Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У квітні 2021 року приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (далі - ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внесків у розмірі 42401 грн. 77 коп., інфляційні втрати - 23 249 грн 31 коп., три проценти річних - 7 325 грн 26 коп та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на позивача покладено обов`язок із забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста Черкаси тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання, у тому числі й квартири [ADDRESS] . Споживачі за вказаною адресою не вносять оплати за надані послуги, тому станом на 1 лютого 2021 року мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 42 401 грн 77 коп. Крім того, борг внаслідок інфляції зріс на 23 249 грн 31 коп. До того ж, з відповідачів підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми боргу - 7 325 грн 26 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзиву на позов та інших заяв по суті від відповідачів до суду не надходило. У судовому засіданні представник позивача - Марцішевський Б.Р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити із викладених в позові підстав. Додатково вказав, що 1 червня 2020 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак останньою порушено умови договору, у зв`язку з чим з 1 вересня 2020 року договір був розірваний. У судовому засіданні відповідач [PERSON] вказала, що їй відомо про існування заборгованості, вона вже сплатила 2000 грн боргу, однак через брак коштів не може сплатити всю заборгованість відразу. При вирішенні позову поклалась на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши думку представника позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» є виконавцем послуг з опалення та гарячого водопостачання будинку [ADDRESS] . У червні 2020 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» із заявою №6080, в якій просила підприємство реструктуризувати заборгованість, яка в неї утворилась станом на 1 червня 2020 року в розмірі 69 727 грн 33 коп за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] . 1 червня 2020 року між ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» та [PERSON] укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №1647(далі - Договір). Зазначена обставина свідчить про визнання відповідачем боргу у вказаному розмірі. Відповідно до п.1 Договору підприємство надає громадянину розстрочку у погашені заборгованості з теплопостачання, що утворилась станом на 1 червня 2020 року на суму 62451,3 грн до 1 червня 2021 року щомісячно по 5204 грн 28 коп боргу. Згідно п.4 Договору громадянин зобов`язується забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами визначеними договором. Відповідно до п.7 Договору у випадку невиконання умов, викладених у п. 4 даного договору більше 6 місяців, договір вважається розірваним, сума заборгованості і пеня стягується в судовому порядку без додаткового попередження боржника. Відповідно до п.8 Договору в разі несплати в поточному місяці щомісячного нарахування та визначеної суми боргу, згідно договору до 30 числа кожного місяця, договір буде вважатися розірваним в односторонньому порядку. Борг, який залишився на момент розірвання договору підлягає до сплати в 10-денний період. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов вказаного договору (до 30 серпня 2020 року не було внесено плату передбачену договором) з 1 вересня 2020 року договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги №1647 від 1 червня 2020 року відповідно до п.8 договору є розірваним. Частиною 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон) визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч.1 ст. 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги. Згідно із ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Враховуючи викладене, суд робить висновок про те, що не зважаючи на відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з позивачем, відповідачі отримували такі послуги і повинні їх оплачувати. Тому, відповідачі є споживачами комунальних послуг (з централізованого опалення та гарячого водопостачання), які надаються позивачем. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005. Згідно з відомостями відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 7 травня 2021 року, що надійшли до суду 17 травня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 15 листопада 1985 року. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води встановлено, що відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі проводять оплату наданих позивачем послуг, що є порушення норм закону. Станом на 1 лютого 2021 року заборгованість [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 42 401 грн 77 коп. Зазначена заборгованість нарахована за період із січня 2013 року по 1 лютого 2021 року. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг відповідальність покладається на боржника. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 30 жовтня 2013 року (справа № 6-59цс13). За наданими позивачем розрахунками, які перевірено судом, борг внаслідок інфляції зріс на 23 249 грн 31 коп, а 3% річних складають 7 325 грн 26 коп. Оскільки судом установлено, що позивач виконав свої обов`язки по наданню послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води перед відповідачами, надавав їм послуги, а останні плату за надані послуги належним чином не здійснювали та мають заборгованість, то суд робить висновок про задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання про судові витрати суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 2 270 грн. у рівних частинах із кожного.

Outcome: approved