Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона працювала у відповідача з 18 березня 1987 року по 01 квітня 2014 року, після чого була звільнена у звязку з виходом на пенсію достроково за станом здоровя. При звільненні їй не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3517 гр., в звязку з чим просить стягнути з відповідача вказану суму компенсації, індексацію за затримку цих виплат в сумі 2141 гр. 85 коп., а також моральну шкоду в сумі 10000 гр. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити. В обґрунтування позову пояснила, що вона тривалий час працювала у відповідача і 01.04.2014 року звільнилася за станом здоровя. На день звільнення вона мала заборгованість за невикористану відпустку в сумі 15697 гр. [PERSON] їй виплачено компенсацію, сума заборгованості складає 3517 гр., яку просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути індексацію за затримку виплати в сумі 2141 гр. 85 коп. за період з дня звільнення по день звернення до суду, а також моральну шкоду в розмірі 10000 гр., оскільки діями відповідача було порушено її трудові права, невиплата компенсації призвела до матеріальних труднощів в сім»ї, оскільки вона хворіє і потребує коштів для придбання ліків. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково - в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку позовні вимоги визнав, в частині стягнення індексації визнав частково на суму 1327,04 гр., вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнав та пояснив, що позивач дійсно працював у відповідача в період з 1987 до 01.04.2014 року. При звільненні позивач мала 184 дні невикористаної відпустки, в звязку з чим їй була нарахована компенсація в сумі 15697,04 гр. З квітня по листопад 2014 року частково компенсація була виплачена позивачу, заборгованість складає 3520 гр. [PERSON] заборгованість не виплачена в звязку з тяжким матеріальним станом підприємства. Вимоги частині стягнення індексації визнав частково на суму 1327,04 гр., вважає, що позивачем не правильно проведено розрахунок індексації. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнає, вважає, що позивачу не завдано моральної шкоди, просить відмовити у задоволенні вимог в даній частині. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. КЗпП України передбачено, що в разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. В разі звільнення виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться в тому випадку, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих звязків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст.ст. 83, 116, 2371 вказаного Кодексу). Ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.96 року передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 року індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення) тощо. Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодувати моральну шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 18 березня 1987 року по 01 квітня 2014 року працювала на різних посадах у відповідача. Згідно витягу із наказу № 8 від 27.03.2014 року [PERSON] звільнена з 01.04.2014 року з посади за станом здоров»я та виходом на пенсію достроково; за час роботи [PERSON] нараховано компенсацію за 184 дні невикористаної відпустки в розмірі 15697,04 гр., фактично виплачено компенсацію в квітні, травні, червні 2014 року по 2000 гр. щомісяця, в липні 2014 року 2345 гр., в листопаді 2014 року виплачено 1483 гр. З довідки, наданої представником відповідача, встановлено, що позивачу не виплачено компенсацію в сумі 3520 гр. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач в період з 18.03.1987 року до 01.04.2014 року працювала у відповідача. За період з 28.08.2007 року по день звільнення позивач мала 184 дні невикористаної відпустки, в звязку з чим позивачу була нарахована компенсація в сумі 15697 гр. 04 коп. Компенсація за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 3520 гр. позивачу з часу звільнення не виплачена, що є порушенням трудового законодавства та прав позивача, в звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки в розмірі 3517 гр. відповідно до заявлених позовних вимог та індексація за затримку виплати компенсації в сумі 2141 гр. 85 коп. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача щодо суми індексації, яка підлягає стягненню на користь позивача, оскільки відповідачем в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано докази на підтвердження вказаних заперечень. Крім того, розрахунок індексації, наданий до суду відповідачем, зроблено не за весь період затримки виплати, а лише з грудня 2014 року. Суд також вважає, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, так як невиплатою компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки були порушені трудові права позивача, в звязку з чим їй довелося звертатися за захистом своїх прав у різні установи, позивач хворіє, потребує кошти для придбання ліків. [PERSON] обставини вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Все це відбулося з вини відповідача. Суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 500 гр., яка підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 гр. 20 коп. на користь держави, так як позивач звільнена від сплати вказаних витрат по справі.

Outcome: partial