Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

. У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, свої вимоги мотивувавши тим, що 25 березня 2015 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 121. Спільних дітей у сторін не має. Спільне подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача виявилися різні погляди на шлюб та сім"ю, у зв"язку з чим між сторонами зникло почуття взаєморозуміння. З лютого 2017 року сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, та не ведуть спільне господарство. 08 листопада 2017 року за вх. № 54026 до загальної канцелярії суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. 14 грудня 2017 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2015 року який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 121. Спільних дітей у сторін не має. Спільне подружнє життя не склалося, оскільки у позивача та відповідача виявилися різні погляди на шлюб та сім"ю, у зв"язку з чим між сторонами зникло почуття взаєморозуміння. З лютого 2017 року сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, та не ведуть спільне господарство Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved