Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

01.07.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса вчинений 16.09.2019 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.07.2013 року в розмірі 35909,24 грн. та 650,00 грн. за вчинення цього виконавчого напису, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 19.07.2013 року між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» був укладений договір комплексного банківського обслуговування відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у вигляді Овердрафту. 27.02.2020 року позивачу стало відомо, що 16.09.2019 року приватним нотаріусом, що є третьою особою у справі, був вчинений виконавчий напис №5087 про стягнення з позивача на користь відповідача 36559,24 грн. заборгованості за кредитним договором та 650,00 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки зазначена у ньому заборгованість не є безспірною. Також позивач вказує, що не отримував вимогу про усунення порушень, тому був позбавлений можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимогу або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми пред`явленої до стягнення, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач вказує, що не укладав з відповідачем жодних договорів та не отримував жодних документів на підтвердження зобов`язань перед відповідачем. Також позивач зазначає, що з дня виникнення права вимоги банку стосовно погашення відсотків минуло більше трьох років, а по пені більше одного року спеціальної даності, тобто відповідач звернувся до нотаріуса поза межами строку позовної давності. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус керувався п. 1 розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Порядку, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що кредитний договір про комплексе банківське обслуговування від 19.07.2013 року був нотаріально посвідченим. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.03.2020 року справу передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.06.2020 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.03.2020 року залишено без змін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами 07.08.2020 року, однак у встановлений судом термін відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 28.08.2020 року до суду надійшли письмові пояснення приватного нотаріуса, який є третьою особою у справі. Зі змісту вказаних письмових пояснень вбачається, що за твердженням приватного нотаріуса, оспорюваний виконавчий напис був вчинений у відповідності до вимог чинного законодавства. У вересні 2019 року до нотаріуса звернувся відповідач із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором від 19.07.2013 року, право вимоги за яким перейшло до відповідача. До вчинення нотаріальної дії нотаріусом було здійснено наступні дії: встановлено особу заявника, перевірено його правосуб`єктність та повноваження представника; перевірено відповідність змісту заяви про вчинення виконавчого напису вимогам закону; перевірено відповідність оригіналу документа, на якому має бути вчинений виконавчий напис, вимогам закону; перевірено умови вчинення виконавчого напису; перевірено належність оригіналу документа, на якому має бути вчинено виконавчий напис до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса; перевірено строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис. Між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» укладено договір банківського поточного (карткового) рахунку №0941/005268-ZP від 19.07.2013 року у спосіб: акцептування публічної пропозиції про приєднання до Правил надання послуг на умовах комплексного обслуговування для клієнтів ПАТ «Укрсоцбанк». З Правилами позивач ознайомлений, про що вказано в договорі який (розділ ІІІ) є новою редакцією договору обслуговування платіжної картки. Відповідно до цих правил банк встановлює кредитну лінію з можливістю автоматичного продовження дії кредитної лінії та обслуговування платіжної картки. На підтвердження факту попереднього відправлення на адресу боржника вимоги про погашення боргу, відповідач надав до заяви про вчинення виконавчого напису копію Реєстру згрупованих рекомендованих поштових відправлень №27432 від 12.09.2019 року де за №63 значиться гр. [PERSON] та адреса, що вказана в кредитному договорі. На підставі п. 2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 року, окрім заяви та оригіналу кредитного договору заявник надав виписку з рахунку про стан заборгованості позивача на день звернення. Крім того, заявник надав документ, який підтверджує факт попереднього відправлення позивачу вимоги про сплату боргу. Виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог глави 14 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 гл. 12 Порядку вчинення нотаріальних дій. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. своїм правом стосовно надання пояснень з приводу поданого позову не скористалась. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.09.2019 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.07.2013 року, укладеним між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» на суму 35909,24 грн., а також стягненню з позивача на користь відповідача підлягають 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріуса. У спірному виконавчому написі нотаріуса зазначено, що вказана заборгованість складається з: 12354,82 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 15823,59 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 7730,83 грн. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 09.09.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2013 року позивач підписав анкету № 094100002036 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» та заяву-договір №0941/005268-ZP. На підтвердження своїх вимог щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса, окрім зазначеної анкети із заявою-договором, відповідачем нотаріусу була надана виписка з особового рахунку позивача № [NUMBER] за змістом якої, за період 29.01.2019 - 09.09.2019 заборгованість за кредитним договором становить 35909,24 грн. Також для вчинення виконавчого напису нотаріуса відповідач надав договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА», згідно якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії. При цьому, вказаний додаток №1-1 до договору відсутній. Крім того, для вчинення виконавчого напису нотаріуса відповідач надав договір відступлення права вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року укладений між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язується прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії та сплатити за нього ціну права вимоги. При цьому, вказаний додаток №1-1 до договору відсутній. У витребуваних від нотаріуса документах також міститься копія згрупованого реєстру поштових відправлень де під номером 63 зазначено - [PERSON] , адреса: [ADDRESS] (поштового штемпелю зазначений реєстр не містить). Крім того, наявна копія фіскального чеку на суму 2344,24 грн. із датою 12.09.2019 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону (в редакції чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, суд встановив, що наявні безумовні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису відповідачем було надано нотаріусу договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року та договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року, однак додатки до вказаних договорів, які містять перелік боржників за якими відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, відсутні. За таких умов, у приватного нотаріуса були відсутні належні правові підстави для висновку про дійсну заміну кредитора у зобов`язанні, що виникло між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» на підставі кредитного договору, на ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, на думку суду, відсутні дані про безспірність суми зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, оскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідач не надавав нотаріусу копії вимоги до боржника про усунення порушень, а лише реєстр згрупованих поштових відправлень та фіскальний чек, тож за таких умов не можливо пересвідчитись чи саме таку суму, що зазначена у виконавчому написі було зазначено у відповідній вимозі до боржника. Також, реєстр згрупованих поштових відправлень не містить штемпелю поштового відділення та будь-якого опису щодо надісланої на адресу позивача кореспонденції, що в свою чергу не дає підстав для висновку про те, що вказані у реєстрі відправлення прийняті поштовим відділенням до пересилання та цей реєстр не підтверджує направлення позивачу саме вимоги про усунення порушень. Фіскальний чек є підтвердженням надання поштових послуг, однак у ньому не відображається які конкретно послуги з пересилання, якої конкретної поштової кореспонденцію та на чиє ім`я і адресу, були здійснені. Крім того, у зазначеному фіскальному чеку вказано, що послуги надані 12.09.2019 року, натомість виконавчий напис вчинений 16.09.2019 року, тобто на четвертий день від дня здійснення поштового відправлення, що є порушенням п/ 2.3. п. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку. Наведене зумовлює необхідність визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат. Ураховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840,80 грн. Крім того, ураховуючи положення ст.ст. 133 137 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2500,00 грн., оскільки додані до позовної заяви документи на підтвердження понесення відповідних витрат відповідають вимогам закону та підтверджують фактичну сплату зазначених коштів на користь адвоката. На підставі викладеного,

Outcome: approved