Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

01.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 5,12 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петрівської сільської ради. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування майна померлого за законом, оскільки її діти - [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк від прийняття спадщини батька відмовилися на її користь. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті чоловік отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.03.2001 року, проте, за невідомих обставин його було втрачено. Через відсутність правовстановлюючого документу Глобинська держнотконтора відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] Посилаючись на викладене, позивач прохала визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач [PERSON], не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів - Петрівської сільської ради, Глобинської районної державної адміністрації, представники третіх осіб - відділу Держземагенства у Глобинському районі, реєстраційної служби Глобинського РУЮ, Глобинської держнотконтори, треті особи - [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу у їх відсутності. Заперечень на позов не надали. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцями майна померлого (перша черга спадкування за законом) є дружина померлого - [PERSON] (позивач у справі) та діти померлого - [PERSON], [PERSON] (треті особи у справі). Згідно дослідженої судом спадкової справи № 55 за 2015 рік, заведеної Глобинською державною нотаріальною конторою, позивач на час смерті чоловіка проживала разом з ним і входила до складу його сім»ї, тобто, вона фактично вступила в управління спадковим майном і є такою, що прийняла спадщину. [PERSON] та [PERSON] - діти позивача, в установлений законом строк спадщину не прийняли, до суду по питанню визначення додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не будуть, що підтвердили відповідними заявами до нотаріальної контори . До складу спадкового майна входить земельна ділянка розміром 5,12 га, розташована на території Петрівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відділ Держземагенства у Глобинському районі довідкою від 23.03.2015 року № 31-1609-0.4-506/2-15 підтвердив, що такий Державний акт дійсно видавався на ім'я [PERSON], та 26.03.2001 року проводилась його державна реєстрація за № 522. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 1.01.2015 року становить 130663.52 грн. Вказаний Державний акт втрачено. Підтвердженням цього факту є відповідне оголошення в районній газеті «Зоря Придніпров»я» від 31 березня 2015 року. Через відсутність правовстановлюючих документів Глобинська держнотконтора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка. Видача дубліката документа на померлу особу є неможливою, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Спір про право може бути вирішено лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1261 ЦК України, ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зі змісту ст.126 Земельного Кодексу України ( в редакції чинній на час смерті спадкодавця) вбачається, що єдиним документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку є державний акт. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Встановивши, що позивач - єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка вчасно прийняла спадщину, а спадкодавець на законних підставах за життя набув право власності на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на вказане нерухоме майно. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом не оспорюється відповідачами та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved