Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторигн Україна»» звернулися до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.07.2013 року між ПАТ "ОТП Банк»", та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2004818815, згідно з умовами якого Банком надано позичальнику кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 36 місяців з 22.07.2013 року по 22.07.2016 року з 0,01 % річних. Позивач зазначав, що відповідно до умов Договору факторингу №21/07/2014 від 21.07.2014 року укладеного між ПАТ «Факторинг України» та ПАТ «ОТП Банк», фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов Кредитного договору. Позивач зазначав, що в досудовому порядку звертався до відповідача 01.08.2014 року з листом про повідомлення про зміну кредитора у зобов»язання та дострокового повернення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії, але відповідачем вимога була проігнорована, у зв»язку із чим станом на 30.12.2014 року виникла заборгованість за Кредитним договором №2004818815, що складається із: залишок заборгованості за кредитом 20000,00 грн.;нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 1,99 грн, комісії за обслуговування кредиту в розмірі 4680,00 грн. Представник позивача підтримав вимоги позову та просив суд позов задовольнити на підставі письмових доказів поданих до позовної заяви, просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача ( а.с.35,36,38,39). Відповідач, належним чином повідомлений у судове засідання не з»явився, заяв про поважні причини неявки до суду не подав, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Позивач проти цього не заперечував. Суд ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши письмові докази подані до справи встановив наступне. Судом встановлено, що 22.07.2013 року між ПАТ "ОТП Банк»", та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2004818815, згідно з умовами якого Банком надано позичальнику кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 36 місяців з 22.07.2013 року по 22.07.2016 року з 0,01 % річних, та видано готівкові грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, що підтверджено заявою на видачу готівки ( а.с.9-15) Судом встановлено, що відповідно до умов Договору факторингу №21/07/2014 від 21.07.2014 року укладеного між ПАТ « Факторинг України» та ПАТ «ОТП банк», фактор прийняв право вимоги до позичальника, що випливають із умов Кредитного договору №2004818815 від 22.07.2013 року.( а.с.20-23). Судом встановлено, що згідно Витягу з додатку №1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 21.07.2014 року ( а.с.24) вказано, що загальна сума боргу відповідача становить 24681,99 грн., але при цьому позивачем не надано суду Договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 21.07.2014 року, належним чином засвідченого. Судом встановлено, що позивач не надав суду документів, які б підтверджували відступлення права вимоги ПАТ «ОТП Банк» за Договорм факторингу від 21.07.2014 року, саме по Кредитного договору №2004818815 від 22.07.2013 року, та відсутні докази про отримання відповідачем повідомлення про зміну кредитора у вказаному зобов»язанні. Доказ на (а.с.17 опис вкладення у цінний лист) не є належним та допустимим доказом ( ст. 57-60 ЦПК України) про отримання боржником вказаного повідомлення. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 517 ЦК України передбачає первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Таким чином, до надання доказів здійснення заміни кредитора у Кредитному договорі, відповідач має право не виконувати свої зобов'язання, не ризикуючи при цьому простроченням їх виконання, що відповідна ситуація повинна розглядатись, як прострочення кредитора, яке тягне наслідки, передбачені ст. 613 ЦК України, що мають бути підтверджені позивачем. Позивач також у якості доказів не надав суду первинні фінансові документи, виписку із особового рахунку відповідача, щодо заборгованості, яка утворилась на день передачі прав вимоги за Договором факторингу, не надано акт прийому передачі прав вимог, Договір купівли продажу кредитного портфелю від 21.067.2014 року без номеру та додатки до нього. Також не повідомлено про підстави звільненя від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України. Відповіднодо ст 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадів встановених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відпоідно до п. 6 ч. ст. 119 ЦПК України передбачає, що позовна заява має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. А тому на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову, у зв»язку із його недоведеністю з боку позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають..

Outcome: dismissed