Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

\~\~\~ 01.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що\~рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.03.2016 року за нею в порядку спадкування за заповітом померлої 10.03.1993 року матері [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка Старосамбірського району Львівської області. Інша ? частина цього будинку належала померлій 08.05.1993 року сестрі матері, а її тітці [PERSON], яка власної сімї, дітей не мала. Як при житті батьків та тітки, так і після їх смерті вона позивачка користувалася та продовжує користуватися цілим будинком № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка Старосамбірського району, несе витрати по його утриманню, здійснює поточні ремонти, обробляє земельну ділянку. Оскільки згідно зі ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а вона володіє та користується спірним будинком 23 роки, тому просила визнати за нею право власності на ? частину будинку № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка, що належала померлій тітці [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача сільський голова Солянуватської сільської ради в судовому засіданні позов визнав з огляду на те, що [PERSON] уже більше 20 років відкрито, безперервно, добросовісно володіє цілим будинком № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: \~\~ Рішенням Старосамбірського районного суду від 16.03.2016 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка Старосамбірського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом її матері [PERSON], померлої 10.03.1993 року (а.с.4-6). Цим же рішенням встановлено, що право на іншу ? частину цього будинковолодіння належало померлій 08.05.1993 року сестрі [PERSON] і тітці позивачки [PERSON] - [PERSON] У відповідності зі ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки виконкому Солянуватської сільської ради № 131 від 15.03.2016 року [PERSON] доглядала тітку [PERSON], займалася її похованням. Після смерті матері [PERSON] та тітки [PERSON] [PERSON] використовує ціле будинковолодіння № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка як дачу, користується городом, садом. Статтею 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно. Оскільки судом встановлений факт добросовісного, відкритого, безперервного володіння [PERSON] цілим будинковолодінням № 153 по вулиці Центральна у селі Солянуватка (в тому числі і ? частиною цього нерухомого майна, що належала померлій 08.05.1993 року [PERSON]С.), за нею слід визнати право власності і на цю частину будинковолодіння. \~\~ А тому,

Outcome: approved