Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком № 51 по вул. О. Незнайка в с. Станишівка Житомирського району Житомирської області, що належить його довірителю. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є власником ? частини зазначеної нерухомості, у якій, в свою чергу, зареєстрований відповідач, яка тривалий час (більше трьох років) не проживає у даному будинку та факт його реєстрації перешкоджає заявнику у повній мірі розпоряджатись вищевказаним нерухомим майном. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи цього. Спрямованими до суду письмовими поясненнями представник третьої особи при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є власником 1/2 ідеальної частини житлового будинку № 51 по вул. О. Незнайка в с. Станишівка Житомирського району Житомирської області (а.с.8). Як убачається з актів, складених комісією Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 14 грудня 2017 року (а.с.14) та довідки даної сільської ради від 20 грудня 2017 року (а.с.13), відповідач у вищевказаному будинку зареєстрований, однак не проживає більше трьох років. Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч. ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема, на підставі остаточного рішення суду. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до часткового задоволення, беручи до уваги наступне. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірному житловому будинку, однак тривалий час у ньому не проживає, що, в свою чергу, порушує права позивача, зокрема, щодо вільного розпорядження такою нерухомістю. За таких обставин права заявника підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", шляхом визнання його таким, що втратив право користування житлом. Натомість, позов підлягає до часткового задоволення, адже позивачеві належить лише 1/2 ідеальна частина спірного будинку, а за змістом позовних вимог остання просить визнати відповідача втратившим право на користування цілим будинком, що виходить за межі її правоздатності. Отже, суд приймає рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування саме 1/2 частиною будинку. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений нею та документально підтверджений й судовий збір в сумі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial