Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

01.04.2019 ПП «АП «Благодатненський птахопром» звернулось до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Арбузинської селищної ради Миколаївської області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації речових прав, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 10.12.2012 між ПП «АП «Благодатненський птахопром» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , що належить останній на праві власності. Зазначений договір оренди землі зареєстровано у Відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2012 за №482030004000930. За домовленістю сторін договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації та укладено його на 10 років, тобто термін дії договору закінчується 19.12.2022. Згідно відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 29.03.2018 державним реєстратором Арбузинської селищної ради Миколаївської області, в період дії первісного договору оренди землі від 10.12.2012, зареєстровано укладений 25.03.2018 між [PERSON] та [PERSON] договір оренди землі, за яким [PERSON] передала в оренду [PERSON] ту ж саму земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] . Рішення про державну реєстрацію права індексний номер 40472749 від 04.04.2018, номер запису про інше речове право 25577540. Вважаючи, що договором оренди землі від 25.03.2018, укладеним між [PERSON] та [PERSON] порушені його права як орендаря, посилаючись на норми Законів України «Про оренду землі», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Земельного та Цивільного кодексів України, положення договору оренди землі від 10.12.2012, укладеного між ПП «АП «Благодатненський птахопром» та [PERSON] , інші нормативні акти, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі укладений 25.03.2018 між [PERSON] та [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію скасувавши рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що виникли на підставі даного договору. Представник позивача ПП «АП «Благодатненський птахопром» адвокат Кравченко\~О.С. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовчому судовому засіданні заявили письмово про визнання позову та обставин, зазначених у ньому, заяви підтримали, просили задовольнити позов. Також відповідачі зазначили про той факт, що спірна земельна ділянка на даний час перебуває в користуванні ПП «АП «Благодатненський птахопром» та [PERSON] в користування фактично не передавалась. У підготовче судове засідання не з`явився представник відповідача Арбузинська селищна рада Миколаївської області, голова Арбузинської селищної ради звернувся до суду з клопотанням від 20.05.2019, в якому просив розглядати справу за його відсутності та заявив про визнання позовних вимог. Суд заслухав представника позивача, відповідачів [PERSON] та [PERSON] , вивчив надані докази та встановив наступне. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 14.12.2005 Арбузинською районною державною адміністрацією Миколаївської області, [PERSON] є власницею двох земельних ділянок в межах території Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва: площею 5,40 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 3,27 га кадастровий номер [NUMBER] (а.с.19-20). 10.12.2012 між ПП «АП «Благодатненський птахопром» та [PERSON] був укладений договір оренди землі №748638, а саме земельної ділянки площею 3,27 га з кадастровим номером [NUMBER] строком на 10 років. Договір підписаний сторонами та зареєстрований у Відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2012 за №482030004000930 (а.с.12-15). За умовами даного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 25.03.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі (а.с.61-67), за яким [PERSON] передала в оренду [PERSON] ту ж саму земельну ділянку площею 3,27 га з кадастровим номером [NUMBER] . Даний договір зареєстрований 29.03.2018 державним реєстратором Арбузинської селищної ради Миколаївської області (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40472749 від 04.04.2018 09:58:04) (а.с. 10-11, 68). Згідно умов цього договору строк його дії - 49 років, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.\~\~\~\~\~\~ Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п.1 ч. 1\~ст.11 ЦК України. За змістом\~ст.792 ЦК України\~майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм\~\~ цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства -\~ЗК України,\~ЗУ «Про оренду землі». Статтею 93 ЗК України\~та\~ст. 1\~\~Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 р. № 161- ХІV\~(далі Закон № 161- ХІV) визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13\~Закону № 161- ХІV). Відповідно до\~ст. 792 Цивільного кодексу України\~за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей\~125,\~126 ЗК України\~(у редакціях, чинних на час підписання договору оренди між позивачем та [PERSON] ) право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. В силу положень ст. 18\~Закону № 161- ХІV\~(у редакції, чинній на час укладання договору оренди між позивачем та Гандембул [PERSON] ) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладаючи 10.12.2012 договір оренди земельної ділянки його сторони домовились, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43). Відповідно до вимог ст.ст.\~125,\~126 ЗК України\~(у редакціях, чинних на час укладання оспорюваного договору) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із ч. 5 ст. 6\~Закону № 161- ХІV\~(у редакціях, чинних на час укладання оспорюваного договору) право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 ч. 1\~ст.\~4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Виходячи з положень\~ст. 638 ЦК України, ст.ст.\~125,\~126 ЗК України\~договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 13 червня 2016 р. у справі № 6-643цс16. За такого [PERSON] (орендодавець) та ПП «АП «Благодатненський птахопром» (орендар) досягнувши згоди щодо усіх істотних умов, притаманних договору оренди земельної ділянки, виклавши свої домовленості у письмовій формі та підписавши їх 10.12.2012 уклали договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки. Даний договір пройшов державну реєстрацію 19.12.2012, коли й набрав чинності, і з урахуванням визначеного п. 8 договору строку дії договору (10 років) продовжує діяти до 19.12.2022. Відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. З аналізу наведених положень\~закону\~вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. За положеннями ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про оренду землі»\~орендодавець не має права вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. З наведеного вище вбачається, що в період дії договору, укладеного ПП «АП «Благодатненський птахопром» 10.12.2012, [PERSON] уклала 25.03.2018 договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем. За такого, на час укладання спірного договору від 25.03.2018 між [PERSON] та [PERSON] договір оренди землі, укладений між ПП «АП «Благодатненський птахопром» та [PERSON] не був припинений, його умови виконуються, відповідно, укладання оспорюваного договору оренди землі на вже орендовану позивачем земельну ділянку з іншим орендарем свідчить про недодержання в момент його вчинення сторонами вимог актів цивільного законодавства (ст. 24 Закону України «Про оренду землі»), а тому існують підстави для визнання його недійсним відповідно до приписів ч. 1 ст.\~215, ч. 1 ст.\~203 ЦК України. Враховуючи, що право користування земельною ділянкою, яке виникло та існує в позивача на підставі договору з одним із відповідачів, було порушено внаслідок укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачами та його державною реєстрацією, таке право підлягає захистові в обраний позивачем спосіб. Частиною 1 статті 82\~ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.3 ст.200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.ч.1,2,4 ст.206 ЦПК України). Оскільки всі відповідачі визнали позовні вимоги та обставини, зазначені у позові у поданих суду відповідних письмових заявах, з урахуванням того, що обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про визнання позову не викликають у суду сумнів щодо їх достовірності та добровільності визнання позову, а також враховуючи те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206\~ЦПК України\~приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved