Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

01.09.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про збільшення частки в праві спільної сумісної власності. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що він є власником 1/2 частини житлового будинку загальною площею 60,9 м2, житловою площею 51,3 м2 з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.О. 19.12.2012 року, реєстр №4785, яке зареєстровано Реєстраційною службою Красноармійського міськрайонного управління юстиції 12.09.2013 року, реєстраційний номер №66367314132, та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,085 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Реєстраційній службі Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області 04.06.2015 року, реєстраційний номер 547317514132, на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 08.09.2014 року №235/2111/14-ц. Позивач вказує, що відповідачка по справі є співвласником вищезазначеного майна: 1/2 частини житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.О. 22.12.2012 року, реєстр №4816, яке зареєстровано Реєстраційною службою Красноармійського міськрайонного управління юстиції 12.09.2013 року, реєстраційний номер №66367314132; 1/2 частини земельної ділянки, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Реєстраційній службі Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області 04.06.2015 року, реєстраційний номер 547317514132, на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 08.09.2014 року №235/2111/14-ц. Зазначене майно вони отримали у спадщину, яка залишилася після смерті їх матері [PERSON], померлої [INFO]. Однак, позивач вважає, що він має право на збільшення часті в спільній сумісній власності, оскільки він до смерті матері проживав з нею з 2000 року та вів з нею спільне сумісне господарство, коли відповідачка з 1980 року проживала в іншому місті та в іншому населеному пункті і відношення до будинку не мала (не проводила поточні ремонтні роботи, не проводила роботи з покращення житлового будинку). За час проживання з матір'ю за її згоди він за власні кошти здійснив наступні покращення домоволодіння житлового будинку: - 2007 рік - замінений дах житлового будинку та літньої кухні на загальну суму 5000,00 грн.; - 2010 рік - встановлено новий опалювальний котел та проведено опалення по будинку на загальну суму 2000,00 грн.; - 2010 - 2014 роки - заміна вікон на металопластикові у будинку в кількості 6 штук на загальну вартість 7000,00 грн.; - 2013 рік - ремонт ванної кімнати вартістю 7000,00 грн.; - 2013 - 2014 роки - проведена заміна полів у літній кухні вартістю 1800,00 грн.; - 2014 рік - замінено два металопластикові вікна у літній кухні вартістю 1200,00 грн.; - 2014 рік - проведено ремонт літньої кухні вартістю 3000,00 грн.; - 2014 рік - проведено ремонт гаражу вартістю 2000,00 грн.; - 2010 рік - побудовано басейн вартістю 3000,00 грн. Загальна вартість ремонтних робіт домоволодіння склала 32000,00 грн. Вартість житлового будинку станом на 4 жовтня 2012 року - 117773 грн., що стверджується технічним паспортом на домоволодіння. Позивач вважає, що оскільки витрати на покращення домоволодіння склали 32000,00 грн., що є приблизно 1/4 частиною майна, то його частка у праві спільної сумісної власності підлягає збільшенню на 1/4 частину. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд збільшити його частку в спільній частковій власності житлового будинку на 1/4 частину та визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], припинити право власності у [PERSON] на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташовано за адресою: [ADDRESS], а також збільшити його частку в спільній частковій власності на земельну ділянку площею 0,085 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на 1/4 частину та визнати за ним право власності на 1/4 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], припинити право власності за [PERSON] на ? частину земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] надав аналогічні пояснення викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та надала згоду на припинення її права власності на 1/4 частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Заслухавши учасників процесу у справі, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10. ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є співвласниками, а саме по 1/2 частки, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.13,14). Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,0850 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та яка розташована по [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO], за кожним по 1/2 частині (а.с.15). На підставі вищевказаного рішення, в Реєстраційній службі Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] - 1/2 частина, за [PERSON] - 1/2 частина (а.с.16,17). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований з 24.07.2013 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), а проживає в зазначеному будинку з 2000 року по теперішній день. Батько помер у 2002 році, мати - у 2011 році (а.с.6). Встановлено, що станом на 04.10.2012 року інвентаризаційна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS], складає 116773,00 грн. (а.с.18-21), нормативна грошова оцінка земельної ділянки за вищевказаною адресою станом на 05.08.2015 року - 92301,50 грн. (а.с.7). Згідно ч.3 ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Згідно ч.1 ст.86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Частиною 1 п. г) 87 Земельного кодексу України визначено, що право спільної сумісної власності на земельну ділянку виникає: за рішенням суду. Згідно ч.2 ст.346 ЦК України, право власності може бути припинено в іших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв'язку з тим, що відповідачка визнала позов повністю, і зміст цієї обставини не суперечить законодавству, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved