Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що 15.01.2015 року о 09-50 годині [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2131, державний номерний знак [NUMBER], рухався по вул. Бахчиванджи 22 у Жовтневому районі м. Маріуполя, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з зупиненим попереду автомобілем Honda CR-V, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок чого транспортний засіб, належний позивачці, отримав пошкодження. Провина [PERSON] та факт пошкодження автомобіля позивачки встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 січня 2015 року. При цьому [PERSON] здійснював управління транспортним засобом як працівник [PERSON] закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з лімітом відповідальності 50 000 грн. та франшизою 500 грн. 16.01.2015 року позивачкою до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було направлено повідомлення про вказану ДТП. 29.01.2015 року був складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу, належного позивачці, на підставі якого страховик здійснив розрахунок страхового відшкодування у розмірі 12501,31 грн. та перерахував позивачці 05.03.2015 року 6169,25 грн. Проте даний розмір грошових коштів не відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля, який відповідно до акту виконаних робіт від 23.02.2015 року становить 23 716,00 грн. В ході розгляду справи позивачкою були уточнені її позовні вимоги, відповідно до яких вона просить стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму не відшкодованого страхового відшкодування в розмірі 17 046,75 грн., а з комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя» матеріальну шкоду в розмірі 500 грн., яка є франшизою та не відшкодовується страховиком, та суму завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., яка полягає в порушенні її права власності, переживаннях та стражданнях з приводу не сплачування в добровільному порядку завданого розміру шкоди, відновлювального транспортного засобу, які тримали її у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сімї, у втраті можливості вільно користуватися своїм автомобілем, у звязку з чим вона була змушена витрачати значний час на пересування громадським транспортом, змінити свій звичний денний розклад, витрачання часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, адвокатів, органів судової влади та ДАІ, що також спричинило гаяння часу, який міг бути використаний на сімю та роботу. Також просить стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі у вигляді сплаченого нею судового збору. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, задоволення позовних вимог та не запереченням проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановлений законом порядку, проте надав відзив на позов, зазначивши, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, на підставі того, що ПрАТ «УПСК» свої зобовязання за договором страхування від 15.09.2014 року № АІ/1187501 виконала в повному обсязі, оскільки сума страхового відшкодування в розмірі 6169,25 грн. була розрахована у відповідності до ст. 29 Закону України №1961-ІV з урахування коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, з вирахуванням франшизи та ПДВ. Представник [PERSON] закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя» та [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановлений законом порядку, проте надавши заперечення лише на первинний позов. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.01.2015 року встановлено, що 15.01.2015р. о 09-50 год. в м. Маріуполі [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], скоїв зіткнення з автомобілем «Хонда» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та останній завдана матеріальна шкода, у звязку з чим [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до полісу №АІ/1187501 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 18.08.2014 року у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», власником (страхувальником) автомобіля ВАЗ 2131, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON] заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя». Згідно реєстраційного посвідчення власником автомобіля HONDA CR-V, державний номер [NUMBER], є [PERSON] У звязку з вказаною ДТП 29.01.2015 року представником ПрАТ «УПСК» був складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу HONDA CR-V, державний номер [NUMBER], належного [PERSON] Відповідно до страхового акту ПрАТ «УПСК» № ОЦ/048/000/15/0014 від 05.03.2015 року виплата страхового відшкодування потерпілій від вказаної ДТП [PERSON] з врахуванням вартості відновлювального ремонту, фізичного зносу деталей, згідно калькуляції №uip_9090 від 09.02.2015р., без ПДВ з врахуванням франшизи (500 грн.) становить 6 169,25 грн., яка відповідно до платіжного доручення №318 від 05.03.2015 року їй була перерахована. Крім того вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявними в матеріалах справи листами ПрАТ «УПСК» від 11.03.2015 року та 27.04.2015 року. Проте, відповідно до акту виконаних робіт №ФЛ-К-000000000000046 від 23.02.2015 року, складеного ФОП [PERSON], загальна вартість відновлювальних робіт автомобіля HONDA CR-V, державний номер [NUMBER], належного [PERSON] становить 23\~716,00 грн.. Вирішуючи даний позов по суті суд виходь з наступного. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,\~\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначеної норми цивільного права свідчить про те, що законом покладено на володільця джерела підвищеної небезпеки відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. При ДТП 15.01.2015 [PERSON] здійснював управління транспортним засобом ВАЗ 2131, державний номерний знак [NUMBER], як працівник [PERSON] закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя», що сторонами справи не оспорюється, тому даний факт відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. При цьому, відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (надалі - Закон) «обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Згідно положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона /страховик/ зобов'язується у разі настання певної події/страхового випадку/виплатити другій стороні /страхувальникові/ або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму /страхову виплату/, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. З ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за\~\~договором. Статтею 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих на одного потерпілого. \~\~ Стаття 22 закону N 1961 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно\~\~до\~\~ лімітів\~\~ відповідальності\~\~ страховика\~\~відшкодовує\~\~у\~\~встановленому\~\~цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так згідно вищевказаного полісу №АІ/1187501 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50\~000 грн., при цьому розмір франшизи становить 500 грн. \~\~\~\~ Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Оцінкою та аналізом вищенаведених доказів в сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження належними та допустимими доказами по справі факту спричинення позивачці матеріальної шкоди ДТП, яка відбулась 15.01.2015 року з вини [PERSON] - працівника [PERSON] закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя», в той час, як цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ «УПСК». Оскільки страховою компанією у відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у межах ліміту відповідальності, встановленого договором страхування в розмірі 50\~000 грн., сплачено [PERSON] страхове відшкодування не у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з ПрАТ «УПСК» різниці між вартістю відновлювального ремонту належного їй автомобіля та сумою виплаченого страхового відшкодування, що становить 17\~046,75 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Тому з [PERSON] закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя» на користь позивачки підлягає стягненню передбачена страховим полісом сума франшизи в розмірі 500,00 грн. У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~\~\~\~Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що, така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України особою, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад,\~\~ст.47 Закону\~\~України\~\~ "Про\~\~ телебачення\~\~ і радіомовлення". Суд погоджується з доводами позивачки, що в результаті даної ДТП їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням її автомобіля. Виходячи з наведеного та враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, яких зазнала [PERSON], відшкодування моральної шкоди позивачці у розмірі 2 000,00 грн., на думку суду, буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України. Вказану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя». Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів по справі судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати зокрема складаються з судового збору. При подачі позовної заяви до суду позивачкою по справі було сплачено 243,60 грн. - за подання позовної заяви в частині відшкодування матеріальної шкоди та 243,60 грн. - за подання позовної заяви в частині відшкодування моральної шкоди. Таким чином відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з задоволення позовним вимог майнового характеру в повному обсязі з ПрАТ «УПСК» на користь позивачки підлягає стягненню 243,60 грн., а з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Маріуполя» у звязку з частковим задоволенням позовних вимог про стягнення моральної шкоди 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial