Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

У вересні 2015 р. представник позивача - [PERSON], звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, зі вказаним позовом. У лютому 2016 р. справа за цим позовом була ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, направлена до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за підсудністю. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що [PERSON]- батько позивача [PERSON] впродовж тривалого часу працював у ПрАТ «Північний ГЗК». У період роботи на підприємстві відповідача, [PERSON] було встановлено професійне захворювання. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 24.10.1990 р., причиною виникнення професійного захворювання у [PERSON] було визнано його багаторічну роботу в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості та загазованості робочого повітря з перевищенням гранично-допустимої концентрації. [INFO] р. [PERSON] - помер. Звістка про смерть батька завдала йому глибоких моральних переживань, він тривалий час перебував у напруженому психічному стані, думки про смерть батька переслідують його навіть тепер. Просить стягнути з відповідача 220000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.10.1990 р., причина профзахворювання [PERSON] це робота впродовж 18 років в умовах запиленості повітря робочої зони. В період роботи у ПрАТ «Північний ГЗК», [PERSON], був попереджений про наявність на його робочому місці шкідливих виробничих факторів, але він свідомо прийняв рішення про роботу в таких умовах та продовжував працювати до того моменту, коли стали явними ознаки ушкодження його здоров'я. 12.12.2006 р. [PERSON] звільнено, у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я. [INFO] р. [PERSON], помер. Між діями потерпілого та виникненням у нього професійного захворювання, яке стало причиною його смерті, існує прямий причинно-наслідковий зв'язок. Щодо спричинення моральної шкоди, у зв'язку із смертю батька, [PERSON] доказів не надав. Крім цього, право на відшкодування моральної шкоди, мають особи, які проживали з померлим однією сім'єю. На момент смерті батька, позивач був вже дорослою самостійною людиною, який мав окрему сім"ю, де і фактично проживав. У зв'язку із смертю [PERSON], його сім'ї, з боку ПАТ «Північний ГЗК», була надана матеріальна допомога на поховання та оплачені ритуальні послуги Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] працював з 24.10.1972 р. по 12.12.2006 р. на різних посадах в ПрАТ «Північний ГЗК», у тому числі в умовах впливу шкідливих виробничих факторів 27 років. Тобто тривалий час працював в умовах підвищеного рівня пилу та рівня шуму (а.с. 9, 4-7). З дослідженого в судовому засіданні акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 24.10.1990 р. слідує, що [PERSON] встановлено діагноз - пиловий бронхіт. Також визначено винуватість керівництва підприємства в порушенні законодавства про охорону праці. (а.с. 4-7). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2007 року - [PERSON], помер [INFO] року, у віці 67 років (а.с. 3). Згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДНА -03 № 000150 від 22.06.2007 р., було встановлено причинний зв'язок настання смерті [PERSON], зі встановленим йому за життя професійним захворюванням (а.с.8). Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача. Частиною 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Якщо події, які породили цивільне право на відшкодування моральної шкоди та стали підставою для звернення до суду з позовними вимогами, мали місце після 1 січня 2004 р., тобто після набрання чинності ЦК України в редакції 2003 р., то вони підлягають розгляду згідно з положеннями ст. ст. 1167, 1168 ЦК України. Зазначений висновок викладений у Постанові Верховної Суду України від 11.03.2015 р. у справі № 6-208цс14. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч. 2 ст. 43 Конституції України. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов'язку відповідач не виконав. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду - наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи встановлений родинний зв'язок позивача та померлого [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підприємством ґрунтуються на ч.2 ст. 1168 ЦК України. Таким чином, підлягає відшкодуванню моральна шкода з підприємства на користь позивача. У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає неможливим у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 220000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв'язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг його душевних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є сином померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «Північний ГЗК» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 65000 грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки ця сума відповідає обставинам справи, а також зазначеним принципам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати - 487 грн. 20 коп. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст.1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial