Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

01 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання трудового договору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 квітня 2013 року між ним та відповідачем було укладено трудовий договір № 12181300109, який зареєстровано 11.04.2013 року в Лутугінському РЦЗ Луганської області. Відповідно до укладеного трудового договору він працював маляром до тих пір, доки 26 серпня 2014 року він змушений був переселитися з тимчасово окупованої території та фактично припинити трудові відносини з відповідачем. Позивач зазначив, що не має можливості письмово звернутись з заявою про звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, так як територія, на якій розташоване його місце роботи, є тимчасово окупованою. Відсутність роботи та заробітку ставить його у скрутне становище, а він працездатний та готовий приступити до роботи. В судове засідання позивач не прибув, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. У разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився. Відповідно до листа УДППЗ «Укрпошта» Харківська дирекція Центр поштового звязку № 6 повідомлено, що у звязку із контролюванням Лутугінського району Луганської області терористами, доставка кореспонденції туди не здійснюється. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, а на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було було укладено безстроковий трудовий договір № 12181300109, який зареєстровано 11.04.2013 року в Лутугінському РЦЗ Луганської області. Відповідно до укладеного договору [PERSON] був прийнятий на роботу малярем (а.с.5-6). [PERSON] постійно проживав в с-щі Георгіївка Лутугінського району Луганської області, вул. Підгорна, б.101, і перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в м. Первомайський Харківської області, б.2, корп. «а», кв.62, що підтверджується довідкою від 03.11. 2014 року № [NUMBER] про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.(а.с.3). Статтею 38 Кодексу законів про працю України встановлено, зокрема, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. З 26 серпня 2014 року позивач змушений був переселитися з тимчасово окупованої території та не мав змоги звільнитися з роботи. Фактично трудові відносини між сторонами були припинені. У зв'язку з тим, що роботодавець знаходиться на території, де проходить антитерористична операція, у позивача не має можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку, а також працевлаштуватися на законних підставах, отримувати допомогу на випадок безробіття. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадах, передбачених законом. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» затверджено порядок реєстрації трудового договору. Відповідно до п.п. 8, 9 Порядку, у разі припинення трудового договору достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач позбавлений іншим шляхом відстояти свої законні права та інтереси.

Outcome: approved