Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

01.12.2014 року [PERSON] звернулася з позовом про визнання припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки №96277 від 15.02.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2007 року сторони уклали договір поруки №96227, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON] Відповідач змінив умови кредитного договору без згоди позивача, підвищив процентну ставку та ввів додаткову відповідальність за невиконання кредитного зобов'язання по кредитному договору, на яку поручитель не погоджувалась, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, у зв'язку з чим порука підлягає припиненню. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій банку. Третя особа в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №11118041000 (а. с. 4 - 11), відповідно до п. 1.1 договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 44 000 швейц. франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 178 683,34 грн. за курсом НБУ України на день укладення договору. Позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 15.02.2017 року. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії, штрафи та інші платежі (п. 1.2.2 договору). За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 8,990 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до п. 9.2 договору (п. 1.3.1 договору). Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме, на: кредит на поточні потреби (п. 1.4 договору). Пунктом 2.1 договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором приймається порука [PERSON] 15.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) укладено договір поруки №96277 (а. с. 16 - 17). В силу п. 1.1 договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли за договором про надання споживчого кредиту №11118041000 від 15.02.2007 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п. 1.3 договору). Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.4 договору). Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Листами від 19.02.2008 року та 22.02.2008 року № ПС 163274 банк повідомив позичальника ([PERSON]) про те, що з 12.03.2008 року запроваджується нова система нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу. У випадку прострочення платежу за кредитним договором, Банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу (а. с. 43, 65). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а. с. 18 - 26), станом на 28.10.2013 року існує заборгованість за кредитом - 25 665,64 швейц. франків (228 886,38 грн.), процентами - 7 030,67 швейц. франків (62 699,57 грн.), пеня - 1 967,88 швейц. франків (17 549,58 грн.). Нарахування процентів на прострочену суму заборгованості за період з 31.05.2011 року здійснювалось за процентною ставкою в розмірі 17,98 % річних. Наведена обставина підтверджується розрахунком заборгованості. [PERSON] зазначає, що банком в односторонньому порядку збільшено розмір процентної ставки, без згоди позивача, як поручителя за виконання позичальником зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30.03.2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних» роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Пунктом 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12, встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня року 2012: № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11). У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (п. 4 листа від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12). Судом встановлено, що в договорі поруки №96277 від 15.02.2007 року не передбачено можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати та в силу п. 2.1 договору заборонено кредитору без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і т. д. Також установлено, що банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитом на прострочену суму основного боргу, збільшивши її вдвічі від діючої процентної ставки і згоди на таке позивачка не надавала. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної в постановах від 21.11.2011 року у справі № 6-49 цс 11, від 19.12.2011 року у справі № 6-67 цс11, від 05.11.2013 року у справі №6-43цс13 - згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою в спосіб, передбачений договором поруки. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, є підставою для припинення поруки. Така правова позиція викладена у постанові ВСУ від 20.02.2013 року в справі № 6-172. Статтею 360-7 ЦПК України закріплено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Оскільки банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитом на прострочену суму основного боргу і позивачка (поручитель) не надавала згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності, а договір поруки не передбачає можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без згоди поручителя, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для припинення поруки в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України та зазначених у мотивувальній частині судового рішення правових позицій Верховного Суду України.

Outcome: approved