Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

01 квітня 2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., приватний нотаріус Житомирського Міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від б/н від 08.09.2020 року за реєстровим №41325, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 112098/0005XSGF від 19.04.2013 між нею та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 148 К від 23.03.2018 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «АЛАНД», заборгованості в сумі 20 770,11 грн., з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту 8 000 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 12 770,11 грн., а також витрат, пов`язаних з вчиненням нотаріального напису - 500 грн., загальна сумма складає 21 270,11 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19.04.2013 між нею та ПАТ «Платинум Банк» укладено кредитний договір №112098/0005XSGF, відкрито банківський (картковий) рахунок, кредитне обслуговування рахунку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн. на споживчі потреби. Строк дії кредитного договору встановлено 36 місяців з моменту укладання кредитного договору (п.1.7 Договору). У разі, якщо клієнт не користується Кредитним лімітом (або його частиною) протягом 6 місяців, Банк має право припинити дію Кредитного ліміту по закінченню такого строку. З січня 2015 року [PERSON] жодних операцій по рахунку не здійснювала, кредитним лімітом не користувалася. У грудні 2020 їй стало відомо, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С. було вчинено виконавчий напис № 41325 про стягнення з неї заборгованості у розмірі 21 270,11 грн. на користь ТОВ «ФК «Аланд». 02.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63781947 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. 07.12.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по вказаному виконавчому провадженні. Вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбулося без дотримання вимог законодавства України, яке регулюють порядок вчинення виконавчих написів на документах, що свідчать про безспірність заборгованості, крім того, нотаріусом вчинено виконавчий напис за обставин пропущення строків позовної давності, так як у кредитора виникло право вимоги більше ніж три роки потому. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 05.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] та представник за договором про надання правової допомоги Фроленко В.В. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно, належним чином, надали суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просили їх задовольнити, стверджуючи, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. здійснено виконавчий нопис № 41325 від 08.09.2020 з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та ПКМУ від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а тому просять суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення (а.с.105-106). Представник відповідача - ТОВ «ФК «Аланд» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов та доказів, на підтвердження заперечень проти позову, не скористався, про причини своєї неявки суд не сповістив. 3 особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, своїм правом на подання пояснень щодо позову не скористався, про причини своєї неявки суд не сповістив. 3 особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва КлітченкоО.А. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно, належним чином, про причини ичини неявки суд не сповістила. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності учасників справи. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. 19.04.2013 [PERSON] уклала кредитний договір №112098/0005XSGF з ПАТ «Платинум Банк про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн. на споживчі потреби (а.с.28-29). Відповідно до п.1.7Договору, строк дії кредитного ліміту встановлено 36 місяців з моменту укладання кредитного договору. У разі, якщо клієнт не користується Кредитним лімітом (або його частиною) протягом 6 місяців, Банк має право припинити дію Кредитного ліміту по закінченню такого шестимісячного строку строку. 08.09.2020 ТОВ «ФК «Аланд» звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису, наддавши Договір відступлененя права вимоги за кредитними договорами № 148 К від 23.03.2018, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» усі права та обов`язки, Договір відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», копія письмової вимоги про погашення заборгованості, виписку з рахунку [PERSON] , в якому зазначена прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8 000 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам - 12 770,11 грн. (а.с.21). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08.09.2020 вчинено виконавчий напису, який зареєстровано в реєстрі за № 41325, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №112098/0005XSGF від 19.04.2013 між нею та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 148 К від 23.03.2018 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «АЛАНД», заборгованості в сумі 20 770,11 грн., з урахуванням простроченої заборгованості за сумою кредиту 8 000 грн., простроченої заборгованості за відсотками - 12 770,11 грн., а також витрат, пов`язаних з вчиненням нотаріального напису - 500 грн., загальна сумма складає 21 270,11 грн. (а.с. 21). 27 листопада 2020 ТОВ «ФК «Аланд» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. з заявою про примусове виконання рішення (а.с.23). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 02.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63781947 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса № 41325 від 08.09.2020 (а.с.24). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 07.12.2020 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.25-27). За правилами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документіу випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений [PERSON] кредитний договір №112098/0005XSGF з ПАТ «Платинум Банк» про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту у розмірі 8 000 грн. на споживчі потреби, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Крім того, при здійсненні виконавчого напису, приватний нотаріус був позбавлений можливості перевірити достовірність наданих даних, не скористався правом витребувати інформацію у стягувача, як це передбачено підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вказав період виникнення заборгованості у виконавчому написі з 11.08.2020 по 17.08.2020, що не відповідає дійсності. Отже, при здійсненні виконавчого напису приватний нотаріус був позбавлений можливості перевірити достовірність наданих даних, не скористався правом витребувати інформацію у стягувача, як це передбачено підпунктом 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті.Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Вказана правова позиція була висловлена у Постанові Великої палати Верховного суду України від 02 липня 2019 року, справа № 916/3006/17. Стягувачем визначена сума простроченої заборгованості за сумою кредиту 8 000 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 12 770,11 грн. Згідно з умовами кредитного договору №112098/0005XSGF від 19.04.2013, споживчий кредит надано на 36 місяців, тобто до 19.04.2017. Домовленість про інший строк давності, відмінний від встановленого ст.ст. 257, 258 ЦК України,між сторонами договору відсутня. . Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки строк дії договору закінчився 19.04.2017, відповідач не міг нараховувати проценти, пеню та штрафи. У заяві позичальника не визначено розміру, порядку та можливості нарахування та стягнення штрафних санкцій. Водночас правомірність вирішення цього спору не залежить від встановлення конкретного розміру заборгованості. Оскільки нарахування штрафних санкцій є неправомірними та саме по собі впливає на розмір заборгованості, то спростовує твердження банку про її безспірність, що, в свою чергу, є основною передумовою для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідних висновків в аналогічних справах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 761/37905/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 461/280/17. Отже, оскільки стягнута з [PERSON] за виконавчим написом № 41325, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 08.09.2020 заборгованість за кредитним договором не є безспірною, також є підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду , підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved