Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

01.08.2018 року представник позивача звернулась в суд із даним позовом, в якому просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у вихованні позивачем дитини та визначити йому спосіб участі у вихованні дитини щовівторка та пятниці з 15.00 год. до 18.00 год. за місцем перебування дитини та один раз на тиждень у вихідний день з чергуванням субота, неділя за місцем свого проживання у м.Сокалі без присутності матері; проводити спільний відпочинок під час канікул тривалістю до 15 (пятнадцяти) днів у зимовий та літній період за погодження періоду з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 28.10.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб. 09.01.2008 року у них народилась дочка [PERSON]. Рішенням суду від 24.06.2015 року шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає із відповідачкою. Остання не дає можливості позивачу бачитись та спілкуватись із дитиною, приймати участь у її вихованні, чим чинить перешкоди у здійсненні ним своїх батьківських прав та обовязків. Вжитим заходами добровільно визначити порядок спілкування з дитиною їм не вдалось. З вини відповідачки позивач позбавлений можливості виховувати доньку, що порушує його права та права дитини. Тому просить позов задовольнити. 06.12.2018 року відповідачка подала через канцелярію суду письмові заперечення відносно позову, у яких вказала, що нею не чиниться жодних перешкод в участі позивача у вихованні дитини. Небажання самої дитини зустрічатись із батьком не є чиненням перешкод з її боку. Тому вимогу про зобовязання її усунути перешкоди у вихованні позивачем дитини вважає безпідставними просить відмовити у позові в цій частині. Вимоги позивача щодо визначення способу його участі у вихованні дитини визнала частково. Вказала, що погоджується на встановлення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою щочетверга 16.00 год. по 18.00 год. та у першу і третю неділю місяця з 13.00 год. до 15.00 год. без присутності її, матері позивача та його дружини з покладенням обов'язку вчасного повернення дитини до її місця проживання. У решті вимог просить відмовити. Позивач в судовому засіданні 31.01.2018 року позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що після розірвання шлюбу від рідко бачиться із дитиною, вона відмовляється спілкуватись. На його думку, відповідачка намовляє дитину проти нього і таким чином перешкоджає йому спілкуватись із нею. Він неодноразово звертався до відповідачки для спілкування з дитиною, однак остання відмовляла йому у цьому. Таким чином він не може виконувати свої батьківські обовязки і здійснювати свої батьківські права. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні 31.01.2018 року позовні вимоги визнала частково, не заперечує щодо часті батька у вихованні дочки. Однак дитина на даний час не бажає спілкуватись із батьком, має на нього образу. Окрім цього, зазначила, що дочка не бажає спілкуватись із теперішньою дружиною позивача та його матірю. Тому просила встановити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою щочетверга 16.00 год. по 18.00 год. та у першу і третю неділю місяця з 13.00 год. до 15.00 год. без присутності її, матері позивача та його дружини. В решті вимог просила відмовити. Представник позивача в судовому засіданні 26.02.2018 року позов підтримала з тих же підстав, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні 26.02.2018 року позов заперечив повністю, обґрунтовуючи тим, що змінилась позиція позивача, яка попередньо визнавала позов частково. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, встановив наступне: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2006 року. Під час шлюбу 09.01.2008 року у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №137202. На підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом із матірю - відповідачкою по справі. Судом встановлено, що позивач цікавиться дитиною, купує їй речі, має бажання спілкуватись із нею та брати участь у її вихованні. Останньому не вдалось добровільно визначити із відповідачкою спосіб його участі у вихованні їхньої спільної дочки . Зі слів позивача, відповідачка негативно налаштовує дитину, не йде на компроміси щодо визначення часу спілкування із дочкою, чим чинить йому перешкоди у її вихованні. Позивач звертався до органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, однак йому було в усній формі повідомлено, що таке звернення є недоцільним, так як рішення з цього приводу носить рекомендаційний характер, та не може зобовязати відповідачку виконати його. Заперечення відповідачки у тій частині, що вона не чинить жодних перешкод позивачу для участі у вихованні дитини, і причиною недосягнення згоди з цього приводу є небажання дитини спілкуватись, суд до уваги прийняти не може, так як такі дані нею для заперечення вимог позивача і спростовуються обставинами, встановленими судом. Тому, на думку суду, відсутні підстави для позбавлення позивача права спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. В силу ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 Сімейного Кодексу України закріплене право батька на безперешкодне спілкування з дитиною. Згідно із ч.2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З наданих суду доказів вбачається, що позивач має бажання та необхідні умови для участі у вихованні дочки, піклуванні про неї. Обмежень, які могли би перешкоджати їх спілкуванню, суд не знаходить. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні своєї неповнолітньої дочки є доцільною. Однак, виходячи з інтересів дитини та умов її нормального виховання і навчання, а також враховуючи її вік, стан здоровя, та зважаючи на конфліктні стосунки між сторонами, суд вважає, що доцільним буде визначити такий графік днів для зустрічей позивача із дочкою: щочетверга 16.00 год. по 18.00 год. та у першу і третю неділю місяця з 13.00 год. до 15.00 год. без присутності матері дитини [PERSON], дружини позивача [PERSON] та матері позивача [PERSON] з покладенням обов'язку вчасного повернення дитини до її місця проживання; та проведення спільного відпочинку під час канікул тривалістю до 15 (пятнадцяти) днів у зимовий та літній період за погодження періоду з матір'ю дитини [PERSON]. Тому, з врахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial