Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про усунення їй, як власнику квартири [ADDRESS], перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нею. Зазначила, що з її згоди відповідач був зареєстрований у вказаній квартирі, проте з того часу в ньому не мешкає, його особистих речей та майна в будинку немає. Послалась на те, що їй важко нести додаткові витрати по квартирі, пов'язані з фактом реєстрації відповідача в ній. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач та її представник підтвердили позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позові, відносно ухвалення заочного рішення не заперечували. Додатково позивач зазначила, що реєстрація відповідача в належній їй квартирі перешкоджає в отриманні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. З 1998 р. відповідач не мешкає в квартирі, місце його помешкання їй не відомо. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, які повернулися на адресу суду з причин «за не запитом». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву відповідач не надавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПУ України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, 14.11.2018 р. судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання повідомлявся, надав заяву в якій зазначено, що третя особа не перебуває у правовідносинах з жодною зі сторін у справі, проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участі їх представника. Вислухавши позивачку, її представника, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З копії свідоцтва № 1755 від 27.08.2000 р., виданого на підставі розпорядження Комунарської райадміністрації Запорізької міської ради від 21.07.2000 р. № 671/2-р, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 9). Дані обставини також підтверджуються копією технічного паспорту на дану на квартиру (а.с.7-8). З листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 05.09.2018 р. № 01-71/7730 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 25.10.1990 р по теперішній час (а.с. 14). Згідно з довідкою Житлово-будівельного кооперативу № 9 "Радіоприлад" від 28.08.2018 р. № 098 син позивачки [PERSON] є членом її сім'ї, проте не проживає в [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до Акту від 28.08.2018 р., складеного комісією Житлово-будівельного кооперативу № 9 "Радіоприлад"з трьох осіб, [PERSON]зареєстрований за адресою квартири позивачки, але фактично там не проживає з 1998 р. (а.с. 11). Допитана, в якості свідка, [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивачки з 1999 р., з цього часу вона ні разу не бачила відповідача за місцем його реєстрації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Проживає в будинку з 1970 року, відповідача [PERSON] не бачила років 20, він не мешкає в квартирі позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач, без поважних причин, не мешкає в спірній квартирі понад рік, внаслідок чого втратив право на користування цим житлом. Реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачці на праві приватної власності, перешкоджає їй у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй майном, оскільки вона вимушена нести додаткові фінансові витрати на утримання цього нерухомого майна та не може скористатися у повній мірі своїм правом на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved