Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

у вересні 2020 року Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 16.04.2014 № 05/01-844-К. Позивач надав послуги з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користувався, жодних претензій, підтверджених доказами, щодо відсутності наданих послуг не було заявлено. Проте, в порушення зазначених норм закону відповідач не виконував своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за користування житлом та надані комунальні послуги. За час проживання у вказаній квартирі у відповідача виникла заборгованість по квартирній платі та платі за комунальні послуги за період з 01.05.2014 по 30.06.2017 у розмірі 10 472,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 472,06 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2 274,68 грн., 3% річних в розмірі 970,31 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 43) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. КП «Спецжитлофонд» виконує функції з утримання будинку і прибудинкової території, надає житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з квартиронаймачами (власниками) житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги, за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі додаткового договору від 04 березня 2014 року № 2 до договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 06.06.2011 № 687/М. (а.с. 16) 16 квітня 2014 року між [PERSON] та Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" було укладено договір № 05/01-844-К про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. (а.с. 18) Відповідно до п. 17 Договору встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки, у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому законом та договором розмірі. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач умови договору не виконує, плату за надані послуги не здійснює,у зв`язку з чим позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 05/01-844-К про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 16.04.2014р. в розмірі 13 717,05 грн., в тому числі заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 472,06 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2 274,68 грн. та 3% річних в розмірі 970,31 грн. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржника, складає заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 472,06 грн. за період з 01.05.2014 по 30.06.2017 рр., інфляційну складову боргу в розмірі 2 274,68 грн., 3% річних в розмірі 970,31 грн., за період з 01.08.2017 по 01.09.2020 рр. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 472,06 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 2 274,68 грн., 3% річних в розмірі 970,31 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved