Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

01.09.2015р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 01.10.2015р. провадження по справі було зупинено у зв'язку з наданням сторонам тримісячного терміну для примирення (а.с. № 18), та ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.01.2016р. провадження по справі було відновлено (а.с. № 19). Позивачка у позовній заяві та в наданій суду 04.02.2016р. заяві, в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 05.09.2009р. в Жовтневому відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 734. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з січня 2014р., коли відповідач пішов проживати за іншою адресою. Причиною припинення шлюбних відносин стала подружня зрада з боку відповідача, через що позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Строк на примирення, наданий судом, позитивних результатів не приніс. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Після розірвання шлюбу просила прізвище « Бложко» не змінювати.. Також в наданій суду 04.02.2016р. заяві, позивачка просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с. № 23). Відповідач в наданій суду 04.02.2016р. заяві проти задоволення позову не заперечував, період припинення шлюбних стосунків (з січня 2014р.), вказаний позивачкою, визнав в повному обсязі. В заяві, наданій суду 01.10.2015р. відповідач не заперечував, що з його боку мала місце подружня зрада, проте вважав, що крім цього, причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін різні характери та погляди на життя. Також просив шлюб розірвати та винести рішення суду в судовому засіданні за його відсутності, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України (а.с. № 15,25). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.09.2009р. в Жовтневому відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 734 (а.с. № 5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.№ 6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через подружню зраду з боку відповідача, а також втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з січня 2014р., тобто більше двох років тому, з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, строк для примирення позитивних результатів не приніс, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved