Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , з 01 січня 1998 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] у віці 40 років помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема 33/100 частини будинку [ADDRESS] . З січня 1998 року [PERSON] та [PERSON] фактично проживали разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно заявниці для реалізації права на спадкування за законом. Іншим чином довести цей юридичний факт вона не має змоги, а тому і звернулася з вказаною заявою до суду. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження по справі та витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гугель Світлани Юріївни копію спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] ; з Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після [PERSON] , який помер [INFO] ; з Амур-Нижньодніпровського районного умісті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області копію актового запису про шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.25). 27 листопада 2019 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. У судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю., належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши письмові матеріали справи, допитавши свідків, приходить до наступного. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1)родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показами свідків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 304 та підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська [NUMBER] від 05.02.2003. Після смерті [PERSON] заявниця продовжила проживати у будинку та фактично вступила в управління і володіння частиною будинку [ADDRESS] . У травні 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гугель С.Ю. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Однак [PERSON] було відмовлено в оформленні спадщини при цьому приватним нотаріусом надано роз`яснення вих. № 96/02-14 від 05 червня 2019 року, з приводу того, що разом із заявою не були подані документи, що повинні підтвердити ступень споріднення із померлим [PERSON] . Судом досліджена витребувана копія спадкової справи № 9/2019, що долучена до матеріалів судової справи, з якої встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] була відкрита за заявою заявниці про прийняття спадщини від 30.05.2019. В ході судового розгляду встановлено, що спадкоємці за заповітом та за законом у [PERSON] відсутні, заповіт за життя він не складав, спадщину після його смерті ніхто не оформляв, поховання останнього проводила його співмешканка [PERSON] . В Четвертій дніпровській державній нотаріальній конторі спадкової справи після смерті [PERSON] не заводилося, що підтверджується відомостями, наданими державним нотаріусом за вих. № 3177/01-16 від 02.08.2019. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживають по [ADDRESS] , підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] дійсно з 01 січня 1998 року і до дня смерті [PERSON] проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, а після смерті [PERSON] ніхто за спадщиною не звертався. Суд приймає до уваги покази вказаних свідків, які підтвердили, що заявник [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство в будинку [ADDRESS] , оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] також підтверджується довідкою Відділу ФВР ТГ ДАПДП Дніпропетровської міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 02.3-12/10370 від 28.05.2019 та довідкою № 11245 квартального комітету № 22 від 04.07.2019. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Елементом верховенства права є принцип справедливості. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Оскільки іншого способу захисту права заявника на справедливий суд, не існує, то суд вважає за можливим заяву задовольнити.

Outcome: approved