Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

01 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить стягнути на її користь із відповідача, [PERSON], аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини - доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що із відповідачем по справі з 27 квітня 2013 року перебуває узареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року припинили шлюбні стосунки та проживаємо окремо. Відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не надає, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява позивача, [PERSON], про розгляд справи за її відсутності, при цьому, свої позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову. Відповідач, [PERSON], у судові засідання не з'являється, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 27 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №61 (а.с.7). Від спільного життя мають доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний відповідач (а.с. 8). На час звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини шлюб між сторонами не розірвано, але з вересня 2015 року подружніх стосунків між ними не існує і спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Малолітня дитина сторін проживає разом із матір'ю, знаходячись на утриманні останньої. Відповідач, являючись батьком [PERSON], належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. При цьому, [PERSON] працює на ДП «Схід ГЗК» в ГМЗ у м. Жовті Води Дніпропетровсьої області та має постійний дохід, про що свідчить відповідна довідка без № про доходи, та його середньомісячне грошове забезпечення складає 5357,73 грн.(а.с.10). Інших утриманців не має. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і ч.3 181 СК України. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадку передбаченого ст. 184 цього кодексу. У зв'язку з тим, що між сторонами виник спір щодо участі кожного з них в матеріальному утриманні своєї дитини, суд вважає, що його необхідно вирішити судовим рішенням і доходить висновку, що з відповідача мають бути стягнуті аліментні платежі, ці платежі мають бути стягнуті у частковому розмірі з усіх видів його заробітку, але у меншому розмірі ніж просить позивач [PERSON] Вирішуючи питання про розмір щомісячних аліментних платежів, які необхідно стягнути з відповідача, суд вважає, що вони мають бути стягнуті у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати їх у такому розмірі щомісяця до повноліття дитини, і такий розмір буде достатнім та відповідати нормам закону. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно п.1.ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial