Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття; відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правової допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 05.06.2006. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Через різні погляди на життя та сімейні обов`язки одруження з [PERSON] виявилося невдалим, через що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2019 шлюб між нею та відповідачем було розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з нею. Після розлучення вона з дітьми залишилася проживати в с. Ангелівка Долинського району Івано-Франківської області, де проживають і сьогодні. Під час розірвання шлюбу відповідач запевняв її, що буде повністю, незважаючи на розлучення, матеріально допомагати дітям, однак слова свого не дотримує, допомогу на дітей не надає. Оскільки [PERSON] виїхав за кордон, на даний час офіційно там працює, отримує стабільну заробітну плату, через що має можливість матеріально утримувати дітей, але не робить цього, тому вона і звертається з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак у своїй письмовій заяві просить справу розглядати без її участі, позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, будь-яких клопотань не заявляв. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 10.02.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 28 лютого 2020 року від позивачки надійшла заява, в якій вона просить справу розгялдати без її участі. Відповідач правом подати відзив на позов не скористався, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 18.03.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.06.2007, актовий запис №15, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2011, актовий запис №4, виданими виконкомом Лолинської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.6, 7). Як свідчить рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2019, ухвалене у справі №343/1712/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.06.2006 виконкомом Лолинської сільської ради, актовий запис № 8, розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] , прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювалось (а.с.8-9). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні неповнолітніх дітей. Оцінка суду: дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Відповідач проживає окремо, однак повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне їх утримання. Розмір аліментів, які просить стягувати позивачка на дітей, є мінімальним розміром, гарантованим державою, тому суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітків (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, а позов задовольнити повністю. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на надання правової допомоги, то в цій частині слід відмовити, оскільки остання не вказує розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, який встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Більше того, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачка не подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як цього вимагають вимоги, визначені в ст. 137 ЦПК України. Щодо судового збору, від оплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду, то він підлягає стягнення з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved