Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 15 жовтня 2013 року між нею та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1455 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 09 грудня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві. Сімейне життя з відповідачем спочатку склалося добре, проте поступово стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними з серпня 2020 року з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя між ними не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, різного бачення сімейних цінностей, підходів до виховання дитини, що призвело до невдоволення, роздратування та виникнення сварок. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу є не можливим та суперечить його інтересам. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 15 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1455, після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. 16 квітня 2021 року згідно рекомендованого повідомлення [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження від 10 березня 2021 року та позовну заяву з додатками. 15 липня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] , у якій відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем та просить не застосовувати строк на примирення. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). За правилом частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом установлено, що 15 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1455 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище свого чоловіка " [PERSON] ". Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції міста Києва, 09 грудня 2015 року серії [NUMBER] . Спору з питань утримання сина сторони не мають. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з указаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 СК України, судом не встановлено. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, тому наявні підстави для задоволення позову. Частиною першою статті 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи і позивач, звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідним відновити позивачу її дошлюбне прізвище. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved