Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві посилається на те, що за рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 12.09.2013 р. з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Також, рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 02.12.2016 р. з нього стягнуто на користь відповідача [PERSON] аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/4 частини заробітку. Крім того, за рішенням суду від 13.12.2016 р. з нього на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку. Позивач зазначає, що його матеріальне становище змінилося, оскільки загальний розмір аліментів які з нього стягуються становить 3/4 частини. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягнуто на користь відповідачів на утримання дітей та на утримання дружини з 1/4 частини до 1/6 частини, починаючи з дня подання позову. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву , згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з 02 серпня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення виконується шляхом відрахувань із заробітної плати позивача в ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", що підтверджується довідкою №8182 від 08.12.2016р. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на її утримання у розмірі 1/4 частки заробітку починаючи з 21 листопада 2016 року та до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 19 серпня 2019 року. Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку починаючи з 21 листопада 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів , визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено у разі зміни матеріального становища. Суд вважає, що внаслідок стягнення аліментів за рішенням суду від 02.12.2016 р. та рішенням суду від 13.12.2016 р. матеріальне становище відповідача погіршилось. Загальний розмір утримань складає 3/4 частини заробітку, тобто 75%. У відповідності до ч.3 ст.70 Закону України «Про про виконавче провадження», Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні справи суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище неповнолітніх дітей і сторін. Так, [PERSON] є працездатним, працює та отримує стабільний дохід, хронічними захворюваннями позивач та його неповнолітні діти не страждають, з позивача проводяться стягнення за виконавчими документами у розмірі 75%. Відповідачі не скористалися своїм правом на подання суду заперечень проти позову та доказів на яких вони ґрунтуються та не надали суду відомостей що до його майнового стану, стану здоров'я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягнуто з позивача на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини з 1/4 частини заробітку позивача до 1/6 частини заробітку. Як встановлено ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що від дня пред'явлення позову можливе лише стягнення аліментів. Нормами Сімейного кодексу України не передбачено можливість зменшення аліментів з моменту подання позовної заяви до суду. Зменшення розміру аліментів можливе лише після набрання рішенням суду законної сили. Тому позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів саме з моменту подання позовної заяви до суду задоволенню не підлягають.

Outcome: partial