Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

02.05.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.12.2014 року він уклав шлюб з відповідачкою зареєстрований відділом ДРАЦС Новотроїцького РУЮ у Херсонській області складено актовий запис №119. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: Максима [INFO], Анастасію [INFO]. Їх шлюб фактично розпався, в силу різних життєвих обставин вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, перестали поважати один одного, що привело до розпаду сімї, неодноразові спроби зберегти родину результатів не дали. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з»явився, належним чином завчасно про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія І-КГ №094485 від 26.12.2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сімю не має, разом не проживають, тому за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе та є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved