Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" - Семанцо О.О. звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2011 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКAWGК00000367 від 05.12.2005 року у розмірі 27955,00 грн., звернуто стягнення на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З метою реалізації вищевказаного майна, позивачем було направлено відповідачу письмову вимогу про необхідність звільнення займаного житлового приміщення, однак дана вимога останніми була проігнорована, тому позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Беручи до уваги заяву представника позивача, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №МКAWGК00000367 від 05.12.2005 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «Приват Банк») надав [PERSON] кредит у розмірі 27955,00 гривень зі сплатою 1,75% річних з кінцевим терміном повернення до 03.12.2015 року. (а.с. 9-12) В забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 05.12.2005 року. Згідно даного договору банку передано в іпотеку належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно, а саме будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16) Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 грудня 2011 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено частково, звернуто стягнення на переданий в іпотеку будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-20) З відповіді №1347 від 17.06.2014 року вбачається, що по обліках Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). З відповіді №1691 від 24.07.2014 року вбачається, що по обліках Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні (а.с. 82). Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням того, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] та, що відповідно до повідомлення з Мукачівського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає, за відсутності доказів проживання відповідача та інших осіб в спірному будинку, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed