Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ЛКП «Старий Львів» про усунення перешкод у користуванні спільною сумісною власністю. В обгрунтування позову покликаються на те, що у мешканців будинку по [ADDRESS] наявні перешкоди у користуванні спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, а саме внутрішнім двором, які створені [PERSON] та полягають у тому, що у внутрішньому дворі розміщені два автомобілі, гараж та собака. Окрім того, позивачі стверджуєть, що [PERSON] створює їм перешкоди у користуванні підвальним приміщення в будинку [ADDRESS] , зайнявши його своїми особистими речами. Зазначають, що вони повністю позбавлені можливості користуватися цим підвальним приміщенням. Просять позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2021 року позовну заяву залишено без руху. 03.03.2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] через канцелярію Галицького районного суду м.Львова подали уточнену позовну заяву та заяву про усунення недоліків. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2021 року відкрито провадження\~у даній\~справі та\~вирішено розгляд\~справи проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без виклику сторін в судове засідання. 14.04.2021 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обгрунтуваннія відзиву на позовну заяву покликається на те, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наведених в позовній заяві обставин. Окрім того, відповідач повідомив, що він є власником підвального приміщення площею 18,8 кв.м, що виключає будь-які права позивачів на такі підвальні приміщення. Щодо позовної вимоги про звільнення внутрішнього двору від гаража відповідач зазначив, що земельна ділянка під гаражем не відноситься до прибудинкової території, відповідач не здійснював бунівництва такого, оскільки гараж збудований у 1965 році його батьком - [PERSON] , такий відображений на плані м.Львова, відтак не є самочинним будівництвом. Також, відповідач зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що речі, автомобілі та собака належать саме йому, відтак просив відмовити у задоволенні позову. Окрім того, просив суд стягнути з позивачів понесені ним судові витрати. 11.05.2021 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн. 11.05.2021 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить такий задоволити. 17.05.2021 року через канцелярію Галицького районного суду м. Львова від позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. 02.06.2021 року через канцелярію Галицького районного суду м. Львова від позивача [PERSON] надійшло клопотання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін та допит свідків. Окрім того, позивачем долучено до клопотання письмові свідчення [PERSON] та [PERSON] 02.06.2021 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про залучення ЛКП «Старий Львів» у якості співвідповідача у даній справі. 03.06.2021 року через канцелярію Галицького районного суду м.Львова від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якому позивач позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити у повному обсязі. 07.06.2021 року від позивача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки її клопотання про витребування доказів, залучення співвідповідача та допит свідків судом не розглянуто. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Виклик сторін до суду був здійснений шляхом скерування судових повісток на поштову та електронні адреси сторін, а також через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м. Львова). На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.06.2021 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.06.2021 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та про виклик свідків відмовлено. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 08.06.2021 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про залучення у справі співвідповідача відмовлено. Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такого, оскільки розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання, клопотання позивача судом розглянуто, відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу.\~\~ Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21.01.2020 року. Квартира [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №139175992 від 26.09.2018 року. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспортів /а.с.26-27/. Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.12.2001 року квартира [ADDRESS] на праві спільної приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією такого /а.с.92/. Окрім того, у вказаному свідоцтві зазначено «Комора в підвалі 18,8 кв.м», а також зазначено, що характеристики квартири та її обладнання наведені в технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. В технічному паспорті на приватизовану квартиру (будинок) зазначено, що квартира складається в тому числі з підвалу 8,8; 6,9; 3,1 кв.м = 18,8 кв.м /а.с.93/. Відтак, відповідач є співвласником підвального приміщення площею 18,8 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Частиною 2\~ст.41 Конституції України\~встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Зміст права власності охоплює права володіння, користування і розпорядження власником своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (статті\~317,\~319 Цивільного кодексу України). Проте юридично забезпечена можливість здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження власника належним йому майном не може виходити за рамки, встановлені правовими нормами, що регулюють відносини у сфері власності. Відповідно до частини другої\~статті 382 Цивільного кодексу України\~власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно статті 19 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"\~спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Правовим регулюванням відносин спільної сумісної власності в Україні визначаються особливості здійснення прав власників виходячи з її правового режиму. Ці особливості полягають у різних формах реалізації відповідного права: при спільній сумісній власності - шляхом взаємного волевиявлення усіх співвласників, при спільній частковій власності - лише за волею власника відповідної частки, виділеної в натурі з майна, що є у спільній сумісній власності. У відповідності до ч.2\~ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Рішенням Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року N 14-рп/2011\~встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року по справі №4-рп/2004 встановлено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. У відповідності до ч.2\~ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, 2\~ст.369 ЦК України). У відповідності до ч.1\~ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Окрім того, в технічному паспорті на вказану квартиру зазначено, що така складається з однієї кімнати, житловою площею 14,9 кв.м, кухні площею 11,0 кв.м, ванної кімнати площею 2,3 кв.м, вбиральні площею 1,2 кв.м, коридор площею 10,2 і 3,6 кв.м, підвал 8,8; 6,9; 3,1 кв.м = 18,8 кв.м. Суду не було надано доказів, що відповідач користувається підвальним приміщенням, яке не належиться йому на праві власності, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за вказаною адресою наявні інші підвальні приміщення, не зазначено їх площу. Відтак, суд не має можливості встановити, що відповідач чинить співвласникам багатоквартирного будинку першкоди у користуванні підвальними приміщеннями, які не належать йому на праві власності. Окрім того, відповідно до технічного паспорта на гараж [ADDRESS] , інвентартий номер 765, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», який складено 13.08.2007 року, власником гаража зазначено [PERSON] . Також, даний гараж відображено на копії плану м.Львова /а.с.94-95/. З письмових пояснень [PERSON] , які надані 20.03.2008 року вбачається, що гараж було збудовано її чоловіком [PERSON] ще у 1965 році /а.с. 96/. Також, у акті комісії ЛКП «Старий Львів» у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що гараж збудований у 1969-1970 роках /а.с.98/. Наведені обставини та досліджені в судовому засіданні докази доводять, що відповідач не здійснював будівництва даного гаража у внутрішньому дворі будинку, гараж не належить йому на праві власності, відтак відповідач не може нести відповідальність за спорудження такого. З фотокопій, долучених до матеріалів справи вбачається, що у дворі знаходяться речі, автомобілі та будинок для собаки, однак, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що вказані предмети та собака належать саме відповідачу [PERSON] . Суд критично ставиться до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що бачили як [PERSON] годує собаку, який знаходиться на внутрішньому дворі, а також користується автомобілями, які залишає на внутрішньому дворі будинку [ADDRESS] , оскільки їх свідчення не підтверджені належними доказами у справі. Окрім того, як зазначено в письмових поясненнях [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] проживає у м.Жидачів, відтак незрозуміло, яким чином такі особи можуть підтвердити факт належності [PERSON] вищезазначених речей. Окрім того, відповідно до ч.2 ст.4, ч.1 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку, а спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Оскільки відповідач [PERSON] є співвласником квартири у вищенаведеному будинку, відтак є співвласником прибудинкової території (внутрішнього двору) та йому належать права, передбачені ч.ч.1,2 ст.317 ЦК України, а саме право володіння, користування та розпоряджання таким майном. За вимогами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що судом встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що відповідач є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також підвалу площею 18,8 кв.м, відсутність у справі доказів, що за вказаною адресою наявні інші підвальні приміщення, які не належать [PERSON] на праві власності та до яких останній чинить позивачам перешкоди в доступі, враховуючи характер спірних правовідносин, а також з огляду на відсутність у справі належних та допустимих доказів, що речі, автомобілі та собака належать [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки доводи позивачів не підтверджені жодними належними доказами та повністю спростовані в ході розгляду справи, а тому у задоволенні такого слід відмовити. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмолено, на підставі п.2.ч.2 ст.141 УПК України, судовий збір слід залишити за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed