Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

01 листопада 2013 року позивач звернувся до [PERSON] з позовом про визнання заповіту частково недійсним та визнання права власності на частину домоволодіння. У позові зазначено, що з 20.12.1975 року позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS]. В 1998 році вказана квартира була продана з метою подальшого проживання з матір'ю його дружини - [PERSON] та на отримані кошти від продажу квартири добудувати житловий будинок, який належав матері дружини згідно договору купівлі-продажу від 23.08.1988 року за адресою: [ADDRESS]. З 1997 року позивач разом з дружиною проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. За час проживання, позивач разом з дружиною та за згодою матері дружини - [PERSON] побудували прибудову (літ.б-2), площею 18,9 кв.м., вартістю 5711 грн., огородження двору будівлі (№1-7), вартістю 9010 грн., сарай (літ.В), площею 10,2 кв.м. вартістю 2153 грн., навіс (літ. б-3) вартістю 1882 грн, мощення (1) бетонне вартістю 1924 грн., а всього вартістю 20680 грн., а також перекрили дах будинку. [INFO] дружина - [PERSON] померла. Після смерті дружини позивач продовжував мешкати з матір'ю дружини в спірному будинку. [INFO] померла [PERSON]. Після смерті теща залишила заповіт, яким все майно, в т.ч. домоволодіння [ADDRESS] заповіла своєму племіннику [PERSON] Враховуючи, що частина прибудови та інші споруди побудовані за його рахунок, позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування вартості добудов, але отримав відмову, у зв'язку з чим просить визнати частково недійсним заповіт на ім'я відповідача [PERSON] та визнати за ним право власності на прибудову (літ.б-2), площею 18,9 кв.м., огородження двору будівлі (№1-7), сарай (літ.В), площею 10,2 кв.м., навіс (літ. б-3), мощення бетонне (1). В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували,просили у позові відмовити, та зазначили, що не надано суду доказів того що заповіт слід визнати недійсним так як порушена воля [PERSON]Крім того,благоустрій будинку хоча і проводили позивач з померлою дружиною,але за кошти що давала [PERSON] їм на це. Позивач не доглядав за померлою на не хоронив її за власні кошти, так як [PERSON] останні три роки перед смертю доглядала за [PERSON] та [PERSON] оставила 10000 гривень на похорон, про що знав і позивач також. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 20.12.1975 року (а.с.12). Згідно договору купівлі-продажу від 23.08.1988 року, власником житлового будинку (загальна площа 28,9 кв.м., житлова - 16,3), розташованого за адресою: [ADDRESS] була [PERSON]. Разом з житловим будинком нею були придбані: літня кухня (літ.Б), навіс (літ. б), сарай (б-1, в, г,), вбиральня (літ. Д), інші споруди (а.с.17). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Як свідчить свідоцтво про народження, померла [PERSON] була донькою померлої [PERSON] (а.с. 11). Судом встановлено, що 03.09.2008 року за реєстровим № 2250 о 09 годин 55 хвилин приватним нотаріусом Красноперекопського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений заповіт від [PERSON], що була зареєстрована за адресою : [ADDRESS], яка заповіла все належне їй майно [PERSON], а саме житловий будинок с прилеглими будівлями та земельну ділянку на якій розташований будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.50). [INFO] [PERSON] померла (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що померлій [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 23.08.1988 року, належав житловий будинок, літня кухня (літ.Б), навіс (літ. б-3), сарай (б-1, в, г,), вбиральня (літ. Д), огородження двору будівлі (№1-7), сарай (літ.В), площею 10,2 кв.м., мощення бетонне (1), вказане входить до складу спадщини. Згідно із статтею 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до статті 1257 Цивільного кодексу України недійсним за рішенням суду може бути визнаний заповіт, якщо буде судом встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] нічого не пояснили суду стосовно того що волевиявлення померлої [PERSON] не було вільним та заповіт не відповідає волі померлої. Оцінюючи надані докази, суд вважає, що позивачем не було доведено, та не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що заповіт складений на ім'я відповідача [PERSON], слід визнати недійсним. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те що у задоволенні позовних вимог щодо визнання заповіту частково недійсним слід відмовити. Згідно довідки-характеристики Кримського республіканського підприємства «Бюро реєстрації та технічної інвентаризації м. Красноперекопська», прибудова (літ.б-2) є самочинним будівництвом (а.с. 16-17). Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці». Виходячи зі змісту частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України однією з умов визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, є те, що їй у подальшому у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення. Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS], позивачу у власність чи користування не надавалась, а тому право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно на такій земельній ділянці у позивача відсутнє. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON] пояснили суду про те що [PERSON] разом із померлою [PERSON] проводили благоустрій будинку [PERSON] ремонтували дах, огорожу, будували веранду та інше за власні кошти від продажу їх квартири, про що їм відомо зі слів позивача та померлої [PERSON] Свідок [PERSON] пояснили що благоустрій будинку робили позивач та померла [PERSON] але за кошти [PERSON], яка також наймала робітників для цього. Не знайшло свого підтвердження у суді пояснення позивача про те що він доглядав за хворою [PERSON],купував продукти та ліки, викликав лікарів та робив похорон за свої особисто кошти,тому що свідок [PERSON] пояснила у суді про те що вона з літа 2010 року по день смерті [PERSON] доглядала за нею на прохання [PERSON] за що остання платила їй гроші,в тому числі вона купувала ліки,продукти та готувала їжу,прибирала та прала. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили що у померлої [PERSON] були грошові кошти у сумі 10000 гривень, які вона оставила собі на похорон. Письмових доказів про те що позивач витрачав особисті кошти на благоустрій будинку [PERSON] суду не надано, та крім того, позивач не продавав квартиру, яка належала йому та померлій дружини, а подарували [PERSON] про що є у матеріалах справи договір дарування житла (а.с.103).Також, відповідно до технічного паспорту будинку та договору купівлі продажу- літня кухня (літ.Б), навіс (літ. б-3), сарай (б-1, в, г,), вбиральня (літ. Д), огородження двору будівлі (№1-7), сарай (літ.В), площею 10,2 кв.м., мощення бетонне (1), були придбані [PERSON] разом із будинком та є її власністю. Відповідач [PERSON] хоча і прийняв спадщину, але не оформив її відповідно до закону та не отримав право власності, так як це право, стосовно нерухомості, набувається тільки з моменту державної реєстрації нерухомого майна на [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те що позовні вимоги в про визнання за [PERSON] права власності на прибудову (літ.б-2), площею 18,9 кв.м., огородження двору будівлі (№1-7), сарай (літ.В), площею 10,2 кв.м., навіс (літ. б-3), мощення бетонне (1). не засновані на законі, суд вважає в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed