Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У вересні 2014 року представник позивачів звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд в порядку спадкування за законом після смерті їх матері [PERSON] визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивачів в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про підтримання позовної заяви, яку просила розглянути у її відсутності. Відповідач звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв до 01 січня 2004 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, дружина, чоловік, діти (у тому числі усиновлені), батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При вирішенні даного спору суд також керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва спірного будинку, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. 01 січня 20004 року набув чинності ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1269 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ч.1 ЦК України). Судом встановлено, що батько позивачів [PERSON] помер [INFO]. Згідно з випискою № 444 від 29 серпня 2014 року із погосподарської книги №1 Миколаївської сільської ради Біляївського району Одеської області, яка велась з 1964 по 1967 роки, за особовим рахунком [NUMBER] значиться житловий будинок 1918 року побудови, комора з підвалом та цистерна, які розташовані на земельній ділянці розміром 0, 40 га, власником якого є [PERSON] Згідно з випискою № 445 від 29 серпня 2014 року із Погосподарської книги № 1 Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, яка велась з 2006-2010 роки, за особовим рахунком [NUMBER] значиться житловий будинок 1918 року побудови, загальною площею 62 кв. м., який розташований на земельній ділянці розміром 0,24 га, власником якого є [PERSON] Довідкою Калаглійської сільської ради №436 від 31 липня 2014 року підтверджено, що згідно з відомостями у Погосподарській книзі №1 за 2011-2015 роки [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. Згідно з довідкою Калаглійської сільської ради №443 від 29 серпня 2014 року в період з 17 березня 1979 року по день смерті [PERSON] [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS], проживала дружина [PERSON] Суд звертає увагу, що спірний житловий будинок був записаний за [PERSON] ще у Погосподарській книзі Миколаївської сільської ради за 1964-1967 роки, а його дружина [PERSON] почала в ньому з березня 1979 року. Докази того, що спірний житловий будинок є спільною власністю [PERSON] та [PERSON], відмови [PERSON]. від спадщини чоловіка та прийняття його спадщини позивачами, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що саме [PERSON] був власником спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а в силу ст.ст. 529, 548, 549 ЦК Української РСР матір позивачів [PERSON] прийняла цю спадщину свого чоловіка [PERSON], яка належить їй з дня відкриття. [PERSON] померла [INFO]. Позивачі прийняли спадщину [PERSON] шляхом своєчасного звернення 267 квітня 2012 року та 07 травня 2012 року до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Але Овідіопольська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 19 серпня 2014 року №1857/02-14 відмовилась видати їм свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки не має правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно. З врахуванням наведеного, оцінивши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] за часів свого життя набула право власності на спірне нерухоме майно, а позивачі належним чином прийняли спадщину своєї матері [PERSON], тому даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved