Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

01.12.2017 позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] помер батько [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON], спадщину прийняла шляхом подачі до нотаріуса в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, проте оформити спадкові права на зазначений вище житловий будинок позивач не може, в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок за спадкодавцем і вирішення зазначеного питання підлягає в судовому порядку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у с.Чайківка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 27.01.1967 року серії [NUMBER] її батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 7-8). [INFO] в с.Чайківка Радомишльського району Житомирської області помер у віці 71 років батько позивача [PERSON] (а.с.9). Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Із матеріалів справи вбачається, що позивачка порушила у суді спір про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на майно, оскільки [PERSON] помер [INFO], то до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS], який належав згідно довідки за Вих. №421 від 09.11.2017 виданої виконавчим комітетом Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 27.10.2017 № 816 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна вбачається що, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вбачається, що зазначене домоволодіння складається з: житлового будинку 1967 року побудови, сараю, літньої кухні, вбиральні, огорожі, криниці та має інвентаризаційну вартість 142 416, 00 грн. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори від 19.12.2017 року № 1268/02-14 вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини . У зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на спірне спадкове майно, позивач не може оформити у нотаріальному порядку свої спадкові права. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved