Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

01.09.2021 року позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у якому просила суд: усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що їй на праві власності власності належить 2/3 частин квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім позивачки в квартирі зареєстровані її донька та її внук. Позивачка зазначає, що з 2003 року донька та її син у належній квартирі не проживають та нею не користується. В квартирі відсутні їх речі та особисте майно. Згідно позовної заяви, не зважаючи на вказані обставини відповідачі з реєстраційного обліку постійного місця проживання у належному позивачу домоволодінні не знялися. Вказані обставини перешкоджають позивачці здійснювати користування 2/3 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності, а тому позивачка звернулася до суду з відповідною позовною заявою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, сповіщалася належним чином про дату, час та місце судового засідання, 22.10.2021 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином про дату, час та місце судового засідання, 22.10.2021 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просив позов задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у\~ разі\~ визнання\~відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна №95/0970, укладеного Одеською Універсальною Товарною: Біржею GIP 27.04.1995р., зареєстрованого в КП «БТІ» ОМР 25.09.1995р. за №151 в кн. 131пр.-182 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 25.05.2016 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ганченко О.М., за реєстровим №863, позивачці на праві власності належить 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 52,9 кв.м., в тому числі житловою площею 38,2 кв.м. Судом встановлено, що крім позивачки, у квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , даний факт підтверджений довідкою-випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 06.06.2018 року №2094. Судом встановлено, що відповідачі виселились у 2003 р. з житла, оскільки вирішила виїхати з сином на проживання до Великобританії. Вони залишилися зареєстровані з позивачкою. Також, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала сертифікат про реєстрацію громадянина Британії, про те, що державний секретар з здійснення повноважень, наданих Британським Актом про громадянство 1981 року, зареєстрував [PERSON] як громадянку Британії від 11.03.2008 року, та відповідач [PERSON] отримав сертифікат про реєстрацію громадянина Британії, про те, що державний секретар з здійснення повноважень, наданих Британським Актом про громадянство 1981 року, зареєстрував [PERSON] як громадянина Британії від 19.02.2008 року. Факт не проживання відповідачів за вказаною адресою, підтверджується актом про непроживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно зазначеного акту від 27.08.2021 року, відповідачі за вищевказаною адресою не проживають з 2003 року по теперішній час, житловим приміщенням не користуються, в домі відсутні будь-які речі відповідачів. Судом встановлено, що у квартирі зареєстроване місце проживання відповідачів, які з 2003 р. (більше ніж 18 років) не проживають, не здійснюють оплату за квартиру. Своїх речей у квартирі позивачки не мають, вселитися спроб не чинили, але зніматися з реєстраційного обліку добровільно не бажають. Відповідачі в силу своєї відсутності, участі по утриманню будинку не приймають, не надають грошових коштів на сплату комунальних платежів, на ремонт приміщень та іншого майна. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Судом встановлено, що відповідач визнав позов повністю, що підтверджується заявою. Згідно даної заяви відповідачу наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Визнання позову це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved