Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору без номеру від 19.11.2008 року, всього в сумі 34927,81 грн. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 19.11.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 3200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 31.12.2016 року заборгованість становить всього 34927,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3080,65 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 26945,84 грн., заборгованості за комісією та пенею 3000,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1651,32 грн. Тому позивач звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, зявився її представник [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні. Пояснив суду, що [PERSON] дійсно у 2008 році підписала заву на укладення кредитного договору з відкриттям кредитної карти, проте по закінченню строку дії кредитної карти, вона не зверталася за отриманням інших карт як зазначає позивач, і збільшеним кредитним лімітом не користувалася. Крім того, представник [PERSON] підтримав письмові заперечення, які він подав суду раніше, звернув увагу на головні думки, які зазначені в них, наголосив, що в позові слід відмовити в повному обсязі з підстави необґрунтованості, оскільки надані позивачем документи про розмір боргу відповідача перед позивачем не є належними та допустимими доказами, оскільки вони оформлені з порушеннями вимог чинного законодавства, позивачем не доведено факт, що саме відповідач витрачала кошти з кредитних карток, які видані на її імя, також просив застосувати позовну давність до позовних вимог. Суд, заслухавши представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19.11.2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, про що [PERSON] підписала заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду. Кредитний договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, [PERSON] банку. На підставі заяви [PERSON] банк надав їй кредити в сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного на платіжну карту зі сплатою 36,00% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов надання банківських послуг клієнт (відповідач) дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а також свою згоду на те, що банк має право в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою особи, на імя якої видана платіжна карта (відповідача) відносно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, що підтверджується власноручним підписом відповідача у заяві (а.с. 79), оригінал якої для огляду судом наданий позивачем відповідно до ухвали суду та за клопотанням представника відповідача (а.с. 39,62,64). Строк дії кредитного договору відповідно до п. 9.12 Умов надання банківських послуг та п.п. 3.1.1, п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, за відсутності повідомлення банка клієнтом про припинення дії кредитного договору, визначається строком дії платіжної карти, виданої на імя клієнта. З дня укладення сторонами кредитного договору на імя [PERSON] були видані наступні кредитні карки: 19.11.2008 року №4149437321093500 термін дії 10/09; 03.12.2006 року №4149437406260206 термін дії 10/13, 15.11.2011 року №4149437711352193 термін дії 06/15, що підтверджується довідкою (а.с.78). Відповідно до п.п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою у разі закінчення строку дії платіжної карти вона продовжується банком на новий строк, шляхом надання держателю (відповідачу) карти з новим строком, якщо від нього до початку місяця закінчення строку дії карти не надійшла заява про закриття карткового рахунку. Протягом строки дії кредитного договору кредитний ліміт змінювався, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 29.03.2017 року (а.с.71-77). Держатель карти (відповідач) зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-6) та виписки по рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 29.03.2017 року (а.с.71-77). станом на 31.12.2016 року заборгованість становить всього 34927,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3080,65 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 26945,84 грн., заборгованості за комісією та пенею 3000,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 1651,32 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником (відповідачем) строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Встановлено, що строк дії кредитного договору між сторонами закінчився 30.06.2015 року (термін дії останньої кредитної карти №4149437711352193 отриманої відповідачем 15.11.2011 року); Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, [PERSON] банку, які надані представником позивача та знаходяться в матеріалах справи, не містять положень, встановлених та погоджених сторонами, про розмір процентів на залишок боргу, після закінчення строку дії кредитного договору. Враховуючи вищезазначені положення закону, строк дії кредитного договору та той факт, що договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, суд вважає, що слід застосовувати норми ч. 3 ст. 1048 ЦК України та визначити розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 01.07.2015 року по 31.12.2016 року (дати станом на яку предявлені позовні вимоги). (правова позиція ВС України постанова від 07.09.2016 року по цивільній справі 6-1412цс16). Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4-6) та виписки по рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 29.03.2017 року (а.с.71-77) заборгованість за кредитом складає 3080,65 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 5237,61 грн. З урахуванням облікової ставки НБУ за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року (за період після закінчення строку дії кредитного договору по дату станом на яку предявлені позовні вимоги) заборгованість по процентах за користування кредитом становить 940,70 грн., яка розрахована за формулою: розмір процентів після закінчення строку дії кредитного договору дорівнює сума боргу помножена на розмір облікової ставки НБУ поділена на сто процентів поділена на триста шістдесят пять днів і помножена на кількість днів, протягом яких діяла відповідна облікова ставка НБУ. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування до позовних вимог позовну давність. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року. Як було вже встановлено строк дії кредитного договору, укладеного сторонами закінчився 30.06.2015 року, останній черговий місячний платіж [PERSON] було внесено 13.06.2014 року в сумі 200,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-6) та випискою по рахунку [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 29.03.2017 року (а.с.71-77). Згідно умов кредитного договору відповідач зобовязана внести черговий місячний платіж до 25 числа місяця, таким чином відповідачем порушено умови кредитного зобовязання 26.07.2014 року, отже трирічний строк не сплинув. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( ст. 611 ЦК України). Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, а тому позивач має право на стягнення кредиту, процентів та пені з відповідача за порушення зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду. Позивач звернувся до суду 14.02.2017 року року, тому річний строк визначається з 14.02.2017 року по 31.12.2016 року. (станом на день виникнення заборгованості). З врахуванням заявлених вимог банку та заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, вимога про стягнення пені на користь позивач задоволенню не підлягає. Одночасно суд враховує те, що відповідно до умов договору у разі порушення позичальником своїх зобовязань настає цивільно-правова відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 250,00 грн. плюс 5% від суми ціни позову. А тому, позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенні, а саме з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» слід стягнути штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 462,95 грн. (сума заборгованості по кредиту 3080,65 грн. плюс сума заборгованості по процентах 6178,31 грн. помножена на 5%). Суд не бере до уваги, заперечення представника відповідача, що відповідач не зверталася за отриманням інших карт, після закінчення строку дії першої кредитної карти, що вона не користувалася збільшеним кредитним лімітом, що надані позивачем документи про розмір боргу відповідача перед позивачем не є належними та допустимими доказами, оскільки вони оформлені з порушеннями вимог чинного законодавства, що позивачем не доведено факт, що саме відповідач витрачав кошти з кредитних карток, які видані на її імя, оскільки вони спростовуються належними допустимими доказами, які надані позивачем, та відповідно не підтверджені доказами зі сторони відповідача. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] слід стягнути заборгованість по кредитному договору від 19.11.2008 року на загальну суму 9971,91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 3080,65 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 6178,31 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 462,95 грн. Врешті позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 456,80 грн. (п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року).

Outcome: partial