Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 червня 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк», Товариство, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 45393,02 дол.США в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення, а також пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 323657грн.24коп. В обґрунтування вимог ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що 15 січня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 661/28-320, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 40000 доларів США зі сплатою 13,5% річних та строком повернення до 14 січня 2018року та зобовязалася повернути його позивачу шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів, процентів за користування кредитом, а також виконати інші договірні зобовязання у повному обсязі. Посилаючись на те, що [PERSON] припинила повернення кредиту, внаслідок чого станом на 06.04.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 45393,02 дол. США, при цьому відповідач продовжує ухилятися від виконання кредитного договору, позивач вважав, що є підстави для стягнення заборгованості з [PERSON] у зазначеному розмірі разом із передбаченою договором пенею за несвоєчасне повернення кредиту за один рік, що передував зверненню до суду. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач та її представник позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити. [PERSON] зазначила, що дійсно отримала у 2008 році доларовий кредит в банку, однак через різке погіршення економічної ситуації в країні, що негативно вплинуло на її матеріальний стан, а також у звязку із знеціненням національної валюти майже втричі, не має можливості повернути кредит у заявленому банком розмірі. Представник відповідача надав заперечення, в яких вказав, що сума заборгованості розрахована ПАТ «Укрсоцбанк» невірно, оскільки в розрахунку не відображений належним чином факт часткового погашення [PERSON] кредиту у розмірі 5000 дол.США згідно з угодою №4 до кредитного договору, укладеною між сторнами 30.01.2014 року. Крім того, представник відповідача вважав, що банком пропущено трирічний термін звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості, і тому у позові слід відмовити. Крім того, зазначив, що додана до позову додаткова угода №3 відповідачем не підписувалася, тому її положення не можуть братися до уваги при визначенні загальної суми боргу. Посилаючись на те, що невиплата кредиту у встановлені договором строки повязана із значним погіршенням матеріального стану [PERSON], її представник просив не стягувати з неї неустойку (пеню) за неналежне виконання зобовязання. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 січня 2008 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір №661/28-320 за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу грошові кошти у сумі 40000 доларів США зі сплатою 13,5% річних та комісій в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів та порядком повернення кредиту, за якими кредит разом з нарахованими відсотками повертається позичальником рівними частинами у сумі 333,33 долари США не пізніше пятого числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 14 січня 2018 року (а.с.а.с.102-105). Відповідно до п.1.2. Договору кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна - садового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами №10 по вулиці Лінія 2, садовий кооператив «Степовий», селище Молодіжне Овідіопольського району Одеської області та земельної ділянки площею 0,060 га, на якій він розташований. За умовами договору надання кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку №22336661782811 в Іллічівському відділенні Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок позичальника №26203661782810 в Іллічівському відділенні Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», на підставі письмової заяви позичальника (п.2.1.Договору). За змістом п.2.4 Договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше пятого числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Відповідно до умов Договору нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється в порядку, в сумі та в строки, що встановлені тарифами (п.2.5. Договору). Згідно з п. 2.6 Договору нарахування неустойки (пені) здійснюється в останній робочий день поточного місяця за період з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами чи комісіями по передостанній робочий день поточного місяця. Пунктом 2.8 Договору передбачено, що позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів по мірі їх надходження, в розмірі існуючої заборгованості за цим договором, в тому числі кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також можливою неустойкою (пенею, штрафом) з поточного рахунку позичальника. Положеннями Договору також встановлено, що [PERSON] зобовязалася погашати банку кредит відповідно до п.п.1.1, 3.3.14 Договору, сплачувати кредитору проценти та комісії, а також сплачувати неустойку (пеню, штраф) в строки, встановлені в п.п.2.4-2.6 цього Договору (п.п. 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7 Договору). Пунктом 3.3.14 Договору передбачено обовязок відповідача достроково, протягом 30 календарних днів після отримання позичальником письмової вимоги кредитора, повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливу неустойку (пеню, штраф), а також достроково виконати свої зобовязання у випадках, в порядку та в строки, що передбачені в п.5.4 цього Договору. Відповідно до п.4.1 Договору у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.3.14 цього Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобовязань за цим Договором від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Пунктом 4.3 Договору передбачена сплата позичальником пені в розмірі 0,005 процентів від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожен день прострочення у разі порушення перерахування кредитних коштів у строк, зазначений в п.3.1.2 Договору. Відповідно до п.3.2.5.2 Договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобовязань за цим договором протягом 30 календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу). З матеріалів справи вбачаться, що до підписання кредитного договору [PERSON] була попередньо ознайомлена з розміром сукупної вартості кредиту, значенням реальної процентної ставки та розміром абсолютного значення подорожчання кредиту, про що свідчить підпис відповідача під складеним банком попереднім розписом (а.с.а.с.16,17). З матеріалів справи також вбачається, що 15 січня 2008року за заявою відповідача на видачу готівки та на підставі договору №661/28-320 від 15.01.2008року їй було видано кошти в сумі 40000 доларів США. Отримання коштів підтверджується наявністю підпису отримувача в заяві на видачу готівки (а.с.21) Судом також встановлено, що сторонами 16.04.2009 року та 27.04.2010 року укладено додаткові угоди №2 та №3, якими було внесено зміни до п.1.1 кредитного договору від 15.01.2008 року в частині графіку повернення кредитних коштів без зміни суми кредиту та відсоткової ставки, а саме зменшено розмір щомісячних внесків, які повинна сплачувати [PERSON] за кредитом у період з квітня 2009 року по березень 2010 року (30дол.США замість 333,33дол.США), з квітня 2010 року по вересень 2011 року (50 дол.США замість 333,33 дол.США) та збільшено їх розмір у період з вересня 2011 року по грудень 2017 року (448,33 дол.США замість 333,33дол.США). З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2014року між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін №4 до договору кредиту, за умовами якого сторони [PERSON] здійснює часткове погашення заборгованості до 30.01.2014 року за кредитом у розмірі 5000 дол.США, при цьому зарахування вказаних коштів здійснюється в іншій черговості, аніж було передбачено положеннями кредитного договору (а.с.136). Судом встановлено, що на виконання цієї угоди 30.01.2014 року відповідачем внесено на свій рахунок в ПАТ «Укрсоцбанк» готівку у розмірі 5000 дол.США, що підтверджується квитанцією від 30.01.2014 року №FJB-1403066100010 (а.с.135). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.04.2016 року [PERSON] у звязку з припиненням погашення кредиту допущено заборгованість за договором в загальному розмірі 45393,02 доларів США, з яких: 28453,38 доларів США - заборгованість за кредитом та 16939,64 доларів США за відсотками, що також призвело до нарахування банком пені за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 323657грн.24коп (а.с.а.с.142-145). З витягу зі Статуту ПАТ «Укрсоцбанк» слідує, що 09 березня 2010року Загальними Зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на «публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», при цьому банк є правонаступником щодо всіх прав та обовязків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства (а.с.а.с.95-101). Вирішуючи спір, що виник між сторонами із зобовязальних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких належить примусове виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК). Визначення поняття зобовязання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Так, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з нормами ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений у зобовязанні строк. Договором, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). При цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК ). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Зокрема, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 ст.533 ЦК). З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] допустила виникнення заборгованості, та, відповідно, порушила договірні зобовязання, у банка виникло право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів із застосуванням передбачених договором штрафних санкцій. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням того, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками в іноземній валюті доларах США, суд вважає необхідним визначити із застосуванням офіційного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на 29.11.2016 року (1 долар США = 25,6595 гривень), гривневий еквівалент розміру заборгованості, що підлягає стягненню, який на день ухвалення рішення дорівнює 1164762грн.19коп. (45393,02 х 25,6595). Суд оцінює критично доводи представника відповідача щодо застосування позовної давності до вимог банку про повернення кредиту з огляду на таке. Відповідно ст.256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК). За змістом ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. В судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що відповідач періодично здійснювала погашення простроченої заборгованості та нарахованих відсотків. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж в рахунок погашення простроченої заборгованості у розмірі 80 дол.США зроблено [PERSON] 30.06.2015 року, та остання сплата відсотків за кредитом внесена нею у розмірі 80 долСША 22.03.2016 року (а.с.144). Зазначене свідчить про визнання відповідачем свого обовязку погашати заборгованість за кредитом та сплачувати відсотки, що має наслідком переривання позовної давності та необхідність її обчислення з 22.03.2016 року, відтак підстав для застосування загальної позовної давності до вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором у суду немає. Доводи представника відповідача щодо необхідності зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з [PERSON], через погіршення її матеріального становища, суд не бере до уваги з огляду на таке. За змістом ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений лише якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням того, що розмір пені, нарахованої банком (323657грн.24коп.), не перевищує розміру кредиту та відсотків, що підлягають поверненню за договором (1164762грн.19коп), та складає менше третини від загальної суми заборгованості, суд доходить висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з [PERSON] Посилання представника відповідача на неможливість врахування положень додаткових угод №2 та №3 при визначенні розміру заборгованості за кредитом суд вважає надуманими та такими, що не мають правового значення для вирішення спору, оскільки, по-перше, відповідач та її представник, заперечуючи факт підписання додаткової угоди №3, попри розяснення суду, з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи не зверталися, по-друге, [PERSON] у період з 05.05.2010року по 09.03.2011року вносила щомісячні платежі за кредитним договором у зменшеному розмірі, передбаченому саме додатковою угодою №3 від 27.04.2010року по 50дол.США на місяць (а.с.142), що свідчить про її обізнаність зі змістом цього правочину та згоду з його умовами, та, по-третє, розмір кредиту та відсотків вказаними угодами не змінювався, відтак на визначення суми загальної заборгованості зміст цих угод не впливав. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 22996грн.30коп. (а.с.4). За таких обставин, сплачений ПАТ «Урксоцбанк» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь банку. З огляду на викладене,

Outcome: approved