Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

01 листопада 2021 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 104-105, 109-110, 112-114 СК України, просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 23 листопада 2019 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 794. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 23 листопада 2019 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне подружнє життя між сторонами не склалося по причині відсутності порозуміння між ними, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з грудня 2020 року. Спірних питань стосовно майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. Позивач переконана, що примирення між нею та відповідачем неможливе, їх сім`я розпалась остаточно та існує формально. Ухвалою судді від 11 листопада 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 03 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року судовий розгляд справи було відкладено на 15 грудня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До канцелярії суду від позивача надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 15 грудня 2021 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 2019 року Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2019 року зареєстрували шлюб у Ірпінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що 23 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис за № 794. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне подружнє життя між сторонами не склалося по причині відсутності порозуміння між ними, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з грудня 2020 року. Відповідно до\~положень ст.\~51\~Конституції України,\~ч.\~1\~ст.\~24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань стосовно поділу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved