Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

01.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, в якому просив зменшити розмір аліментів з 01.07.2015 року, які стягуються з нього на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2015 року на користь [PERSON] на утримання дочки з 2000 гривень на 25 % з усіх видів заробітку (доходів), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, посилаючись на те, що він на даний час ніде не працює та проживає з батьками, які є пенсіонерами, тому не взмозі сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив суду, що в нього тяжке матеріальне становище . Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та повідомила суду, що позивач не сплачує аліменти, в зв'язку з чим станом на 01.03.2016 року має заборгованість у розмірі 13125,14 гривень. Також пояснила, що вона сама виховує дитину, відповідач ніякої участі у вихованні не приймає. Крім того, позивачем не надано доказів які б підтверджували погіршення його матеріального стану. Представник третьої особи старший державний виконавець Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції Кандзюба Н.М. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, в зв'язку з великою навантаженністю на роботі. Вислухавши сторони по справі та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починоючи з 22.01.2015 року і до її повноліття. Відповідно до вимог ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду, за позовом платника, або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального, або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності із ст.60 ЦПК України, обов'язок доказування обставин, на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладено на сторони. Позивачем, в порушення вимог, передбачених ст.60 ЦПК України та ч.1 ст.192 СК України, будь-яких доказів, які б свідчили про зміну його матеріального або сімейного стану чи погіршення його здоров'я суду не надано. Відповідачка надала суду докази, які свідчать про те, що позивач ухилявся від сплати аліментів на доньку, має заборгованість по аліментам станом на 01.03.2016 року у розмірі 13125,14 гривень. Також відповідачка надала суду довідку № 4-65 від 19.04.2016 року, видану Міською дитячою поліклінікою №3 про потребу дитини у домашньому догляді, довідка дійсна до 25.09.2016 року, тобто дитина потребує додаткових витрат на лікування. На основі вище викладеного, суд встановив, що позивач не послався на жодний доказ чи обставину того, що у нього змінилось матеріальне чи сімейне становище, чи погіршився стан здоров'я, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Зазначені позивачем обставини, а саме те, що він ніде не працює та проживає з батьками, які є пенсіонерами, не являються підставою для зменшення розміру аліментів, тому в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів необхідно відмовити. На підставі ст. 192 СК України та

Outcome: dismissed