Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

01.08.2019 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшов позов Кременчуцької міської ради Полтавської області до [PERSON] про відшкодування збитків. В обґрунтування позову представник вказав на те, що Кременчуцькій міській раді Полтавської області з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що [PERSON] 16.01.2015 року на підставі договору купівлі-продажу набула у власність об`єкт незавершеного будівництва, приміщення офісу по [ADDRESS] . Однак, Відповідачем так і не були виконані вимоги законодавства та з дня набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва не оформлено право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. У період з 01.08.2016 року по 01.08.2019 року відповідач використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту незавершеного будівництва, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст.\~125,\~126 Земельного кодексу України\~правовстановлюючих документів на земельну ділянку. На листи-повідомлення міськради відповідач не реагує, збитків не відшкодовує. Міська рада просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 128 911 грн. 07 коп. Представник позивача Костик А.О. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов суду не направила. У відповідності до вимог\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно\~ст. 280 ЦПК України. Ухвалою судді від 30.08.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 06.11.2019 року та 23.12.2019 року здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України. Дослідивши матріали справи та надані докази, суд встановив наступне. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Кременчуцькій міській раді Полтавської області стало відомо, що [PERSON] 16.01.2015 року на підставі договору купівлі-продажу набула у власність об`єкт незавершеного будівництва, приміщення офісу по [ADDRESS] . Однак, відповідачем не були виконані вимоги законодавства та з дня набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва не оформлено право користування земельною ділянкою комунальної форми власності. Так, у період з 01.08.2016 року по 01.08.2019 року відповідач використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачувала, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту незавершеного будівництва, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б отримати у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст.\~125,\~126 Земельного кодексу України\~правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Кременчуцькою міською радою Полтавської області здійснено розрахунок суми збитків заподіяних відповідачем, відповідно до якого за період з 01.08.2016 року по 01.08.2019 року становить 128 911 грн. 07 коп. Листом-повідомленням від 28.11.2018 року за вих. № 01-50/72544 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомлено відповідача про необхідність врегулювання питання укладення договору оренди землі. Відповідач ніяким чином не відреагував. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Відповідно до положень\~ст. 80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У відповідності до статей\~122,\~123,\~124\~Земельного кодексу\~України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122\~цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Частина 1\~статті 93 Земельного кодексу України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої\~статті 96 Земельного кодексу України). Водночас за змістом\~статті 125 Земельного кодексу України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2\~статті 120 Земельного кодексу України\~не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. \~У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.\~\~ Згідно матеріалів справи відповідач у відповідний період була власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці. Проте немає доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, Відповідач користувався цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Відповідно до частини другої\~статті 152 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.\~ Предметом регулювання\~глави 83 Цивільного кодексу України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Статтею 1212 Цивільного кодексу України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 Цивільного кодексу України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно\~статті 1214 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. З огляду на викладене [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~статті 206 Земельного кодексу України,\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України,\~визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72\~Податкового кодексу України). Податковим кодексом України\~визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи відповідач у період з 01.08.2016 року по 01.08.2019 року не сплачувала за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшила свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України\~у розмірі 1 933 грн. 67 коп. Відповідно до 263-265 ЦПК України, суд - \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved