Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

01.06.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» через свого представника за довіреністю звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номеру від 16.03.2013 року у розмірі 25410,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4113,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17210,96 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом у розмірі 2400,00 грн., а також штрафів у розмірі 1686,21 грн., з яких 500,00 грн. фіксована частина та 1186,21 грн. процентна складова штрафу. Також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 16.03.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобовязання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду разом з позовною заявою клопотання, відповідно до якого надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.45, 48), проте надав суду заяву від 20.07.2016 року, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме визнав основну суму кредиту та проценти, стосовно стягнення заборгованості по пені просив застосувати строки позовної давності та виключити стягнення з нього штрафів, оскільки це є подвійною відповідальністю за одне й те саме правопорушення щодо нього, а також просив слухати справу за його відсутності (а.с.50). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 16.03.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до якого [PERSON] отримав у позивача споживчий кредит на картку, видану позивачем, у розмірі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника відповідача по справі (а.с.7), довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.8-9), а також «Умовами та правилами надання банківських послуг», які затверджені наказом голови правління позивача від 06.03.2010 року за № СП-2010-256 (далі Умови та правила) (а.с.10-33) та «Тарифами банку», копія яких або витяг з яких до матеріалів справи представником позивача не долучені, а є лише посилання на адресу таких тарифів в мережі інтернет. З Умовами та Правилами та тарифами банку позичальник відповідно до взятих на себе обов`язків повинен був (за бажанням) ознайомитися самостійно через мережу інтернет. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за отриманим кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Стосовно стягнення сум штрафів, а саме фіксована частина 500 грн. та процентна складова 1186,21 грн., суд має зазначити, що згідно із п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня та штраф, тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Щодо застосування строків позовної давності до стягнення з відповідача заборгованості по пені у розмірі 2400,00 грн, то тут суд вважає, що вказана сума не відноситься до пені за прострочення зобовязання, а відноситься до комісії за користування кредитними коштами ПАТ КБ «Приватбанк», що передбачено п.2.1.1.12.8 Умов та Правил і зобовязання по сплаті якої відповідач взяв на себе, отримавши кредит у позивача. Посилання на те, що вищезазначена сума є пенею (названо у позові, на думку суду відповідно до описки представника позивача) не відповідають дійсним матеріалам справи та належними доказами не підтверджуються. Таким чином, станом на 14.04.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем, яку суд вважає нарахованою правомірно, складає 23724,27 грн., та яка складається з: - 4113,31 грн. заборгованості за кредитом; - 17210,96 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; - 2400,00 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до умов ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону та підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує позивачу судові витрати у розмірі 93% від сплаченої ним суми, оскільки позов задоволений частково (23724,27 грн. від заявлених 25410,48 грн.), та вказана сума складає 1281,54 грн. (93% від 1378,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial