Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 травня 2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З 2009 року відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 5\~000 грн. щомісячно з дня подання позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільні справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 червня 2021 року від представника відповідача адвоката Михайлової О.В. надійшов відзив на позов, в якому заперечувала проти вимог позову в частині розміру суми аліментів та просила задовольнити позов частково, а саме: стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3\~000 грн. Заперечення обґрунтовано тим, що відповідач має непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. 05 липня 2021 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечувала проти аргументів відповідача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнала частково, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 3\~000 грн. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 17 травня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] 23 грудня 2003 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9,12,14). Як вбачається з довідки АТ «Українська залізниця» від 18 червня 2021 року та квитанцій, наданих відповідачем, [PERSON] добровільно періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Отже, як вбачається з матеріалів справи сторони не досягли домовленості щодо розміру аліментів на утримання дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст.\~189\~цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатним, доказів неможливості сплачувати аліменти із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надано. Суд не приймає до уваги аргументи відповідача щодо необхідності забезпечувати непрацездатних батьків, оскільки [PERSON] не надано доказів, що [PERSON] та [PERSON] , щодо яких надано докази їх непрацездатності, є батьками відповідача. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку,

Outcome: partial