Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

02.04.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що 26.12.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №MRB0AN12490015 (надалі - Договір). Відповідно до укладеного Договору, ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 79496,16 гривень на термін до 25.12.2014 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених Договором. Проте, відповідач [PERSON] не надав своєчасно ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушив його умови. Вказав, що внаслідок порушень умов Договору, у відповідача [PERSON] станом на 28.03.2014 р. перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість у розмірі 259874,17 гривні, яка складається з: заборгованість за кредитом 42827,62 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 56755,42 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 5090,45 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 155200,68 грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст.526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 259874,17 гривень за кредитним договором №MRB0AN12490015 від 26.12.2007 року. Представник позивача Пархоменко М.О., що діє на підставі довіреності, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], що діє на підставі договору та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, проти позовних вимог заперечували, у задоволенні позову просили відмовити, так як сплив строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №MRB0AN12490015 (надалі - Кредитний договір) (а.с.14-17). Відповідно до Кредитного договору, ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти на строк з 26.12.2007 по 25.12.2014 рік включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 79496,16 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту. Кредит видавався на наступні цілі: 55620,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі); 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмета застави; 2841,22 грн. на сплату страхових платежів за договором страхування; 1112,40 грн. для сплати винагороди за фінансового інструменту; 1988,54 грн. для сплату страхових платежів, передбачених Кредитним договором. Порядок погашення заборгованості за Кредитним договором, сторони встановили у наступному порядку: щомісяця починаючи через місяць в період сплати (з 24 по 28 число кожного місяця) позичальник повинен був сплачувати банку суму у розмірі 1315,34 грн. на спеціально відкритий у банку рахунок. Забезпеченням виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором виступав автомобіль DAEWOO Nexia, [NUMBER] (а.с.16). У п.4.3. Кредитного договору сторони встановили, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову, а п.7.4. Кредитного договору, сторони передбачили, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§1.Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 ст.60 ЦПК України передбачає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З розрахунку заборгованості, наданої позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що станом на 28.03.2014 рік, розмір заборгованості відповідача [PERSON] складає 259874,17 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 42827,62 грн.; заборгованість за відсотками - 56755,42 грн.; заборгованість за комісією - 5090,45 грн.; заборгованість з пені - 155200,68 грн. (а.с.10-13). Доказів того, що заборгованість за Договором у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» відсутня, суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором станом на 28.03.2014 рік складає: 259874,17 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 42827,62 грн.; заборгованість за відсотками - 56755,42 грн.; заборгованість за комісією - 5090,45 грн.; заборгованість з пені - 155200,68 грн. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність заборгованості у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» є доказом порушення відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за Договором. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу положень ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до відповідача [PERSON] в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором, а саме: заборгованості за кредитом у розмірі 42827,62 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 56755,42 грн.; заборгованості за комісією - 5090,45 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення заборгованості з пені у розмірі - 155200,68 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. З огляду на те, що заявлена у позові до стягнення сума пені, непомірно нарахована позивачем боржникові, значно - майже в 3 рази перевищує суму непогашеного основного боргу по кредиту (42827,62 грн.), судом застосовується правило за вищенаведеними нормами про співмірність з розміром основного боргу. При з'ясування розміру неустойки - пені, що підлягає стягненню з позичальника на користь кредитора, суд враховує обставини, які мають істотне значення при визначенні розміру пені до яких відноситься сімейний стан відповідача [PERSON] - він є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та тимчасово не працює. Також, суд звертає увагу на той факт, що ще 30 березня 2009 року відповідач [PERSON] передав банку автомобіль, що перебував у заставі для реалізації з метою погашення заборгованості за кредитом (а.с.94). Однак фактично автомобіль був проданий банком лише 06 червня 2013 року за 31000 гривень, тобто лише через чотири роки (а.с.82). І весь цей час, ПАТ КБ «Приватбанк» нараховував відповідачу [PERSON] пеню. Отже суд вважає, що сума пені має бути зменшена до 52336,75 грн., як ? частина від боргу, що сумарно складається: з непогашеного тіла кредиту 42827,62 грн., процентів за користування грішми 56755,42 грн.; заборгованості за комісією 5090,45 грн. ((42827,62+56755,42+5090,45):2). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial