Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У грудні 2013 позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом в якому, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх спільного сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимоги зазначила про те, що у період з 12 жовтня 1999 року по 18 червня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народився син - [PERSON], [INFO], з моменту переїзду на території України 04 травня 2001 року згідно дозволу відповідача і більше до Грецької Республіки не поверталась. Відповідач жодного разу не відвідував сина, не телефонував чи будь яким іншим чином не спілкувався з дитиною, утриманням та вихованням дитини він не займається, не цікавиться її здоров'ям, фізичним, моральним, духовним розвитком, не піклується про її оздоровлення та відпочинок, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою та чоловіком позивачки. Дитина вважає батьком теперішнього чоловіка позивачки [PERSON], всі обов'язки по утриманню та вихованню сина змушена нести позивачка разом з теперішнім чоловіком [PERSON], крім того позивач просить визначити аліменти в сумі 2000 грн., яку має виплачувати Відповідач щомісяця. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов з вказаних вище підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час судового засідання повідомлений судом належним чином. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України , за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи Представник третьої особи - Орган опіки і піклування Голосіївського району м. Києва в судове засідання не з'явився, однак подав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Вислухавши пояснення позивача та представників позивача, допитавши свідків у справі та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12 жовтня 1999 року між [PERSON] та громадянином Грецької Республіки [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Органом реєстрації укладання шлюбу округу Ахаіас Муніципалітет Патри, про, що 12 жовтня 1999 року у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 757, що підтверджується даними архівного свідоцтва про укладання шлюбу у книзі реєстрації шлюбів протоколом за номером № 19312, виданого 02 жовтня 1999 року ( а.с. 10). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2008 року розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02 жовтня 1999 року Органом реєстрації укладання шлюбу округу Ахаіас Муніципалітет Патри, актовий запис за № 757. 18 червня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві зареєстровано розірвання шлюбу, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за номером 504 ( а.с. 19). У період шлюбу у сторін у справі народився син - [PERSON], [INFO] року, батьками його є [PERSON] та та [PERSON], про що видано архівне свідоцтво про народження актовий запис за номером № 504 видане округом Ахаіас Муніципалітет Патри (а.с. 13). 04 травня 2001 року Позивачка згідно з дозволом Відповідача виїхала разом з дитиною з Греції до України, після чого дитина з батьком більше не бачились, оскільки останній уникав будь яких контактів, хоча місце проживання дитини відповідачу було відоме. Відповідно до даних довідки виданої 14 січня 2014 року Голосіївським РУГУ МВС України в м. Києві, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 55). Відповідно до довідки від 20 грудня 2013 року, виданої Ліцея №100 «Поділ» у якому навчається [PERSON]. питанням його навчання та виховання займається мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] Останні повністю матеріально забезпечують дитину та займаються його навчанням і вихованням. За період навчання [PERSON] його батько [PERSON] не з'являвся жодного разу на батьківські збори, не брав участі у вихованні сина та виявляв зацікавленості у подальшій долі дитини. Внески під час навчання дитини вносяться [PERSON] Згідно з довідкою від 16 січня 2014 року, виданої комплексною дитячо-юнацькою спортивною школою «Чемпіон» Департаменту освіти і науки, молоді та спорту КМДА [PERSON] є учнем-спортсменом команди КДЮСШ «Чемпіон», усі витрати пов'язані з тренуванням здійснює [PERSON] За ч. 2 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова Відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 167 Сімейного Кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з Висновком Органу опіки і піклування Голосіївського району м. Києва визначено, що з 04.05.2001 року [PERSON] та [PERSON], [INFO] року народження, постійно проживають на території України. Неповнолітній [PERSON], [INFO] року постійно проживає з матір'ю - [PERSON] та вітчимом - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], забезпечений усім необхідним для повноцінного життя та розвитку. [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не турбується про стан здоров'я свого сина, протягом багатьох років не бачився та не спілкувався з дитиною, а тому з метою захисту майбутнього та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON] [INFO]. Крім того, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила обставини стосовно ухилинення [PERSON] від виконання свого обов'язку щодо утримання та виховання сина [PERSON] та додатково пояснила, що після переїзду в 2000 році до Києва [PERSON] жодного разу не приїздив до сина і не цікавився його вихованням. У судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що з батьком [PERSON] не спілкується 12 років, батько до нього не приїздить та не телефонує. Вихованням займаються матір [PERSON] та вітчим [PERSON] Враховуючи наведені вище обставини, суд, вважає, що доводи позивача щодо свідомого ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків, а також те, що останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню сином загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, про що свідчать докази, зібрані у справі, а тому позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]., [INFO], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. В ході розгляду справи судом встановлено, що починаючи з 2008 року відповідач перестав надавати допомогу на утримання сина [PERSON], який з вказаного часу проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) явність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання [PERSON] відповідачем суду не надано. Оцінюючи в сукупності вказані вище обставини, а також враховуючи, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved