Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 травня 2011 року. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У лютому 2010 року шлюбні відносини між ними були припинені і з цього часу вони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть. Відповідач долею дитини не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, не має бажання бачитися з донькою, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 28 лютого 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 березня 2018 року. 07 березня 2018 року від третьої особи по справі на адресу суду надійшов висновок №01-19/527 від 05 березня 2018 року щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON], [INFO]. 26 березня 2018 року позивач надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі та не заперечувала проти прийняття по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надавав. А тому, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. 26 березня 2018 року представник третьої особи надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 17 травня 2011 року заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області (а.с.33) Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 26 січня 2010 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.32). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2013 року з [PERSON], 1977 року народження, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з доходу щомісячно, але не менше 30% мінімальної заробітної плати, починаючи з 19.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.34). Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного державним виконавцем Зябченко В.С., заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] станом на 14 грудня 2017 року становить 44790 грн. 66 коп. (а.с.35-36). З характеристики учениці 2-В класу Комунального закладу «Харківська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №93 Харківської міської ради Харківської області імені В.В.Бондаренка» [PERSON] вбачається, що вона має достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Легко заучує матеріал, самостійно працює з книгою. Дівчина має інтерес до навчання, старанна, активна. Має добру пам'ять і уважна на уроках. З однолітками дружна. Відповідально ставиться до доручень. Ввічлива, чемна і емоційна дівчина. З охотою приймає участь у позакласних заходах, користується авторитетом серед однолітків. Дівчина мешкає разом з матір'ю, стосунки теплі і доброзичливі. Дитина завжди нагодована, охайна, доглянута. Мешкає у трикімнатній квартирі, має окрему кімнату, де є достатньо місця для навчання та ігор, побутові умови задовільні. Батько не цікавиться навчально-виховним процесом, не відвідує батьківські збори. Протягом 2016-2017 навчального року жодного разу не з'явився до школи (а.с.38). Як вбачається з листа головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Центр первинної медико-санітарної допомоги смт.Пісочин Харківського району» Канцедал Л.В. №504 від 22 грудня 2017 року, [PERSON], [INFO] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю - [PERSON] Дитина перебуває на обліку в амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт.Пісочин Харківського району Харківської області. На прийом до сімейного лікаря та на профілактичні огляди дитину приводить мама, яка достатньо надає уваги дитині та постійно цікавиться її здоров'ям. Батько дитини - [PERSON], 1977 року народження, жодного разу на профілактичні огляди доньку не супроводжував та здоров'ям дитини не цікавився. При відвідуванні сімейним лікарем дитини вдома, батько не був присутнім, вдома завжди була присутня матір (а.с.39). З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON], складеного комісією Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області у складі: спеціаліста у справах дітей селищної ради Чарушникової В.М. та фахівців з соціальної роботи Бабай Т.В. та Дубровської І.І., затвердженого головою Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Чернобай О.О., вбачається, що сім'я мешкає в трикімнатній квартирі на 1-му поверсі, 4-х поверхневого будинку. В усіх кімнатах зроблено ремонт, санітарно-гігієнічні умови належні. У [PERSON] окрема кімната з необхідними меблями та побутовими речами. Мати дбає про умови мешкання та побут дитини, приділяє достатню увагу вихованню, розвитку та здоров'ю дитини (а.с.40). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов гр.[PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеного 11 січня 2018 року депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Новіковим О.А. - за вказаною адресою мешкає мати [PERSON] - [PERSON]. З її слів, син [PERSON], [INFO], в даній квартирі зареєстрований, але фактично не мешкає, оскільки періодично зловживає алкогольними напоями (а.с.41). З довідки-характеристики старшого дільничого опорного пункту Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Кухтіна Є.П. вбачається, що за місцем мешкання [PERSON] характеризується з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями, не працює. Раніше [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності Люботинським ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області. Активної участі в громадському житті не приймає (а.с.42). Як вбачається з відповіді №1032512569 від 03 січня 2018 року Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, інформація стосовно [PERSON], податковий номер [NUMBER], щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня (а.с.43). Як вбачається з відповіді №1032528078 від 03 січня 2018 року Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, платник податків з податковим номером [NUMBER] на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.44). З відповіді №1032505473 від 03 січня 2018 року Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи вбачається, що інформацію стосовно [PERSON], податковий номер [NUMBER], не знайдено (а.с.45). Як вбачається з відповіді №1032498875 від 03 січня 2018 року Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію, що інформацію стосовно [PERSON], податковий номер [NUMBER], не знайдено (а.с.46). З рекомендації органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №2403 від 23 листопада 2017 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON], [INFO], вбачається, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ХРДА. Було встановлено, що [PERSON] має повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Матір приділяє достатню увагу вихованню, навчанню, розвитку своїм дітям. Батько доньки [PERSON] - [PERSON] протягом тривалого часу не приймає участь у її вихованні, матеріально не забезпечує, не цікавиться її навчанням, станом здоров'я, веде нездоровий спосіб життя. Вивчивши документи, надані органу опіки та піклування [PERSON], враховуючи інформацію ЦСССДМ ХРДА за результатами соціального супроводу сім'ї, орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], 1977 року народження відносно [PERSON], [INFO] (а.с.47-48). Згідно з висновком №01-19/527, наданого заступником голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області Мелишевою О.В. 05 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню [PERSON], [INFO], не приймає участі в її вихованні і матеріальному утриманні, не цікавиться станом її здоров"я, навчанням та дозвіллям. А тому Харківська районна державна адміністрація Харківської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.72-73). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.18 та ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, а саме - відповідно до вимог ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини: при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виховання та утримання малолітньої доньки, а тривалість невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків свідчить про свідоме нехтування ним цими обов'язками, суд приходить до висновку про те, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви до суду та витрати на професійну правничу допомогу. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України. Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. На підтвердження факту надання правової допомоги позивачу адвокатом Статівкою О.Є. надано договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) №26/10-17-1 від 26 жовтня 2017 року, ордер серії ХВ №000256 від 31 січня 2018 року, попередній (орієнтовний) розрахунк суми судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, яка понесла [PERSON] станом на 31 січня 2018 року, квитанцію №0386597 від 26 жовтня 2017 року про надання [PERSON] правової допомоги (адвокатських послуг) про договору №26/10-17-1 на суму 16000 грн. Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Тому, у відповідності з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача суд стягує витрати, пов'язані з професійною правничою допомогою у розмірі 16000 грн. У відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved