Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги його не проживанням з 2017 року в належному позивачеві на праві приватної власності будинку за адресою: [ADDRESS] . Також заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, у зв`язку з довготривалим захворювання та наявності інвалідності у позивача. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог. Заперечення проти ухвалення заочного рішення відсутнє. Відповідач повідомлений судом про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ), де не проживає та за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] , де поштове відправлення вручено особисто 01.10.2020. Відзив до суду не подано. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до чч. 1, 4 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності позивача та відповідача. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Позивачеві [PERSON] відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" серія СНГ № 204412 від 29.10.2007 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 29.10.2007 на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" на житловий будинок приватного житлового фонду [ADDRESS] власником вказана [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно довідки виконавчого комітету Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області від 20.08.2020 № 303 [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: співмешканець [PERSON] , [INFO] , на території старостинського округу зареєстрований, але не проживає з 2017 року, син [PERSON] , [INFO] , син [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Позивач [PERSON] вказала, що проживає в будинку [ADDRESS] зі своїми дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , пенсії з інвалідності на оплату комунальних послуг не вистачає, відповідач [PERSON] не бере участі у витратах на утримання будинку. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у будинку [PERSON] не має змоги оформити житлову субсидію, оскільки дохід теж береться до уваги. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідач не бажає. Вказала, що фактично [PERSON] проживає у [ADDRESS] , перешкод у користуванні вказаною квартирою відповідачу не чинили. Відповідач не проживає у вказаному будинку з 2017 року фактично після припинення фактичних шлюбних відносин. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 196697 [PERSON] , [INFO] встановлено 3 групу інвалідності безтерміново (а.с. 13). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України - далі ЦК). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно з положенням ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР (далі ЖК) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 156 ЖК члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. Відповідно до ст. 157 ЖК членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Крім того, власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 405 ЦК передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що, позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 840,80 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved