Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява до АТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс груп», про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, якою просила стягнути з АТ «УСК «Княжа\~ВІГ» недоплачене страхове відшкодування в розмірі 14073,54 грн., пеню в сумі 4407,90 грн., інфляційні втрати в сумі 153,06 грн., 3 % річних в сумі 564 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі 1500 грн., а всього 20698,50 грн.; компенсувати з відповідача судові витрати по справі: судовий збір та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.03.2019 року в м.Дніпро на перехресті вул.Робоча та пр.Пушкіна сталася ДТП за участю автомобілів «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (належного позивачу) та автомобіля «Volvo 440», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП належному позивачу автомобілю завдано збитки. Вина [PERSON] у спричиненні ДТП підтверджується постановою суду від 12.04.2019 року. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «УСК\~«Княжа ВІГ» згідно з полісом № AК/8554807. На замовлення [PERSON] судовим експертом складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження, яким визначена вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] в сумі 21251,14 грн. Страховик АТ «УСК «Княжа\~ВІГ» частково виконав свої зобов`язання перед позивачем, сплативши [PERSON] частину відшкодування в розмірі 7177,60 грн., не узгодивши суму страхового відшкодування з [PERSON] та обґрунтовуючи її розмір Звітом ТОВ «ЕАК «Фаворит», складеного оцінювачем [PERSON] . На думку позивача вказаний звіт виконаний з порушеннями положень Методики товарознавчої експертизи, без належного огляду КТЗ, оскільки огляд пошкодженого автомобіля здійснював не експерт або оцінювач, а представник відповідача, а тому не може бути доказом обсягу завданих збитків. Позивач вважає, що страховик зобов`язаний відшкодувати пеню, адже заяву про виплату страхового відшкодування він отримав 13.03.2019 року і мав сплатити відшкодування до 11.06.2019 року, чого не зробив. Також страховик має відшкодувати інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Крім цього з АТ «УСК «Княжа\~ВІГ» підлягають стягненню витрати на оплату послуг експерта авто товарознавця, у зв`язку з чим, остання звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду від 14.12.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 14.12.2020 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якій не погоджується з позовними вимогами у зв`язку з їх необґрунтованістю, зазначає, що АТ «УСК «Княжа ВІГ» виплатило позивачеві страхове відшкодування згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] , який було встановлено належним чином виготовленим звітом про оцінку про визначення вартості матеріального збитку №1357 від 23.11.2017, згідно з яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику аварійного пошкодження КТЗ «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] склала 7177 грн. З урахуванням викладеного представник ПрАТ «УПСК» вважав, що товариство належним чином виконало зобов`язання за договором страхування. При цьому, заперечував проти прийняття до уваги Висновку експертного товарознавчого дослідження проведеного на замовлення позивача, оскільки страховик дотримався процедури визначення розміру збитку і строків виплати страхового відшкодування (п. 34.3. ст. 34 Закону), але позивач сам обрав експерта для визначення розміру шкоди. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.03.2019 року в м.Дніпро на перехресті вул.Робоча та пр.Пушкіна сталася ДТП за участі автомобілів «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (належного позивачу) та автомобіля «Volvo 440», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП належному позивачу автомобілю завдано збитки. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12.04.2019 року у справі №204/2020/19 [PERSON] визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Куп АП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.17). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «УСК «Княжа ВІГ» згідно з полісом № AК/8554807. Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Разом із цим, за приписами ст.7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Відповідно до ст.4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-III, професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону. Згідно зі ст.5 Закону суб`єктами оціночної діяльності є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності Відповідно до ст.6 Закону оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. 14 березня 2019 року представником АТ «УСК «Княжа ВІГ» було проведено огляд автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] . Представником АТ «УСК «Княжа ВІГ», який здійснював особистий огляд пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] був [PERSON] (який не є судовим експертом відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу», а також Оцінювачем відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Зазначені обставини не заперечено та не спростовано відповідачем. Згідно п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 12.03.2019 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до АТ «УСК «Княжа ВІГ» із заявою про виплату страхового відшкодування. Окрім того, листом від 12.03.2019 року АТ «УСК «Княжа ВІГ» було запрошено на незалежну судову експертизу пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] . Однак, на повторний огляд АТ «УСК «Княжа ВІГ» не було направлено свого представника. Як свідчить висновок експертного автотоварознавчого дослідження №3703/19/19 від 27.03.2019 судового експерта [PERSON] , вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження складає 21251,14 грн. В свою чергу, відповідачем 27.05.2019 року сплачено позивачу розмір страхового відшкодування в сумі 7177,60 грн. на підставі Звіту №10364 від 12.05.2019 року ТОВ «ЕАК Фаворит» складеного оцінювачем [PERSON] про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] , який визначив вартість відновлювальних робіт вказаного автомобіля з урахуванням зносу в розмірі 7177,60 грн. Разом з тим, суд звертає увагу, що вказаний звіт виконаний із суттєвими порушеннями порядку проведення автотоварознавчих досліджень, а отже не може бути визнаний належним доказом з огляду на таке. Відповідно до п.1.3 Вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за N1074/8395 вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Однією із вимог передбачених Методикою є особистий огляд КТЗ оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики, а саме Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Згідно із п. 8.1, 8.5 указаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Згідно п. 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 10.09.2003 року Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: зокрема і письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. Таким чином, калькуляція вартості відновлювального ремонту є складовою вартості матеріального збитку, тому з урахуванням п. 5.1 Методики та п. 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" оцінювач не має права складати звіт без огляду об`єкта дослідження, за виключенням випадку, коли суд або слідчий орган надає необхідні дані для оцінки. В порушення названих нормативно-правових вимог, як зазначалося вище особистий огляд пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] від імені АТ «УСК «Княжа ВІГ» здійснював [PERSON] , який не є судовим експертом відповідно до вимог Закону України «Про судову експертизу», а також Оцінювачем відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Таким чином, в порушення названих нормативно-правових вимог, огляд пошкодженого транспортного засобу оцінювачем, який безпосередньо складав Звіт № 10364 від 12.05.2019 року про оцінку майна на замовлення страховика взагалі не здійснювався, позивачем автомобіль для огляду вказаному оцінювачу не надавався. Отже, АТ «УСК «Княжа ВІГ» при виплаті страхового відшкодування було взято за основу звіт, який складено із порушенням вимог п. 5.1 Методики, а тому вказаний звіт не є належним та допустимим доказом розміру завданої шкоди в розумінні статей 77, 78 ЦПК України. В свою чергу, суд бере до уваги в якості належного доказу підтвердження матеріального збитку саме висновок автотоварознавчого дослідження № 3703/19/19 від 27.03.2019 року, судового експерта [PERSON] , оскільки він складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за N 1074/8395. Крім того, експертний висновок № 3703/19/19 від 27.03.2019 року містить зазначення, що він підготовлений для подання до суду або страхової компанії згідно з вимогами діючого законодавства України, та попередження експерта про кримінальну відповідальність відповідно до ст.384 КК України. Отже, висновок експерта Дроздова Ю.В. є належним доказом вартості матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] . Як свідчить висновок експертного автотоварознавчого дослідження №3703/19/19 від 27.03.2019 року, судового експерта Дроздова Ю.В. вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.р.н. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження складає 21251,14 грн. Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом обставин, Страховик недоплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі: 14073,54 грн. (21251,14 грн. 7177,60 грн. = 14073,54 грн.). Вирішуючи вимоги позову про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Пунктом 36.5 зазначеного вище закону встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як було встановлено судом, 13.03.2019 року Відповідач отримав від представника [PERSON] про виплату страхового відшкодування. Відповідач повинен був виконати обов`язок по сплаті страхового відшкодування до 11.06.2019 року включно. За розрахунком позивача, який належним чином деталізований, арифметично правильний, неточностей в собі не містить, з яким суд погоджується та приймає як належний доказ, за період з 12.06.2019 року по 12.10.2020 року (згідно меж позовних вимог) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 4407,90 грн. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). Пунктом 21 цієї ж постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). У зв`язку із невиконанням АТ «УСК «Княжа ВІГ» зобов`язань щодо виплати позивачу страхового відшкодування в повному розмірі, з огляду на положення статті 36 Закону № 1961-IV та статті 625 ЦК України, з відповідача підлягають стягненню три проценти річних, а також інфляційні втрати, пов`язані з несвоєчасністю виплати страхового відшкодування. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №149/344/15-ц. Оскільки, сума основного зобов`язання складає 14073,54 грн., то за період з 12.06.2019 року по 12.10.2020 року з Відповідача підлягають стягненню: 3% річних в розмірі 564,00 грн.; інфляційні втрати в розмірі 153,06 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1500 грн. 00 коп., оскільки проведення даного дослідження є обов`язковим в силу ст.7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Демарчук М.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ТМ №3038 від 08.10.2019 року), що підтверджується Договором б/н про надання правової допомоги від 16.11.2020 року (а.с. 82). Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до пункту 4.2 Договору та п.1.1.1. Додатку №1 до нього, сторони погодили що гонорар за надання професійної правничої допомоги складає фіксований розмір 5100 грн. Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19 зазначив, якщо розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, оскільки є визначеним. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат в суді першої інстанції, відповідно до Акту від 16.11.2020 року (а.с.86), а саме, представником позивача надано консультацію правового характеру та надано правову оцінку наданих клієнтом документів, а також складена та підписана позовна заява з додатками, копія квитанції від 17.11.2020 підтверджує сплату Губа А.О. (представником за довіреністю) на користь АБ «Демарчук Миколи «Центр правового регулювання» суми 5100,00 грн. (Призначення платежу: Акт передачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 16.11.2020 року). За таких обставин, суд вважає, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у загальному розмірі 5100 грн. та вказані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved