Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

01.03.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №VIS0GA0000002134, за яким останній отримав кредит у розмірі 55460 грн. з кінцевим терміном повернення 16.09.2013 року. Погашення заборгованості по договору повинно було здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інші витрати, згідно з умовами кредитного договору. Згідно з умовами договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором виконав та надав [PERSON] кредит в розмірі 55460 грн. Проте, відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором не виконує. Станом на 02.02.2016 року виникла заборгованість [PERSON] перед позивачем в розмірі 241316,63 грн., з яких: 22411,52 грн. заборгованість за кредитом, 32518,86 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 168774,71 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 11479,36 грн. штраф (процентна складова). В забезпечення виконання всіх зобовязань за кредитним договором позивачем було укладено з [PERSON] договір поруки, згідно з яким поручитель прийняла на себе зобовязання у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед банком за кредитним договором у повному обсязі. Відповідно до умов Договору поруки, позивачем направлено на адресу відповідачів вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за вказаним договором. Згідно п.6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту їх отримання, проте вимога, що була направлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 241316,63 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, але відповідно до п.3 прохальної частини позовної заяви представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], а також заяв, що надійшли до суду 12.03.2016 року та 06.04.2016 року від представника позивача [PERSON], останні просять розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.3, 36, 67). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою шляхом надіслання судових повісток, які відповідачем отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.39, 40, 65-66). Причини неявки до суду відповідач [PERSON] не повідомив, заяв про відкладення судового засідання, чи про розгляд справи у його відсутності від відповідача не надходило. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду і не зьявився до суду без поважних причин, заперечень щодо позову на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.03.2016 року, не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, викликалася до суду належним чином. Судові повістки, направлені судом на імя відповідачки [PERSON] за місцем реєстрації проживання, зазначеним в паспорті (а.с.17) та позовній заяві (а.с.2) повернуті до суду відділенням Укрпошти з поміткою про те, що відповідач за зазначеною адресою не проживає (а.с.48, 52). Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь в справі… У разі ненадання особами, які беруть участь в справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, що не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи і не зявилася до суду без поважних причин, заперечень щодо позову на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.03.2016 року, не надала. Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не зявилися до суду без поважних причин, не повідомили суд про причини неявки в судове засідання, заяви про розгляд справи у їх відсутності не подали, то, зі згоди представників позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представники позивача заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 16.09.2008 року кредитного договору за №VIS0GA0000002134 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.18-21), в особі керуючого Шаргородським відділенням Вінницької філії [PERSON], що діє за довіреністю, та [PERSON], згідно з яким відповідач отримав у позивача строковий кредит на споживчі потреби на суму 55460 грн. на строк до 16.09.2013 року, з умовою щомісячного погашення кредиту та процентів згідно Графіка. Періодом сплати вважається період з 20 по 25 число кожного місяця. Відповідно до договору відповідач зобовязувався погашати заборгованість в наступному порядку: щомісяця надавати банку щомісячний платіж в сумі 1544,09 грн. для погашення заборгованості за кредитом. (п.п.1.1.1 Договору) (а.с.11-13). Кошти отримані відповідачем [PERSON] від позивача на рахунок 29093058184952, відповідно до умов п.1.2. Договору (а.с.11). Факт отримання вказаних коштів відповідачем [PERSON] не заперечується, оскільки заперечень щодо вказаних обставин відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.03.2016 року, не надав. Відповідно до умов договору, позичальник [PERSON] зобовязаний здійснювати погашення кредиту щомісячно згідно з графіком, що є додатком №1 до Договору, до 25 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 1544 грн. (а.с.12, на звороті). Судом встановлено, що при порушенні відповідачем зобовязань із погашення кредиту, відповідач сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (п.1.4. Договору). Відповідно до п.6.4. Договору №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, при порушенні відповідачем строків платежів по даному зобовязанню, відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. 16.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в особі керуючого Шаргородським відділенням Вінницької філії [PERSON], що діє за довіреністю, та [PERSON] укладено договір поруки до кредитного договору №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, а саме: №VIS0GA0000002134/1, відповідно до якого остання на добровільних засадах зобовязується перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по зобовязаннях [PERSON], що витікають з вище вказаного договору кредиту (п.п.2,4 Договору поруки) (а.с.15). Пунктом 2 вказаного договору поруки встановлено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків у строки, що зазначені в кредитному договорі. Пунктом 3 вказаного договору поруки встановлено, що поручитель ознайомлена з умовами кредитного договору №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року. Пунктом 4 вказаного договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручителі виступають перед банком, як солідарні боржники. Відповідач [PERSON] допустив порушення зобовязань за кредитним договором, зокрема, прострочення платежів за договором кредиту №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, у звязку із чим позивач направляв йому та поручителю повідомлення про порушення умов договору кредиту (а.с.8). Оскільки [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за договором кредиту №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, то виникла заборгованість, яка станом на 02.02.2016 року становить 241316, 63 грн. та складається із наступного: 22411,52 грн. заборгованість за кредитом, 32518,86 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 168774,71 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 11479,36 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-7). Даний факт в судовому засіданні підтверджений договором кредиту за №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, розрахунком заборгованості (а.с.4-7, 11-13). Згідно з Договором кредиту, кредит відповідачу [PERSON] надано на строк до 16.09.2013 року (а.с.11). Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України. Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу (ст.526 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобовязання сплачується неустойка, що встановлено ст.611 ЦК України. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України). Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту частинами, визначеними згідно з кредитним договором, та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобовязання з боку відповідача [PERSON], а також [PERSON]А, яка на добровільних засадах зобовязалася перед позивачем по зобовязаннях [PERSON], що витікають з договору за №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Так як, відповідно до п.п. 1.- 4. договору поруки від 16.09.2008 року, відповідач [PERSON] по зобовязаннях, що витікають з договору №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, укладеного між позивачем та [PERSON], відповідає у випадку, коли останній не виконує або неналежно виконує зобовязання по договору кредиту, поручитель [PERSON] повинна нести солідарну відповідальність перед позивачем. Поручитель відповідає по зобовязаннях боржника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його користування, за сплату пені та штрафів. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачами не доведено, то право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобовязання з боку відповідачки також порушено і підлягає судовому захисту. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарну відповідальність перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за невиконання умов договору кредиту №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року. Тобто підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 241316,63 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3619,75 грн. пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, тобто в рівних частинах (а.с.1). При цьому, суд вважає помилковими ствердження позивача у позовній заяві про те, що судові витрати підлягають стягненню з відповідачів солідарно, виходячи з наступного. Відповідно до абз.5, 6 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за №10 (з наступними змінами і доповненнями), при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved