Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Сторони із 19 листопада 2000 року по 19 квітня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач неналежно виконує батьківський обов'язок по утриманню їх спільних дітей, позивач заявила до суду вимогу про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання дітей 1/3 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала та пояснила, що 19 квітня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідач з березня 2013 року не виконує належним чином свій обов'язок по утриманню їх спільних дітей, не надає матеріальної допомоги. Їй одній важко утримувати дітей. На даний час дочка навчається у восьмому класі, а син - іде до першого, що потребує великих затрат. Їй відомо, що мінімальну матеріальну допомогу відповідач може надавати регулярно, хоча обмежується тільки обіцянками. Відповідач у судове засідання на 27 червня 2014 року не з`явився. Судова повістка, що направлялися за місцем проживання матері відповідача в с. Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області, повернулася з відміткою, що за вказаною адресою відповідач відсутній (а.с. 21-22). У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка направляється фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В разі відсутності особи за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином. В судове засідання на 14 липня 2014 року відповідач, на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликався через оголошення в газеті «Вінниччина» № 51 від 04.07.2014 року (а.с. 23). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі. Із рішення Мурованокуриловецького районного суду від 08 квітня 2013 року (а.с. 5) слідує, що 19 квітня 2013 року припинено шлюб між сторонами, який було укладено 19 листопада 2000 року. У шлюбі сторони мали двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою Конищівської сільської ради Вінницької області № 581 від 03 червня 2014 року (а.с. 7) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Сам відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи і доход, інших, крім дочки та сина, утриманців не має (а.с. 8). Відповідно до статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Потреба позивача у матеріальному забезпеченні стверджується. Довідкою Конищівської сільської ради Вінницької області № 582 від 03 червня 2014 року (а.с. 9), про те, що вона на території сільської ради дійсно не працює. З урахуванням викладених вище обставин, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дітей буде визначення розміру аліментів як 1/3 частини від його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 17 червня 2014 року.

Outcome: approved