Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 07 грудня 2018 року матеріали цивільної справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Справа надійшла до провадження Бориспільського міськрайонного суду Київської області 04.06.2019 року. Так, в серпні 2018 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК", через свого уповноваженого представника, звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 14.07.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Тому позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд примусово стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що становить 33074,43 грн., що складається: з заборгованості за тілом кредиту - 5712,67 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 16048,13 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 9262,47 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 1551,16 грн. Крім того, позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору у розмірі 1762,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, 14.07.2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки, що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9). Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, договір між позичальником та банком складається з заяви, Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів. Зі змісту Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», вбачається, що: базова процентна ставка в місяць (яка нараховується на залишок заборгованості) становить: 2,5%, розмір щомісячних платежів -7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с.10). Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 , підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.11-25). Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний спалити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Також вказаними Умовами та правилами передбачено, що за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів в році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.6. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.549 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання боржник зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, порушив виконання умов Кредитного договору, у результаті чого виникла заборгованість. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.5-8) встановлено, що станом на 16.07.2018 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 33074,43 грн., що складається: з заборгованості за тілом кредиту - 5712,67 грн., заборгованості за нарахованими відсотками - 16048,13 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 9262,47 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 1551,16 грн. Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.611ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. Встановлено, що відповідачем було порушено умови Кредитного договору. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 5712,67 грн. підлягають задоволенню. Проте суд вважає, що проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, як визнано позивачем, були ним змінені в односторонньому порядку. Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним окремо проводилось нарахування відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом та на залишок простроченої заборгованості за кредитом. Крім того, дослідженням долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки: 2,5 %, з 01.09.2014 р. - 2,9 % та з 01.04.2015 р. - 3,6 % (а.с.9). Таке нарахування, вочевидь, не відповідає відсотковій ставці визначеній сторонами при укладенні договору 2,5 % (30 % річних), зазначеній в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 14.07.2011 року (а.с.10). Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим на підставі цих доказів обставинам справи, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав для збільшення процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, оскільки це суперечить вимогами ст.1056-1 ЦК України. Так, за змістом ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до вимог ч.3 вказаної статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з вимогами ч.4 вказаної статті, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Частиною 5 та 6 ст.1056-1 ЦК України передбаченого, що індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Крім того, встановлено, що укладеним між сторонами Договором, в тому числі вищезазначеними Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, не передбачено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки, який би дозволяв точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, не передбачено формули визначення змінюваної процентної ставки, а також максимального розміру збільшення процентної ставки. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в межах заявлених позовних вимог, визначена при укладенні договору процентна ставка - 30 % річних є фіксованою та не може змінюватись, зокрема в сторону її збільшення, протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки без дотриманням ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Виходячи з наведеного, а також досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів (сум заборгованості за кредитом як поточної так і простроченої), зазначеної в розрахунку кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30 % річних, а також, враховуючи, що згідно з умовами кредитування нарахування відсотків здійснюється на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 календарних днів на рік, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) мали бути нараховані та становлять наступні суми: За період з 14.07.2011 по 31.08.2014 включно, банком нараховано відсотків у сумі 2378,96 грн., відповідачем на погашення відсотків за вказаний період сплачено 2178,05 грн. Отже сума заборгованості по відсотках за вказаний період становить 200,91 грн. За період з 01.09.2014 року по 16.07.2018 року: (5712,67 грн. (заборгованість за кредитом поточна та прострочена разом) : 360 днів х 1415 день/днів (фактична кількість днів користування кредитними коштами) х 30 % (відсоткова ставка визначна сторонами при укладенні договору) = 6736,19 грн. Таким чином, сума заборгованості за процентами становить 6937,10 грн. В зв`язку з цим суд прийшов до переконання, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 5712,67 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6937,10 грн. є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню на вказану суму, з урахуванням здійсненого судом перерахунку заборгованості по відсотках. Щодо заявлених позивачем вимог в частині нарахованої неустойки, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що за порушення грошових зобов`язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція Верховного суду України, викладена в постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. З цього приводу у задоволені вимог банку про стягнення з відповідача нарахованої пені за прострочене зобов`язання у сумі 9262,47 грн. слід відмовити. Заявлені позовні вимоги в частині сплати штрафів також підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень - фіксована частина та 285,63 грн. - процентна складова, враховуючи наступний розрахунок: 5712,67 х 5% = 285,63 грн. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13435,40 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5712,67 грн., заборгованості за відсотками - 6937,10 грн., а також штрафу (фіксована частина) - 500 гривень, штрафу (процентна складова) - 285,63 грн. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору підлягають також частковому задоволенню. Так, ціна позову 33074,43 грн.; задоволено повні вимоги в сумі 13435,40 грн. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., а тому підлягає відшкодуванню з відповідача судовий збір в розмірі пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 715 грн. 75 коп. (1762 х 13435,4 / 33074,43). На підставі викладеного та

Outcome: partial