Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Уточнивши позовні вимоги, [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Опікунська рада Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо дитини [PERSON], [INFO] в зв'язку із ухиленням відповідача від виконання свої батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04.08.2007 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2013 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, їх спільна дитина - [PERSON], [INFO] залишився проживати разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.05.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до повноліття дитини. Жодного разу відповідач не цікавився життям їх сина, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідує його вдома та в школі. На підставі викладеного, змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. 29 січня 2019 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], видане Виконкомом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 1, в якому сторони записані батьками дитини (а.с. 7). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 8). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.05.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина - [PERSON]., [INFO] у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] року (а.с. 18). На сьогоднішній день неповнолітній [PERSON],[INFO], навчається у четвертому класі Нижчедубечанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, та відповідно до наданої директором школи та класним керівником характеристики [PERSON] вбачається, що вихованням дитини повністю займається мати, а батько дитини нехтує своїми батьківськими обов'язками, не бере ніякої участі у житті та вихованні дитини, не турбується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться навчанням та підготовкою до самостійного життя. 05.03.2018 року Нижчедубечанська сільська рада Вишгородського району Київської області зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 03.04.2018 року вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON], 1982 року народження, щодо його сина [PERSON], [INFO] року та клопотати перед Вишгорродським районним судом Київської області про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1982 року народження, щодо його сина [PERSON], [INFO] року. З актів обстеження умов проживання та виховання дітей в сім'ї від 12.02.2018 року та 24.01.2018 року складених членами опікунської ради Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області вбачається, що [PERSON], 2008 року народження проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], живе в хороших побутових умовах, має все необхідне. Матеріальним забезпеченням та утриманням дитини займається його мати [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків , є хронічними наркоманами або алкоголіками та інше. Як зазначено в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007 року №3, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками. Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позбавлення відповідача батьківських прав узгоджується і з положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитини, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, враховуючи ставлення відповідача [PERSON] до сина [PERSON], не бажання підтримки стосунків із сином, не бажання брати участь у його вихованні, що вказує на байдужість до долі своєї дитини, не надання будь - яких заперечень проти задоволення вимог позивача, тобто проти позбавлення батьківських прав, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав стосовно сина, а тому, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та підтвердженими належними доказами, а тому підлягають до задоволення. На підставі висловленого,

Outcome: approved