Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

01.07.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Веллфін», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №90362 та про стягнути з відповідача ТОВ «Веллфін» понесені судові витрати в розмірі 1362 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. видано виконавчий напис №90362 про стягнення з нього 33306,80 грн. на користь ТОВ «Веллфін», заборгованості за кредитним договором та 800 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума, що підлягає стягненню, 34 106,80 грн. Про зазначений виконавчий напис йому стало відомо у травні 2021 року із листа старшого державного виконавця Летичівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Слободянюк Н.М., яким він був повідомлений і про відкриття виконавчого провадження за №90362. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні приватний нотаріус Головкіна Я.В., не переконалась про наявність документів, що встановлюють безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а також не було перевірено факту повідомлення його про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. Крім того у виконавчому написі зазначено, що стягнення проводиться за період з 22.04.2017 року по 01.03.2020 року, в той час, як договір позики датований 14 березня 2018 року. 02.07.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення щодо примусового виконання виконавчого напису вчиненого 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за №90362, який знаходиться на виконанні у старшого державного виконавця Летичівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили. 06.07.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання. 20.08.2021 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Поплавська Н.М. подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність без застосування технічних засобів, не заперечують проти ухвалення заочного рішення суду. Представник відповідача ТзОВ «Веллфін» повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився, у відповідності до вимог ст.280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причин неявки в судове засідання та відзив на позов не подав. Третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надала належним чином завірені копії виконавчого напису та документи на підставі яких вчинявся виконавчий напис. Разом з тим зазначила, що вирішення справи залишає на розгляд суду. Тому суд на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною видано виконавчий напис №90362 про звернення стягнення з боржника [PERSON] 33306,80 грн. на користь ТзОВ «ВЕЛЛФІН», заборгованості за кредитним договором 406284 від 14 березня 2018 року в сумі 34106,80 грн. та 800 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума, що підлягає стягненню, 34106,80 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року. Старшим державним виконавцем Летичівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Слободянюк Н.М. при примусовому виконанні виконавчого напису №90362 від 05.04.2021 року, винесено постанову ВП №65448476 від 18.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №90362 від 05.04.2021 року виданого приватним нотаріусом Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 33306,80 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1200,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 32106,80 грн.; за вчинення виконавчого напису 800 грн. загальна сума 34106,80 грн. на користь ТОВ «Веллфін» Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.2 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до змісту ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до змісту ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 05 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Як вбачається з копії договору позики, який став підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, такий договір було укладено між ТОВ «Веллфін» та позивачем [PERSON] 14 березня 2018 року в електронній формі, і такий договір не посвідчений нотаріально. Таким чином, оскільки зазначений кредитний договір, на підставі якого нотаріусом було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (постанова ВС від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц). Разом з тим встановлено, що [PERSON] не передавався договір позики від 14.03.2018 року і він не отримував жодних повідомлень чи вимог від ТзОВ «Велфін» про сплату будь-якої заборгованості. На підтвердження або спростування даних доводів позивача, представник відповідача будь-яких підтверджуючих документів не надано, а тому суд вважає, що вони є достовірними. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, судом встановлено, що дійсно виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В від 05.04.2021 року зареєстрованим в реєстрі за №90362 було вчинено з грубим порушенням вимог щодо встановлення безспірності заборгованості [PERSON] , із вказанням, що стягнення заборгованості слід проводити за період 22 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року, хоча договір позики укладений 14.03.2018 року, у зв`язку з чим вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Судові витрати по справі становлять суму розмірі 1362 грн., що складаються з: судового збору за подання позовної заяви - 908 грн.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви - 908 грн.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved