Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

01.07.2021 до суду звернувся представник АТ «Кредобанк» з позовом про солідарне стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивує тим, що між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-265065, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 000 грн. на строк до 19.02.2025. У відповідності до п. 4.1. Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 35% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте позичальник в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 26.05.2021 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 374 753,78 грн, з них 289 632,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 85 121,50 грн - заборгованість за відсотками. Відповідач [PERSON] в анкеті-заяві № CL-265065 підтвердила своїм підписом, що не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту. Посилаючись на викладене просить суд стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № CL-265065 від 20.02.2020 у розмірі 374753,78 та судові витрати. 05.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 25.08.2021 подала відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що кредитний договір вчинено не в інтересах сім`ї. Підставою позовних вимог до неї є твердження про укладення кредитного договору в інтересах сім`ї. Тобто, використання коштів, отриманих в кредит, мало на меті створення або придбання благ для сім`ї. Доказів, на підтвердження вказаного факту позивач не подав, отже посилання на укладення договору в інтересах сім`ї є припущеннями. Кошти не використовувалися в інтересах сім`ї, а її згода на укладення договору не свідчить про це. Згода на укладення договору не забезпечує виконання зобов`язань кредитора. Цивільний кодекс передбачає ряд способів забезпечення зобов`язання, зокрема забезпечення порукою чи заставою. Саме після укладення правочинів, що забезпечують зобов`язання, виникає обов`язок у відповідної сторони договору. Право спільної сумісної власності на кредитні кошти, виникає виключно якщо вони використані в інтересах сім`ї. Якщо, враховувати положення ч. 4 ст. 65 Цивільного кодексу, в якості підстави вважати грошові кошти, отримані в кредит спільною сумісною власністю подружжя, то відповідний правовий режим власності наступає в разі їх використання в інтересах сім`ї. При цьому, вказівка на те, що дружина не заперечує проти того, щоб чоловік взяв кредит не породжує права спільної сумісної власності на грошові кошти. Необхідною умовою є саме використання їх в інтересах сім`ї. Просить відмовити у задоволенні позову АТ «Кредо Банк» до [PERSON] про стягнення боргу в солідарному порядку в повному обсязі. 14.09.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій АТ «Кредобанк» зазначив, що відповідачкою [PERSON] порушено вимоги до написання відзиву. До відзиву додається договір про надання правової допомоги, однак документи, які підтверджують повноваження представника відповідача-2 не надано свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Наданий відзив не відповідає ст. 178 ЦПК України, так як жодних заперечень проти позову АТ «Кредобанк», доказів чи розрахунків не було надано, відповідно не було обґрунтовано та не доведено будь-якими доказами не визнання суми заборгованості. Відповідач-2 визнає суму заборгованості за кредитним договором, яку АТ «Кредобанк» просить стягнути у судовому порядку. У відзиві Відповідач-2 не вказує коли вона отримала ухвалу про відкриття провадження, а тому неможливо відслідкувати строки на подання відзиву, зокрема чи були вони пропущені чи ні. Відповідач-2 також не надала, і взагалі не зазначила на які цілі були використані грошові кошти. Перед укладенням кредитного договору, 18.02.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № СL-265065 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 01.09.2007. Відповідно до Анкети-заяви № СL-265065, [PERSON] підтверджує своїм підписом, що не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту, ціль отримання кредиту є ремонт, підписуючи дану анкету Відповідачем-2 підтвердила правильність зазначеної інформації. Відповідач-1 взяв кредитні кошти на ремонт будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою, де проживають однією сім`єю Відповідач-1 та Відповідач-2, тобто в інтересах сім`ї для поліпшення умов проживання.Позичальник не зазначав, на який ремонт він брав кредит - косметичний, капітальний чи для придбання побутової техніки, яка до речі є об`єктом рухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, хоча дана ознака не має великого значення для спору. Об`єктом спільної сумісної власності подружжя - визнається майно, в тому числі грошові кошти, одержані за договором, укладеним одним з подружжя в інтересах сім`ї. Представник АТ «Кредобанк» вважає, що заборгованість за кредитним договором є майновим обов`язком, що включається до поняття майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, так як містить обов`язкову ознаку правочину вчиненого в інтересах сім`ї, як наслідок стягнення заборгованості за Кредитним договором Позичальника покладається на другого із подружжя у вигляді солідарного обов`язку перед Банком, адже знову ж суть правочину полягає в тому, що кредитні кошти були надані Позичальнику в інтересах сім`ї для поліпшення умов проживання у житлі, де проживає подружжя разом із дітьми. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім`ї. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 р. у справі № 6-163цс12 встановлено, що відповідно до ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.Доказом того, що один з подружжя діяв в інтересах сім`ї і її потреб може бути використання кредиту/позики для покупки або будівництва нерухомості для проживання сім`ї, проведення ремонту в сімейній нерухомості, покупка на умовах товарного кредиту автомобіля для спільного користування.Відповідно до Постанови ВС/КЦС від 07.10.2020 по справі № 205/5882/18, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшла такого правового висновку, що частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї.Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов:1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї;2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї і для сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Представник АТ «Кредобанк» вважає, що кредитні кошти, які були видані [PERSON] для ремонту входять до складу майна за розумінням ст. 190 ЦК України, та видані Позичальнику в інтересах його сім`ї, так як ремонт проведено в житлі Позичальника, який проживає спільно із своєю дружиною однією сім`єю, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що як висновок свідчить про наявність солідарного обов`язку другого із подружжя відповідати перед Кредитором за зобов`язаннями Позичальника. Отож, у відзиві Відповідач-2 не довела, що кредитні кошти було витрачено не в інтересах сім`ї, відповідно не надала жодних належних та допустимих доказів, відтак представник АТ «Кредобанк» вважає, що є законні підстави для солідарного стягнення заборгованості із другого із подружжя. На підтвердження вимоги щодо стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу Відповідач-2 (представником Відповідача) не надано суду жодного належного доказу понесених витрат або чіткого розміру можливих понесених витрат. За своєю категорією дана справа про солідарне стягнення заборгованості, не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, а відсутність в матеріалах справи доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу та голослівне декларування Відповідачем-2 розмір можливих витрат на правничу допомогу, не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі 10 000 грн, адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Вартість послуг адвоката, заявлених представником Відповідача-2, є суттєво завищеною, необгрунтовано високою, не відповідає ринковим цінам за аналогічні послуги та не відповідає критерію розумності та співмірності зі складністю і тривалістю справи. Отже, враховуючи усе вищевикладене, з огляду на необґрунтованість обсягу робіт і часу, витраченого представником Відповідача-2 на виконання дій та неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю виконаної роботи, непропорційність розміру витрат до предмета спору, АТ «Кредобанк» вважає, що заявлені Відповідачем-2 до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу вартістю 7 000,00 грн. не підлягають задоволенню та мають бути зменшені. 20.09.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення, в яких зазначив, що згода дружини ні в якому разі не може доводити укладення угоди в інтересах сім`ї. [PERSON] не підтверджувала правильність заповнених відповідачем 1 даних Анкет, як вказує представник позивача. Вона лише не заперечувала проти отримання кредиту її чоловіком. Вказівка в Анкеті про мету кредиту - ремонт не є доказом здійснення такого ремонту. Ремонт не здійснювався взагалі після укладення договору. [PERSON] не володіє інформацією як були використані кошти, отримані її чоловіком, проте точно не були використані в інтересах сім`ї. Позиція позивача будується на припущенні, що договір укладений в інтересах сім`ї, що не відповідає дійсності. Крім надання згоди на отримання Відповідачем-2 кредиту, треба встановити доказами чи укладався договір в інтересах сім`ї та чи були використані кошти в інтересах сім`ї. Доказів вищезазначених обставин справа не містить, а формальне посилання на вказівку у договорі «на ремонт» як на доказ укладення договору в інтересах сім`ї є припущенням. Доказів третьої складової - використання коштів - взагалі немає. Позивач зазначає, що кредитні кошти стали об`єктом спільної сумісної власності відповідачів, оскільки використані в інтересах сім`ї. При цьому, у відповіді на відзив наполягають на обов`язку доказування Відповідачем-2 відсутності обставини - використання коштів в інтересах сім`ї. Позивач неспроможний довести вищевказані три обов`язкові умови для солідарної відповідальності відповідачів. Зокрема, не посилається на доказ який би встановлював використання коштів в інтересах сім`ї. [PERSON] посилається на тому, що договір не вчинений, а кошти не використані в інтересах сім`ї, тобто посилається на невчинення Відповідачем-1 таких дій. В задовленні позову до [PERSON] про стягнення грошових коштів просить відмовити. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 20.02.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № CL-265065 за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 000 грн. на строк до 19.02.2025 зі сплатою 35 % річних за користування кредитом. У відповідності до п. 6.1 та п. 6.2 Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку платежів (Додаток №1 до Договору). Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, видавши [PERSON] кредит в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточні потреби 115732 грн на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «Кредобанк» та для погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору № CL-178187 від 20.03.2019 в сумі 184267,70 грн - на рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ «Кредобанк». Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам за користування кредитом позичальником у встановлені строки сплачена не була. 19.04.2021 представник АТ «Кредобанк» направив [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. Позичальник отримав відправлення 24.04.2021, проте, заборгованість за кредитом погашена не була. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту № CL-265065 від 20.02.2020 станом на 26.05.2021 сума боргу становить 374 753,78 грн, з них 289 632,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 85 121,50 грн - заборгованість за відсотками. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № CL-265065 від 20.02.2020 в розмірі 374 753,78 грн, з них 289 632,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 85 121,50 грн - заборгованість за відсотками. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 37475,37 грн., суд зауважує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги, укладений 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» і Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВА», Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000531 від 30.11.2018 та Довіреність №11821 від 30.12.2020. Проте, будь-яких інших доказів на підтвердження існування та розміру понесення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, до позовної заяви додано не було. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, наданий позивачем, не є належним доказом фактичного понесення стороною таких витрат. А тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог за необґрунтованістю. При звернені до суду із вказаним цивільним позовом АТ «Кредобанк» було сплачено 5621,31 грн. судового збору. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 5621,31 грн. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-265065 від 20.02.2020, то суд приходить до переконання, що у їх задоволенні необхідно відмовити, зважаючи на наступне. Як вказує представник позивача в обґрунтування позовних вимог, 18.02.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № СL-265065 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 01.09.2007. У вищевказаній Анкеті-заяві [PERSON] підтвердила своїм підписом, що не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту. Тому, вбачають можливість застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину [PERSON] - [PERSON] . Як встановлено судом договору поруки [PERSON] не підписувала, доказів того, що договір був укладений в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, вказівка в анкеті-заяві про незаперечення проти отримання її чоловіком кредиту, не підтверджує, що [PERSON] погодилася взяти на себе солідарне зобов`язання перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] , відсутні. Таким чином в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» до [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial