Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

01 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: скасувати арешт з нерухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), а саме з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 40065260 від 04.10.2013 p., прийнятою Другим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 13940709; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 40063602 від 04.10.2013 p., прийнятою Другим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 13940714; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 45241409 від 27.10.2014 p., прийнятою Другим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 14616005; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 47236103 від 10.04.2015 p., прийнятою Першим Малиновським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 15322165; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 38228563 від 29.05.2013 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 13717904 та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС внесений на підставі вихідного листа 13591 від 29.05.2013 p.; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 39875020 від 25.09.2013 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 13921319 та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС внесений на підставі вихідного листа 28360 від 25.09.2013 p.; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 46407091 від 08.05.2015 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 15339608 та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС внесений на підставі вихідного листа 10233 від 08.05.2015 p.; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першого Приморського відділу державної виконавчої службі Одеського міського управління юстиції, за вихідним номером 5286 від 29.02.2012 р. та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за вихідним номером В-1/361 від 18.06.2015 р. та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС; скасувати розшук з рухомого майна що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про розшук транспортного засобу Приморського відділу державної виконавчої службі Одеського міського управління юстиції, за вихідним номером ВП 46407091 від 24.12.2015 р. та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС; скасувати розшук з рухомого майна що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про розшук транспортного засобу Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за вихідним номером ВП 47886080 від 02.08.2016 р. та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС; скасувати арешт з рухомого майна, що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першого Приморського відділу державної виконавчої службі Одеського міського управління юстиції, за вихідним номером 28360 від 25.09.2013 р. та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС; скасувати розшук з рухомого майна що належить [PERSON] ([ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), накладений відповідно до Постанови про розшук транспортного засобу Першого Приморського відділу державної виконавчої службі Одеського міського управління юстиції, за вихідним номером 09.8977 від 15.11.2013 р. та вилучити цей запис з Єдиного державного реєстру МВС. Свої вимоги мотивує тим, що накладені арешти повинні бути скасовані, по-перше, у зв'язку з тим, що вони були накладені вже після укладення між сторонами Договору позики, відповідно до якого Позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок усього рухомого та нерухомого майна, що належить подружжю. По-друге, Позивач є новим кредитором за Договором кредиту №2007/686-Ф03.16/120, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], за Договором кредиту №2007/686-Ф03.16/157 від 26.04.2007 p., укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], а також за Договором кредиту №2008/686-ф03.18/56 ., укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], та відповідно до цього є новим заставодержателем за всіма договорами застави, що укладалися в забезпечення виконання зобов'язань за цими кредитними договорами. По-третє, як стало відомо Позивачу, виконавчі провадження, на підставі яких були накладені арешти, закриті, а виконавчі листи повернуті стягувачам. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 14.03.2018 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, її представник [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, звернулись до суду з заявами про визнання позову та просили розглядати справу у їх відсутність. Представники третіх осіб Першого Приморського відділу Державної виконавчої Одеського міського управління юстиції, Першого Малиновського відділу Державної виконавчої Одеського міського управління юстиції, Другого Малиновський відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції також звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явився, про розгляд справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши поданий позов, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено що 20 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, на підтвердження укладення даного договору відповідачем [PERSON] була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що він отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 50 000 дол. США, які зобов'язався повернути в строк до 20 січня 2016 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаною розпискою, [PERSON] передав позивачу усе рухоме та нерухоме майно, яке належить йому та його дружині [PERSON]. Окрім того з тексту даної розписки вбачається, що [PERSON] дала свою згоду на тримання її чоловіком грошових коштів, та зазначає, що грошові кошти будуть витрачені в інтересах сім'ї. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем були надані боргові розписки, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні. Суд приймає дану розписку в якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов'язання, так як відповідачі даний факт жодним чином не спростували більш того позовні вимоги взнали, а від так підтвердили факт її укладання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що до сьогоднішнього дня боргове зобов'язання [PERSON] не виконано. Замість цього [PERSON] запропонував задовольнити свої вимоги за рахунок його рухомого та нерухомого майна, шляхом укладення між сторонами договорів дарування. Але у зв'язку з тим, що на все майно подружжя під час примусового виконання були накладені арешти, укласти договір дарування сторони не мають можливості, тим самим порушуються права Позивача на задоволення своїх вимог за договором позики та отримання грошових коштів. Дійсно, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за номером 114771798 від 21.02.2018 р. 15.06.2011 р. зареєстрований арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП №26086868 від 15.06.2011 p., прийнятою Підрозділом примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження 11290735. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за номером 114770563 від 21.02.2018 р., на майно [PERSON] накладені наступні арешти: 15.06.2011 р. зареєстрований арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП №26086650 від 15.06.2011 p., прийнятою Підрозділом примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, реєстраційний номер обтяження 11290967 25.02.2012 р. зареєстрований арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП №31111245 від 03.02.2011 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, номер обтяження 12208897 (номер запису про обтяження 8709400); 25.02.2012 р. зареєстрований арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП №31283591 від 03.02.2011 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, номер обтяження 12208958 (номер запису про обтяження 8712096); 16.08.2012 р. зареєстрований арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП №31111245 від 02.07.2012 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, номер обтяження 12208897 (номер запису про обтяження 8712224). Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за номером 54021370 від 15.11.2017 р. на рухоме майно [PERSON] накладені наступні арешти: 03.06.2013 р. зареєстрований арешт рухомого майна, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 38228563 від 29.05.2013 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 13717904; 25.09.2013 р. зареєстрований арешт рухомого майна, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 39875020 від 25.09.2013 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 13921319; 12.05.2015 р. зареєстрований арешт рухомого майна, що належить [PERSON], відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення його відчуження ВП 46407091 від 08.05.2015 p., прийнятою Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за номером 15339608. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), також, ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Таким чином, судом встановлено, що накладені ДВС арешти повинні бути скасовані у зв'язку з тим, що вони були накладені вже після укладення між сторонами Договору позики, відповідно до якого Позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок усього рухомого та нерухомого майна, що належить подружжю. Також суд бере до уваги, що Позивач є новим кредитором за Договором кредиту №2007/686-Ф03.16/120 від 15.02.2007 p., укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], за Договором кредиту №2007/686-Ф03.16/157 від 26.04.2007 p., укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], а також за Договором кредиту №2008/686-ф03.18/56 від 27.06.2008 p., укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], та відповідно до цього є новим заставодержателем за всіма договорами застави, що укладалися в забезпечення виконання зобов'язань за цими кредитними договорами. У зв'язку з невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитними договорами, 23.01.2015 р. на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 вересня 2014 р. у справі №447-14, Дніпровським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист №755/29354/14-ц. Більш того, з листа Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 03.11.2016 р. за вих. №09.1-14640/В-1 вбачається, що виконавчий лист за виконавчим провадженням ВП №26086868 повернуто стягувачу. А відповідно інформації з реєстру виконавчих проваджень, виконавчий лист за виконавчим провадженням ВП №39875020, відкритим у Першому Приморському відділі Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції бу також повернутий стягувачу. Отже, виконавчі провадження на підставі яких були накладені арешти, закриті, а виконавчі листи повернуті стягувачам. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення майна з - під арешту, оскільки наявність зареєстрованих арештів на нерухоме та рухоме майно боржників позбавляє позивача можливості в майбутньому зареєструвати право власності. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial