Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійнювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 15.09.2010 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір, що за домовленістю сторін складається із анкети-заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 7 700, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, відповідач, згідно договору, дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2017 року склала 17 084, 59 гривень. За розрахунком, наданим банком, така заборгованість складається з: 4 099, 76 - заборгованість за кредитом; 10 095, 09 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 600 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500, 00 гривень - штраф (фіксована частина); 789, 74 гривень - штраф (процентна складова). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу (ст.\~258\~ЦК України). Загальна\~позовна давність\~встановлюється тривалістю\~у три\~роки (ст.\~257\~ЦК України). Перебіг\~позовної давності\~починається від\~дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила (ч.\~1\~ст.\~261\~ЦК України). Зі\~спливом позовної\~давності до\~основної вимоги\~вважається,\~що позовна\~давність спливла\~і до\~додаткової вимоги\~(стягнення\~неустойки,\~накладення стягнення\~на заставлене\~майно тощо)\~(ст.\~266\~ЦК України). Особа,\~яка виконала\~зобов'язання\~після спливу\~позовної давності,\~не має\~права вимагати\~повернення виконаного,\~навіть якщо\~вона у\~момент виконання\~не знала\~про сплив\~позовної давності. Заява\~про захист\~цивільного права\~або інтересу\~має бути\~прийнята судом\~до розгляду\~незалежно від\~спливу позовної\~давності. Позовна\~давність застосовується\~судом лише\~за заявою\~сторони у\~спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення. Сплив\~позовної давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст. 267 ЦК України). Щодо строку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки у справах №6-14цс14 від 19.03.2014 року та №6-61цс 14 від 18.06.2014 року Верховним Судом України зазначено "Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким довогором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору". Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що до позову не долучено жодних документів на підтвердження наявності заборгованості; заява подана з пропущенням строку позовної давності; відповідач не ознайомлювався та не підписував умови та правила надання банківських послуг; подані суду копії документів навмисно спотворено з метою приховання певних обставин, а також те, що позивачем частково нарахано відсотки і штрафи за кредитом під час проходження відповідачем військової служби. Відповіддю на відзив представник позивача заперечив проти викладених у відзиві на позов обставин та зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено про його ознайомлення та згоду з умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до умов та правил надання банківських послуг. [PERSON] згідно кредитного договору від 15.09.2010 року отримав картки №5577212917720578 та №5211537348429387 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01.2017 року. Позивач звернувся з позовною заявою до спливу строку позовної давності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості 28.12.2015 року відповідачем було погашено частину суми за наданим кредитом. Позовну заяву подано 23.06.2017 року. Відтак, строк позовної давності позивачем не пропущено. Крім цього, згідно з вказаним розрахунком заборгованості в період з 18.03.2017 року по 31.10.2015 року пеня та штрафи за наданим кредитом позивачем не нараховувались, відтак, посилання відповідача в цій частині є безпідставними. Статтею 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне стягнення суперечить вимогам закону, зокрема ст. 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені. Відтак, до задовлення підлягає вимога про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 4 099, 76 гривень, нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 10 095, 09 гривень та штраф (фіксована частина) в розмірі 500, 00 гривень, а всього - 14 694, 85 гривень. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 600,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial