Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Спрямованим до суду позовом заявник просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі розміром 3 000 гривень на утримання спільної дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що після фактичного припинення шлюбних стосунків, відповідач припинив надавати кошти на утримання дитини, а тому вона вимушена звернутися з даною позовною заявою до суду. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 436 гривень на місяць. Дослідив матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового розгляду, свідків, судом були встановлені наступні факти та відповідно ним правовідносини. 2 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від якого 11 листопада 2009 року народилась дитина [PERSON]. Згідно наданої представником позивача копії трудової книжки його довірителя (а.с.53), після звільнення 11 листопада 2012 року, [PERSON] більше офіційно працевлаштована не була. Відповідач від іншого шлюбу також має малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.43), на утримання якої, відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 5 вересня 2008 року (а.с.44), що набрало законної сили 15 вересня 2008 року, з нього стягуються аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу). Зазначений судовий акт виконується у примусовому порядку відділом ДВС Бердичівського МУЮ (а.с.46). Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON] дали пояснення наступного змісту. Свідок [PERSON], який являється батьком позивача, зазначив, що починаючи з лютого 2015 року жодних коштів на утримання дитини відповідач не надає та її життям не цікавиться. Свідок [PERSON], яка є матірю відповідача, вказала, що [PERSON] до 2015 року постійно перераховував позивачу кошти у розмірі від 200 до 600 доларів США на утримання спільної з позивачем дитини адже мав сталий заробіток. Однак, у звязку із банкрутством заводу, де працював відповідач, його заробітна плата зменшилась, а згодом (з серпня 2015 року) він взагалі був звільнений з роботи і на даний час не працює, перебуваючи на утриманні батьків. Правовідносини між сторонами регулюються та відповідають нормам сімейного права. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини, заява підлягає до часткового задоволення адже враховуючи майновий стан останнього, наявність на його утриманні і іншої малолітньої дитини, на утримання якої, на даний час, провадиться стягнення аліментів, суд вирішує визначити розмір аліментів у розмірі 650 гривень, який, на думку суду, буде співмірним, враховуючи баланс між потребами дитини та можливістю їх сплати відповідачем. Також, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у розмірі 200 гривень з огляду на таке. За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід\~ надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому\~ недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Водночас, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 243,60 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial