Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], Закритого акціонерного товариства «СК Мега-гарант», третья особа, яка не заявляє самостійних вимог - Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, в якій просило звільнити з-під арешту, накладеного 10.02.2010 року старшим державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління Заводнюк Іриною Миколаївною при примусовому виконанні виконавчого провадження №17290559, нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 58,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договорів №VIW3GK08991720, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 25000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27.12.2007 року укладено договір іпотеки, згідно з п. 3.3 якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 58,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивач вважає, що оскільки договір іпотеки був укладений 27.12.2007 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно 10.02.2010 року, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки, державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач - [PERSON], письмового відзиву на позовну заяву не надала, однак в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки зняття арешту з нерухомого майна дозволить позивачу реалізувати його, при цьому її зобов'язання перед ЗАТ «СК Мега-гарант» залишаться не задоволені та не забезпечені. Разом з тим, в судових дебатах, відповідач фактично визнала позовні вимоги, заперечуючи лише щодо стягнення з неї судових витрат. Відповідач - ЗАТ «СК Мега-гарант», письмового відзиву на позовну заяву не надав, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки в судове засідання не повідомив. В судове засідання 15.05.2015 року відповідач не з'явився повторно. Про дату, час, та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 27.04.2015р. та від 07.05.2015р. Таким чином, враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача - ЗАТ «СК Мега-гарант» за наявними у справі матеріалами. Третя особа - Вишенський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції повноважного представника в судове засідання не направив, однак листом від 13.05.2015р. просив суд розглянути справу без участі державного виконавця, під час винесення рішення поклався на розсуд суду. Заслухавши представника позивача та відповідача 1, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 27.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №VIW3GK08991720. Предметом даного договору є надання банком позичальнику - відповідачу [PERSON] кредитних коштів у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 31740,00 доларів США на наступні цілі: купівлю нерухомості у сумі 25000,00 доларів США, а також 6740,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення по 27.12.2027 року включно.(а.с. 6-10). Відповідно до п. 7.3 кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором виступає іпотека квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодекжатель) та [PERSON] (іпотекодавцем) 27.12.2007 року укладено договір іпотеки. Згідно з п. 3.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 58,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року. Посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., зареєстровано в реєстрі під №8811. (а.с. 11-14). Вказані обставини визнаються сторонами та в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 грудня 2013 року у справі №127/5582/13-ц, яке набрало законної сили 16.12.2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIW3GK08991720 від 27.12.2007 року станом на 22 лютого 2013 року в розмірі 40 853,37 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США, становить 326418,42 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 25501,74 доларів США, заборгованість по відсоткам - 13251,63 доларів США, 2100,00 доларів США - заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту, звернуто стягнення на квартиру №26 загальною площею 58,80 кв.м, житловою площею 36,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № VIW3GK08991720 від 27.12.2007 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з внесенням даних про правочин купівлі-продажу предмету іпотеки у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Встановлено початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. (а.с. 57-62). Разом з тим, постановою державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління Заводнюк І.М. від 10 лютого 2010 року серії ВП №17290559, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-5492 виданого 28.01.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «СК Мега-гарант» боргу в розмірі 11274,80 грн. (а.с. 49-50). Пунктом 3 вказаної постанови державного виконавця накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON]. Постановою державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління Заводнюк І.М. від 26 червня 2013 року серії ВП №17290559, виконавчий лист №2-5492 виданий 28.01.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «СК Мега-гарант» боргу в розмірі 11274,80 грн., повернуто стягувачеві з посиланням на відсутність ліквідного майна належного боржнику, яке підлягає опису та арешту в рахунок погашення заборгованості. (а.с. 51). Разом з тим, як вбачається з пояснень Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління від 13.05.2015р. №7470/08-35, згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документу стягувачеві арешт накладений на майно боржника не знімається. (а.с. 48). Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як зазначено вище та встановлено судом, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 27.12.2007 року укладено договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 58,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 грудня 2013 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIW3GK08991720 від 27.12.2007 року, звернуто стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Судом встановлено, що нерухоме майно (3-кімнатна квартира, загальною площею 58,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS]) передана в іпотеку 27.12.2007 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно винесена 10.02.2010 року, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки. Таким чином, оскільки іпотекодержателем майна, а саме 3-кімнатної квартири, загальною площею 58,80 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], являється ПАТ КБ «Приватбанк», останній має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому булла надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника ; у випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивач є обтяжувачем з вищим пріоритетом та відповідно має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, суд вважає вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved