Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

01 вересня 2020 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) в інтересах якого діє адвокат Меланчук І.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, ПАТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з позивачем, який працював підземним прохідником ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є відповідач, 15 жовтня 2010 року стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного відсічення нігтьових фалангів ІІІ- ІV пальців правої руки. Актом розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 04.01.2011 позивачу при первинному огляді встановлено 5% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. 06.09.2012 при повторному переогляді позивачу встановлено 5% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва безстроково. Наслідки нещасного випадку викликають у позивача фізичні страждання оскільки він постійно відчуває болі, наслідком трудового каліцтва стало невідновне обмеження робочої функції ІІІ- ІV пальців правої кисті. Однак крім фізичних страждань він переносить й моральні страждання: порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено нормальні життєві зв`язки внаслідок неможливості вести активне життя. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 47 230 гривень. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 21 вересня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що саме позивач допустив порушення вимог законодавства про охорону праці, і безпосередньо позивач знехтував особистою безпекою, що в результаті призвело до нещасного випадку, тому позивач не повинен відповідати за моральну шкоду завдану позивачу. Крім того вказав, що позивачем не надано належних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди, заявлена сума моральної шкоди є необґрунтованою, не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача шахті «Родіна» на посаді підземного прохідника, 01.03.2013 звільнений з підприємства за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 22-25) Згідно копії Акту № 14 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом від 17 жовтня 2010 року, 15 жовтня 2010 року о 10.30 годині на дільниці №8, господарчий орт 124 осі горизонту 1301м на шахті «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з підземним прохідником [PERSON] внаслідок невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді травматичного відсічення нігтьових флангів ІІІ-ІV пальців правої кисті. Крім того, актом про нещасний випадок № 14 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є [PERSON] - підземний прохідник дільниці №8- який виконував роботи зі встановлення стяжки СВП-22 кріплення УПК-22-6.7 господарчого орта 124 осі гор. 1301м, з його південного боку, без дотримання правил безпеки, чим порушив вимоги п.1.2.12 «Інструкції з охорони праці №01 для робітників, зайнятих на підземних роботах (загальні положення, вимоги безпеки в аварійних ситуаціях); [PERSON] - гірничий майстер дільниці №8- який не забезпечив безпечну організацію робіт у зміні та дотримання підлеглими робітниками правил і норм з охорони праці, чим порушив вимоги п.2.21 «Посадової інструкції майстра гірничої дільниці очисних та нарізних робіт» (а.с. 11-14) Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №003302 від 04.01.2011, [PERSON] при первинному огляді встановлено 5% втрати професійної працездатності з 04.01.2011 по 01.02.2012, без встановлення групи інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом 15 жовтня 2010 акт №14 (а.с.10) Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №070979 від 06.03.2012, [PERSON] при повторному огляді встановлено 5% втрати професійної працездатності з 01 лютого 2012 року, без встановлення групи інвалідності, безстроково, у зв`язку з трудовим каліцтвом 15 жовтня 2010 акт №14 (а.с.10) Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 15 жовтня 2010 року, [PERSON] первинно була встановлена втрата професійної працездатності 5% - 04 січня 2011 року, та в подальшому 5% - 06 березня 2012 року, безстроково без встановлення групи інвалідності, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 01 вересня 2020 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно та повторно у розмірі 5%, без встановлення групи інвалідності, безстроково, що свідчить про неможливість покращення стану його здоров`я в майбутньому, наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 30 000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Outcome: partial