Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 23 квітня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №75/08. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитні грошові кошти у сумі 11142 долара США зі сплатою 8,88% річних за користування кредитом. Відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами в строк до 22 квітня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави, за яким позичальник передав у заставу банку автомобіль Деу Ланос державний номер [NUMBER]. Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір поруки між банком, позичальником та [PERSON], згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за порушення умов кредитного договору в тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом та пені. У зв'язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 233296 грн. 20 коп. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідачів у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно наданих заперечень у задоволенні позову просить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №75/08 (надалі по тексту - кредитний договір). Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитні грошові кошти у сумі 11142 доларів США зі сплатою 8,88% за користування кредитом. Відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами в строк до 22 квітня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави, за яким позичальник передав у заставу банку автомобіль Деу Ланос державний номер [NUMBER]. 23 квітня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір поруки між банком, позичальником та [PERSON], згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за порушення умов договору в тому ж обсязі, що і боржник. У відповідності до п.1.1 кредитного договору позичальник сплачує заборгованість до 15 числа кожного місяця згідно графіку, яким встановлено щомісячний платіж у розмірі 155 доларів США. За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожен день пеню в розмірі 0,005% несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення, але не більше подвійної процентної ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором (пункт 4.3 кредитного договору). Пунктами 3.2.3.1-2.2.3.7 кредитного договору передбачено право банку у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаного кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Зобов'язання за кредитним договором позивач виконав, надавши кредитні кошти в повному обсязі. Однак позичальник взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, не сплативши проценти за користування кредитними коштами, не повернувши чергові суми отриманого кредиту та не погасивши всю суму кредиту. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 7.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 22 квітня 2014 року (пункт 1.1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 15 числа включно кожного календарного місяця (пункт 1.1 кредитного договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 22 квітня 2014 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 19.11.2014р. справа №6-160цс14. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 15 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як вбачається з повідомлення про порушення основного зобов'язання та про звернення стягнення на предмет застави від 19.11.2008 р., відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 12.11.2008 р. утворилася заборгованість у сумі 10630,42 доларів США. Банк повідомив позичальника, що у відповідності до п.4.4 кредитного договору, термін користування вважається таким, що закінчився і позичальник зобов'язаний повернути кредит. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості /а.с.31/, останній платіж було здійснено позичальником 27.05.2009р., тому право банку на пред'явлення позову про стягнення заборгованості виникло з 16 червня 2009 року, тобто на наступний день після пропуску відповідачем чергового платежу. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до відповідачів 25 жовтня 2014 року, що підтверджується штемпелем на конверті /а.с.40/, тобто з пропуском строку позовної давності. Тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню тільки в межах позовної давності, а в іншій частині позову слід відмовити. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 15.09.2014р. з урахуванням строків позовної давності та курсу доллара США на день розгляду справи ( 1 доллар США = 15,768865 грн.): - тіло кредиту - з 25 жовтня 2011 року згідно п. 1.1.1. договору та графіку погашення заборгованості по кредиту: 155 дол. США х 30 міс + 137 дол. США = 4787 доллара США, що за курсом НБУ складає 4787 х 15,768865 грн. = 75 485,56 грн. ; - відсотки - з 25.10.2011р. по 14.09.2014р., що складає 1056 днів: 10368,16 доларів США (згідно розрахунку позивача станом на 25.10.2011р. розмір заборгованості за тілом кредиту) х 1056 днів х 8,88% : 365 днів = 2 663,70 доллара США, що за курсом НБУ складає 2663,70 х 15,768865 грн. = 42 003,53 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ) - з 25.10.2013р. по 14.09.2014р.: з 25.10.2013р. по 14.04.2014р. - 10368,16 дол. США х 2 х 6,5% х 172 дня : 365 днів = 635,16 дол. США, з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. - 10368,16 дол. США х 2 х 9,5% х 93 дня : 365 днів = 501,93 дол. США, з 17.07.2014р. по 14.09.2014р. - 10368,16 дол. США х 2 х 12,5% х 60 днів : 365 днів = 426,09 дол. США, всього: 635,16 + 501,93+426,09 = 1 563,18 дол. США, що за курсом НБУ складає 1563,18 х 15,768865 грн. = 24 649,57 грн. ; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ) - з 25.10.2013р. по 14.09.2014р. згідно розрахунку позивача складає 711,74 дол. США, що за курсом НБУ складає 711,74 х 15,768865 грн. = 11 223,33 грн.; а всього підлягає до стягнення з відповідача 75 485,56 грн. + 42 003,53 грн. + 24 649,57 грн. + 11 223,33 грн. = 153 361,99 грн. У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам 153361,99 грн. х 2332,96 грн. : 233296,2 грн. = 1 533,62 грн.

Outcome: partial