Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

01 березня 2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON], про стягнення заборгованості. 01 березня 2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було зроблено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області щодо встановлення місця реєстрації відповідача, 14 березня 2018 року було отримано відповідь на запит, щодо реєстрації відповідача. 14 березня 2018 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до слухання. В прохальній частині позову позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 30943,03 грн. за кредитним договором №б/н від 26.08.2005 року та судові витрати. В разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.08.2005 року між ними та відповідачем був укладений договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк має право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач зобовязався своєчасно повертати кредит, відповідно до умов договору та умов кредитування. Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 12.12.2017р. в сумі 30943,03 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3188,85 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 25804,51 гривень, штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 гривень (фіксована частина) та 1449,67 гривень (процентна складова) та судові витрати (а.с.1-3). В судові засіданні призначені на 03 квітня 2018 року та 26 квітня 2018 року відповідач не зявився, про день та час розгляд справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є поштове повідомлення про отриманням відповідачем судової повістки та оголошення про виклик, розміщене на офіційному сайті. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 п. 1 ст. 280, ст.ст. 281-282 ЦПК України (а.с. 30). Розглянувши доводи представника позивача викладені у позові, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 26.08.2005 року відповідач подав позивачу заяву про встановлення ліміту кредитування (а.с.6). На підставі цієї заяви, 26.08.2005 року, було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку» (а.с.6). Датою укладення між сторонами договору є дата відкриття рахунку, тобто 26.08.2005 року. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У встановлені договором строки, відповідач зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 12.12.207р. має заборгованість в сумі 30943,03 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3188,85 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 25804,51 гривень, штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 гривень (фіксована частина) та 1449,67 гривень (процентна складова) (а.с.4-5). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував кредитний договір, а також отримував кредитну картку, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови. Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved