Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Обґрунтування заяви: Заявниця [PERSON] зазначила, що з червня 1976 року по 20.07.2017 року (42 роки) знаходилась з [PERSON] у фактичних шлюбних стосунках і проживала з ним однією сімєю. Вони були пов'язані спільним побутом, мали спільні права й обов'язки, піклувались один про одного. Свою зарплату і пенсію чоловік віддавав їй, тому що вона вела сімейний бюджет. 20.07.2017 року [PERSON] помер. Спільних дітей не мали. З 1976 року в іншому зареєстрованому шлюбі не знаходились. Після смерті [PERSON] вона організовувала та оплачувала його похорон і поминки, але деякі особи її ображали, принижували, зводили на неї наклеп, що вона його співмешканка, не годувала, не доглядала за ним, не вела спільне господарство, з ним разом не проживала, не прала речі, не прибирала в приміщенні та інше. Таке ставлення до неї з боку [PERSON], [PERSON] (дівоче прізвище) та інших. Вказувала, що ці особи принижують її честь і гідність, наносять їй моральні страждання. Це пов'язано з тим, що у неї відсутнє свідоцтво про шлюб, яке б підтверджувало б факт, що вона була дружиною [PERSON] з червня 1976 року до дня смерті чоловіка, і вони були сім'єю без оформлення документів в органах РАЦС. Таким чином у заявниці виникла необхідність установлення факту проживання однією сім'єю, щоб припинити принизливі дії стосовно неї, які здійснюються більше 4 місяців і попередити приниження її честі й гідності. Зазначала, що факт їхнього спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка і жінки, без офіційного оформлення в органах РАЦС підтверджується доданими до заяви документами, а також показаннями свідків. Посилаючись на викладене, просила суд встановити факт того, що заявник [PERSON], була дружиною [PERSON] і проживала однією сім'єю разом з ним у період з червня 1976 року по 20 липня 2017 року за адресою: [ADDRESS]. Судовий розгляд: Ухвалою суду від 12.03.2018 року до участі у розгляді справи, за ініціативою суду, у якості заінтересованої особи був залучений [PERSON]. 14.03.2018 року заінтересована особа [PERSON] подав до суду заяву, в якій зокрема, що факт проживання [PERSON] з його братом [PERSON] з 1976 року і по день його смерті визнає. Проте вважає, що встановлення даного факту не має юридичного значення, оскільки від його встановлення не залежить виникнення, зміна, припинення цивільно-правових відносин. До числа осіб, які за думкою [PERSON] принижують її честь і гідність, він не зазначений, що вбачається з її заяви. Просив відмовити [PERSON] в задоволенні заяви, а справу розглянути у його відсутність. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву та просили її задовольнити. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що з [PERSON] та [PERSON] вона знайома біля 50 років. Проживали вони весь час по вул.Володимирській у кв.1. Вели спільне господарство та мали спільний бюджет, ніколи не сварилися. Разом прожили більше 40 років. Вони часто зустрічалися разом, вона ходила до них у гості. Похорон та лікування оплачувала [PERSON] Також їй відомо, що у [PERSON] є дві сестри та брат. Хто така [PERSON] їй невідомо, а [PERSON] ймовірно співмешканка брата померлого. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] та [PERSON] знає приблизно з 1980 1981 року, коли познайомилися з ними у громадських справах. Проживали вони по вул.Володимирській у кв.1. Вона часто приходила до них у гості та вони до неї, були на днях народженнях. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що з [PERSON] вона працювала десь 8 років з 1983 року, а з [PERSON] були в одній компанії. Їй відомо, що вони вели спільне господарство, а про те, що вони не перебували у шлюбі й невідомо. Проживали вони спільно по вул.Володимирській, 46. Разом приходили до неї на свята. Про те, що хтось ображає [PERSON] їй нічого невідомо. [PERSON] та [PERSON] не знає. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що з [PERSON] вона працювала десь 8 років з 1983 року, а з [PERSON] були в одній компанії. Їй відомо, що вони вели спільне господарство, а про те, що вони не перебували у шлюбі й невідомо. Проживали вони спільно по вул.Володимирській, 46. Разом приходили до неї на свята. Про те, що хтось ображає [PERSON] їй нічого невідомо. [PERSON] та [PERSON] не знає. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що знає [PERSON] та [PERSON] більше 30 років. Була у них вдома та на дачі, разом відзначали свята. Зазначила, що у [PERSON] та [PERSON] все було спільне. Проживали вони [INFO], вона була у них у гостях, у квартирі бачила речі обох. [PERSON] вона не знає, була очевидцем, як [PERSON] ображала [PERSON]. Їй відомо, що у померлого [PERSON] є рідні: брата [PERSON], сестра Люба, яка мешкає десь у Росії та сестра [PERSON], яка живе у Маріуполі. Ухвалою суду від 08.05.2018 року до участі у розгляді справи, за ініціативою суду, у якості заінтересованої особи була залучена [PERSON]. В судове засідання призначене на 23.05.2018 року [PERSON] не зявилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Неявка в судове засідання заінтересованих осіб, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки вони були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилися своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. Оцінка суду: Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Стаття 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду, судом були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також досліджені карти виїзду швидкої допомоги за адресою: [ADDRESS] за період з 29.01.2017 року по 19.07.2017 рік на імя [PERSON]; публікація в газеті від 08.11.2003 року щодо [PERSON]; особисті фотографії [PERSON] та [PERSON] за період з 1977 року по 2016 рік; особиста кореспонденція [PERSON] за період з 1982 року по 2016 рік на адресу: [ADDRESS]; документи повязані з похованням [PERSON] Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Доказів того, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, суду не надано. Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку, враховуючи пояснення [PERSON], який не заперечував щодо факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON], суд робить висновок про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] з червня 1976 року по 20 липня 2017 року однією сім'єю без шлюбу, а отже вважає заяву [PERSON] в цій частині обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В той же час, суд вважає, що заява в частині встановлення факту того, що заявник [PERSON] була дружиною [PERSON] є необгрунтованою виходячи з наступного. Частина 1 ст.12 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв до з 01.01.1970 року 26.07.2010 року) передбачала, що шлюб укладається в державних органах реєстрації актів громадянського стану. А ст.13 Кодексу про шлюб та сімю України (який діяв до 26.07.2010 року) встановлювала, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Вказані положення узгоджуються з ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, як з положень Кодексу про шлюб та сімю України, так і з положень Сімейного кодексу України вбачається, що дружиною стає лише жінка, яка зареєструвала шлюб з чоловіком в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Крім того, ч.2 ст.21 Сімейного кодексу України встановлює, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Таким чином, суд робить висновок, що заява [PERSON] в частині встановлення факту того, що вона була дружиною [PERSON], виходячи з положень Кодексу про шлюб та сімю України та/або положень Сімейного кодексу України, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial