Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що [PERSON] на підставі типового договору постачання, який не потребує двостороннього підписання, так як був опублікований у газеті «Новини Закарпаття», отримувала від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для неї об'ємах та взяла на себе зобов'язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. З липня 2015 року по січень 2017 року відповідачка здійснювала фактичне споживання природного газу в квартирі [ADDRESS], що підтверджується актом про припинення газопостачання № 62 від 27.07.2016 р. і відомостями по обходу та фінансовий стан споживача, якими зафіксовано різницю показників лічильника природного газу. Разом з тим, відповідачка не зверталася до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувалася послугами із газопостачання, визначаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов'язків, що з них випливають. Відповідно до пункту чотирнадцять розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідачка у порушення вищевказаного пункту не виконує взятих на себе зобовязань та не сплачує вартості природного газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ, тому станом на 20.02.2017 року в неї виникла заборгованість у сумі 2919.16 грв. Відповідно до статей 67, 68 ЖК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Пунктом десятим ч. 3 ст. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, сума штрафних санкцій за невиконання зобов'язання відповідачки з липня 2015 року по січень 2017 року складає 337.77 грв., з яких 268.09 грв. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 69.68 грв. три відсотки річних від суми основного боргу. Представник позивача у судове засідання не зявилася. Надіслала заяву в якій просить розглядати справу в її відсутності позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що за спожитий газ завжди розраховувалася вчасно та повністю. Претензії до неї виникли через те, що працівники ТОВ «Закарпатгаз Збут», всупереч постанови НКРЕ, проводили їй нарахування за використаний газ по завищених цінах, а також через те, що вони у квитанціях про нарахування оплати вказували більші витрати газу ніж були в дійсності. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У статті 64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. В судовому засіданні встановлено, що з 01.02.2011 р. позивач постачає відповідачці [PERSON] природний газ у квартиру [ADDRESS], за що вона розраховується відповідно показникам газового лічильника. Із липня 2015 року позивач почав нараховувати відповідачці заборгованість, яка за його підрахунками, станом на 20.02.2017 року становить 2919.16 грв. У підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду довідку про фінансовий стан відповідачки (а.с. 9), у якій вказано за які місяці виникла заборгованість, акт № 00909062 від 22.07.2016 р. про порушення АПР, у якому вказано що Банк допущено несвоєчасну та неповну оплату послуг згідно з умовами договору та зазначено показник лічильника 14298 (а.с. 10, 11), а також документи про встановлення у квартирі газових конвекторів. Однак суд прийшов до висновку, що докази надані відповідачкою аргументи позивача спростовують. Із наданих позивачем документів та із пояснень відповідачки вбачається, що в її квартирі встановлено прилади для приготування їжі та конвектори для опалення. Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 583 від 03.03.2015 р., у період із 01 травня по 30 вересня включно вартість газу за індивідуальне опалення або комплексне споживання становила 7.188 грв. за 1 м. куб., а в період з 01 жовтня по 30 квітня, за обсяг спожитий до 200 м. куб. на місяць 3.600 грв. за 1. м. куб., а за обсяг спожитий понад 200 м. куб. за місяць 7.188 грв. за 1 м.куб. Із квитанцій про оплату за спожитий відповідачкою природний газ, надісланих на її адресу позивачем за жовтень, листопад, грудень 2015 року убачається, що кількість спожитого газу за жоден місяць не перевищувала показник 200 м.куб., однак оплата за ці місяці проводилася по ціні 7.188 грв. за 1 м. куб. Наданими відповідачкою квитанціями про оплату за спожитий газ у 2015-2016 роках стверджено, що вона щомісяця проводила оплату та детально відмічала як кількість спожитих метрів кубічних, так і показники лічильника. У акті перевірки від 22.07.2016 року було вказано, що показник лічильника становить 14298 м. куб. Цей показник повністю відповідає квитанції Банк за липень 2016 року та узгоджується із квитанціями за попередні місяці, так як із них (у зворотному порядку) вбачається послідовність споживання нею газу, фіксації кількості споживання та оплати за спожитий газ. Разом з тим у документах наданих позивачем (довідка про фінансовий стан [PERSON]Ю.) є істотні розбіжності не тільки із вище згаданими квитанціями про оплату відповідачкою за спожитий газ, а і з квитанціями про оплату надісланими позивачем відповідачці, які роздруковані за допомогою спеціальної програми. Так у довідці вказано, що у серпні та вересні 2015 року Банк оплату не проводила. Однак банківськими квитанціями відповідачка ствердила, що за липень-серпень 2015 року сплатила 352.21 грв., а за вересень того ж року 287.52 грв. Не дивлячись на це, згідно довідки, станом на вересень 2015 р. позивач почав рахувати за нею заборгованість у сумі 553.48 грв. В той же час у квитанції надісланій відповідачці за оплату газу спожитого у вересні вказано, що за нею рахується борг у сумі 935.62 грв. За жовтень позивач вказав заборгованість у довідці в сумі 1193.21 грв., а в квитанції 1431 грв. Із цього місяця по лютий 2016 року включно, відповідно до довідки про фінансовий стан, борг Банк постійно зростає не дивлячись на те, що вона надала квитанції про регулярну оплату кількості спожитого газу. У 2016-му році суми боргу відповідачки вказані у довідці та у квитанціях співпадають, але не узгоджуються із квитанціями про оплату. На підставі викладеного суд констатує, що відповідачка надала суду належні докази того, що в повній мірі оплатила кількість спожитого нею газу, а позивач не довів наявність у неї заборгованості. Борг позивачки нараховано через технічні (арифметичні) помилки. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Тому,

Outcome: dismissed