Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно за законом до відповідача Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, де третьою особою, без самостійних вимог є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є її матір`ю. Визнати за нею, право власності на спадкове майно за законом, яке складається із земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1494 га, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0036, яка належала [PERSON] , на підставі Державного акту на право власності на землю серія ЧВ №074603 від 06.07.2004 року. Визнати за нею, [PERSON] , право власності на спадкове майно за законом, яке складається з земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1490 га, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0035, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серія ЧВ №074602 від 06.07.2004 року. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке знаходиться на території с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, яке складається із земельної ділянки з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1494 га, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0036, яка належала покійному на підставі державного акту на право власності на землю серія ЧВ №074603 від 06.07.2004 року, але оригінал державного акту втрачено, залишилась тільки ксерокопія. Згідно довідки Лукавецької сільської ради № 991 від 16.03.2018 року, батько [PERSON] , на момент смерті, був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , разом з ним була зареєстрована та проживала [PERSON] - дружина (її мати), чим фактично прийняла спадщину після смерті батька. [INFO] померла її мати [PERSON] . Згідно довідки Лукавецької сільської ради №436 від 13.02.2020 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , разом з нею у вказаному житловому будинку ніхто не був зареєстрований. Однак згідно з актом обстеження комісії Виконкому Лукавецької сільської ради встановлено, що вона на день смерті батьків [PERSON] та [PERSON] не була зареєстрована, але проживала разом з ними в [ADDRESS] . Крім, цього вона вела спільне господарство з матір`ю та батьком, обробляла земельну ділянку та здійснювала поточні ремонти будинку, забезпечувала їх ліками, продуктами харчування, що підтверджує факт прийняття нею спадщини після їх смерті. Також даний факт підтверджується довідкою Лукавецької сільської ради від 14.02.2020 року про те, що вона дійсно проводила похорони матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері відкрилася спадщина на майно, яке знаходиться на території с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, яке складається із земельної ділянки з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.1490 га, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0035, яка належала покійній на підставі Державного акту на право власності на землю серія ЧВ № 074602 від 06.07.2004 року, однак оригінал державного акту втрачено, залишилась тільки ксерокопія. У передбачений законом шестимісячний термін після смерті [PERSON] вона не зверталася в органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки вважала достатньою підставою фактичне прийняття спадщини, так як вона прийняла спадщину, що підтверджується актом обстеження комісії виконкому Лукавецької сільської ради, згідно якого вона на день смерті батьків [PERSON] та [PERSON] не була зареєстрована, але проживала разом з ними в [ADDRESS] . Крім, цього вона вела спільне господарство з покійною матір`ю, обробляла земельну ділянку та здійснювала поточні ремонти будинку, про відмову від спадщини не заявляла. Однак, на даний час, нотаріальна контора відмовляє їй в її законному праві на оформлення права власності на спадкове майно, мотивуючи це тим, що втрачено оригінали Державних актів на земельні ділянки. Спадкоємців за законом чи за заповітом, які б могли претендувати на сьогоднішній день на спадкове майно, згідно витягу з реєстру приватного нотаріуса від 13.08.2019 року, та довідки Лукавецької сільської ради - немає. Зазначила, що в документах, що підтверджують їхні родинні зв`язки з матір`ю, а саме в її свідоцтві про народження допущено помилку, а саме: по-батькові матері вказано « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». У зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] . Встановлення факту необхідно для отримання спадщини після смерті матері. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. До початку судового засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Лукавецької сільської ради не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку засідання від представника відповідача Лукавецької сільської ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають та просять справу розглядати без участі представника сільської ради. В судове засідання представник третьої особи Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи представник третьої особи Головного управління Дергеокадастру у Чернівецькій області подав заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 16 березня 2007 року виконкомом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №12. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,1494 га, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0036, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серія ЧВ №074603 від 06.07.2004 року, виданого на підставі розпорядження Вижницької РДА №142 від 24.05.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за №144. З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.02.2020 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,1494 га, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0036 становить 29434,96 гривень. З довідки Лукавецької сільської ради №991 від 16.03.2018 року вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований за місцем постійного проживання у [ADDRESS] по день його смерті. На день смерті [PERSON] в житловому будинку була зареєстрована та проживала дружина - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 08 квітня 2013 року виконавчим комітетом Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №17. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,15 га, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0035, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серія ЧВ №074602 від 06.07.2004 року, виданого на підставі розпорядження Вижницької РДА №142 від 24.05.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, за №145. З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.02.2020 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2,1490 га, яка розташована на території Лукавецької сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 7320584000:04:004:0035 становить 29429,48 гривень. З довідки Лукавецької сільської ради №445 від 14.02.2020 року вбачається, що померла [PERSON] , на день смерті проживала разом з дочкою [PERSON] (без реєстрації) в [ADDRESS] , доглядала за нею, разом обробляли земельну ділянку та вели підсобне господарство, здійснювала її поховання. На підтвердження позивачкою [PERSON] позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, надано наступні докази: Копія свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 29 березня 1964 року Лукавецькою сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №26 з даних якого вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , Копія свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] , виданого 2 травня 1987 року Луковецькою сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №10 з даних кого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 2 травня 1987 року уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Довідка Лукавецької сільської ради №446 від 14.02.2020 року з даних якої вбачається, що померла [PERSON] , 1943 року народження та [PERSON] , 1943 року народження, яка проживала в с.Лукавці, Вижницького району Чернівецької області, одна і та сама особа. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та позивачкою [PERSON] , як дочки та матері, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачці для оформлення спадкових прав. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки була зареєстрована та проживала разом з спадкодавцем в житловому будинку, який розташований в [ADDRESS] , однак не оформила спадкових прав. Позивачка [PERSON] після смерті [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги. Однак позивачкою не надано доказів прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Посилання позивачки [PERSON] стосовно того, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала з матір`ю в одному будинку, доглядала за нею, здійснила поховання, що підтверджується актом обстеження Лукавецької сільської ради від 23.03.2018 року судом до уваги не беруться, оскільки на день смерті [PERSON] позивачка [PERSON] проживала в житловому будинку без реєстрації. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, норма ст.1268 ЦК України визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Позивачкою [PERSON] вимогу про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , не заявлено. З витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51450802 від 02.04.2018 року вбачається, що інформація щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Згідно відомостей наданих державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори вбачається, що в провадженні нотаріальної контори спадкових справ після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , немає. Відповідно до п.23 постанови пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів звернення позивача до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, а також відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, підстави для задоволення позову [PERSON] в цій частині відсутні, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім цього, суд зазначає, що 02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» (опубліковано в газеті «Голос України» №62 (7319) 02 квітня 2020 року), розділ ХII «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Outcome: partial