Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

01 квітня 2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у\~\~цивільній справі 214/5471/18 за позовною заявою [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про скасування реєстрації нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Однак в резолютивній частині рішення суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд в з власної ініціативи ставить питання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Необхідності у виклику в судове засідання суд не вбачає. З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви долучено квитанцію №1/6 від 15.08.2018 року на імя позивача [PERSON], про сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. за вимогою немайнового характеру, який відповідає розміру визначеному підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на день подання позову до суду). Як розяснено\~в\~п.\~15\~постанови\~пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду\~України\~з розгляду\~цивільних\~і\~кримінальних справ\~у\~постанові\~від 17.10.2014\~\~№\~10\~«Про\~застосування\~судами законодавства\~про\~судові\~витрати у\~цивільних\~справах»,\~до\~позовних\~заяв немайнового\~характеру\~відносяться\~вимоги,\~які\~не\~підлягають вартісній\~оцінці\~(наприклад,\~якщо\~позовну\~заяву про\~визнання\~договору\~(правочину)\~недійсним\~подано\~без вимоги\~застосування\~наслідків,\~передбачених статтею 216 ЦК).\~За\~подання\~до суду\~таких\~заяв\~сплачується судовий\~збір\~згідно\~з підпунктом\~2\~пункту\~1 частини другої статті 4\~Закону України «Про судовий збір». Так, позивачами заявлено вимогу немайнового характеру, оскільки останні просять суд скасувати в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресною: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Волосевича, 45. При цьому вимогу про визнання права власності на нерухоме майно ними не заявлено. Так як, позивачі [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.2017 року. Позивач [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про власності на житло № С1106 від 06.10.200 року. В свою чергу, право власності на житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волосевича, буд. 45 зареєстроване за відповідачем [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.12.2015 року, яке постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року сковане. Саме наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності, який позивачі просять скасувати, є предметом позовних вимог. Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на день подання позову до суду), у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Натомість, як вказано в п. 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17.10.2014\~ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Закон України «Про судовий збір» не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі, визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки, позовні вимоги позивачів були задоволені в повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн.\~\~ За таких обстави суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення та вирішити питання про судові витрати.

Outcome: approved