Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

01.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого органу Дзержинської міської ради Донецької області про визнання права власності. В його обґрунтування вказує на те, що в 1985 році отримав дозвіл Дзержинської міської ради та збудував гараж по [ADDRESS]. Його будівництво здійснювалось особисто позивачем за власні кошти. 15.01.2007 року виконком Дзержинської міської ради дав згоду на складання проекту по відводу земельної ділянки 0,01 га по [ADDRESS]. 10.11.2015 року позивач звернувся д Дзержинський відділ земельних ресурсів для оформлення права власності на гаражну будівлю. Однак йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю доказів належності сказаної будівлі. Тому позивач просить визнати за ним право власності на даний гараж. Позивача надав до суду заяву, в який просив справу розглянути за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволенні вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вирішив наступне. Судом встановлено, що актом БТІ від 14.10.1981 року зроблено відвід земельної ділянки для будівництва гаражу та надано її в користування [PERSON] (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Дзержинської міської ради від 15.01.2007 року надано дозвіл на складання проекту по відводу земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража (а.с.11). Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] належить земельна ділянка по [ADDRESS] (а.с.6,7). Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на даній земельній ділянці, яка використана ним за цільовим призначенням, було здійснене будівництво гаражу. Згідно ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст.331 ЦК України , право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Як регламентує ч. 3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно . Враховуючи те, що гараж був збудований без належно затвердженого проекту, але на земельній ділянці, яка позивачу була виділена для цієї мети, будівля відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, побудова даного гаражу не порушує прав інших осіб, суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved