Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2001 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: доньку -\~ [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що спільне життя між ними поступово погіршувалось, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призводило до постійних сварок і конфліктів між ними і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин, з вересня 2014 року вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер і на примирення вони не згідні, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і суду пояснила, що подальшого спільного життя з відповідачем вона не бачить, чоловік проти розлучення не заперечує. Зазначила також, що їх спільна дитина, дочка [PERSON], має захворювання - гепатит "С", крім того у дитини мімфома (онкологічне захворювання), їй робили пересадку кісткового мозку. Сама позивачка проживає на свою зарплату та на пенсію дитини. Щороку донька потребує обстежень по онкозахворюванню, та кожні шість місяців обстеження по хворобі гепатит "С". Зазначила, що в 2016 році чоловік добровільно давав на утримання дитини по п'ятсот гривень. Заявила також, що 1000 гривень, це не такі великі гроші та хоче щоб аліменти були стягнуті офіційно і виплачувалися з 01 січня 2017 року. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Тобто, просить позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і суду пояснив, що він не заперечує проти розлучення, на примирення не згідний. Що стосується стягнення аліментів, то він є здоровим та працездатним, зараз постійної роботи не має, а має тимчасові заробітки, інших утриманців немає, так як дочка від першого шлюбу вже повнолітня, але він згідний сплачувати аліменти по 700 гривень щомісяця, так як 1000 гривень йому буде складно сплачувати. Просить позов задоволити частково, шлюб розірвати, не заперечив, щоб дитина залишилася з матір'ю, але просить стягнути аліменти по 700 гривень щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони з 27 жовтня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: доньку -\~ [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом. На даний час дитина проживає з матір'ю. З вересня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, на примирення не згідні. Постійної, достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини-інваліда, відповідач не надає. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому, суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, однак не надає постійної, достатньої допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, суд вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти на утримання доньки. Однак, враховуючи доводи позивачки і відповідача, суд вважає, що позов має бути задоволений частково і стягненню підлягають аліменти в розмірі по 800 гривень щомісячно. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує наведені вище обставини в їх сукупності, також береться до уваги матеріальний стан позивачки і дитини та матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини і стан здоров'я відповідача, а також мінімальний розмір аліментів, який встановлено ст.182 Сімейного кодексу України. На думку суду, відповідач має можливість працевлаштуватися і надавати допомогу на утримання дитини. Сума аліментів, яка визначена в рішенні суду є реальною для стягнення в даному регіоні. На переконання суду, відповідач, вказуючи, що згідний сплачувати аліменти в сумі 700 гривень, не повністю усвідомлює свій батьківський обов'язок по утриманню дитини-інваліда в даний час, коли значна інфляція, йде значне здороження продуктів харчування, дитячого одягу, ліків і т.ін. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений позивачкою судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу.

Outcome: approved