Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду від 22.05.2017р. відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Кам'янка-Бузької міської ради про відшкодування моральної шкоди. Позивачем [PERSON] на вищевказане рішення районного суду подано апеляційну скаргу. Згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14.06.2017р. дану справу повернуто в районний суд для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки не вирішено питання щодо судових витрат. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, не прибув, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача - Кам'янка-Бузької міської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Встановлено, що постановляючи рішення в справі, поза увагою залишено вирішення питання щодо розподілу понесених сторонами судових витрат. Дослідженими матеріалами справи, встановлено, що при зверненні до суду із позовом застосовано норми на п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір", згідно якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Разом з тим, не справляння судового збору при зверненні із позовом не є підставою для звільнення від сплати судового збору при вирішенні даного питання в порядку ст.88 ЦПК України, згідно частини другої якої, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд приходить до висновку, що не справляння судового збору при поданні позивачем позову з підстав викладених у п.13 ч.2 ст.3 "Про судовий збір" є гарантією наданою державою щодо доступу до правосуддя, однак в кожному випадку не може бути залишеним поза увагою питання щодо розподілу судових витрат по справі. Позивач не є особою звільненою від сплати судового збору. При поданні позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що у 2016 році становило 1378, 00 грн. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю та судом не знайдено підстав щодо компенсації судових витрат за рахунок держави, є всі підстави щодо покладення судових витрат на позивача.

Outcome: approved