири для розміщення магазина промислових товарів з улаштуванням входу за адресою: [ADDRESS], узгоджений для подальшого застосування. Зокрема до суду були надані висновок на проект будівництва № 843-3064 від 18.12.2008 року, виданий санітарно-епідеміологічною станцією м. Одеси, експертний висновок Державного пожежного нагляду [PERSON] міського управління ГУ МНС України в Одеській області від 22.12.2008 року № 181, висновок Управління з питань охорони обєктів культурної спадщини [PERSON] міської ради від 26.12.2008 року № 01-16/257-П. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Статтею 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво включає в себе нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт будівель та споруд. Статтею 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури. Відповідно до копії договору № 14-09/09-АН від 14 вересня 2009 року, ТОВ «Експреспроектбуд, в особі директора [PERSON], здійснює авторський нагляд за реабілітацією кв. № 7 за адресою: м. Одеса, пер. Некрасова, 8, з улаштуванням її під магазин промислових товарів та улаштуванням фасадного входу. Згідно копії договору про технічний нагляд від 14 вересня 2009 року, ТОВ «Експреспроектбуд», в особі директора [PERSON], здійснює технічний нагляд за реабілітацією вищевказаної квартири. Таким чином, [PERSON] була у встановленому законом порядку погоджена проектна документація та отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, що надає їй право на проведення зазначених робіт. Позивачами по справі було заявлено клопотання про призначення експертизи, згідно якого вони просили поставити судовим експертам для розяснення наступні питання: який фактичний технічний стан житлового будинку №8 по провулку Некрасова; чи є пошкодження у квартирі [ADDRESS]; якщо є, то які; чи проводилися будівельні роботи у межах приміщень квартири №7 на першому поверсі будинку №8 по провулку Некрасова; чи має місце причинно-наслідковий звязок між пошкодженнями у квартирі [ADDRESS] і проведенням будівельних робіт у нижче розташованих приміщеннях квартири №7; яка вартість усунення пошкоджень у приміщеннях квартири [ADDRESS]. Проведення вказаної експертизи просили доручити Науково-виробничому центру «Екострой». Ухвалою суду від 16.03.2010 року клопотання позивачів було задоволено. На виконання вказаної ухвали до суду від Науково-виробничого центру «Екострой» [PERSON] відділення Інженерної академії України надійшов документ за назвою «Висновок будівельно-технічної експертизи про технічний стан будівлі житлового будинку №8 та причинно-наслідкового звязку між пошкодженнями в квартирі №3 та проведенням будівельних робіт в квартирі №7, розташованих за адресою: місто Одеса, провулок Некрасова (відповіді на питання, що містяться в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси). Вказаний документ підписаний старшим науковим співробітником НПЦ «Екострой» [PERSON] та інженером-спеціалістом [PERSON] та завтреджений директором НПЦ «Екострой» [PERSON] При наданні правової оцінки вказаному документу, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст.53 ЦПК України (редакція чинна на час складання висновку НПЦ «Екострой») як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до ч.3 ст.147 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи. Згідно до ст. 10 ЗУ «Про судову експертизу», судові експерти здійснюють свою діяльність за умови їх атестації, отримання кваліфікації судового експерта та наявності права на проведення судових експертиз. Відомості про атестованих судових експертів вносяться до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України згідно з Порядком ведення державного реєстру атестованих судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.03.2012 року № 42/5. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судову експертизу», пп. 55 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 395 з метою вдосконалення ведення державного Реєстру атестованих судових експертів встановлено Порядок, згідно з п. 2 якого Реєстр це офіційна електронна база даних, що ведеться з метою створення інформаційного фонду про осіб, які отримали кваліфікацію судового експерта. Реєстр складається з відомостей про атестованих судових експертів Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Адміністрації Державної прикордонної служби України. [PERSON] науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.09.2012 року № 11 39/896, повідомлено, що за результатами пошуку відомостей про атестацію громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дані особи в Реєстрі атестованих судових експертів, що розміщений на сайті Міністерства юстиції України, не значаться. Крім того, ані стажування (навчання), ані атестацію як судових експертів громадяни [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в [PERSON] НДІСЕ не проходили. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 30.05.97р. (зі змінами та доповненнями) «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» - відповідно до Закону України від 25 лютого 1994 р. "Про судову експертизу" судово-експертна діяльність в Україні здійснюється державними спеціалізованими установами та відомчими службами. Судово-експертна діяльність також може здійснюватись на підприємницьких засадах на підставі спеціального дозволу (ліцензії), а також громадянами за разовими договорами. Видача ліцензій та атестація судових експертів з числа працівників підприємницьких структур та громадян здійснюється Міністерством юстиції України або Міністерством охорони здоров'я України відповідно до їх повноважень. У випадках, коли проведення експертизи доручається працівникові підприємницької структури, яка має ліцензію на здійснення судово-експертної діяльності, суд повинен перевірити, чи є у спеціаліста свідоцтво про присвоєння йому кваліфікації судового експерта за відповідною спеціальністю. Враховуючи наведене, суд зазначає, що документ, складений НПЦ «Екострой» на виконання ухвали суду від 16.03.2010 року не є висновком судового експерту в розумінні вимог ЦПК України в редакції, що діяла на дату призначення судом експертизи по справі ухвалою від 16.03.2010 року та на дату складання цього документу (висновку). Також, вказаний документ не відповідає й вимогам до експертного висновку, визначеним у діючій на час ухвалення рішення по справі редакції ЦПК України (ч.6 ст.102), адже не містить даних щодо освіти, спеціальності (щодо старшого наукового співробітника [PERSON]В.), стажа експертної роботи, наукового ступеня, вченого звання, хто був присутній при проведенні експертизи. Також, при оцінці безпосередньо змісту документу, складеного НПЦ «Екострой», суд виходить з наступного. Згідно пункту «в» відповіді на четверте запитання, у висновку НПЦ «Екострой» зазначено (з урахуванням виноски №8), що основна причина пошкоджень у квартирі №3 повязана з: порушенням технології проведення будівельних робіт в квартирі №7 (використання ударних впливів при демонтажі конструкцій, порушуючи послідовність проведення окремих робіт та інше); аварійне та тривале (до 10 днів) замочування приміщень підвалу витіками з водонесучих мереж, що виникли в ході будівельних робіт в квартирі №7, що призвело до нерівномірних осадів фундаментів та деформацій будівлі, а також до погіршення фізико-механічних характеристик каменя-ракушняка, посиленим збільшенням навантажень на вертикальні несучі конструкції (стіни) будівлі в зоні проведення робіт; «незадовільною» технічною експлуатацією будівлі у продовж тривалого періоду, а також його природним зносом. Вказані фактори наведені у «умовно хронологічному порядку» (виноска №8). У судовому засіданні інженер-спеціаліст [PERSON] підтвердила, що визначити питому вагу впливу кожного фактору не є можливим, а так само й визначити причинно-наслідковий зв'язок між проведенням робіт у квартирі [ADDRESS] та пошкодженнями у квартирі №3. Також, як зазначено у висновку НПЦ «Екострой», «згідно відомостей, отриманих від мешканців квартири №3 унаслідок виконаних робіт в конструкціях, елементах та деталях квартири зявились деформації та пошкодження, що перешкоджають нормальним умовам проживання». Далі, у висновку зазначено, що «згідно наявним відомостям (дивись підстав п.32) при проведенні робіт з реабілітації приміщень першого поверху застосовувались механізми, прилади, інструменти, що провокують ударно-механічні впливи на конструкції будівлі). Під підставою п.32 у висновку НПЦ «Екострой» зазначено: «відомості, отримані від мешканців будинку №8 та працівників експлуатуючої організації підвального приміщення. При цьому, суд погоджується з доводами представника [PERSON] про те, що відповідно до пункту 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз (Наказ Мінюста від 08.10.98 №53/5), експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно. Також, заборонено вступати у не передбачені порядком проведення експертизи контакти з особами, якщо такі особи прямо чи опосередковано зацікавлені в результатах експертизи. Також, суд вважає, що у висновку НПЦ «Екострой» не вмотивано та не зазначено, які саме «механізми, прилади, інструменти, що провокують ударно-механічні впливи» були використані в ході проведення робіт в квартирі [ADDRESS], і якими доказами, окрім пояснень позивачів та інших осіб (не вказаних у висновку) це підтверджено. Аналогічно, не вказано, які саме порушення технології виконання будівельних робіт нібито мали місце. При цьому, Навпаки, на аркуші 13 висновку зазначено, що «роботи виконані згідно технічних рішень проекту, що є достатньою підставою для висновку про подальшу надійну експлуатацію приміщень квартири № 7». Додатково, у висновку НПЦ «Екострой» зазначено, що однією з причин пошкоджень у квартирі відповідачів стало «аварійне та тривале (до 10 днів) замокання приміщень підвалу витіками з водонесучих мереж, що виникли в ході будівельних робіт в квартирі № 7, що призвело до нерівномірних осадів фундаментів та деформацій будівлі. Водночас, інформацію про підстави такого твердження та його підтвердження висновок НПЦ «Екострой» не містить. При цьому, у переліку підстав висновку мається посилання на «копію технічного висновку обстеження технічного стану приміщень підвалу за адресою: м. Одеса, провулок Некрасова, 8. Організація-розробник ОДАБА, кафедра будівельних конструкцій». Водночас, зазначений документ не містить даних про проведення обстеження квартири № 7 з метою встановлення причин «аварійного та тривалого (до 10 днів) замокання приміщень, відповідно, не були предметом обстеження й розташовані у цій квартирі системи водопостачання та каналізації. Також, у матеріалах справи відсутні й акти про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), складені відповідно до Правил утримання жилих будинків та при домових територій (Наказ Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76). Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доводи висновку, складеного НПЦ «Екострой» такими, що не є достатньо обґрунтованими. Крім цього, ухвалою суду від 13.08.2014 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлені наступні питання: яка технічна(і) причина(и) пошкоджень в квартирі [ADDRESS], та чи існує прямий причинно-наслідковий зв'язок між вказаними пошкодженнями та будівельними роботами, що виконувалися в квартирі [ADDRESS]. У разі, якщо пошкодження в квартирі [ADDRESS] обумовлені різними чинниками (причинами), навести вказані причини з визначенням ваги (ролі) кожної у наслідках, що наступили (пошкодження); якщо існує прямий причинно-наслідковий зв'язок між пошкодженнями в квартирі [ADDRESS], та будівельними роботами, що виконувалися в квартирі [ADDRESS], то яка вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, з урахуванням технічного стану будинку і квартири № 3 та їх складових до початку виконання робіт в квартирі №7. На виконання вказаної ухвали, до суду надійшов Висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи № 7626 від 02.09.2016 року, складений [PERSON] науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України. Згідно вказаного висновку, встановлено, що в квартирі № 3 за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, 8 є поздовжні та поперечні деформації у вигляді тріщин, що негативно впливають на подальшу експлуатацію конструкцій в цілому. У звязку з відсутністю технічних висновків щодо обстеження житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Некрасова, 8 до моменту виконання будівельних робіт, відсутності виконаних інженерних вишукувань, а також враховуючи рік побудови житлового будинку та термін експлуатації, встановити прямий причинно-наслідковий зв'язок між вказаними пошкодженнями та будівельними роботами, що виконувалися в квартирі [ADDRESS] не є можливим. Також зазначено, що причин деформацій в квартирі № 3 за адресою м. Одеса, вул..Некрасова, 8, може бути декілька, а саме: 1) замокання основи фундаментів житлового будику за адресою: м. Одеса, вул. Некрасова, 8; 2) неперіодичність проведення поточного та капітального ремонту житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул..Некрасова,8; 3) проектування ТОВ «Експреспроектбуд» заміни міжповерхових деревяних перекриттів на монолітні залізобетонні без проведення технічної експертизи, що не дало змогу врахувати фактичний технічний стан житлового будинку на момент початку будівельних робіт; 4) виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS]. У звязку з тим, що роботи проводились власними силами і в більшості випадків є прихованими, перевірити їх якість не є можливим. Визначити ваги кожної причини у наслідках неможливо. Висновки вказаної судової експертизи в частині наявності різних причин, що вплинули на технічний стан квартири позивачів узгоджуються з аналогічними, викладеними у висновку НПЦ «Екострой». Також, висновок про неможливість визначити вагу кожної причини узгоджується з поясненнями аналогічного змісту, наданими у судовому засіданні інженером-спеціалістом [PERSON], а також з тим, що у висновку НПЦ «Екострой» причини пошкоджень наведені у «умовно хронологічному порядку». Доводи позивачів щодо неповідомлення експерта, який склав висновок № 7626 від 02.09.2016 року про кримінальну відповідальність суд сприймає критично з огляду на наявність в тексті висновку абзацу про повідомлення експерта про вказану відповідальність, та наявність підпису експерта наприкінці висновку. При цьому суд не може сприймати в якості доказів заподіяння відповідачами шкоди позивачам акти, складені КП ЖКС «Портофранківський» Приморського району м. Одеси, оскільки законодавством України не передбачено право вказаного підприємства надавати висновки з даного питання. Водночас, відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Акту-приймання закінченого будівництва від 05 травня 2010 року, обєкт, а саме приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS], були прийняті в експлуатацію. Сертифікатом відповідності № 15000630 від 18.06.2010 року, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом обєкта (окремого пускового комплексу): реконструкція (реабілітація) з пристосуванням 948/1000 частин квартири № 7 під магазин промислових товарів з улаштуванням фасадного входу. Вказаний сертифікат було видано на підставі Акта готовності обєкта до експлуатації від 18.06.2010 року № 630. Відповідно до копії Охоронного договору на памятку культурної спадщини від 03.03.2008 року № 11, власник ([PERSON]С.), бере на себе зобовязання щодо охорони житлових приміщень квартири № 7 загальною площею 275,1 кв. м., розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, 8 в будівлі-памятці архітектури та містобудування місцевого значення «Прибутковий будинок Маврокордато», 1880-1890 р. р., арх. [PERSON], яка включена до списків обєктів культурної спадщини рішенням [PERSON] облвиконкому № 580 від 27.12.1991 року. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновків, що позивачами не доведений факт руйнування їх квартири саме внаслідок здійснення ремонтних робіт [PERSON] та [PERSON], тобто судом не встановлено безпосереднього причинного звязку між діями відповідачів та завданою позивачам шкодою. Також суд зазначає, що позивачами не заявлялось клопотань про призначення по справі додаткових чи повторних судових експертиз. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою. Фактичною підставою для застосування відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Проте позивачами не доведено факту заподіяння їм матеріальної шкоди саме [PERSON] та [PERSON], у звязку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачів солідарно в частині заподіяння матеріальної шкоди суму в розмірі 222 142,00 гривень. Також, суд відмовляє в задоволенні вимог позивачів щодо визнання протиправними дій [PERSON], у звязку з проведенням будівельних робіт по реконструкції квартири № 7 будинку № 8 у пров. Некрасова в м. Одесі з порушеннями технології цих робіт, оскільки дані роботи проводилися на підставі дозволу та спеціальної проектної документації, тобто у відповідності до норм чинного законодавства України. Крім того, доказів заперечень, зауважень чи інших заходів з боку компетентних органів, що наділені повноваженнями по контролю за ходом будівництва та реконструкцією, на можливі порушення державних норм та правил в ході виконання будівельних робіт у квартирі, що належить відповідачу, суду не надано. При цьому суд також наголошує, що чинним законодавством України не передбачений такий спосіб захисту прав особи в цивільних правовідносинах, як визнання неправомірними дій інших фізичних осіб, що не є субєктами владних повноважень. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Водночас, діючий ЦК України передбачає ефективний спосіб захисту прав особи, якій завдано шкоди, шляхом покладення обовязку відшкодувати завдану шкоду за наявності для цього відповідних підстав. Стосовно вимоги про зобовязання відповідачів терміново провести першочергові протиаварійні заходи щодо посилення фундаменту і стін підвалу будинку № 8 по пров. Некрасова в м. Одесі для усунення динамічного характеру деформацій і запобігання розвитку аварійних наслідків згідно зі спеціально розробленої за рахунок відповідачів проектної документації, які виконати після узгодження з власником приміщень підвалу територіальної громади міста Одеси в особі [PERSON] міської ради суд зазначає наступне. Відповідно до ст..19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Чинне законодавство України не передбачає обовязку або права особи проводити відповідні роботи у приміщеннях, які не її власністю. Також суд наголошує на тому, що за умови відсутності підстав для покладення на відповідачів відповідальності за шкоду, яка за твердженням позивачів їм завдана відсутні ї й підстави для задоволення цієї вимоги. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивачів солідарно в частині заподіяння моральної шкоди в розмірі 45113,00 гривень, суд зазначає наступне. Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1ст. 1167 ЦК України). На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з'ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди, Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. Позивачі посилалися на те, що протиправними діями відповідачів їм були завдані моральні страждання, які виразились у тому, що постійне проживання у таких складних та небезпечних умовах викликає погіршення їх здоровя унаслідок перебування в стані постійного стресу, моральних і фізичних страждань та потребує додаткових зусиль для організації їх життя. Між тим, суд не приймає до уваги такі твердження позивачів як підставу позову, оскільки: відсутні будь-які докази того, що саме діями відповідачів були спричинені душевні моральні та фізичні страждання, погіршення здоровя та самопочуття позивачів тощо. Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 45113,00 гривень не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди. У звязку із вищевикладеним суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 45113,00 гривень у повному обсязі. Згідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], то судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача. Відповідно до ч 1-3,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed