Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1998 року по 07 лютого 2014 року і мають, зокрема, дочку [PERSON], яка [INFO] досягла повноліття. З 01 вересня 2015 року дочка сторін навчається на денному відділенні Вінницького державного педагогічного університету ім. м. Коцюбинського на платній основі. Оскільки позивачу самій важко утримувати дочку, а відповідач добровільно такого утримання не надає, [PERSON] з цим позовом звернулася до суду і просить стягувати аліменти з [PERSON] в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення дочкою навчання. В судовому засіданні позивач підтримала свою позовну вимогу з підстав, наведених у позовній заяві. Зокрема, позивач зазначила, що відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду від 11 вересня 2014 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання їх спільних дочки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. На даний час дочці виповнилось 18 років, з 01 вересня 2015 року вона навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. м. Коцюбинського. Оплата за чотири роки навчання становить 36 тисяч гривень. Крім того, через відсутність гуртожитку, дочка змушена проживати на квартирі, що також потребує додаткових витрат. Вона сама не в змозі утримувати дочку, яка продовжує навчання, вважає, що відповідач має матеріальну можливість матеріально допомогти дочці із навчанням, а тому звернулася до суду з відповідним позовом та просить його задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він добросовісно виконував рішення про сплату аліментів на двох спільних з позивачем дітей у розмірі 800 гривень щомісячно. З 12 серпня 2014 року він перебуває в іншому шлюбі і має ще одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. В даний час він не працевлаштований, займається домашнім господарством та доглядає малолітнього сина, оскільки дружина з 01 вересня цього року вийшла на роботу. Вважає, що дочка доволі доросла людина, аби знайти невеликий підробіток і забезпечити себе матеріально. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON], підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), відповідно до ч. 1 ст. 198 та ст. 199 СК України, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більшим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Свідоцтвом про народження (а.с. 5) стверджується, що відповідач є батьком [PERSON], яка [INFO] досягла повноліття. З договору про надання освітніх послуг від 01 вересня 2015 року (а.с. 11-12), довідки декана природничо-географічного факультету Вінницького державного педагогічного університету ім. М. Коцюбинського № 21/1254 від 07 вересня 2016 року (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] є студенткою денного відділення Вінницького державного педагогічного університету ім. М. Коцюбинського та навчається на другому курсі за напрямом підготовки 6.040104 «Географія»». Строк навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року. Як слідує із пояснень відповідача у судовому засіданні, стверджених копіює трудової книжки (а.с. 30-32), [PERSON] ніде не працює. Однак, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, протипоказань до роботи не має. З пояснень сторін слідує, що в селі Вищеольчедаїв [PERSON] має пасіку. Одночасно, судом встановлено, що із 12 серпня 2014 року [PERSON] перебуває в іншому шлюбі (а.с. 27), і має в ньому малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 28). Право на аліменти у зв'язку з продовженням навчання після досягнення дитиною повноліття не пов'язується із формою навчання. Будь-яке здобуття освіти вимагає коштів, а отже, є однією з підстав для виникнення у матері і батька аліментного обов'язку. Враховуючи, що дочка сторін навчається на денній формі навчання і позбавлена можливості працевлаштуватися, суд переконаний у наявності у [PERSON] потреби в матеріальній допомозі з боку батьків. Приймаючи до уваги, що положеннями ст. 200 СК України передбачена можливість визначення розміру аліментів як у твердій грошовій сумі, так і в частці від заробітку (доходу), тому ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить позивачу. У зв'язку з чим, враховуючи пояснення відповідача про те, що він має нерегулярний дохід, при визначенні способу стягнення аліментів суд відповідно до ст. 184 СК України, погоджується з заявленими вимогами позивача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд має враховувати наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. На підставі вищенаведеного, суд відповідно до ст. 182 СК України з урахуванням матеріального становища платника аліментів, якій має мінливий та нерегулярний дохід, наявність на його утриманні малолітньої дитини, враховуючи також матеріальний стан позивача [PERSON] (а.с. 9, 15), яка нарівні з відповідачем має обов'язок утримувати дитину, потребу [PERSON] у зв'язку з навчанням у забезпеченні підручниками, навчальними посібниками і т.ін., необхідністю транспортного доставлення з місця проживання до місця навчання, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дочки, буде визначення розміру аліментів у сумі 300 гривень щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру визначено як 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 551 гривню 20 копійок. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача в розмірі, передбаченому п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial