Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Красноармійської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS], за кадастровим номером [NUMBER], що належить їй на підставі рішення Красноармійської міської ради Донецької області № 5/38-50 від 22 квітня 2009 року. На підставі вказаного рішення їй виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010915900244 (далі - Державний акт на право власності не земельну ділянку). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що при переїзді з одного місця проживання до іншого Державний акт про право власності не земельну ділянку на її ім'я був втрачений. 9 квітня 215 року в місцевих засобах масової інформації дано оголошення про його втрату. 14 квітня 2015 року вона звернулась до Управління Держземагентства у Красноармійському районі Донецької області із заявою про видачу належним чином засвідченої копії Державного акту про право власності не земельну ділянку для отримання свідоцтва про право власності замість втраченого оригіналу Державного акту про право власності не земельну ділянку. 21 квітня 2015 року їй було видано не засвідчену копію Державного акту про право власності на земельну ділянку та роз'яснення, що засвідчити копію документу вони не мають повноважень, видати його дублікат також не можуть, оскільки з 1 січня 2013 року видача державних актів про право власності на землю не здійснюється, а право власності не земельну ділянку реєструється у новоствореному Реєстрі прав на нерухоме майно. На заміну державним актам видаються свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяги з Державного реєстру прав. Реєстрація ж земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі, ведення якого здійснюють територіальні органи Держземагентства України, які наразі відповідають виключно за земельні ділянки як об'єкти. Видачу свідоцтва також не здійснюють та порадили звернутися до суду за визнанням права власності на цю земельну ділянку. З 12 лютого 2014 року введено в дію новий Порядок реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що врегулював проблеми, пов'язані з втратою, пошкодженням чи зіпсуванням держаного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи на право власності на землю, свідоцтві про право власності на нерухоме майно. Пунктом 48 цього Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв'язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав: 1) завірену у встановленому порядку органом, що видав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа; 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім'я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор органу державної реєстрації прав проводить державну реєстрацією права власності з видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. В свідоцтві зазначається серія, номер, назва, дата видачі та суб'єкт, який здійснив видачу втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. Звернутися до державного реєстратора із заявою про видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку вона не має можливості, оскільки відсутня належним чином засвідчена копія державного акта, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 3 червня 2015 року з урахуванням ухвали того ж суду від 17 липня 2015 року про виправлення описки позов [PERSON] задоволений. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS], за кадастровим номером [NUMBER]. Стягнуто з Красноармійської міської ради Донецької області на користь [PERSON] на відшкодування сплаченого судового збору 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. В апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог через те, що воно суперечить вимогам закону і фактичним обставинам. Вказана земельна ділянка належить на праві власності саме йому на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2009 року. На цій земельній ділянці розташований жилий будинок, який також належить йому на праві власності на підставі того ж рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2009 року. Жилий будинок зареєстрований у реєстрі прав власності. Зареєструвати земельну ділянку на себе він не мав можливості через те, що позивач зробила це до його звернення у державний реєстр. Справу розглянуто у його відсутність і він не був повідомлений про розгляд справи судом. В засіданні апеляційного суду [PERSON] апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Позивач [PERSON] , представники Красноармійської міської ради і управління Держземагентства про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать їх заяви до апеляційного суду. Відповідно до статті 305 ЦПК України неявка в апеляційний суд сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Тому апеляційний суд розглядає справу у їх відсутність. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Звертаючись в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, [PERSON] посилалась на те, що на підставі рішення Красноармійської міської ради Донецької області № 5/38-50 від 22 квітня 2009 року їй належить по праву власності земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS], за кадастровим номером [NUMBER]. На підставі вказаного рішення їй виданий Державний акт серії [NUMBER] про право власності на земельну ділянку, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010915900244. Державний акт про право власності не земельну ділянку на її ім'я був втрачений. Тому вона вимушена звернутися в суд з вказаним позовом. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності позивачки на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS], за кадастровим номером [NUMBER], підтверджується копією рішення Красноармійської міської ради № 5/38-50 від 22 квітня 2009 року, згідно якого [PERSON] передана у власність земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель на підставі технічних матеріалів по інвентаризації земельних ділянок і документів, що підтверджують право власності на житлові домобудівництва; копією витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру Красноармійського міського відділу Донецької регіональної філії ДП " Центр державного земельного кадастру " № 367 від 24 червня 2009 року, згідно якого земельній ділянці площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], і належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності не земельну ділянку серія [NUMBER] від 24 червня 2009 року, присвоєно кадастровий номер [NUMBER]; копією звіту Донецької регіональної філії Красноармійського міського відділу ДП " Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам " про експерту грошову оцінку земельної ділянки не сільськогосподарського призначення, що знаходиться в приватній власності громадянина [PERSON], згідно якого вартість земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], на червень 2009 року становить 6910 грн. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо. Дійсно, рішенням Красноармійської міської ради № 5/38-50 від 22 квітня 2009 року, [PERSON] передана у власність земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель. На підставі вказаного рішення 24 червня 2009року їй був виданий Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.9). Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010915900244. Але, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2009 року задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Красноармійської міської Ради Донецької області. Визнаний дійсним договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом домоволодіння [ADDRESS], укладений 16.03.2009 року між [PERSON] та [PERSON], яке складається з жилого двоповерхового будинку загальною площею 217,00кв.м., готовністю 62 відсотки, а також погребу під частиною будівлі, прибудовою площею 12,60кв.м., літної кухні 11,40кв.м., сараю 19,60кв.м. Визнано за [PERSON], [INFO] право власності на незакінчене будівництвом домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового двоповерхового будинку загальною площею 217,00кв.м., готовністю 62 відсотки, а також погріб під частиною будівлі, прибудова площею 12,60кв.м., літня кухня 11,40кв.м., сарай 19,60кв.м, яке належало [PERSON] на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 09.10.2008р. Визнано за [PERSON], [INFO] право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану за адресою [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку від 24.06.2009р. Вказане рішення набрало чинності 23 листопада 2009 року. Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На час розгляду справи судом першої інстанції [PERSON] не була власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Тому не вправі була заявляли позов про визнання за нею право власності на земельну ділянку з підстав, передбачених статтею 392 ЦПК України. Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив також з того, що належним відповідачем п справі є Красноармійська міська рада. Але, з рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2009 року видно, що власником спірної земельної ділянки є [PERSON], який не був залучений до участі у справі, а суд першої інстанції вирішував питання про його права та обов'язки. За вказаних обставин рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, висновки суду - обставинам справи. Тому відповідно до статті 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed