Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] про зняття арешту та заборони на відчуження на автомобіль, який перебуває в заставі позивача. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 28.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Раййфайзен Банк аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/8288/73/120215. В забезпечення виконання своїх зобов'язань по вказаному вище Договору, відповідачем в заставу банку передано легковий автомобіль DAEWOO-FSO Lanos TF69Y, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER]. Право застави зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 25.10.2007 року. Під час продажу предмету договору застави позивачу стало відомо, що Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ було накладено арешт на предмет застави, а тому ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як обтяжувач з вищим пріоритетом на предмет застави звернувся до суду з позовом про зняття арешту та заборони на відчуження на автомобіль. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 49). Відповідач - Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 24). Відповідач [PERSON] 01.09.2014 року направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Аналогічний лист було надіслано 02.07.2014р. (а.с. 22). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний повідомити заставодержавтелю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачене право заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою. Статтею 23 Закону України "Про заставу" визначено, що одержання задоволення вимог за рахунок предмета обтяження здійснюється обтяжувачами в черговості згідно з встановленим пріоритетом. В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Раййфайзен Банк аваль» та [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб від 06.09.2011р. змінила прізвище на [PERSON]) було укладено кредитний договір №014/8288/73/120215, згідно якого остання отримала кредит в сумі 57843грн. (а.с. 36-57). В забезпечення виконання своїх зобов'язань по вказаному вище договору, відповідачем в заставу банку передано легковий автомобіль DAEWOO-FSO Lanos TF69Y, рік випуску 2007, реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], що підтверджується Договором застави транспортного засобу (а.с.6). Право застави зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 25.10.2007 року. Під час продажу предмету договору застави ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль» стало відомо, що постановою Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 18.06.2010 року за №19870575 було накладено арешт на предмет застави, що належить [PERSON]. Дані обставини обтяження підтверджуються копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25.10.2014 року (а.с.8). З даного витягу також вбачається, що позивач має вищий пріоритет ніж відповідач, а тому має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що вказана постанова в частині накладення арешту на майно [PERSON], якій належить автомобіль DAEWOO-FSO Lanos TF69Y, суперечить вимогам ст. 572 ЦК України та перешкоджає реалізації права позивача на одержання задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами. З метою захисту, передбачених законом прав позивача, сукупність вказаних обставин дають суду підстави зняти арешт на вказаний автомобіль, задовільнивши повністю заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved