Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У зв'язку з тим, що рішенням Рівненського районного суду від 26 червня 2012 року, яке набрало законної сили 10 липня 2012 року стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 350 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23 травня 2012 року і до повноліття дітей, які відповідач добровільно не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2015 року становить 17953 гривні 22 копійки, позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 77866 гривень 60 копійок. В ході розгляду справи позивачка подала заяву про зменшення та уточнення позовних вимог і просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23 травня 2012 року по день подання позову - 23 лютого 2015 року включно в сумі 4768,99 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоча про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином. Причину неявки суду не повідомила і від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивачки, адвокат Созонюк Т.М., в одному із судових засідань позов з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, пояснив, що за рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти в розмірі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину, однак він їх сплачує не в повній мірі, а в деякі місяці і взагалі не платить, зважаючи на це просив позов задоволити і стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про слухання справи своєчасно і належним чином, подав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутності за участю його представника, адвоката Кузьменюк Н.М. Представник відповідача, адвокат Кузьменюк Н.М. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що дійсно за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти, але заборгованість по їх сплаті виникла не з його вини. Він не працює і має мінливий дохід від ведення сільського господарства. Після розлучення сторони продовжують проживати в одній квартирі, хоча позивачка і бажає його виселити. Вони разом харчуються, відповідач не бере в позивачки гроші на сплату комунальних послуг, а оплачує їх самостійно, крім того бере участь у вихованні та утриманні дітей і частково сплачує аліменти. Зважаючи на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Свідок [PERSON] суду дала покази, що знає сторін давно, є хресною бабою для їх сина [PERSON]. Вони спочатку жили добре, але потім розлучились. Після розлучення проживали в одній квартирі, але в різних кімнатах. Діти жили разом з ними. Через деякий час позивачка почала проживати разом з іншим чоловіком в орендованій квартирі, але десь через півроку повернулася в квартиру і на даний час вони живуть разом. Відповідач хороший батько, в нього склалися гарні стосунки з дітьми, він про них піклується, забезпечує одягом і продуктами харчування, часто з ними залишається, оскільки позивачка працює в кафе. Сам він працював в "Агросвіті". Бувало таке, що роботи в нього не було і тоді залишався дома. Скільки він заробляв їй не відомо. Судом встановлено, що Рівненського районного суду від 26 червня 2012 року, яке набрало законної сили 10 липня 2012 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 350 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23 травня 2012 року і до повноліття дітей. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який позивачкою був пред'явлений до виконання у відділ ДВС Рівненського районного управління юстиції. Відповідно до розрахунку від 09.06.2015 року, проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей за період з 23.05.2012 року по 01.06.2015 року становить 17453,22 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що відповідно до ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В силу вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно останнього розрахунку позивачки, пеня за прострочення сплати аліментів станом на 23 лютого 2015 року становить 4768,99 грн. Хоча з матеріалів справи і вбачається, що відповідач [PERSON] сплачував аліменти не в повному обсязі і за ним утворилась заборгованість, однак суду надано докази того, що він крім сплати аліментів ніс витрати на утримання дітей, купував їм одяг і продукти харчування, а тому на думку суду розмір неустойки може бути зменшений судом відповідно до частини 2 ст.196 СК України. Крім того, згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача [PERSON] необхідно стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 1500 гривень. В зв'язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути і судовий збір, як це передбачено ст.88 ЦПК України, який був сплачений позивачкою при подачі позову до суду.

Outcome: approved