Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У грудні 2013 року до Слов'янського міськрайонного суд Донецької області звернувся позивач з уточненою в процесі розгляду позовною заявою до відповідачів з вимогами: про стягнення з Комунального підприємства «Словміськводоканал» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 10463,35 грн.; про стягнення з Комунального підприємства «Словміськводоканал» на користь [PERSON] відшкодування за понесені судові витрати, а саме: за сплачений судовий збір 229,41 грн., витрат на отримання правової допомоги в розмірі 4000 грн. про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 4038 грн. 45 коп. як відшкодування розміру податку на додану вартість. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 26 лютого 2013 року приблизно о 09 годині він, керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на підставі довіреності на право розпорядження транспортним засобом [NUMBER], рухався по автодорозі по вул. Фрунзе м. Слов'янська в напрямок вул. Луначарського. Не доїхавши приблизно 100 метрів до перехрестя з вул. Короленко він зупинився, виконуючи при цьому вимоги ПДР, оскільки колона транспортних засобів по якій він рухався зупинилась. Після зупинки приблизно через одну хвилину стався наїзд на задню частину його автомобіля автомобілем ГАЗ3307 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який знаходився у трудових відношеннях з власником автомобіля КП «Словміськводоканал». Зазначав, що в результаті зіткнення його автомобіль зазнав механічних пошкоджень всієї задньої частини, а саме: відбулась деформація задньої панелі, кришки багажника, двох задніх ліхтарів, двох задніх крил, підлоги багажника, заднього бамперу, номерного знаку, заднього правого лонжерона, обшивки багажника, задньої правої стойки та інші. Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2013 року водій [PERSON] був визнаний винним за порушення п. 12.3 та 13.1 ПДР України та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КоАП України, призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набула законної чинності. Вказував, що згідно з висновком №041 експертного авто товарознавчого дослідження від 26 лютого 2013 року, витрати на проведення якого склали 450 грн., вартість матеріальної шкоди, спричинена володільцю автомобіля «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу без врахування втрати товарної вартості складає 24 230,65 грн. При цьому зазначав, що для усунення отриманих пошкоджень на станції технічного обслуговування ЧП [PERSON] було проведено ремонт його автомобіля «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER], який згідно з актом виконаних робіт складає 34 844 грн., тобто саме ця сума була ним витрачена на проведення ремонтно-відновлювальних робіт пошкоджень автомобіля, спричинених дорожньо-транспортною пригодою. Також зазначав, що після подачі відповідних документів до МТСБУ, останнє визнало пригоду страховим випадком та виплатило йому суму страхового відшкодування в розмірі 20 792,2 грн., проте решту суму в розмірі 4 038,45 грн. від загальної, що в свою чергу становила 24 830,65 грн. та була визначена експертним дослідженням як вартість матеріальної шкоди автомобілю «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER], МТСБУ так не перерахувала на його рахунок, у зв'язку з чим він просить суд стягнути цю суму з страховика. Вказував, що різницю між виплаченою сумою МТСБУ та сумою, що було витрачено ним на проведення ремонту автомобіля, позивач просить стягнути з КП «Словміськводоканал», як роботодавець водія, який був винний у дорожньо-транспортній пригоді. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діючий на підставі договору від 26.06.2013 року (а.с.27), просили позов задовольнити повністю, на його обґрунтування навели доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача КП «Словмісьководоканал» Федоров І.В., діючий на підставі довіреності від 01.01.2014 року №4 (а.с.31), належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Будучи допитаним в попередніх судових засіданнях зазначив, що вважає позов необґрунтованим, оскільки, на його думку, суму за понесений відновлювальний ремонт автомобіля «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] повинен виплатити страховик МТСБУ, бо цей розмір не перевищую ліміти, визначені законодавством та страховим полісом, а тому, відповідно до ст. 1194 ЦК України обов'язок КП «Словміськводоканал» щодо сплати позивачу сум на відшкодування заподіяної шкоди його автомобілю не настав, бо він виникне лише в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди (а.с.44-46). Представник відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України Нікітіна А.М., яка діє на підставі довіреності №4/37/30 від 07.12.2013 року (а.с. 96) в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. просила відмовити в задоволенні позовних вимог, що зверненні до них, оскільки вважає вимоги [PERSON] необґрунтованими. На обґрунтування своїх заперечень представником надано два різні за змістом та суттю пояснення. Так у наданих суду поясненнях від 24.01.2014р. №3/1-05/2106 зазначала, що 29.07.2013 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) [PERSON], як потерпілій особі, на підставі наданого ним висновку №052 від 06.03.2013 року в розмірі 20192,20 грн. (без врахування ПДВ). Відповідно до законодавства розмір ставки податку на дату розрахунку становив 20%, а тому його розмір склав 4038,45 грн. У відповідності до полржень абз.2 п.36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" доплата в розмір, що не перевищує суму податку здійснюється за умови отримання страховиком документально підтвердження факту оплати проведеного ремонту, а тому в разі надання [PERSON] оригіналів документів, що підтверджують факт оплати проведеного ремонту свого автомобіля, який отримав механічні ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо виплати відшкодування у розмірі 4038 грн. 45 коп., про що останньому вже повідомлялось в направленому на його адресу листі (а.с.56). У наданих же суду письмових поясненнях від 05.03.2014р. представником МТСБУ зазначено, що 18 червня 2013 року до МТСБУ [PERSON] було подано заяву про доплату ПДВ, у зв'язку з фактичним проведенням відновлювального ремонту. До заяви [PERSON] було подано документи, що підтверджують проведення фактичного ремонту особою, що не є платником ПДВ, а є платником єдиного податку. Тобто, на думку представника відповідача, податкові зобов'язання не виникають, а у МТСБУ немає законних підстав для доплати ПДВ (а.с.95). В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги [PERSON]Л.(а.с.38). Третя особа [PERSON] належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив в задоволенні позову відмовити (а.с.79). Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Як встановлено матеріалами справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, 26.02.2013 року приблизно о 09 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER], рухався по автодорозі по вул. Фрунзе м. Слов'янська в напрямок вул. Луначарського. Не доїхавши приблизно 100 метрів до перехрестя з вул. Короленко він зупинився, виконуючи при цьому вимоги ПДР, оскільки колона транспортних засобів по якій він рухався зупинилась. Після зупинки приблизно через одну хвилину стався наїзд на задню частину його автомобіля автомобілем ГАЗ3307 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності третій особі по справі [PERSON] (а.с.8). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 (далі Постанова №4)- враховуючи, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на прав господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Правомірність керування [PERSON] транспортним засобом марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується наявною в матеріалах справи копією довіреності від 16.01.2013 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися та розпоряджатися (в тому числі зняти з обліку ДАІ, керувати, продавати, обміняти, здати в оренду тощо) автомобілем марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Лохвицьким МРЕВ ДАІ УМВС України у Полтавській області 12 лютого 2005 року (а.с.6). Згідно з довідкою №9163903 про дорожньо-транспортну пригоду відділення державної автоінспекції МВС України м. Слов'янська Донецької області вбачається, 26 лютого 2013 року о 09 годині 00 хвилин сталося дорожня транспортна пригода, учасниками якої були вантажний ГАЗ3307 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та легкового автомобіля марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] внаслідок недодержання дистанції, а саме порушення 12,3, 13,1 Правил дорожнього руху водієм [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки Державтоінспекції МВС автомобіль марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] 26.02.2013 року о 09 годині 00 хвилин на автошляху вул. Фрунзе м. Слов'янська отримав механічні пошкодження, а саме: відбулась деформація задньої панелі, кришки багажника, двох задніх ліхтарів, заднього бамперу, заднього номерного знаку (а.с.10). Відповідно з даними висновками експертного автотоварознавчого дослідження №052 від 06.03.2013 року було встановлена вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] на час проведення автотоварознавчого дослідження, що складає 24230 грн. 65 коп. Крім того, була визначена вартість відновлювального ремонту (без врахування коефіцієнту фізичного зносу деталей) автомобіля марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER], яка складає на час проведення дослідження 40501 грн. 45 коп. Ринкова вартість автомобіля марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] на час проведення автотоварознавчого дослідження без врахування аварійних пошкоджень складає 42040 грн. 00 коп. (а.с.14-18). Відповідно до довідки про балансову належність від 03.03.2014р. №374/02, автомобіль ГАЗ-3307 [NUMBER] перебуває на балансі КП «Словміськводоканал» з 1994 року (а.с.92). Наказом директора КП «Словмісьководоканал» №1-к від 01.01.2008р. [PERSON] прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів (а.с.93). Відповідно до п. 6 Постанови №4, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2013 року [PERSON] визнаний винним за ст. 124 КоАП України за порушень п. 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. (а.с.12). При розгляді даної справи суд застосовує положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV (далі - Закону) в редакції, чинній з 05 лютого 2013 року, тобто на час виникнення правовідносин. Згідно зі ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю та майну постраждалої особи. Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. Як вбачається з пояснень позивача, 22.04.2013 року ним було направлено письмове звернення до МТСБУ з вимогою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до матеріалів справи, 22.05.2013 року Моторне(транспортне) страхове бюро України надіслало на адресу [PERSON] лист №3/1-05/12670, з якого вбачалось про необхідність останньому відповідно до ст. 35 Закону надіслати на адресу МТСБУ ряд документів для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди його автотранспортному засобу. Крім того, в листі роз'яснювалось, що сума ПДВ буде відшкодована лише після надання документів, що підтверджують його сплату під час відновлювального ремонту (а.с.9). Як вбачається з письмових пояснень в.о. начальника департаменту МТСБУ, 29 липня 2013 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) потерпілій особі [PERSON] на підставі наданого ним висновку №052 від 06 березня 2013 року в розмірі 20 192 грн. 20 коп. (без врахування ПДВ). Суд ставиться критично до посилання представника МТСБУ щодо відсутності підстав для виплати [PERSON] розміру податку на додану вартість, яка була визначена у розмірі 20% від розміру оціненої шкоди і складає 4 038,45 грн. у зв'язку з його неналежним зверненням до їх служби без надання оригіналів документів, що підтверджують факт оплати проведеного ремонту. Дійсно, у відповідності до абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТБСУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідно до пояснень МТСБУ, до їх департаменту позивач направляв копії товарних чеків, акти виконаних робіт, які підтверджують собою факт придбання деталей та виконання відновлювального ремонту автомобіля марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] В судовому засіданні позивач долучив до справи наступні оригінали: товарного чеку №56 від 28 березня 2013 року, товарного чеку №168 від 28 березня 2013 року та акт виконаних робіт від 28 березня 2013 року (а.п. 43-45) . Будь-яких заборон чи застережень щодо неможливості здійснити страховиком виплату суми податку у разі надання постраждалою особою лише копій документів, що підтверджують факт оплати проведеного ремонту автомобіля закон не містить, а тому факт звернення позивача до МТСБУ з наданням лише копій необхідних документів не може бути перешкодою для позитивного вирішення питання. Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень. Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача - Моторне (транспортне) бюро України розміру недоплаченого суми податку на додану вартість у розмірі 4 038 грн. 45 коп., позивач [PERSON], на думку суду, реалізує своє конституційне право на звернення до суду у зв'язку з безпідставним порушенням його інтересів, крім того, суд вважає, що дані вимоги позивача підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Зі змісту ст.ст. 22, 28, 29 Закону вбачається наступне: у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - Постанова №6), при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395). Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Відповідно до даних бюлетеня автотоварознавця №75 за лютий 2014 року, виданого спільно Міністерством юстиції України, Донецьким НДІСЕ, Інформаційно-обчислювальним центром «Союз експертів України», середнє значення вартості нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт, отриманих по станціям з різною формою оподаткування і рекомендовані регіональним відділенням СЕУ не підлягає ні додаванню, ні відрахуванню ПДВ, а приймаються як середньо ринкові і остаточні. Вирахування або додавання до середньоринкової вартості нормо-години ПДВ - є грубою помилкою. З наведених вище відомостей висновку експертного автотоварознавчого дослідження №052 від 06.03.2013 року вбачається, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля марки «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] на час проведення автотоварознавчого дослідження, що складає 24 230 грн. 65 коп. Розрахунок розміру матеріальної шкоди експертом-автотоварнознавцем проведено у повній відповідності з рекомендаціями бюлетеня автотоварознавця №75 за лютий 2014 року, та, крім того, такий розрахунок повністю узгоджується з вимогами Постанови №6. Так, розрахунок вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] проведений за формулою: У=Срем.раб.+Сди+Смат+УТС, де Срем.раб.- вартість ремонтних робіт=14 454 грн. 95 коп.; Смат. - вартість матеріалів = 2 802 грн. 50 коп. УТС - величина втрати товарної вартості = 0; розрахунок коефіцієнта зношеності (Еи) зроблений з урахуванням більш ніж 12-річного віку транспортного засобу і становить 70%, Сди.(вартість деталей з урахуванням зносу)=Сд*(1-Еи)=23244*0,3= 6973 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів, які б спростовували розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, який зазначений у звіті про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, №052 відповідач суду не надав, а посилання його на розрахунок страхового відшкодування за відповідною формулою, яка враховує зниження суми на ПДВ на запчастини та матеріали, не ґрунтується на законі. Зменшення вартості пошкодженого майна на суму ПДВ не передбачено законодавством. Враховуючи зазначене, суд вважає, що внаслідок пошкодження автомобіля, позивачу заподіяна матеріальна шкода в розмірі 24 230 грн. 65 коп., яка з урахуванням фактично здійснених виплат, має бути відшкодована відповідачем МТСБУ. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з КП «Словмісьководоканал» різниці між сумою витраченою позивачем на проведення відновлювального ремонту у розмірі 34 844 грн. та сумою страхового відшкодування в розмірі 20 792 грн. 20 коп., що у підсумку складає 10 643,35 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страховою виплатою вважають грошову суму, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. А страховим відшкодуванням - страхову виплату, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Як вже було зазначено судом вище, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей. Різницю між фактичним розміром та страховим відшкодуванням необхідно стягувати з особи, визнаної винною у скоєнні ДТП, саме до цього зводиться правова позиція, висловлена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках у розділі «Спірні питання, пов'язані зі страхуванням автотранспортних засобів, настанням страхових випадків та страхових виплат». З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №052 від 06.03.2013 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту (без врахування коефіцієнту фізичного зносу деталей) автомобіля «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] становить 40 501 грн. 45 коп. і її розрахунок проведений за формулою: Свр=Срем.раб.+Сд+Смат, де Срем.раб.- вартість ремонтних робіт=14 454 грн. 95 коп.; Сд - вартість матеріалів = 23 244 грн. 00 коп.; Смат. - вартість матеріалів = 2 802 грн. 50 коп. Однак, з пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні вбачається, що на теперішній час автомобіль ним відремонтовано. Згідно оригіналів товарних чеків вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mersedes Benz» 190 D реєстраційний номер [NUMBER] склала 34 844 грн. (а.с. 43-45). Суд не може погодитись з доводами представника відповідача КП «Словмісьководоканал» що строк сплати позивачу сум на відшкодування заподіяної шкоди його автомобілю не настав, бо він виникне лише в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки страховик (в даному випадку МТСБУ) відшкодовує лише витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, і, в даному випадку, вони становлять 24 230 грн. 65 коп. Таким чином з відповідача КП «Словмісьководоканал» підлягає стягненню 10 613 грн.35 коп.=34 844 грн. 00 коп.-24 230 грн. 65 коп. Вимога позивача про відшкодування витрат, понесених на оплату автотоварознавчого дослідження задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В ході судового розгляду було встановлено, що оригінал квитанції про оплату послуг експерта автотоварзнавця в позивача відсутній, і наявна лише її копія (а.с.13). Крім того, зі змісту позову вбачається, що позивач просить стягнути на його користь витрати у сумі 450 грн. за проведення експертизи №041, в той час, як до справи додано копію квитанції за проведення експертизи №052 у сумі 600 грн. Така відмова не позбавляє позивача права повторного звернення до суду з даною вимогою, у разі її належного обґрунтування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача КП «Словмісьководоканал» витрати по оплаті послуг адвокату в сумі 4000 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи встановлено, що представник позивача [PERSON] приймав участь у судових засіданнях по цій справі: 09 січня 2014 року - 6 хвилин (а.с.32-33), 17 січня 2014 року - 30 хвилин (а.с.46-47), 05 лютого 2014 року - 26 хвилин (а.с.63), 19 лютого 2014 року - 2 хвилини (а.с.80), 05 березня 2014 року - 76 хвилин, а всього 140 хвилин. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати з січня 2014 року був встановлений - 1 218 гривень на місяць, тобто граничний розмір витрат за надання правової допомоги складає 1 136 грн. 80 коп. (1218 х 40% : 60 хв. х 140 хв. = 1136,8 грн.). Як вбачається з наданої позивачем квитанції від 05.09.2013р. (а.с.26) гонорар адвоката [PERSON], сплачений позивачем [PERSON], склав 4000,00 грн. Однак, з урахуванням наведених розрахунків суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1136 грн. 80 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до частини 216 ЦПК України суд ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів повинен зазначити в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним. Згідно приписів цієї статті якщо рішення ухвалюється щодо кількох відповідачів то суд у резолютивній частині повинен також висловити міркування в частині, що стосується кожного з них, і зазначити, з кого, в якому розмірі, що стягується, в якій частці покладається відповідальність на кожного із відповідачів окремо. З урахуванням частин задоволених вимог (72 % та 28 %) суд вважає за потрібне стягнути з КП «Словмісьководоканал» на користь позивача судові витрати: понесені на оплату юридичної допомоги у сумі 818,50 грн., та понесені на оплату судового збору у сумі 165,17 грн.: з відповідача МТСБУ суд вважає за потрібне стягнути понесені на оплату юридичної допомоги у сумі 318,30 грн., та понесені на оплату судового збору у сумі 64,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial