Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01.01.2007 року по теперішній час ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідачка в порушення "Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідводів" не вносить плату за теплову енергію та гаряче водопостачання, з 01.01.2007 року і станом на 01.03.2012 року у неї утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 8146,82грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 229,40 грн. У судовому засіданні представник позивача Горлаковська Т.І., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та послалася на обставини викладені в позові. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], який дії на підставі довіреності (а.с.24), у судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що у 2005 році квартира [ADDRESS] була відрізана від центральної мережі теплопостачання, про що свідчить акт відключення, дозвільних документів у них немає, але відключення проводили робітники ЖЕКу . Окрім того між позивачем та відповідачкою [PERSON] взагалі не має договору на теплопостачання, тому у позивача не має право вимагати сплати заборгованості за надання послуг, також просили застосувати строк позовної давності. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтвом про право власності (а.с. 30) та згідно п.18 Правил надання населенню послуг водо-теплозабезпечення та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 року за №1497, зобов'язані вчасно вносити плату за користування комунальними послугами по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Як вбачається з довідки по особовому рахунку відповідачки, заборгованість за період з 01.01.2007 року по 01.03.2012 року перед ТОВ «Краматорськтеплоенерго» складає 8146,82 грн. (а.с.3-4). Статтею 322 ЦК України зазначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. В суді встановлено, що власницею квартири є відповідачка. Відповідачка своєчасно не сплачує позивачу плату за послуги з теплопостачання. Доводи відповідачки та її представника про відключення її квартири від центральної мережі теплопостачання та посилання на акт від 29.12.2005р. суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до п. 25 Правилах надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, відключення споживачів від мереж центрального опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж центрального опалення та постачання гарячої води забороняється . Правилами передбачено, що в разі відмови споживача від користування послугами з теплопостачання він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж за умови технічної можливості, оскільки при цьому не повинні порушуватися санітарно-гігієнічні, теплотехнічні вимоги та експлуатаційні показники інших квартир багатоквартирного житлового будинку. Дозвіл на відключення споживача від користування послугами із центрального опалення та гарячого водопостачання надається органами місцевого самоврядування . Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення й гарячого водопостачання виконується монтажною організаціє, яка реалізує проект, за участю представника власника будинку або уповноваженого ним особою, представника виконавця послуг та власника, наймача квартири або уповноваженої ними особи. Після закінчення робіт складається акт про відключення квартири від мере центрального опалення і гарячого водопостачання та в десятиденний термін подається заявником до відповідної комісії на затвердження і є єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань. З матеріалів справи вбачається, що процедура відключення від центрального опалення [PERSON] не дотримана, що підтверджується повідомленням відділу УЖКГ Краматорської міської ради від 27.02.2014 року (а.с.39), тому позивачем нарахування оплати за теплопостачання проводились у відповідності із діючими тарифами. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що на неї не можуть покладатися зобов'язання по оплаті вказаних вище послуг, оскільки, між нею та Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» не укладено письмового договору про їх надання. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Згідно зі ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, сплатити гроші тощо). З обставин справи вбачається, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору на оплату послуг по теплопостачанню, проте, позивач фактично їх надавав, а відповідачка користувалася послугами. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами фактично існували і існують правовідносини по наданню житлово-комунальних послуг і користування такими послугами, які випливають із зазначених вище нормативно-правових актів. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких послуг, відповідачка є споживачем цих послуг та зобов'язання по їх оплаті не виконувала. Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання з надання послуг, має законні підстави вимагати від відповідачки оплати за надання їй цих послуг. Окрім цього, частиною 1 ст.218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. У судовому засіданні відповідачка просила застосувати строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 2 вказаної статті позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з матеріалів справи, та з пояснень представника позивача у кінці квітня 2012року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачки, яка була задоволена. 10.05.2012 року Краматорським міським судом було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача, який 27 вересня 2013 року був скасований за заявою відповідачки (а.с. 6). Таким чином, позовна давність переривається звернення позивача до суду у кінці квітня 2012 року з заявою про видачу судового наказу, та з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані послуги починаючи з 01 травня 2009 р. по 01.03.2012 року, в сумі 4 695,46 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 132,22 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: partial