Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

01 березня 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач, на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 01.10.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 18\~780,00 грн. 15.09.2014 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір факторингу № 15/09/14, у відповідності до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступив Позивачу право вимоги від Відповідача коштів, а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06.02.2017 утворилася заборгованість в сумі 20\~923,10 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 20\~923,10 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. В судове засідання представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не зявився, але направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.33). Відповідач, [PERSON], позов не визнала посилаючись на те, що вона дійсно уклала кредитний договір з ПАТ «ОТП Банк» та по змозі погашала його, оскільки ПАТ «ОТП Банк» перестало існувати вона припинила погашати заборгованість. Стверджує, що про заміну кредитора її ніхто жодним чином не повідомляв. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 01 жовтня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER] відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 18 780,00 грн. (а.с.4-6). Відповідно до п. п. 1.2.1., 1.4.1. кредитного договору [PERSON] прийняла на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту, а також сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, визначених договором, виконання умов договору. Як передбачено п. 1.5.4. договорів, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі, позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Згідно п. 1.5.6. договорів, у випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитом в примусовому порядку. Відповідно до пунктів 1.1., 1.3. договору факторингу № № 15/09/14 від 15.09.2014 ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» одержує право замість ПАТ «ОТП Банк» вимагати від боржників належного виконання всіх зобовязань за кредитними договорами (а.с. 15-18). Відповідно до розрахунків [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на 06.02.2017 за кредитним договором № № [NUMBER] від 01.10.2013 в сумі 20\~923,10 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 16\~059,53 грн; заборгованість за відсотками 0,99 грн.; заборгованість з комісії 4\~862,58 грн. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору Банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Так, згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений умовами договором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частина 1 статті 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердила безпідставність заявлених до неї позовних вимог. Суд критично оцінує пояснення [PERSON] про відсутність у неї буд-яких зобовязань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з підстав того, що вона уклала договір з ПАТ «ОТП Банк» і про заміну кредитора її не повідомляли. Оскільки, в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979 цс15 Верховний Суд України виклав правову позицію, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі і в разі непогашення кредитної заборгованості ні первісному кредитору, ні новому кредитору. Така заборгованість підлягає стягненню на користь нового кредитора. За таких обставин, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки між позивачем та відповідачем існує боргове зобовязання на підставі вищезазначеного кредитного договору та договору факторингу. Відповідач не виконує свої зобовязання, заборгованість не погашає і тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача 20\~923,10 грн. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved