Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. В період дії договору страхування сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано механічних пошкоджень застрахованому транспортному засобу. Постановою суду відповідач визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач здійснив виплату на користь потерпілої особи суми страхового відшкодування у розмірі 22331,72 грн., а тому до страхової компанії перейшло право вимоги до відповідача. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 22331,72 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Лафорт». Треті особи, залучені до участі у справі за заявою відповідача, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 26 грудня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспорту № 206-03570-11, за умовами якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER]. (а.с. 2) 14 вересня 2012 року о 08 год. 10 хв. в м. Києві по просп. Московському, 11 [PERSON], керуючи автомобілем «Кіа», д.н.з. [NUMBER], під час перестроювання не надала дорогу автомобілю Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER], який рухався по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.17) Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 14 вересня 2012 року за участю автомобіля «Кіа», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. [NUMBER], є водій [PERSON] Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як убачається з матеріалів справи, страхувальник [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту від 29 серпня 2013 року № 16443/206 позивачем визначена сума страхового відшкодування у розмірі 22331,72 грн., яка розрахована на підставі калькуляції пошкоджень. Від вигодонабувача за договором страхування - ПАТ «Універсал Банк» до позивача надійшло повідомлення про згоду на перерахування суми страхового відшкодування на користь виконавця ремонтно-відновлювальних робіт ТОВ «Автоград». Згідно з платіжним дорученням від 29 серпня 2013 року № 3370 позивач перерахував на користь ТОВ «Автоград» страхове відшкодування у розмірі 22331,72 грн. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі полісу, виданого ПАТ «СК «Лафорт», страховий ліміт за пошкодження майна становить 50000 грн. (а.с.71) 17 вересня 2012 року відповідач звернулася до ПАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про обставини події за участю ТЗ забезпеченого полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу. Таке повідомлення було прийнято страховою компанією. Відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «СК «Лафорт» та введено процедуру розпорядження майном. На час розгляду справи ПАТ «СК «Лафорт» банкрутом не визнано. Судом встановлено, що позивач не звертався до ПАТ «СК «Лафорт» із вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. При вирішенні позовних вимог суд приймає до уваги те, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу. У встановлений законом строк відповідач звернулася до ПАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Сума страхового відшкодування, яка виплачена позивачем на користь страхувальника, не перевищує встановлений полісом страховий ліміт за пошкодження майна. Відповідач не надає свою згоду на відшкодування завданої нею шкоди. Отже, обов'язок по відшкодуванню шкоди у даному випадку покладається на третю особу ПАТ «СК «Лафорт», позовні вимоги до якої позивачем заявлені не були. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «СК «Індіго» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Outcome: dismissed