Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

01.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 3/8 частин квартири № 40 корпус №2 в будинку №70 по вулиці Пятницька в місті Чернігів, посвідченого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 17.09.2012 року, що був укладений нею та її онуком [PERSON] про повернення сторін в попередній стан. Позовні вимоги мотивувала тим, що договору дарування не підписувала, не мала наміру укладати його та не укладала його, а тому правочин необхідно визнати недійсним 05 червня 2015 року позивач померла, у звязку із чим провадження у справі було зупинено. Ухвалою від 09 грудня 2015 року було відновлено провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова було замінено позивача [PERSON] на її правонаступника [PERSON]. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі та участі його представника, надіслав заперечення проти позову, зазначав, що фактично його матірю та ним здійснювався догляд за бабусею [PERSON] до її смерті, позовні вимоги вважає надуманими, а подання позову спробою незаконного позбавлення його власності. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування частини нерухомого майна, згідно якого [PERSON] подарувала відповідачу 3/8 частин квартири №40 в будинку №70 корпус №2 по вулиці Пятницька в місті Чернігів (а.с.27-28). Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Рішенням від 08.07.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним з підстав вчинення правочину позивачем внаслідок обману, помилки щодо обставин, які мають істотне значення та вчинення правочину за тяжких для неї обставин, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27.08.2014 року вказане рішення залишено без змін. Ухвалою від 27.10.2014 року у даній справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, в якій не було попереджено сторін про ухилення від участі у її проведенні. Ухвалою від 06 січня 2015 року було витребувано у [PERSON] оригінал договору дарування від 17.09.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 72 73). Однак цю ухвалу відповідач не отримав, що підтверджується відповідним конвертом (а.с. 84). Згідно із висновком експерта від 23.06.2015 року № 122 встановлені збіжні ознаки недостатні для ідентифікації підпису та запису, а розбіжні нестійкі і не створюють індивідуальної сукупності, достатньої для заперечення тотожності виконавця, тому не можуть бути взяті до уваги, пояснюється це малим обсягом графічного матеріалу, малою інформативністю досліджуваного підпису та короткого запису, простотою будови, виконання якої зустрічається в багатьох осіб, що не дає можливості пояснити збіжні та розбіжні ознаки, враховуючи недостатню кількість зразків почерку та час виконання наданих зразків, а також виконання підпису короткого запису у вигляді варіаційності або зміненим чи викривленим почерком. В результаті чого експерт не зміг відповісти на запитання: «Чи виконаний підпис та запис, що його супроводжує на Договорі дарування частини квартири (примірник нотаріуса) від 17.09.2012 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] в графі дарувальник [PERSON]?». Крім того питання: «Чи виконаний підпис та запис, що його супроводжує на Договорі дарування частини квартири (примірник Відповідача) від 17.09.2012 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] в графі дарувальник [PERSON]?» не вирішувалось, у звязку із тим, що даний документ на дослідження надано не було (а.с. 120-130). Судом було запропоновано представнику позивача заявити клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи для вирішення питання, на які експертом не було надано відповіді, однак представник відповідача відмовився від призначення експертизи. Суд не може застосувати положення ч. 1 ст. 146 ЦПК України та визнати факт, для зясування якого експертиза призначалась, оскільки [PERSON] не отримував ухвалу про витребування у нього оригіналу спірного договору дарування, немає доказів отримання копії ухвали і його представником, а отже позивачем не доведено, що відповідач ухилявся від проведення експертизи. Відповідно до ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)\~\~вимог, які встановлені\~\~ч.ч. 1-3, 5 та\~\~6 ст.203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а\~також інтересам держави та\~суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин,\~\~що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] не мала наміру на укладання оспорюваного правочину, що вона не підписувала договору дарування від 17.09.2012 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], суд вважає твердження позивача про недійсність договору дарування безпідставними, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed