Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача за участю третьої особи, який згодом уточнив, в обґрунтування якого посилався на те, що 08 березня 2015 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується витягом з акту про смерть №122, частина 2, серія В, виданого 10 березня 2015 року відділом РАЦС міста Рокка-Ді-Папа, Італійська Республіка (апостиль проставлено уповноваженою особою територіального відділу уряду у місті Рим Префектури міста Рим 06 червня 2015 року за №3427 щодо смерті [PERSON], 08 травня 2015 року. Він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Спадкову масу складає квартира за адресою: [ADDRESS], яка складається з: коридору №1=5,1 кв.м., кладової №2=1,1 кв.м., санвузла №3=3,1 кв.м., кухні №4=6,5 кв.м., кімнати №5=19,3 кв.м., балкону площею 3,3 кв.м., яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя» від 07.02.1998 року №409. Згідно довідки-характеристики, виданої комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №881 від 18 вересня 2015 року однокімнатна квартира [ADDRESS] була зареєстрована в комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради в реєстровій книзі №д.51 під реєстровим №11353 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя» від 07.02.1998 року №409. На момент смерті його мати у шлюбних відносинах не перебувала. У встановлений шестимісячний строк він звернувся до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, а після закінчення шестимісячного строку із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте постановою нотаріуса №402/-2-31 від 19.09.2015 року йому було відмовлено в його видачі та рекомендовано звернутися до суду з підстав того, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на спадкову квартиру чи їх дублікати, а також у звязку з тим, що у Державному реєстрі речових прав відсутня інформація щодо реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно. Таким чином, він, прийнявши спадщину, не має можливості набути її в порядку, передбаченому ст.1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкову квартиру, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу договір купівлі-продажу нерухомості від 07.02.1998 року №409, який був втрачений спадкодавцем, тому змушений звернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позов із зазначених у ньому підстав та просив задовольнити. Представник відповідача до суду не зявився, в своїй заяві від 30.11.2015 року просив розглянути справу за його відсутності у відповідності до закону. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, свою згоду на участь у справі до суду не направила. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявності підстав для його задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.03.2015 року померла мати позивача, [PERSON], що підтверджується витягом з акту про смерть №122, частина 2, серія В, виданого 10 березня 2015 року відділом РАЦС міста Рокка-Ді-Папа, Італійська Республіка (апостиль проставлено уповноваженою особою територіального відділу уряду у місті Рим Префектури міста Рим 06 червня 2015 року за №3427 щодо смерті [PERSON], 08 травня 2015 року, що підтверджується його копією, копією свідоцтва про народження позивача. Судом зясовано, що на випадок смерті мати позивача заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом є позивач. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини, відповідно до довідки-характеристики №881, виданій комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради 18.08.2015 року, квартира [ADDRESS] належала матері позивача, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованого на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазовя» від 07.02.1998 року №409. Квартира складається з: коридору №1=5,1 кв.м., кладової №2=1,1 кв.м., санвузла №3=3,1 кв.м., кухні №4=6,5 кв.м., кімнати №5=19,3 кв.м., балкону площею 3,3 кв.м. Згідно копії спадкової справи №60/2015, наданої суду приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], позивач 03.09.2015 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, а пізніше, 19.09.2015 року, повідомив нотаріуса про відсутність у нього правовстановлюючого документу про належність квартири [PERSON] та просив винести відповідну постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса №402/-2-31 від 19.09.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та рекомендовано звернутися до суду з підстав того, що спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на спадкову квартиру чи їх дублікати, а також у звязку з тим, що у Державному реєстрі речових прав відсутня інформація щодо реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно. Згідно з п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004р. № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину за законом, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину через відсутність у нього правовстановлюючих документів на квартиру, відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим \~Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 08.06. 2007 року „Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Реєстрація\~\~\~\~Бердянським КПТІ за [PERSON], матірю позивача, права власності на зазначену вище квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на лютий 1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації\~\~договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тому, на переконання суду, відсутність у Державному реєстрі речових прав інформації щодо реєстрації права власності на згадану квартиру за спадкодавцем не може бути підставою для відмови спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності спадкодавця було зареєстровано у передбаченому законом порядку, яке діяло на час укладення договору купівлі-продажу. Однак, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, [PERSON] проживала за межами України в Італії та тривалий час там хворіла, а син у спадковій квартирі не проживав, тому після її смерті договору купівлі-продажу нерухомості від 07.02.1998 року №409 в квартирі не знайшлося, скоріш за все він був у спадкодавця на руках за кордоном, у звязку з цим наразі у спадкоємця відсутня будь-яка можливість оформити спадщину у нотаріуса. Проаналізувавши вище наведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, а тому позовна заява підлягає задоволенню повністю. Враховуючи, що при оформленні спадщини в нотаріальній конторі спадкоємці за нотаріальні дії сплачують судовий збір за відповідними ставками, судовий збір слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved