Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

01.04.2019 року позивач ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП посилаючись на те, що 09.09.2017 року між ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту. 13.03.2018 року в м. Фастів по вул. К.Строкова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тоуоtа», під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Honda», під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним в ДТП за рішенням суду, визнано [PERSON] . На підставі страхового акту позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 39156,33 грн. Відповідач в добровільному порядку розмір витрат не відшкодував, що змусило страхову компанію звернутися з даним позовом до суду Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. 22.05.2019 року, через канцелярію суду надійшла від представника позивача заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в розмірі 9186,30 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.06.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 09 вересня 2017 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9992, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, повязані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Тоуоtа», д.н.з [NUMBER] . 13 березня 2018 року по вул. К.Строкова у м. Фастові Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тоуоtа», д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Honda», д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 20.03.2018 року [PERSON] , яка є власником пошкодженого автомобіля марки «Тоуоtа», звернулася до ТДВ «СК Віді-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. 10.04.2018 року позивач ТДВ «СК Віді-Страхування» на підставі Страхового акту № 1392 від 02.04.2018 року, виходячи з рахунку № ВДиС-0010652 від 19.03.2018 року, акту виконаних робіт № ВДиСА-011822 від 17.05.2018 року, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 39156,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4769 від 10.04.2018 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Кредо» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5451804, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпечуваного транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. 24.07.2018 року ТДВ «СК Кредо» здійснив страхове відшкодування за даною ДТП у розмірі 28238,33 грн. 27.03.2019 року ТДВ «СК Кредо» здійснило на рахунок позивача доплату до виплаченого страхового відшкодування за ДТП яка сталася 13.03.2018 року у розмірі 865,85 грн. 22.05.2019 року, через канцелярію суду надійшла від представника позивача заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в розмірі 9186,30 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. 11.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок Дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved