Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~01.04.2016р. позивач звернулась\~\~до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В обґрунтування\~\~позовних вимог позивач вказала, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 20.09.2012 року, спадкове майно складається із однокімнатної квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що вона 27.09.2012 року звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області для відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], тобто прийняла спадщину у встановлений законом строк. При пошуку інформації у спадковому реєстрі 27.09.2012 року державним нотаріусом було виявлено спадкову справу після смерті [PERSON], заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], та було рекомендовано звернутись із питанням подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Але ці рекомендації були їй дані після спливу 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини. Після звернення позивача до приватного нотаріуса [PERSON], позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із пропуском 6-місячного строку на прийняття спадщини. При цьому нотаріус не взяв до уваги, що позивач своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Приватним нотаріусом [PERSON] була відкрита спадкова справа на підставі заяви [PERSON], та останній було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. Вказане свідоцтво було видано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.11.2013 року, яким було встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] Однак, вказане рішення було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.02.2016 року, та в подальшому, ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.05.2015 року, заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, залишена без розгляду. Тобто, свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я [PERSON] підлягає скасуванню, оскільки правова підстава, на якій воно було видане, відпала. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON] Однак, оскільки у [PERSON] не було повноважень на продаж спірної квартири, просить визнати договір купівлі-продажу від 29.12.2015 року недійсним. Оскільки позивач своєчасно подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], просить визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. В подальшому позивач доповнювала позовні вимоги 15.06.2016 року, просить витребувати спірну квартиру з незаконного володіння [PERSON] відповідно до вимог ст.388 ЦК України. Протокольною ухвалою суду від 07.11.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Представники відповідачі вказали. що заперечують проти позову, оскільки [PERSON] своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та у неї е виникло право на спадкове майно. Відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна, крім того, правом на витребування майна надано лише власнику, а позивач не є власником спірної квартири. Від третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського округу [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Треті особи приватний нотаріус Миколаївського міського округу [PERSON], [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Суд, вислухавши представника позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши спадкову справу №25/2012 до майна померлої 20.09.2012р. [PERSON], вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 вересня 2012р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 58/. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт від 05.09.2012 року, яким зробила наступне розпорядження: все майно, що на день смерті належатиме їй, вона заповіла [PERSON] /а.с. 9/. На день смерті [PERSON] належала квартира [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1994 року /а.с. 11/. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], звернулась [PERSON], 21 вересня 2012 року, вказавши, що померла була її двоюрідною сестрою /а.с. 58/. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] 21.03.2013 року. Постановою нотаріуса від 22.03.2013 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із пропуском встановленого законодавством 6-місячного строку прийняття спадщини /а.с. 73/. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.11.2012 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 20.09.2012 року, є двоюрідною сестрою [PERSON] /а.с. 81/. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2014 року, вказане рішення залишено без змін /а.с. 82/. На підставі вказаних рішень, [PERSON] 20.05.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом як двоюрідна сестра померлої [PERSON], на квартиру [ADDRESS] /а.с. 121/. А 21.05.2014 року [PERSON] продала вказану квартиру [PERSON], яка 29.12.2014 року продала квартиру [PERSON] /а.с. 171/. В подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 року, рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18.11.2013 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 12.05.2014 року були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд /а.с. 19/. Та ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.05.2015 року заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин залишена без розгляду /а.с.20/. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 21.03.2014 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини /а.с. 84/. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28.04.2014 року вказане рішення залишено без змін /а.с. 85/. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст. 1272 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що позивач у передбачені ст. 1270 ЦК України строки не прийняла спадщину, її позовна заява про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини залишена без задоволення. Тобто, позивач вважається такою, що не прийняла спадщину та відповідно не набула права власності на спадкове майно. Згідно ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, захисту в судовому порядку підлягають невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи. Зважаючи на викладене, оскільки позивач не прийняла спадщину, її вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню. Так як, позивач не набула права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, є безпідставними та необґрунтованими. Так, згідно ст. 388 ЦК України, право на витребування майна має лише його власник. Також не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не доведено порушення її прав відповідачем [PERSON] Доводи позивача про те, що вона своєчасно 27.09.2012 року подала заяву про прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, належними та допустимими доказами не підтверджені та спростовуються повідомленням Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 28.03.2014 року, згідно якого [PERSON] зверталась для відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], померлої 20.09.2012 року. Перед відкриттям спадкової справи було зроблено витяг із Спадкового реєстру, та виявлено спадкову справу, заведену приватним нотаріусом [PERSON], та для подальшого вирішення питання щодо подачі заяви про прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до приватного нотаріуса [PERSON] /а.с. 24/. Відповідно до відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 02.12.2016 року на запит суду, [PERSON] 27.09.2012 року до державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з питання відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], однак, заяви про прийняття спадщини нею подано не було. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed