Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстровано 29.06.1991 р. міськ. відділом ЗАГС м.Бердичева, судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування пред`явлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, порозуміння відсутнє. Вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. З лютого 2020 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Примирення не можливе. Вказала, що неповнолітніх дітей вони не мають, відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС, тому вона змушена звернутись до суду. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідач у наданій суду заяві позовні вимоги визнав, просив розглянути справу в його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 29 червня 1991 року у міськ. відділі ЗАГС м.Бердичева, про що зроблено відповідний актовий запис № 440. (а.с. 5) Сторони неповнолітніх дітей не мають, такий факт ними не оспорюється. Зі змісту позову вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати при сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с.3, 4).

Outcome: approved