Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

01 квітня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із позовом до ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету, [PERSON] про визнання наказу незаконним, відновлення права на працю, зобовязання припинити дії, що порушують трудові права позивача (а.с.1-3). 19 травня 2015 року ухвалою суду провадження у цивільній справі, відкрите за вказаною вище позовною заявою, було закрито в частині позовних вимог про визнання наказу незаконним та відновлення права на працю (а.с.127-129). В обґрунтування своїх позовних вимог, розгляд яких продовжено, позивач в своєму позові та в судовому засіданні послалась на те, що вона працює у відповідача ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету на посаді солістки-вокалістки, отримуючи відповідну заробітну платню, однак фактично не має можливості виконувати обовязки за цією посадою з вини керівництва театру в особі його директора [PERSON], який, порушуючи передбачені ст.43 Конституції України трудові права позивача, не надає позивачу можливості виконувати партії солістки у спектаклях та виставах театру, не надає доступу до гримерних солістів-вокалістів, не дозволяє брати участі у репетиціях солістів-вокалістів в режисерському правлінні театру, надаючи письмові відповіді про необхідність виконання позивачем наказу №311 від 23 жовтня 2013 року, яким вказано позивачу виконувати в спектаклях 2 сопрано, що є хоровою, а не сольною партією. Послалась позивач і на встановлення їй індивідуального графіку роботи з 10 до 14 години та з 17 до 21 години, внаслідок чого, вона перебуває в театрі, де їй не надають належного робочого місця, часу більше за всіх інших солістів-вокалістів. На підставі викладеного, позивач просила суд зобовязати генерального директора ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету [PERSON] припинити дії, що порушують її трудові права, право на працю. В судовому засіданні позивач, її представник просили суд позов задовольнити з викладених вище підстав, відзначивши, що позивач лише формально числиться як солістка-вокалістка театру, однак відповідачі не дають їй можливості виконувати її професійні обовязки, створюючи для цього перешкоди. Представник відповідача ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала суду свої письмові заперечення, пославшись на пропуск позивачем тримісячного строку позовної давності на звернення до суду із позовом, оскільки позивач оспорює наказ відповідача №311 від 23 жовтня 2013 року, з яким ознайомилась з 24 жовтня 2013 року, а відтак вказаний строк позовної давності має відраховуватись із вказаної дати ознайомлення. Також представник відповідача послалась на те, що позивача було фактично усунуто від виконання сольних партій рішенням не генерального директора театру, а художньою радою театру, а з метою підтримання професійного рівня позивача і вдосконалення її професійної майстерності запропоновано виконувати інші, не сольні партії у спектаклях, від чого позивач ухиляється. Крім того, відповідальними за підготовку твору до виконання є головний режисер та головний диригент, автор вистави, які вирішують, хто саме із артистів буде виконувати роль (партію). (а.с.133-136) Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду свої письмові заперечення, посилаючись також на пропуск тримісячного строку позовної давності, який має відраховуватись з 24 жовтня 2013 року, тобто з дати ознайомлення позивача з наказом №311 від 23 жовтня 2013 року, який позивач оспорює (а.с.33-34). Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач з 03 травня 2002 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету (генеральний директор співвідповідач [PERSON]В.) та згідно наказу №137-к від 16 вересня 2004 року переведена на посаду солістки-вокалістки першої категорії, яку займає і по теперішній час, отримуючи відповідну заробітну плату, на іншу посаду позивач не переводилась (а.с.5-14, 18, 41, 151-173). Відповідно до п.2.3, 2.11, 2.13 посадової інструкції соліста-вокаліста ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету соліст-вокаліст зобовязаний окрім іншого постійно удосконалювати свою майстерність, займатись з диригентом, режисером та концертмейтером. Соліст-вокаліст повинен обовязково ставити підпис в журналі контролю відвідування роботи. Соліст-вокаліст зобовязаний брати участь у репетиціях і виставах згідно виписки завідуючої трупою та самостійно слідкувати за планом роботи. (а.с.148-150) Наказом генерального директора ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету [PERSON] від 23 жовтня 2013 року №311 прийнято рішення з 01 листопада 2013 року здійснити введення позивача в перелічені у п.1 цього наказу спектаклі та визначені для неї партії у спектаклі «Кармен»\~ роль «циганки» 2 сопрано, «Аїда» роль «жриці» 2 сопрано, «Іісус» роль «дівчини» 2 сопрано, «Дама з камеліями» роль «дами» 2 сопрано, в концерті «Ах, оперета, оперета»\~ роль «відвідувачки кафе» 2 сопрано та інші. (а.с.4, 91) Разом з тим, як встановлено судом з пояснень допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], партії вокалістів, які зазначаються у множині та/або не мають у назві імя діючої особи, героя спектаклю, яке, наприклад, має партія Кармен в однойменному спектаклі «Кармен», то такі партії не є сольними, не призначені для солістів-вокалістів, а є партіями для артистів хору, яким позивач не є. Такий висновок можна зробити і з наявних в матеріалах справи копій письмових доказів (а.с.20-22). Відтак, з викладеного слідує, що позивача з 01 листопада 2013 року жодного разу не було введено у спектаклі на партії саме солістки-вокалістки, при цьому доказів протилежного, в тому числі і на час розгляду та вирішення справи, відповідачами суду не надано. Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що між позивачем та відповідачами вже декілька років існує конфліктна ситуація, яка триває дотепер, внаслідок чого, позивачу перестали давати сольні партії відповідно до займаної нею посади солістки-вокалістки у спектаклях ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету, призначають лише на хорові партії, що не відповідає займаній позивачем посаді, з якої остання не переводилась. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач повністю справлялась зі своєю роботою, коли виконувала багато років сольні партії, що відмічала і публіка, але в театрі існує політика, що солістів-вокалістів, вік яких наближається до 50 років і більше, керівництво театру тими чи іншими методами змушує піти з театру. Такі обставини мають місце відносно позивача та деяких інших артистів театру. Окрім того, з пояснень свідка [PERSON] судом встановлено, що позивач, приходячи на роботу, вимушена відмічатись в журналі виходу на роботу для технічного персоналу, а не солістів-вокалістів, для яких є окремий журнал в режисерському правлінні, доступу до якого позивачу за вказівкою керівника театру не дають, як і доступу до гримерних солістів-вокалістів, в яких проводяться уроки вокалу із останніми. Позивач має доступ тільки до гримерок хору, в яких може проводити час тільки, коли такі гримерні вільні (спектакль, репетиції за участю хору), в звязку із чим позивач вимушена проводити робочий час переважно в коридорі, виходити на вулицю. Уроки з вокалу для солістів-вокалістів, позивачу не призначають, і вона такі уроки відповідно не отримує, з нею не працюють ні головний диригент, ні режисер, в позивача фактично немає навантаження як у солістки-вокалістки. Викладені вище пояснення свідків, які повністю узгоджують і підтверджують правову позицію сторони позивача, в частині наявної конфліктної ситуації між сторонами у справі, створення відповідачами перешкод позивачу виконувати її трудові обовязки солістки-вокалістки додатково підтверджуються і дослідженими судом доказами (а.с.4, 14-17, 47, 49-63, 70-76, 81-90, 92, 93-110). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, КЗпП України. Так, відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні умови праці. За змістом ст.21 КЗпП України за умовами трудового договору роботодавець, в свою чергу, окрім іншого зобов'язується забезпечити працівникові умови праці, необхідні для виконання роботи. Нормою ст.32 КЗпП України визначено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Положеннями ст.139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно. Згідно ст.141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, неухильно додержувати законодавства про працю, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. За змістом ст.124 Конституції України, ст.2 КЗпП України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Працівники мають право на право звернення до суду для вирішення трудових спорів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє повне підтвердження заявлені стороною позивача як в позові, так і в судовому засіданні факти порушення відповідачем ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету трудових прав позивача у вигляді вчинення дій, що призвели до погіршення умов праці позивача, як то відсутність у позивача повного доступу до її робочого місця, що включає в том числі гримерні, призначені для солістів-вокалістів, приміщення для репетицій і навчання, а також відсутності у позивача можливістю виконувати її професійні обовязки солістки-вокалістки. Останнє виявилось у не включенні позивача з 01 листопада 2013 року по теперішній час до участі у спектаклях театру на ролі/партії, призначені для соліста-вокаліста, тобто для посади, яку обіймає позивач. Не може вважатись забезпеченням можливості позивача виконувати її трудові обовязки солістки-вокалістки включення її до участі у спектаклях, перелічених у п.1 наказу ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету від 23 жовтня 2013 року №311, оскільки перелічені у цьому наказі ролі, як зясовано судом в ході розгляду справи, призначені для вокалістів хору, а не для солістів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, а порушені трудові права позивача мають бути відновлені шляхом зобовязання генерального директора ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету [PERSON] припинити дії, які порушують трудові права позивача на працю за трудовим договором солістки-вокалістки. При цьому суд не погоджується і не приймає до уваги твердження сторони відповідача про не вчинення генеральним директором [PERSON] жодних дій, які б порушували трудові права позивача, а в звязку із цим про фактичну неналежність останнього як відповідача. Правова позиція суду ґрунтується на тому, що за змістом наведених вище норм трудового законодавства, а також положень ст.ст.12, 21 КЗпП України, п.1.2 та інших положень колективного договору сторін (а.с.143-147) обовязок забезпечити належні умови праці та виконання працівником своїх трудових обовязкові відповідно до посади і трудового договору покладається на роботодавця, яким відносно позивача виступає ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету. [PERSON], в свою чергу, є генеральним директором, тобто керівником цього театру, а відтак саме на нього в першу чергу покладається виконання від імені театру обовязків останнього як роботодавця. Крім того, саме [PERSON], як генеральним директором театру, було підписано неодноразово згаданий вище наказ від 23 жовтня 2013 року №311. Не є спроможними посилання представника відповідача на те, що генеральний директор театру не вирішує питання про усунення солістів-вокалістів від виконання сольних партій у спектаклях та не вирішує питання добору артистів для участі у спектаклях, оскільки з огляду на зміст наказу від 23 жовтня 2013 року №311, який було підписано саме [PERSON], як генеральним директором театру, а також за змістом п.2.2.5, 2.2.7 положення про художню раду ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету, остаточне рішення зі згаданих питань затверджується саме генеральним директором театру. Не приймає суд до уваги і заперечення відповідачів, в яких вони посилаються на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки такі заперечення та викладені в них заяви про застосування строку позовної давності стосуються в першу чергу позовної вимоги про визнання наказу №311 від 23 жовтня 2013 року незаконним, а провадження у цивільній справі в частині цієї позовної вимоги, як вказувалось вище, судом закрито ухвалою від 19 травня 2015 року. Крім того, позовні вимоги, які вирішуються судом даним рішенням, стосуються порушень керівництвом відповідача ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету трудових прав позивача, які (порушення) полягають у постійному вчиненні протягом тривалого часу таким відповідачем однотипних протиправних діянь відносно позивача (зокрема, недопущення позивача до робочого місця, незабезпечення їй можливості виконувати обовязки солістки-вокалістки театру), що має місце і на час розгляду та вирішення справи, а тому строк позовної давності щодо таких вимог не сплив. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи характер спору та результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОКПК Дніпропетровський академічний театр опери та балету на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,6 гривень (а.с.43). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved