Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 25.02.2014 року звернулося до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимох представник позивача зазначила, що відповідно до укладеного договору №DN81AR07000057 від 12.12.2007 року [PERSON] 12.12.2007 року отримав кредит у розмірі 89581,83 грн. на термін до 11.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.02.2014 року має заборгованість - 49709,55 грн. яка складається: - 28128,44 грн. заборгованість за кредитом; - 6,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 21569,88 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Мазур О.О. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] на виклики до суду не з'являється. Зареєстрованим місцем проживання відповідача є с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області. За правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем - Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем - [PERSON] 12.12.2007 року укладено договір кредиту №DN81AR07000057 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 89581,83 грн. на термін до 11.12.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору (п. 7.1) погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати (з 12 по 16 число кожного місяця), Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1461,63 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Відповідно до п. 7.4 Договору при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує внаслідок чого станом на 05.02.2014 року виникла заборгованість у розмірі 49704,55 грн., яка складається: - 28128,44 грн. заборгованість за кредитом; - 6,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 21569,88 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК та не передбачають можливості припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №DN81AR07000057 від 12.12.2007 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 49704,55 грн., яка складається: - 28128,44 грн. заборгованість за кредитом; - 6,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 21569,88 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 243 грн. 60 коп. На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved