Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

01.08.2018 позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15.06.2006р. у Довгомостиській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №11. Зазначає, що від шлюбу у них народилося троє дітей - син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Стверджує, що після укладення шлюбу їхні відносини погіршилися, відповідач почав вчиняти сварки, став її зневажати та частіше вживати алкоголь. Вказує, що намагалась зберегти шлюбні відносини з відповідачем, однак такі бажаних результатів не дали. Вказує, що їхній шлюб існує лише формально, так як з липня 2015р. відповідач проживає окремо і фактично сім'я розпалася, примирюватися наміру не має. З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, і після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином по місцю свого проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку та також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду, однак про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, відзиву на позов не подав. У відповідності до ч.2 ст.247 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву та за відсутності заперечень позивача проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 15.06.2006р. у Довгомостиській сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №11, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2006р. Від шлюбу у сторін народилася троє дітей - син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Як вбачається із позовної заяви та поданої до суду заяви, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що не підтримує з відповідачем шлюбних відносин,їх шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей, позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Також є всі підстави іменувати позивачку за її вимогою після розірвання шлюбу прізвищем «[PERSON]», яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. На підставі ст.ст.110,112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved