Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 04 жовтня 2006 року між ним та [PERSON] укладено договір кредиту. За даним договором відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 29 510 дол. США зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 13% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 03 жовтня 2021 року. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] станом на 29 березня 2017 року має заборгованість 11 215,16 дол. США (що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 304 162,60 грн.), яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7 009,78 дол. США (що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 190\~109,90 грн.), заборгованості по процентам за користування кредиту 3 311,60 дол. США (що за курсом НБУ становить 89 812,79 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 893,78 дол. США (що за курсом НБУ становить 24 239,91 грн.). Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 215,16 дол. США (що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 304 162,60 грн.); судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач та його представник не зявились. Подали суду письмові заперечення проти позову. Просили відмовити в задоволенні позову як через необґрунтованість, так і через пропуск строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що за рішенням загальних зборів акціонерів тип Банку з акціонерно-комерційний банк соціального розвитку змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку з чим змінено найменування банку Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», який є правонаступником всіх прав та зобовязань. При розгляді справи судом встановлено, що 04 жовтня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №380/1231/06-Ж. У п.1.1, договору визначено, що позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 29 510 дол. США з погашенням кредиту на умовах та в порядку передбаченому договором, зі сплатою 13 %. Пунктом 1.1 договору визначено, що погашення кредиту здійснюється відповідно до встановленого графіку, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 03 жовтня 2021 року. Відповідно до п.п. 3.3 договору кредиту відповідач зобовязаний своєчасно та у повному обсязі погашати кредит в строки, визначені у графіку погашення, встановленому цим договору кредиту. Відповідно до п.п. 2.4, 3.3 договору кредиту відповідач зобовязався сплачувати відсотки за користування кредитом у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця наступного за тим, в якому нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 4.2. договору кредиту відповідач у випадку прострочення строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту зобовязаний сплачувати пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період невиконання зобовязань за цим договором. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання, відповідно до положень ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не виконав своє зобовязання у строк , передбачений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до поданого суду розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 29 березня 2017 року становить 11 215,16 дол. США (що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 304 162,60 грн.), яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7 009,78 дол. США (що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 190\~109,90 грн.), заборгованості по процентам за користування кредиту 3 311,60 дол. США (що за курсом НБУ становить 89 812,79 грн.), пеня за несвоєчасне повернення відсотків 893,78 дол. США (що за курсом НБУ становить 24 239,91 грн.). З наданих суду документів встановлено, що [PERSON] порушив графік погашення заборгованості за кредитним договором, визначений п.п. 1.1 договору, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками. За пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно з пунктом 7.3 кредитного договору він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. Боржник не сплачував кредит та проценти за користування ним з 16 січня 2014 року (останній платіж здійснений 16 січня 2014 року). Протягом наступних 90 календарних днів позичальник не виконував обов'язки, передбачені пунктами 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору. Представник відповідача заявив про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.9, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни. Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 16 січня 2014 року, а тому відповідно до пункту 4.5 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів після сплати боржником останнього платежу. Суд також враховує те, що на виконання ухвали суду про забезпечення доказів позивач не надав витребуваних документів або пояснень щодо неможливості виконання даної ухвали. З огляду на зазначене суд вважає, що оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено, то через 90 днів після сплати боржником останнього платежу в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, позивач доказів на спростування даних обставин не надав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 21 квітня 2017 року, тобто зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed