Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Сторони з 1999 року перебували у цивільному шлюбі, з 05 лютого 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком за адресою [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства і проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. У травні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на одну неповнолітню дитину та стягнення коштів на дружину, з якою проживає дитина-інвалід, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки вони припинили, на даний час подружжя проживає окремо, за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Вони стали чужими один одному. Примирення між ними не можливе. Син [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства, проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Надавати матеріальну допомогу на утримання сина-інваліда відповідач в добровільному порядку не погоджується, а тому вона в судовому порядку ставить питання про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття; про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом; про стягнення з відповідача судових витрат. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила позовні вимоги задовільнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснила, що з квітня 2017 року вони сумісно не проживають, вона проживає окремо з дитиною-інвалідом, старший син проживає з батьком. У неї є кредит, який вона сплачує з жовтня 2016 року з допомоги на дитину-інваліда в сумі 4000 грн., який вона отримала в банку на придбання продуктів харчування і одягу для дитини. У квітні 2017 року мати придбала їй будинок за 35000 грн.; вона має корову, свиней, 0,15 га городу; 0,10 га взяла в оренду під сінокіс. Паїв не має. На утримання дитини вона отримує допомогу в сумі 918 грн. 40 коп., і по догляду - 888 грн. 50 коп. Просить суд задовільнити позовні вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, і пояснив, що вони з дружиною з 1999 року перебували у цивільному шлюбі, в 2008 році шлюб зареєстрували. Відносно синів [PERSON] і [PERSON] він визнав батьківство. З дружиною проживали разом до квітня 2017 року по провулку Ломоносова, №3. А потім у квітні 2017 року він дізнався, що дружина купила квартиру. На даний час дружина проживає окремо з дитиною-інвалідом. Старший син проживає з ним. Він завжди привозив продукти харчування дітям, купував одяг для обох дітей. Старший син не захотів жити з матір'ю. Мати ніякої допомоги на дитину не надає. Менший син знаходиться під наглядом його батьків. А дружина ходить по підробітках, допомагає на городах, клеїть шпалери. За кредит, який взяла дружина в жовтні 2016 року, він нічого не знає. В кінці 2015 року він взяв позику в розмірі 20000 грн. на операцію молодшому сину, і сплачує щомісячно по 1000 грн. боргу. Він погоджується на розірвання шлюбу, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на дитину та на дружину, яка проживає з дитиною-інвалідом, не визнає. Дружина отримує допомогу на дитину і допомогу по догляду за дитиною-інвалідом. Він проживає у будинку своїх батьків. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з слідуючих підстав. Сторони сумісно не проживають з квітня 2017 року, сумісного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, проти примирення заперечує. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин подальше юридичне збереження сім'ї є недоцільним. Згідно із ст. 180 СК України „батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Відповідач визнав батьківство відносно сина [PERSON] (а.с. 8). Позивачка і відповідач в свідоцтві про народження дитини зазначені батьками (а.с. 7), а тому, відповідач зобов'язаний утримувати дитину. При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину-інваліда суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я дитини, яка є інвалідом з дитинства, проживає з матір'ю, про що підтверджує довідка Дмитрівської селищної ради від 23.05.2017 року (а.с.10). Мати дитини не працює, дитина-інвалід потребує постійного догляду матері, мати отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда з травня місяця в розмірі 918,40 грн., та допомогу по догляду за дитиною - інвалідом з травня місяця в розмірі 888,50 грн. Також, позивачка має в господарстві корову, свиней, земельні ділянки. Відповідач працює охоронцем в СТОВ «Україна» с.Голінка, має середньомісячну заробітну плату в розмірі 3231,60 грн., сплачує підприємству щомісячно 1000 грн. позики, взятої для проведення операції дитині-інваліду, на його утриманні перебуває старший син [PERSON], який проживає з ним і мати на утримання старшого сина ніякої допомоги не надає. А тому, з відповідача можливо стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на дружину, яка проживає з дитиною-інвалідом, суд керується положеннями ст. 88 ч. 1 СК України, де зазначено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Враховуючи те, що батько дитини отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 3231,60 грн., сплачує щомісячно 1000 грн. позики, взятої для проведення операції дитині-інваліду, в нього на утриманні перебуває старший син [PERSON], [INFO], який проживає разом з батьком, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачці в сплаті аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України „ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення не звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог". Відповідно до ст. 5. ч. 1 п. 3 Закону України „Про судовий збір " від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ст.6 ч.3 абз.1 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. А тому, з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п/п 1, абз. 2 Закону України „Про судовий збір" в розмірі 426 грн. 50 коп.

Outcome: dismissed