Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У липні 2017 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 635,31 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № 842 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки від 25.08.2011 року [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,0% річних за користування кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 22.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 17 635,31 грн. яка складається з наступного: 9 941,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 476,71 грн. - заборгованість по процентам; 2 748,01 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 469,36 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію договору № 842 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки від 25.08.2011 року, відповідно до змісту якого відповідач уклала договір з позивачем та погодилася на його умови, розрахунок заборгованості, встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № 842 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки від 25.08.2011 року [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,0% річних за користування кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала. У зв'язку з чим, за кредитним договором станом на 22.05.2017 року виникла заборгованість у розмірі 17 635,31 грн. яка складається з наступного: 9 941,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 476,71 грн. - заборгованість по процентам; 2 748,01 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 469,36 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved