Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Представник ТОВ "Рівнетеплоенерго" Свирид М.В. звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ Рівнетеплоенерго заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 35 561,18 грн. та 2102 грн. судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення до багатоквартирного будинку, що по [ADDRESS] , за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на відповідачку [PERSON] . Із вказаним споживачем був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення №103102 від 19.03.2010 р. Згідно з п. 1.1 Договору Товариство зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки в на умовах, що передбачені договором. У відповідності до п. 2.3 договору споживач проводить оплату за отримані послуги шляхом перерахування коштів на рахунок товариства. Розрахунковий період оплати календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. Як вбачається із оборотної відомості по особовому рахунку споживача, останнім не здійснювалося оплати за надані послуги з централізованого опалення у повному обсязі та в терміни передбачені договором. Окрім того у лютому 2019 р. була здійснена оплата у сумі 15 000 грн., що підтверджує те, що споживач користується наданими послугами. Не погоджуючись з такими діями відповідача Товариство 06.04.2020 р. звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу. Такими діями товариство зі своєї сторони також перервало термін позовної давності. 08.04.2020 р. ухвалою суду №569/5434/20 відмовлено у видачі судового наказу товариству, одночасно роз`яснивши товариству його право на звернення з вказаними у заяві вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову. Статтею 68 ЖК України, п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок власника своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги. Ч.1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» також зазначено, що утримання приватизованих квартири (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників. Відповідно до п. 18 «Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить ся не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо інший строк не встановлено договором. Стаття 67 ЖУ України встановлює, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про тарифи на послуги теплопостачання» від 04.01.2011 р. №6 та Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідними постановами , а саме від 23.04.2014 р. №442 «Про встановлення тарифу на теплову енергію для потреб населення ТОВ «Рівнетеплоенерго», із відповідними змінами затвердженими Постановою НКРП від 23.05.2014 р. №569, Постановою НКРКП від 13.06.2014 р. №664 та Постановою НКРКП від 31.03.2015 р. №1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», які затверджені Постановою НКРКП від 09.06.2016 р. №1101, від 28.12.2017 р. № 1536 та Постановою НКРКП від 11.12.2018 р. №1791 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго». Внаслідок порушення боржником своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів станом на 01.03.2020 р. за нею утворилася заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 35 561,18 грн. Враховуючи той факт, що боржник продовжує користуватися наданими послугами, періодично здійснює оплату спожитих послуг, наявні підстави вважати, що факт надання послуг та наявну заборгованість він визнає. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.09.2020 р. позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області (а.с.14). Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.10.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. Відповідачка 24.11.2020 р. подала до суду заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст.ст. 256, 257 ЦК України та застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності при розгляді справи. В обґрунтування заяви вказує, що починаючи з червня 2010 р. відповідач не користується системою централізованого опалення і гарячого водопостачання внаслідок від`єднання квартири від мереж та встановлення індивідуальної системи опалення і гарячого водопостачання. Всупереч цьому позивач продовжує нараховувати для відповідача відповідні платежі за опалення та просить їх стягнути, починаючи із жовтня 2010 р. Відповідачка вважає за доцільне заявити про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст.. 257 ЦК України до вимог про стягнення заборгованості. Оскільки характер правовідносин що склалися між сторонами, передбачає внесення і оплати за фактично надані послуги шляхом здійснення періодичних щомісячних платежів, то строк позовної давності повинен обраховуватися щодо кожного платежу окремо. Оскільки позов подано до суду 11.08.2020 р., то строк позовної давності позивачем пропущений, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно з відзивом вх..17094 від 24.11.2020 р. відповідачка вказує, що відповідно до оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] квартиронаймач [PERSON] , позивачем нараховано заборгованість за надані послуги в розмірі 35561,81 грн. Зазначена заборгованість утворилася станом на жовтень 2012 р. У 2010 р. відповідачкою було розроблено Технічні умови №187 системи газопостачання на відключення від централізованої системи опалення та гарячого водопостачання житлового будинку за адресою [ADDRESS] , які виготовлені ПП «СТАМ-ДН». У 2010 р. відповідачка зверталася разом із іншим співвласником [PERSON] до міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання управління УЖГК Рівненського міськвиконкому. Оскільки комісія їм надала відмову, вони оскаржили її в суді. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області по справі №2а-1862/10 від 05.05.2010 р. вказаний позов був повністю задоволений. Надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. Оскільки роботи по відключенню від мережі можна провести у міжопалювальний період, та враховуючи те, що повідомлення від апеляційного суду про наявність апеляційної скарги вони довідалися значно пізніше, вони об`єктивно вважали, що рішення суду набрало законної сили та вони провели відключення від мереж централізованого опалення. Централізоване постачання гарячої води у них не передбачено технічно по будинку, оскільки будинок обладнаний газовими приладами для підігріву води (газовою колонкою). У подальшому постанова Рівненського міського суду Рівненської області по справі №2а-1862/10 від 05.05.2010 р. була скасована Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2012 р. лише у 2012 р. Однак із червня 2010 р. вони вже були від`єднані від централізованого постачання тепла, працівники позивача неодноразово бачили, що вони від`єднані від централізованого постачання тепла. Отже, починаючи з червня 2010 р. відповідач не користується системою централізованого опалення і гарячого водопостачання внаслідок від`єднання квартири відповідача від мережі та встановлення індивідувальної системи опалення і гарячого водопостачання. Твердження позивача, що відповідач приєднався до договору про надання послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання не ґрунтуються на фактичних обставинах, оскільки відключенням квартири відповідача від системи ЦО і ГВП, правовідносини між сторонами є припиненими. З наведеного вбачається, що сума боргу, яка визначена позивачем є такою, що утворилася після від`єднання відповідача від системи ЦО ГВП, тобто після червня 2010 р., а саме заборгованість утворилася із жовтня 2012 р. Відповідач вважає з доцільне заяви про пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно відповіді на відзив вх..17617 від 02.12.2020 р. позивач вказує, що відключення від мереж централізованого опалення у спірній період регулював Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затвердженого Наказом №4 від 22.11.2005 р. Міністерства Будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України. Відповідно до вищезгаданого Порядку можливо відключити лише багатоквартирний будинок, а не окремі квартири. Цим же порядком установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Матеріали справи не містять доказів, зокрема відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання. Відключення приміщення від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робті складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Згідно вказаного порядку відключення, єдиним належним доказом від`єднання від мереж ЦО іГВП є Акт про відключення багатоквартирного будинку від мереж ЦО і ГВП, складений за участю представника теплопостачаючої організації та монтажної організації, власника багатоквартирного будинку - даний акт має бути затверджений органом місцевого самоврядування в особі Постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням від мереж ЦО і ГВП, створеної відповідно до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.02.2006 р. №63. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Вищевказаний акт в матеріалах справи відсутній. Отже, процедура відключення від систем централізованого опалення, встановлена Порядком №4, що містить в собі імперативні норми, тобто норми, що не допускають будь-яких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків тих чи інших суб`єктів, зокрема, ним: -встановлена процедура відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку (а не окремого приміщення), а саме шляхом написання заяви про надання дозволу на відключення до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО; -визначені суб`єкти звернення та суб`єкти, уповноважені давати дозволи на відключення від мереж централізованого опалення, ким є Міжвідомча комісія з розгляду питань відключення від мереж ЦОТ; -передбачені документи, які оформляються при проведенні відключення від мереж централізованого опалення, а саме: протокол Комісії, яким оформлюється прийняте нею рішення, акт про відключення від системи централізованого опалення. Таким чином, процедура відключення від мереж централізованого опалення не передбачає лише наявність технічної можливості у споживача, а має бути підтверджена також і шляхом отримання у встановленому законом порядку відповідного дозволу та відповідної технічної документації. Оскільки відповідач відключився від централізованого опалення без належного дозволу, належних в підтвердження того, що відключення проводилося законно не надав, а тому таке відключення є самовільним. Самовільне відключення від мереж ЦО і ГВП забороняється. Крім того, вважає заяву про застосування строків позовної давності необґрунтованою. До матеріалів справи позивач долучив оборотну відомість за період з 01.10.2012 р. по серпень 2020 р., відповідно до якої відповідачем у лютому 2019 р. було здійснено платіж у сумі 15 000 грн., таким чином відповідач перервав перебіг позовної давності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності заперечила, покликаючись на обставини викладені у відповіді на відзив. Крім того, пояснила, що позивач надає послуги по опаленню; послуг по гарячому водопостачанню позивач не надає, тому в оборотній відомості відсутні будь-які нарахування. Представник відповідачки адвокат Бухта Н.А. у судовому засіданні позов заперечила. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги. Підтримала відзив на позов. Крім того, вказала, що в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/5434/20 від 08.04.2020 р. не вказано щодо можливості звернення позивача до суду у загальному порядку із позовом. Позивачем не доведено природи сплаченої у лютому 2019 року суми у розмірі 15 000 грн. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08.04.2020 р. у справі № 569/5434/20 відмовлено ТОВ «Рівнетеплоенерго» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. У відповідності до ст. 166 ЦПК України ч. 1 Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Ч. 2. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Як вбачається з Договору №103102 від 19.03.2010 р. ТОВ «Рівнетеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення та підігріву води у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] та відповідачка [PERSON] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №27712/10/9104 від 21.08.2012 р. у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання неправомірними дій постійно діючої міжвідомчої комісії з огляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опаленні гарячого водопостачання встановлено, що рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії УЖКГ Рівненського міськвиконкому з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від ЦО та ПГВ у наданні такого дозволу позивачкам відмовлено (лист за №44 від 01.04.2010 р. , а.с. 11) з тих підстав, що законодавством України не передбачено можливості відключення окремих квартир споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, а лише окремого житлового будинку (будинків). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У зв`язку з цим, долучені до відзиву докази, зокрема Гідравлічний розрахунок системи газопостачання квартири [ADDRESS] , виготовлений ПП «Стам -ДН», не є допустимим доказом відключення спірної квартири від мереж централізованого опалення. Між постачальником теплової енергії ТОВ Рівнетеплоенерго та споживачем [PERSON] існують правовідносини щодо постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово комунальні послуги» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила № 630). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та підпункту 1 пункту 30 Правил № 630 споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідачка порушила зобов`язання щодо своєчасного внесення плати за надані послуги з теплопостачання, не оплачувала їх у повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2020 р. становить 35561,18 грн., що підтверджується відповідним розрахунком позивача. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи положення ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України щодо підстав виникнення зобов`язань, суд визнає, що вимоги ч.2 ст.625 ЦК України можуть бути застосовані не лише до зобов`язань, які виникають з договорів та інших правочинів, а й до зобов`язань, які виникають з інших підстав, в тому числі з юридичних фактів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, тому суд приймає його до уваги. Відповідачем розрахунок позивача не спростований. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач протягом строку, виникнення заборгованості, частково з здійснювала оплату послуг, зокрема у лютому 2019 нею було сплачено 15 000 грн. Таким чином, строк позовної давності переривався. А отже, підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності не вбачається. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ Рівнетеплоенерго є обґрунтованими, повністю узгоджуються з наданими доказами, а тому підлягають до задоволення. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, на підставістатті 141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved