Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

01.12.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Запорізька міська рада про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначено, що позивач у справі на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.07.2020 є власником квартири [ADDRESS] . Після придбання квартири позивач мав намір робити ремонтні роботи та вселитися у квартиру, але виявив, що там проживає відповідач [PERSON] , яка на його неодноразові прохання звільнити належну йому на праві власності квартиру, відповідала відмовою, мотивуючи тим, що вона зареєстрована у вказаній квартирі. Проживанням та реєстрацією у квартирі, яка належить позивачу, відповідач створює йому перешкоди у користуванні власністю, чим порушує його законні права та інтереси. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] та зняття її з реєстрації у вказаній квартирі. Ухвалою судді від 04.12.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам у справі встановлено строки для подання заяв по суті справи. 19.04.2021 до суду надійшов відзив [PERSON] в особі представника [PERSON] на позовну заяву, у якому зазначено, що передбачених законом підстав для виселення відповідача із квартири без надання їй іншого постійного житла не вбачається, оскільки в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих третьою особою кредитних коштів, а позивач, як при зверненні до суду, так і під час розгляду справи у суді, не зазначив інше житло, яке має бути надано відповідачці одночасно із виселенням з квартири. 09.06.2021 представник позивача адвокат Скочко О.А. подала суду вдповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що предметом позову у справі є житлові права та законні інтереси позивача, як власника квартири, а не оспорювання законності проведеної за ТОВ «ФК «Інвестстандарт» реєстрації за умовами договору іпотеки та договору відступлення права вимоги від 15 серпня 2019 року. Як і не є предметом позову договір іпотеки, що укладався між Банком та [PERSON] , до якого [PERSON] не має жодного відношення. Жодним судовим рішенням договір купівлі-продажу квартири не визнано недійсним, державна реєстрація права власності на квартиру за попереднім власником також не скасована. Позивач не був учасником кредитних правовідносин із [PERSON] та із [PERSON] , і не пов`язаний будь-якими зобов`язаннями з ними, а відтак він не зобов`язаний забезпечувати відповідача [PERSON] будь-яким житлом. Інших заяв по суті справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позов та письмових поясненнях. Представник третьої особи - Запорізької міської ради, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи те, що неявка третьої особи та її представника не є перешкодою для розгляду справи, підстав для відкладення судового засідання у суду були відсутні. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази у сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Судом встановлено,\~що 13.07.2006 Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/17-16/3563-11, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 24 430 доларів США на 240 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12 % річних. Згідно договору кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі. 13.07.2006\~з метою\~забезпечення виконання\~зобов`язань за\~кредитним договором\~№ 014/17-16/3563-11\~між Акціонерним поштово-пенсійним\~банком «Аваль» та [PERSON] \~укладено договір\~іпотеки, посвідчений 13.07.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. за реєстровим № 2990, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку Банку квартиру за адресою: [ADDRESS] із забороною відчуження зазначеної квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки від 13.07.2006 квартира за адресою: [ADDRESS] придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чорненькою О.М. 02.07.2004 за реєстраційним № 2038 зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13.07.2006, право власності на яку буде зареєстровано за [PERSON] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно у майбутньому, реєстраційний номер предмету іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно 6405451. У подальшому, між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладено договір про відступлення права вимоги від 15.08.2019, згідно якого Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/17-16/3563-11 від 13.07.2006 укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] , Акціонерному товариству «Оксі Банк». Одночасно з відступленням права вимоги за основним зобов`язанням між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки від 13.07.2006, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] і посвідчений 13.07.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. за реєстровим № 2990, який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. В подальшому, між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестстандарт» укладено договір відступлення права вимоги від 15.08.2019, згідно якого Акціонерне товариство «Оксі Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № 014/17-16/3563-11 від 13.07.2006 укладеним між Акціонерним поштово-пенсійний банком «Аваль» та [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Інвестстандарт». Одночасно з відступленням права вимоги за основним зобов`язанням між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Інвестстандарт» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки від 13.07.2006, який посвідчений 13.07.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. за реєстровим № 2990. Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Інвестстандарт» набуло статусу нового кредитора за договором № 014/17-16/3563-11 від 13.07.2006 та іпотекодержателя за договором іпотеки від 13.07.2006, який посвідчений 13.07.2006 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. за реєстровим № 2990, згідно якого позичальником є [PERSON] 18.12.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Інвестстандарт», як кредитор задовольнило свої кредиторські вимоги за рахунок іпотечного майна та стало власником квартири [ADDRESS] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2020, яке набрало законної сили, у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Інвестстандарт» до [PERSON] , 3-тя особа: [PERSON] про усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, відмовлено у задоволенні позовних вимог. 18.07.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестстандарт» та позивачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., зареєстровано у реєстрі за № 597, згідно якого [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/18193 від 03.12.2020, за адресою: [ADDRESS] , з 04.12.2007 зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач [PERSON] посилався на те, що у зв`язку із проживанням відповідача [PERSON] у належній йому на праві власності квартири та її реєстрацією за вказаною адресою, порушуються його права, як власника житла, на користування та розпорядження належним йому майном. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України). У частині першій статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Судом установлено, що [PERSON] став новим власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2020, який укладено із ТОВ «ФК «Інвестстандарт». На момент укладення вказаного договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаній вище квартирі та існувало судове рішення про відмову ТОВ «ФК «Інвестандарт» у задоволенні позовних вимог про виселення відповідача із квартири, в якій вона була зареєстрована, як член сім`ї іпотекодавця, з 04.12.2007. Відповідно до\~частин четвертої\~та п`ятої\~статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком\~наймачів та\~членів їх\~сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Вимога про виселення, що є наслідком позбавлення відповідача права на житло, має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та співмірним із тим тягарем, який у зв`язку із втратою житла покладається на сторону відповідача, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло. Статтею 109 ЖК УРСР визначено порядок виселення із займаного жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Отже, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. Визначальним при вирішенні питання про те, чи є підстави для виселення осіб, які проживають у жилому приміщенні, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за валютним кредитом, є встановлення за які кошти придбано іпотечне майно. Якщо іпотечне майно, придбано за особисті кошти позичальника, а не за рахунок кредиту, то виселення таких громадян можливе лише з одночасним наданням іншого постійного житла. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як стаття 40 Закону України «Про іпотеку», так і стаття 109 ЖК УРСР у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин. Аналогічний висновок викладено і в постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 753/72/17, у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року № 199/163/19 та ін. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Як убачається\~із кредитного\~договору,\~Банком було\~надано кредит\~ [PERSON] \~у розмірі\~24\~430\~доларів США\~на споживчі\~цілі.\~Згідно договору\~купівлі-продажу\~квартири від\~13.07.2006,\~ [PERSON] \~придбала квартиру\~ [ADDRESS] за\~141\~400\~грн.,\~що на\~час укладення\~зазначених договорів\~було еквівалентно\~28\~000\~доларів США.\~Згідно договору\~іпотеки заставна\~вартість предмета\~іпотеки визначена\~сторонами у\~сумі 145\~154\~грн.\~Вказані обставини\~свідчать про\~те,\~що спірна\~квартира була\~придбана не лише за рахунок кредитних коштів, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 109 ЖК УРСР у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, щодо заборони виселення без надання іншого жилого приміщення. При вирішенні спорів щодо права користування колишніми власниками та членами їх сімей іпотечним майном, судам,

Outcome: dismissed