Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 20 листопада 2013 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В апеляційний скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги посилаючись, на те що рішення постановлено з порушенням норм діючого матеріального та процесуального законодавства, на їх думку суд помилково прийшов до висновку про застосування строку позовної давності. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, зазначивши, що відповідно до умов кредитного договору № DNH4КР86720172 від 4.05.2006 року «Розстрочка», відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 983,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. На погашення заборгованості за кредитом відповідач зобов'язаний був сплачувати щомісячний платіж, який складається зі сплати основної суми кредиту, відсотків та комісії, проте зобов'язання за договором не виконав, має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 07 жовтня 2013 року складає 37 634,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 398,89 грн, заборгованість за процентами - 12 190,92 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором - 22 776,66 грн., а також штраф у розмірі 500 грн., (фіксована частина) та 1 768,32 грн. (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати . Заслухавши доповідача, представника Банку, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, відповідача [PERSON], який заперечував проти апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України за таких підстав. Відповідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Встановлено, що 4.05.2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем укладено кредитний договір, який складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт). Заява позичальника підписана відповідачем особисто, і в цій заяві значено, що [PERSON] ознайомився та згодний із умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі, своїм підписом він підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в «Приватбанку». Відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту 05.05. 2008 року. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції застосував строк позовної давності, оскільки кінцевий строк повернення кредиту 05.05. 2008 року, а до суду позивач звернувся 22.10.2013 року, тоб-то більш ніж через 5 років. Однак такі висновки суду першої інстанції є помилковими. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років. Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років, що не заборонено ст. 259 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з розрахунку заборгованості /а.с.4 - 5/ , та виписки з рахунку [PERSON], /а.с.41 - 42/, наданих позивачем, відповідачем сплачувався кредит щомісячно, починаючи з 10.08.2012 року до 4.03.2013 року, таким чином строк позовної давності перервався, оскільки з дати кінцевого терміну повернення кредиту - 05.05. 2008 року та до дати сплати кредиту - 10.08.2012 року пройшло менше ніж 5 років. Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, апеляційний суд виходить з наступного: Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти / кредит/ у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк. Всупереч вказаним вимогам закону відповідач умов договору належним чином не виконував, що вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 7 жовтня 2013 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, та встановлений договором розмір нарахованих процентів. Незважаючи на зазначені вимоги закону, відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив. Відповідно до ст. 550 ЦК України, незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих виконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку, штраф пеню). З цих підстав позивач має право на одержання від відповідача суми заборгованості та неустойки за прострочення обумовлених договором платежів. Разом з тим, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для стягнення неустойки/штрафу, пені/ встановлена спеціальна позовна давність в один рік, тому виходячи з вимог зазначеного закону та розрахунку заборгованості, апеляційний суд визначає розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за один рік у розмірі 6 517,84 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 564,53 грн.

Outcome: partial