Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

02.04.2019 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 385,80 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2014 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що розмір аліментів недостатній для забезпечення повноцінного розвитку дітей, діти часто хворіють, потребують оздоровлення, позивач несе значні витрати на їх лікування, навчання, відповідач будь-якої допомоги не надає. Позивач посилаючись на зміни внесені до статті 182 Сімейного кодексу України, якими збільшено мінімальний розмір аліментів, зростання цін на продукти харчування, комунальні послуги, просить суд змінити розмір аліментів, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. До суду від відповідача 12.07.2019 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів покращення матеріального стану відповідача, погіршення матеріального стану чи здоров`я позивача. Крім цього, відповідач зазначає, що Житомирським районним судом Житомирської області від 24.11.2017 у справі №278/2236/17 ухвалено рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між позивачем та відповідачем, про той самий предмет і з тих самих підстав, за тими самими вимогами. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористалась. На підставі статей 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, але при цьому згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 14.07.2015 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 385,80 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.12.2014 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.18,19). Як вбачається з матеріалів справи, підстави для закриття провадження відсутні, позовні вимоги відмінні від тих, які були розглянуті Житомирським районним судом Житомирської області, а саме в частині мінімального гарантованого розміру аліментів, позивач просила суд змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття (а.с.48, 55-57). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом Українинавіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року по справі №632/580/17. Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів, зростання цін не є підставами для зміни розміру аліментів. У той же час, доказів на підтвердження існування обставин визначених ст.192 Сімейного кодексу України позивачем не надано. З врахуванням вказаних обставин суд відмовляє в задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed