Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У травні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим договору поруки. Позивач зазначив, що між ПАТ «Альфа-Банк» (надалі - Відповідач) та ПП «Владокс»( надалі Позичальник) 13 травня 2008 року було укладено Рамкову угоду №SMERS010109, на умовах якої Відповідач надавав Позичальнику кредитні продукти. Згідно умов Рамкової угоди між Відповідачем та Позичальником 28 грудня 2011 року було укладено Договір про надання траншу №SME0012747-1 (надалі-Кредитний договір) відповідно до якого Відповідач надав Позичальнику кредит в сумі 3 311 571,52 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Відповідачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №SMERSP01019/3 від 28.12.2011 р., відповідно до якого Позивач виступив Поручителем перед Відповідачем по зобов'язаннях Позичальника, які виникають з умов Кредитного договору. В свою чергу, Відповідач 30 квітня 2015 року звернувся з позовною заявою до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» про солідарне стягнення заборгованості по Кредитному договору. Звертаючись до суду, позивач зазначив, що в договорі поруки взагалі не визначено строку дії Договору поруки, а відповідно право вимоги у Відповідача є втраченим, оскільки минув строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання протягом якого відповідна вимога Позивачу пред'явлена не була, та не встановлено конкретного обсягу відповідальності Позивача, згідно Кредитного договору та Договору поруки. З огляду на викладені недоліки договору поруки, Позивач, посилаючись на ст.ст. 554, 559 ЦК України просив суд визнати договір поруки Договір поруки №SMERSP01019/3 від 28.12.2011 р., укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», припиненим. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги та додатково суду пояснив, що оскільки кредитор протягом шести місяців, від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя про відшкодування боргових зобов'язань кредитора, договір поруки слід визнати припиненим на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України, так як договір поруки № SMERSP01019/3 від 28.12.2011 року укладений між позивачем та ПАТ "Альфа-Банк" припинив свою дію 08 квітня 2014 року, зі спливом 6-місячного терміну з наступного дня після пред'явлення Відповідачем до Позичальника вимоги. В судове засідання з'явився представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Яцишин Андрій Миколайович, заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив, що вважає, що в договорі поруки зазначений строк - до повного припинення зобов'язань боржника. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи між ПАТ «Альфа-Банк» та ПП «Владокс» 13 травня 2008 року було укладено Рамкову угоду №SMERS010109, на умовах якої Відповідач надавав Позичальнику кредитні продукти. Згідно умов Рамкової угоди між ПАТ «Альфа-Банк» та ПП «Владокс» 28 грудня 2011 року було укладено Договір про надання траншу №SME0012747-1 відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» надав ПП «Владокс» кредит в сумі 3 311 571,52 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №SMERSP01019/3 від 28.12.2011 р., відповідно до якого Позивач виступав поручителем перед Відповідачем по зобов'язаннях Позичальника, які виникають з умов Кредитного договору. Відповідно до п.5.1.1 Кредитного договору, Відповідач набував право вимагати у Позичальника дострокового повернення кредиту та інших платежів, передбачених Договором у разі виникнення у Позичальника простроченої заборгованості за Кредитним договором. Оскільки у 2013 році Позичальник неодноразово допускав порушення зобов'язань за Кредитним договором, відповідно до ст.1050 ЦК України та п.5.5.7 Кредитного договору у Позичальника виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування ним протягом 5 календарних днів з дня відправлення Відповідачем відповідної письмової вимоги. Таким правом ПАТ «Альфа Банк» скористалося 07 жовтня 2013 року, пред'явивши Позичальнику Вимогу вих.№8038-34 про дострокове повернення всієї суми кредиту строком не пізніше 35 календарних днів з моменту її відправлення. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статей 553-554 ЦК України визначено, що договір поруки укладається кредитором за зобов'язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, якщо інше не передбачено договором. Тобто, Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається зі змісту статті 3 Договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором. Порука за договором припиняється, якщо протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор не пред'явить до поручителя вимоги або позову, а також в інших випадках передбачених чинним законодавством України. Виходячи зі змісту п.1.1 та 2.1 Договору поруки, порукою забезпечуються як зобов"язанння передбачені в т.ч. п.5.5 Кредитного договору так і Додатком 1 до Кредитного договору. Додатком №1 до Кредитного договору передбачено порядок та строки погашення кредиту та сплати процентів, також міститься перелік зобов'язань щомісячної сплати тіла кредиту та щомісячної сплати процентів за користування кредитом. Положеннями п.5.5 Кредитного договору визначено зобов'язання Позичальника щодо сплати або компенсації Відповідачу всіх платежів, необхідних для надання кредиту, оформлення та супроводження цього Договору та договорів застави, що забезпечують зобов'язання за цим Договором; а також сплату, у день настання строків виконання зобов'язань, усіх платежів на користь Відповідача за Кредитним договором. Проте, з умов зазначених у п.3.1 Договору поруки неможливо встановити точну дату виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором. Відтак строк три роки, встановлений пунктом 3.1. Договору поруки, може розпочинати свій перебіг від моменту виконання будь-якого із цих зобов'язань, оскільки, згідно з п.п. 1.1., 2.1 Договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання Позичальником усіх численних зобов'язань, встановлених умовами Кредитного договору. Тобто, з умов Кредитного договору неможливо встановити, з якого моменту починає обчислюватися вказаний трирічний строк. Отже, фактично в положеннях Договору поруки не встановлено строк припинення поруки в розумінні ч.1 ст. 251 ЦК України, відповідно до якої строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Отже, прив'язка умов строку дії Договору поруки до невизначеного терміну виконання зобов'язань за Кредитним договором суперечить вимогам ч. 2 ст. 252 ЦК України, оскільки встановити, коли настане момент повного виконання зобов"язань Позичальника за Кредитним договором, неможливо, відтак неможливо встановити і момент припинення Договору поруки і обчислити період, протягом якого цей Договір поруки діє. А відтак, строк дії поруки в розумінні ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України є невизначеним, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що 07.10.2013 р. Позичальнику була направлена Вимога про дострокове повернення грошових коштів (а.с. 24) строком не пізніше 35 календарних днів з моменту її відправлення. Отже починаючи з 12 листопада 2013р. (на 36-й календарний день з моменту відправлення Вимоги) у Відповідача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту за Кредитним договором. За таких обставин, суд вважає, що Відповідач втратив право вимоги щодо пред'явлення будь-яких претензій до Позивача на поточну дату. Також аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року по справі № 6-20цс14, від 17 вересня 2014 року по №6-53цс14. Зокрема у постанові Верховного Суду України по справі 6-78цс12 від 18.07.2012 р. було сформульовано таку правову позицію «Якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.». Отже, враховуючи вищевикладене та те, що Відповідачем пред'явлено вимогу про дострокове виконання основного зобов'язання до Позичальника та Відповідач не звернувся протягом шести місяців із позовом до Поручителя про стягнення заборгованості, тому суд приходить до висновку, що порука позивача припинилась, а заявлені вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved