Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "ОМА ІНТЕРНЕШНЛ" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що він з 8 травня 2013 року працював у відповідача на посаді менеджера зі збуту. 31 жовтня 2013 року позивача звільнено з вказаної посади. Разом з тим, з позивачем при звільненні не проведено остаточний розрахунок, не виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 660 грн. Тому позивач звернувся з цим позовом та просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки при звільненні по серпень 2014 року, що становить 13 905 грн. 80 коп. Також позивач просив суд стягнути 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась у моральних стражданнях позивача з приводу невиплати заробітної плати та проведення остаточного розрахунку при звільненні. Представник позивача до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність представника відповідача в порядку заочного провадження. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як встановлено під час судового розгляду [PERSON] з 8 травня 2013 року по 31 грудня 2013 року працював в ТОВ "ОМА ІНТЕРНЕШНЛ" на посаді менеджера зі збуту (а.с. 11-13). Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Разом з тим, з позивачем у день звільнення не проведено остаточного розрахунку, не виплачено заробітну плату за вересень-жовтень 2013 року на суму 2 660 грн. 71 коп. (а.с. 19-23). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 2 660 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Позивачем здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати відповідно до вказаного Порядку, розмір якої становить 60 грн. 46 коп., з яким погоджується суд. З урахуванням того, що відповідач не провів з позивачем повний розрахунок в день звільнення, то відповідно до умов ст. 117 КЗпП України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток з 1 листопада 2013 року по 14 серпня 2014 року, що становить 13 905 грн. 80 коп. за розрахунком позивача, з яким суд повністю погоджується. При цьому, суд приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, згідно з яким для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., то суд дійшов до висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог на суму 1 000 грн. відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України з урахуванням ступеню тяжкості душевних страждань з приводу невиплати позивачу заробітної плати у передбачені законом строки. Оскільки при пред'явленні позову до суду позивач був звільнений від оплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України його слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial