Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 07 лютого 2007 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений безстроковий трудовий договір, який був зареєстрований Жовтневою районною філією Маріупольського міського центру зайнятості 08.02.2007 року за № 323, та згідно якого вона була прийнята на посаду продавця непродовольчих товарів, про що в її трудовій книжці зроблено відповідний запис. Пропрацювавши на відповідача майже рік, у зв'язку з переїздом на нове місце проживання після одруження, вона повідомила відповідача про свої наміри та її запевнили, що трудові відносини з нею будуть розірвані, а трудова книжка буде повернута пізніше, так як вона залишалась на зберіганні у відповідача. Проте, звернулась до Маріупольського міського центру зайнятості 29 липня 2015 року для того, щоби стати на облік та отримати допомогу по безробіттю, їй було відмовлено на підставі того, що до теперішнього часу вона знаходиться в трудових відносинах з ФОП [PERSON], який припинив свою трудову діяльність і виїхав в невідомому напрямку та його місцезнаходження невідоме, що позбавляє позивачку права на постановку на облік як безробітну, у зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить трудовий договір, укладений 07 лютого 2007 року між ФОП [PERSON] та нею розірвати за власним бажанням згідно ст. 38 КЗоТ з 12 травня 2008 року, та зобов'язати Маріупольський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність та задоволенням позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність та не запереченням проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 лютого 2007 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], був укладений безстроковий трудовий договір, згідно якого остання зобов'язана виконувати прийняття, зберігання та продаж товарів, та який був зареєстрований Жовтневою районною філією Маріупольського міського центру зайнятості 08.02.2007 року, реєстровий № 323. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] 10.05.2007 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого змінила своє прізвище на прізвище чоловіка «[PERSON]». Пропрацювавши у відповідача майже рік, після одруження позивачка у зв'язку з переїздом на нове місце проживання за власним бажанням фактично припинила трудові відносини з відповідачем, проте вона ще перебуває у трудових відносинах з відповідачем, які на теперішній момент не припинені. Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно з ст.24-1 КЗпП України, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Згідно п. 2наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 р. № 260 "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою"зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 р. за № 554/5745 - контроль за додержанням законодавства про працю України фізичною особою, яка використовує найману працю здійснює Міністерство праці та соціальної політики України. Пунктами 6, 7, 8 "Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою" встановлено, що у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення договору в третьому примірнику. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору відповідний запис про зняття з реєстрації трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 43 Конституції кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. В той час, як ФОП [PERSON] на даний час припинив свою трудову діяльність і виїхав в невідомому напрямку та його місцезнаходження невідоме, а тому позивачка не може скористатися своїм правом звернутися до центру зайнятості для отримання статусу безробітного. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, оцінивши наявні у справі докази, на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, прийшов до висновку, що оскільки трудові відносини між позивачкою та ФОП [PERSON] фактично припинені, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved