Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

02.02.2021 до Дарницького районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва (далі - ГБК «Позняки-3»), у якому він просив визнати незаконним наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та наказ про звільнення, поновити на роботі та зобов`язати нарахувати і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою від 03.02.2021 суд залишив позов без руху з огляду на його невідповідність вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. 16.02.2021 до суду надійшла позовна заява у новій редакції, у якій позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва від 21.12.2020 № 27/Д «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » у вигляді звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » за п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді двірника ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва; зобов`язати ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва нарахувати та виплатити на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі та допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. Ухвалою від 22.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 16.03.2021. Позивач зазначає, що його звільнення є незаконним з огляду на таке. 1. Відповідно до п. 89 розділу «IX Правління кооперативу» статуту ГБК «Позняки-3» (далі - Статут) правління приймає на роботу у кооператив по трудовому договору, звільняє у встановленому порядку робітників та службовців. Правління кооперативу як уповноважений статутом орган ГБК «Позняки-3» рішення про його звільнення не приймало. 2. Звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним, оскільки з 21.12.2020 він перебував у відпустці, тому прогул не вчиняв. Позов обґрунтовано тим, що 12.12.2012 [PERSON] прийнято на посаду двірника до ГБК «Позняки-3», у березні 2020 його також обрано членом правління ГБК «Позняки-3». 19.12.2020, перебуваючи на роботі, він написав заяву про надання йому щорічної основної відпустки тривалістю 24 календарних дні, починаючи з 21.12.2020.21.12.2020 його ознайомлено з наказом про надання відпустки та додатково Головою кооперативу [PERSON] надано йому розписку-нагадування про те, що він має вийти на роботу 14.01.2021. 22.12.2020 на його банківську картку зараховано відпускні в сумі 6 895,41 грн. 30.12.2020 на його адресу цінним листом надійшли: копія наказу ГБК «Позняки-3» від 21.12.2020 № 27/Д «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » у зв`язку із відсутністю на роботі без попередження 21.12.2020 з 08.00 до 18.00, копія наказу ГБК «Позняки-3» від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » за п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із відсутністю на робочому місці без попередження 21.12.2020 та копія листа-повідомлення проте, що його звільнено з пропозицією з`явитися на робоче місце до ГБК «Позняки-3» в триденний термін для остаточного вирішення питань про звільнення з посади двірника. Трудову книжку йому не надіслано, розрахунок за невикористані щорічні основні відпустки за період з 12.04.2012 по 31.12.2019 не проведено, заробітну плату за грудень 2020 він не отримав. У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю та зазначив, що позов є необґрунтованим з огляду на такі обставини. 13.12.2012 [PERSON] прийнято на посаду двірника до ГБК «Позняки-3». Згідно з табелем відпрацьованого робочого часу [PERSON] працював 5-денний робочий тиждень, 8-годинний робочий день. 14.03.2020 [PERSON] також обрано членом правління ГБК «Позняки-3», яким він наразі залишається. 19.12.2020, в суботу, що є неробочим днем, до Голови правління ГБК «Позняки-3» звернувся [PERSON] про термінове надання йому щорічної основної відпустки, який надав [PERSON] для заповнення бланк заяви на відпустку та зазначив, що відпустку [PERSON] буде оформлено в найближчий робочий день - понеділок 21.12.2020, після того, як він передасть інвентар двірника. З наказом про надання відпустки [PERSON] не ознайомлено, оскільки такий наказ відповідач не приймав. В понеділок 21.12.2020 Голова правління виявив відсутність [PERSON] на робочому місці. У телефонній розмові [PERSON] відмовився прибути на роботу. Про відсутність позивача на робочому місці 21.12.2020 та 22.12.2020 було складено акти, а після цього 22.12.2020 - наказ № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » за п. 4 ст. 40 КЗпП України. 22.12.2020 у день звільнення позивачу проведено розрахунок за невикористану відпустку та заробітну плату за грудень 2020 та в той самий день кошти в сумі 6 895,41 перераховано на зарплатну картку позивача. Трудову книжку йому не надіслано у зв`язку з її відсутністю в ГБК «Позняки-3», оскільки позивач її на роботу не передавав. 04.03.2021 відбулося засідання правління, на якому розглядалося питання звільнення двірника [PERSON] та його поведінки як члена кооперативу, про яке він був попереджений та на яке він не з`явився. Протоколом № 6 від 04.03.2021 правління вирішило затвердити наказ від 21.12.2020 № 27/Д «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » та наказ від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » та вирішили заслухати члена правління кооператива [PERSON] про його поведінку - розповсюдження неправдивої інформації про голову правління та стан справ в кооперативі. У відповіді на відзив позивач додатково зазначив, що в наказі від 13.12.2012, яким його прийнято на посаду двірника до ГБК «Позняки-3», йому не встановлено тривалість робочого дня. Оскільки Правила внутрішнього трудового розпорядку в ГБК «Позняки-3» не затверджені, доводи відповідача про встановлення позивачу 5-денного робочого тижня, 8-годинного робочого дня не відповідають дійсності, тому акт про відсутність [PERSON] на роботі без попередження 21.12.2020 з 08.00 до 18.00 є недостовірним; відомості з журналу реєстрації наказів також є недостовірними, оскільки журнал складений після відкриття провадження у справі і отримання позову відповідачем з огляду на те, що у графі 7 після наказу № 6/20 від 30.04.2020 йде наказ від 08.05.2021 № 7/20-к, а у графі 2 зазначено відомості про наказ від 15.03.2021 № 2/20-к, при цьому ведення журналу розпочато лише з 15.03.2020 і кількість сторінок складає лише 48, хоча до суду надано копії лише 2-х заповнених сторінок. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що відповідно до посадової інструкції двірника від 12.07.2011, підписаної головою правління ГБК «Позняки-3» [PERSON] , двірник працює в режимі нормованого робочого дня, тобто в режимі 40-годинного робочого тижня з понеділка п п`ятницю з 09.00 до 18.00. Ця інструкція додаткового затвердження згідно зі Статутом не потребує. Жодної розписки позивачу про надання відпустки Голова правління [PERSON] не надавав. Твердження позивача про те, що журнал реєстрації наказів складений після відкриття провадження у справі, є припущеннями. А доводи позивача про те, що всі документи щодо звільнення складено відповідачем після відкриття провадження у справі спростовуються тим, що у позовній заяві є додаток - копія цінного листа з описом, у який вкладено лист-повідомлення від 22.12.2020 та копії оскаржуваних наказів, який надіслано позивачу 22.12.2020, у день звільнення. Відповідач зазначив також, що дійсно, згідно з п. 89 Статуту правління приймає на роботу у кооператив по трудовому договору, звільняє у встановленому порядку робітників та службовців. В той же час, у п. 99 цього Статуту зазначено, що Голова правління має право від імені кооперативу заключати договори, видавати доручення. Тому голова правління законно видав накази від 21.12.2020 № 27/Д та від 22.12.2020 № 28/К, які 04.03.2021 було затверджено на протоколом № 6 на засіданні правління ГБК «Позняки-3». В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник позивача адвокат Грищенко О.М. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити, оскільки вирішення питання про звільнення робітників та службовціввідповідно до п. 89 Статуту належить до компетенції правління ГБК «Позняки-3», яке не приймало рішення про звільнення позивача, а затвердження наказів Голови правління про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення і про звільнення [PERSON] на засіданні правління від 04.03.2021 є саме підтвердженням незаконності цих наказів. Окрім того, звільнення за прогул відбулося під час відпустки позивача, що також є незаконним. Представник відповідача Голова правлінняГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки під час звільнення позивач у відпустці не перебував, а п. 99 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту дозволяє Голові правління заключати та розривати трудові договори з працівниками кооперативу. Тому голова правління законно видав накази від 21.12.2020 № 27/Д та від 22.12.2020 № 28/К, які 04.03.2021 було затверджено протоколом № 6 на засіданні правління ГБК «Позняки-3». Представник відповідача адвокат Кураш Н.П. просила відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість, оскільки у п. 99 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту зазначено, що Голова має право від імені кооперативу заключати договори (зокрема і трудові), видавати доручення, відкривати розрахункові рахунки, поточні рахунки в установах банку. Тому Голова кооперативу на підставі цієї норми Статуту мав право видати наказ про звільнення позивача. Доводи позивача про перебування 21.12.2020 та 22.12.2020 у відпустці не підтверджені допустимими доказами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Предметом доказування у справі є законність наказів відповідача від 21.12.2020 № 27/Д «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » та від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] ». Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про кооперацію», КЗпП України, іншими нормативно-правовими актами України, Статутом Гаражно-будівельного кооперативу «Позняки-3» Дарницького району м. Києва. Так, ст. 8 Закону України «Про кооперацію», зокрема, містить такі норми: статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити такі відомості: порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству. Відповідно до п. 3 розділу І «Загальні положення» статуту ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва (далі - Статуту), затвердженого загальними зборами членів Уповноважених та членів ГБК згідно з протоколом № 18 від 06.12.2016 (редакція станом на час виникнення спірних правовідносин не змінювалася) кооператив керується у своїй діяльності Конституцією України, Законом «Про кооперацію», чинним законодавством України, своїм Статутом. Статут є основним документом, що регулює діяльність кооперативу. У п. 110 розділу ІХ «Трудовий колектив кооперативу» Статуту зазначено, що на осіб, працюючих по трудовому договору, поширюються вимоги КЗпП України. П.4 ст.40 КЗпП України передбачає можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, укладеного на невизначений строк, власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно з п. 89 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту правління приймає на роботу у кооператив по трудовому договору, звільняє у встановленому порядку робітників та службовців, а також оплачує їх працю. У п. 99 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту зазначено, що Голова правління забезпечує виконання рішень загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу, його правління, представляє кооператив у відношеннях з державними органами, іншими установами, організаціями. Має право від імені кооперативу заключати договори, видавати доручення, відкривати розрахункові рахунки, поточні рахунки в установах банку. Отже, статут ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва, затверджений загальними зборами членів Уповноважених та членів ГБК згідно з протоколом № 18 від 06.12.2016, є локальним нормативно-правовим актом, який регулює, зокрема, і особливості процедури прийняття та звільнення робітників та службовців цього кооперативу. Таким чином, звільнення робітників та службовців цього кооперативу за п. 4 ст. 40 КЗпП України має відбуватися відповідно до процедури, встановленої у п. 89 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту, оскільки відповідно до ст. 8 ЗУ «Про кооперацію» Статут містить саме таку норму щодо особливої процедури звільнення працівників, і вона не суперечить законодавству, зокрема п. 4 ст. 40 КЗпП України. Суд зауважує, що пункт 99 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту уповноважує Голову правління від імені кооперативу саме заключати договори, видавати доручення, відкривати розрахункові рахунки, поточні рахунки в установах банку і не містить норми, яка надає йому право розривати трудові договори з працівниками. При цьому зазначена норма не регулює трудові правовідносини у кооперативі, зокрема процедуру прийняття та звільнення робітників та службовців кооперативу, оскільки таке правове регулювання закріплене у нормі п. 89 Статуту. Заслухавши прояснення сторін та їх представників, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, у письмовій заяві [PERSON] як свідка у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з таких мотивів. 13.12.2012 [PERSON] прийнято на посаду двірника до ГБК «Позняки-3»(а.с. 86). Згідно з наказом від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » позивача звільнено з роботи. Таким чином, [PERSON] з 13.12.2012 до 22.12.2020 перебував у трудових правовідносинах з ГБК «Позняки-3». 19.12.2020 до Голови правління ГБК «Позняки-3» звернувся [PERSON] про надання йому щорічної основної відпустки, який надав [PERSON] для заповнення бланк заяви на відпустку. Ця обставина визнається сторонами. Водночас, належних та допустимих доказів на підтвердження факту прийняття відповідачем наказу про надання відпустки позивачеві на підставі заповненого позивачем бланку заяви матеріали справи не містять. Згідно з актами № 1/врм від 21.12.2020 та № 2/врм від 22.12.2020 та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних в судовому засіданні, поясненнями представника відповідача [PERSON] , [PERSON] був відсутній на роботі 21.12.2020 та 22.12.2020. Тому доводи позивача про його перебування у відпустці в цей період суд відхиляє. Надана позивачем для огляду в судовому засіданні розписка-нагадування, яка, як стверджує позивач, написана [PERSON] власноруч про те, що він має вийти на роботу 14.01.2021, не є допустимим доказом перебування позивача у відпустці, оскільки факт надання відпустки має бути підтверджений копією наказу про відпустку (а.с. 9). У справі, що розглядається, позивача було звільнено не за рішенням правління, а відповідно до наказу, виданого одноособово Головою правління від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] », тобто без дотримання вимог норми п. 89 розділу ІХ «Правління кооперативу» Статуту. Затвердження наказів Голови правління від 21.12.2020 № 27/Д «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » та від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » згідно з рішенням правління (оформленим протоколом № 6 від 04.03.2021) не передбачено нормами Статуту, тому не є доказом дотримання відповідачем процедури звільнення позивача, врегульованої п. 89 Статуту. Окрім того, накладення дисциплінарного стягнення на працівників та службовців кооперативу у вигляді звільнення, з огляду на норму п. 89 Статуту, також можливе тільки за рішенням правління кооперативу, оскільки його наслідком є звільнення робітників та службовців кооперативу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, на підставі ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем його трудових прав, а саме - незаконність наказів ГБК «Позняки-3» Дарницького району м. Києва від 22.12.2020 № 28/К «Про звільнення за прогул двірника [PERSON] » за п. 4 ст. 40 КЗпП України, прийнятих Головою правління без дотримання процедури звільнення працівника, передбаченою Статутом кооперативу, тому ці накази підлягають скасуванню, а позов задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, тому суд вирішив допустити негайне виконання рішення у справі в частині поновлення позивача на роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Визначаючи розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, пп. 2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на місяць, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2020 року становить 2 270,00 грн, тобто за подання фізичною особою у 2021 році позовної заяви немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 908,00 грн. Отже, позивач відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом, однак при поданні позову мав сплатити судовий збір за три вимоги немайнового характеру, а саме - 2 724,00 грн(908,00 грн х 3). Оскільки позов задоволено повністю,згідно з ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 724,00 грн.

Outcome: approved