Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

01 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у Світловодському політехнічному коледжі, починаючи з 01 листопада 2018 року до досягнення 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання, у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтуванні позову посилається на те, що вона разом з відповідачем до 30 вересня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з нею, є повнолітньою, продовжує навчання у Світловодському політехнічному коледжі, на денній формі. Батько з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не приймає участі у вихованні та утриманні. Відповідач має регулярний дохід пенсію, їздить подорожувати за кордон, купляє іноземний автотранспорт, здає в оренду гараж, отримує кошти на додаткове харчування, як учасник ЧАЕС, проживає в 2-х кімнатній квартирі з євроремонтом, з дорогою побутовою технікою, меблями. Дитина має статус ЧАЕС і стоїть на диспансерному обліку щодо хвороб серця та аденоїдів. 8 місяців тому вона поховала батька, доглядає хвору матір, яка є інвалідом ІІ групи. Ухвалою від 03 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін, відповідачу роз'яснено право та встановленого термін для подання відзиву. 14 січня 2019 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтуванні посилається на те, що він не має матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки розмір його пенсію становить 1497 грн. на місяць. З 01 вересня 2017 року з пенсії утримується на виконання виконавчого листа виданого Світловодським міськрайонним судом на користь ПАТ «Ощадбанк», тому фактично він отримує пенсії 1200 грн. Він не має житла, не купував протягом останніх років жодних цінних речей. Зареєстрований він в квартирі матері [PERSON] і всі речі які там знаходяться належать саме їй. Крім того, він сплачує комунальні послуги, купляє продукти харчування. Протягом останніх років проживає в належному будинку його батькам, які є особами похилого віку та потребують матеріальної та фізичної допомоги і догляду. Жодних інших доходів немає. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив, передбаченим ст.179 ЦПК України, не скористалася. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що їх спільна з відповідачем дитина [PERSON] навчається у Світловодському політехнічному коледжі, на денній формі, термін навчання у коледжі закінчується 30 червня 2019 року. Стипендії та матеріальної допомоги, коштів на харчування, як дитина ЧАЕС вона не отримує. Проживає разом з нею. Сама ж вона працює майстром в ПТУ №5 м.Світловодська, її середній розмір заробітної плати становить 4200 грн. Дитина з народження має хворобу серця. Крім того, в даний час у неї виявлено ще атерому волосистої частини голови, операція з приводу якої призначена на травень 2019 року. Крім того, вона також сплачує комунальні послуги, хоч і отримує субсидію, допомагає коштами в лікуванні своєї матері, несе значні витрати на навчання дитини пов'язанні з придбання різного роду канцелярських товарів. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він є учасником ЧАЕС ІІ категорії, інвалідності немає, єдиним хронічним захворюванням є пієлонефрит. Доходами його є пенсія в розмірі 1497 грн. та 200 грн. допомоги на харчування, як чорнобильцю. Інших неповнолітніх та повнолітніх дітей на його утриманні немає. До досягнення донькою [PERSON] повноліття сплачував аліменти в розмірі 350 грн. щомісяця, заборгованості немає. Проживає один, добровільно коштів на утримання дитини не надає. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позов повинен був бути поданий донькою, а не матір'ю. Доходи відповідача є мізерними, а тому з урахуванням відрахувань за виконавчим листом, сплати комунальних платежів та необхідністю придбання продуктів харчування можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини у нього немає. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу від 18 серпня 2006 року, сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 серпня 2006 року розірвано. (а.с.2) Сторони у справі є батьками повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. (а.с.3-5, 17) [PERSON] має статус дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, має з дитинства хворе серце. 15 січня 2019 року їй встановлено діагноз Атерома волосистої частини голови, призначено операцію на травень 2019 року. (а.с.7-8, 55, 58-59) В даний час [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення Світловодського політехнічного коледжу ЦНТУ, за спеціальністю «Підприємство, торгівля та біржова діяльність», на бюджетній формі навчання, з 01 вересня 2016 року. Дата закінчення - 30 червня 2019 року. Стипендію не отримує. Грошової допомоги як дитина, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи не отримувала. (а.с.6, 45, 56) Батько дитини [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], де проживає один. Джерелом його доходів є пенсія, розмір якої станом на грудень 2018 року становить 1497 грн. 00 коп. та 234 грн. 03 коп. щомісячна допомога на харчування, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с.31-34, 36) З 01 вересня 2017 року з його пенсії проводиться щомісячне утримання на користь ПАТ «Ощадбанк», в розмірі 20%, на підставі виконавчого листа Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області №1-67 від 28 лютого 2014 року. В зв'язку з чим, фактично [PERSON] отримує пенсію в розмірі, станом на грудень 2018 року в сумі 1197 грн. 60 коп. (а.с.32) В даний час він проживає разом зі своїми батьками, які є особами похилого віку: [PERSON] та [PERSON], за адресою: [ADDRESS], без реєстрації в зв'язку з доглядом за ними, оскільки батьки є хворими та потребують стороннього догляду. (а.с.35, 36-43) Мати дитини [PERSON], працює майстром в ПТУ №5 м.Світловодськ Кіровоградської області, середній розмір її заробітної плати за період з травня по жовтень 2018 року, в нарахованому стані становить 7300 грн. 00 коп., проте позивач в судовому засіданні уточнювала, що розмір заробітної плати її становить 4200 грн. Довідка надана до суду разом з позовом, де вказано більший розмір заробітної плати включає в себе відпустні, матеріальну допомогу на оздоровлення та одноразову матеріальну допомогу, як педагогічному працівнику до Дня учителя. Надані суду, як докази квитанції та чеки на придбання різного роду канцелярські товари (а.с.60-80) суд не відносить до належних та допустимих доказів, оскільки вони стосуються періоду часу 2016-2018 років, який позовом не охоплюється, та не містять інформацію кому вони видані. Крім того, суд звертає увагу на те, що предметом спору є стягнення аліментів на навчання на повнолітню дитини, а не стягнення додаткових витрат на дитину. Позивач в судовому засіданні стверджувала, що в даний час вона проживає без реєстрації разом зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO], яка хворіє, потребує стороннього догляду, минулого року поховала батька, сплачує комунальні послуги, купляє медичні препарати для матері та дитини, канцелярські товари для навчання дитини, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання дитини у коледжі. (а.с.81-90) Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В зв'язку з чим твердження представника відповідача, що мати повнолітньої дитини є неналежним позивачем у справі є таким, що суперечить чинному законодавству та не заслуговує на увагу. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину Сімейний кодекс України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що повнолітня [PERSON], на час звернення матір'ю до суду з даним позовом мала повних 18 років, навчається на 3 курсі денного відділення Світловодського політехнічного коледжу ЦНТУ, за спеціальністю «Підприємство, торгівля та біржова діяльність», на бюджетній формі навчання, з 01 вересня 2016 року, дата закінчення - 30 червня 2019 року. Стипендію дитина не отримує. Грошової допомоги як дитина, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи не отримує, має проблеми зі здоров'ям, самостійно ніде не працює. Позивач [PERSON] працює, середній розмір нарахованої заробітної плати на час звернення з позовом до суду становив 7300 грн., доглядає хвору матір, сплачує комунальні послуги, самостійно несе витрати пов'язані з харчуванням, лікуванням, навчанням, вихованням єдиної дитини. Факт відсутності спілкування між батьком та дитиною, відповідач в судовому засіданні підтвердив та пояснив, що додаткових добровільно коштів на утримання дитини не надав ніколи. Аліменти сплачував на неповнолітню ще тоді їх дитину в розмірі 350 грн. Заборгованості по аліментах немає. Відповідач [PERSON] є пенсіонером, його доходами є пенсії розміром 1497 грн. 00 коп. та 234 грн. 03 коп. щомісячна допомога на харчування, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Проживає один. Стан здоров'я задовільний. Інших дітей та осіб, які б перебували на його утриманні немає. Факти викладені в обґрунтуванні позову щодо поїздок відповідача на відпочинок за кордон, здачу в оренду гаражу, наявність у квартирі дорогої побутової техніки та інше в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. З урахуванням всіх вимог передбачених ст.182 Сімейного кодексу України, враховуючи те, що періодом стягнення за даним позовом є період з 01 листопада 2018 року до 30 червня 2019 року, суд приходить до висновку, що відповідач як батько дитини повинен та має матеріальну змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на час її навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивач просить стягувати аліменти на період навчання дитини, за умови її навчання, до досягнення нею 23 річного віку, проте суд звертає увагу на те, що згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, захист порушеного права на майбутнє не передбачено. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів частково, лише в частині стягнення аліментів з 01 листопада 2018 року до закінчення навчання дитини у Світловодському політехнічному коледжі Кіровоградського національного технічного університету, тобто до 30 червня 2019 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються лише позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Враховуючи те, що [PERSON] є відповідачем у справі, має статус учасника, а не постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, приходить до висновку, що з відповідача, за розгляд справи, мають бути стягнуті 768 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: partial