Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

02.04.2014 року Заводський ВДВС Миколаївського МУЮ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків завданих втратою рухомого майна, переданого відповідачу на відповідальне зберігання. Так, позивач зазначив, що на його виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 34917247 за виконавчим листом виданим 29.06.2011 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 2-100/11 про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ Кредитпромбанк заборгованості в сумі 1543152,54 грн.; за виконавчим листом виданим 02.04.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-1412/2011 про стягнення [PERSON] на користь ПАТ Кредитпромбанк заборгованості в сумі 643303,81 грн.; за виконавчим листом виданим 28.11.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-1940/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Дочірній банк Сбербанк Росії заборгованості в сумі 458446,77 грн. В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем 18.06.2013 року винесена постанова, на підставі якої 26.06.2013 року складено акт опису і арешту належного боржникові [PERSON] транспортного засобу Lexus LS 460, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно акту опису та арешту вказаний транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання відповідачу. 12.12.2013 року під час проведення виконавчих дій за місцем зберігання описаного та арештованого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 43/3 транспортний засіб Lexus LS 460, державний реєстраційний номер [NUMBER] не виявлено. 20.12.2013 року державний виконавець направив відповідачу рекомендованим листом вимогу про повернення в термін до 27.12.2013 року ввіреного на зберігання транспортного засобу. Однак зазначені вимоги державного виконавця повернуті без вручення відповідачеві, через відсутність останнього. Посилаючись на неповернення відповідачем ввіреного для зберігання транспортного засобу, позивач просить стягнути з того на свою користь вартість втраченого рухомого майна в сумі 382489 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову зі змісту якої вбачається, що він також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом ухвалено розглядати справу в заочному порядку у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Заперечень/пояснень щодо позову не подав. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. На виконанні Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 34917247 за виконавчим листом виданим 29.06.2011 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 2-100/11 про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ Кредитпромбанк заборгованості в сумі 1543152,54 грн.; за виконавчим листом виданим 02.04.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-1412/2011 про стягнення [PERSON] на користь ПАТ Кредитпромбанк заборгованості в сумі 643303,81 грн.; за виконавчим листом виданим 28.11.2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-1940/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ Дочірній банк Сбербанк Росії заборгованості в сумі 458446,77 грн. (а.с. 15-20) В ході виконавчих дій державним виконавцем 26.06.2013 року складено акт опису і арешту належного боржникові [PERSON] транспортного засобу Lexus LS 460, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно акту опису та арешту вказаний транспортний засіб переданий на відповідальне зберігання відповідачу. (а.с. 29, 30) 12.12.2013 року під час проведення виконавчих дій за місцем зберігання описаного та арештованого майна за адресою: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 43/3 транспортний засіб Lexus LS 460, державний реєстраційний номер [NUMBER] не виявлено. (а.с. 31) 20.12.2013 року державний виконавець направив відповідачу рекомендованим листом вимогу про повернення в термін до 27.12.2013 року ввіреного на зберігання транспортного засобу. Однак зазначені вимоги державного виконавця відповідачем не виконані. (а.с. 32) 08.01.2014 року державним виконавцем складено акт, яким повторно зафіксована відсутність транспортного засобу Lexus LS 460, державний реєстраційний номер [NUMBER] в місці зберігання. (а.с. 33) Постановою державного виконавця від 09.01.2014 року оголошено розшук втраченого транспортного засобу, а ст. слідчим СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 09.01.2014 року до ЄРДР № 12014150030000168 за вказаним фактом внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину передбаченого ст. 388 ч. 1 КК України та розпочате досудове розслідування. (а.с. 37, 38, 41-43) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. У відповідності зі ст.ст. 57 ч. 5, 59 Закону України Про виконавче провадження при проведенні опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. При цьому державний виконавець вправі вилучити майно у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. У цьому випадку оцінка майна боржника згідно ст. 58 ч. 1 Закону України Про виконавче провадження проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Визначена за правилами ст. 58 ч. 1 Закону України Про виконавче провадження вартість майна боржника становить 382489,00 грн. Ч. 3 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, така особа одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем. Ч. 5 цієї ж статті за порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, передбачає відповідальність зберігача майна визначену законом. Отже аналіз зазначених норм в сукупності з встановленими фактами, дозволяє суду зробити висновок, що між позивачем і відповідачем фактично існують договірні правовідносини цивільно-правового характеру, врегульовані гл. 66 ЦК України зберігання. Згідно ст. 936 ч. 1 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Передбачена ст. 937 ЦК України письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. У розглядуваному спорі таким документом є акт опису й арешту майна від 26.06.2013 року. Ст. 942 ЦК України на зберігача покладається обов'язок вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну. В разі ж втрати зберігачем переданої йому речі, останній у відповідності зі ст. ст. 950, 951 ч. 1 п. 1 ЦК України повинен відшкодувати поклажодавцеві вартість такої речі. Виходячи з викладеного, суд знаходить позов доведеним і обґрунтованим. Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути збитки, які дорівнюють ринковій вартості втраченого майна і становлять 382489,00 грн. З відповідача на користь держави також належить стягнути судовий збір в розмірі 5767,34 грн.

Outcome: approved