Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

01.06.2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить суд винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 19.11.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1699. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 19.11.2004 року сторони у справі зареєстрували шлюб. Позивачка та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що нажаль сумісне життя не склалось внаслідок нерозуміння один одного та різні погляди на життя. На побутовому ґрунті почали виникати непорозуміння. Позивачка вважає примирення з відповідачем неможливим, оскільки сторони перестали бути рідними людьми протягом останніх трьох років і між ними встановились відчужувані стосунки, втрачено почуття любові. Фактично шлюбні відносини припинені з 2017 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і протирічить інтересам позивача, як особистості. Позивачка вказує, що непорозуміння, відсутність однакових поглядів на шлюб та сім`ю негативно відбиваються на її моральному стані. Також позивачка не бажає, щоб спільна дитина жила у родині де панує непорозуміння та ставала свідком відчуженості між батьками протягом років. Позивачка вважає, що сім`я остаточно розпалавсь, а реєстрація шлюбу має формальний характер. Ухвалою суду від 04.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити та додатково пояснила суду, що перебуває у шлюбі з відповідачем близько 17 років, життя було мирне, але протягом останніх 5 років стало важко. Сторони намагались реанімувати свої стосунки, але нічого не вийшло. Над тим щоб з вернутись до суду та розірвати шлюб позивачка міркувала протягом останнього року і остаточно вирішила звернутись до суду із цим позовом, оскільки зрозуміла, що вже нічого виправити неможливо. Позивачка вказує, що відповідач не розвивається, не працює і виглядає так, що вона не заміжня. Дитина не бачить щасливих батьків. Сторони проживають разом, але шлюбних стосунків не підтримують, мають різні бюджети. Почуття любові до відповідача втрачено позивачем понад трьох років тому. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та суду пояснив, що любить свою сім`ю, родина проживає разом, разом відпочивають, не відчувають ніякої скрути, придбали машину, квартиру, відповідач вклався у бізнес позивачки. Відповідач розуміє, що з роками відчуття згасають, але він завжди жив родиною, не зраджував та на інших жінок не задивлявся, піклується про сина. На відміну від позивачки відповідач має до неї почуття любові, ніколи її не ображав, здійснює всі необхідні поточні витрати. Відповідач вказує, що неодноразово просив позивачку не розлучатись, але вона вирішила інакше. Також відповідач зазначає, що на думку позивачки розлучення зможе покращити стосунки, але відповідач такого не розуміє, вказує, що у них чудова родина. Відповідач кохає позивачку та дуже любить свого сина, багато проводить часу із ним. При цьому, відповідач розуміє, що не можна заставити людину покохати. У межах розгляду цього спору, з огляду на те, що законодавством чітко не визначено перелік заходів, яких може вживати суд для примирення подружжя, судом було оголошено перерву у судовому засіданні для надання сторонам часу спробувати налагодити стосунки та остаточно визначитись із своїм бажанням перебувати або не перебувати надалі у зареєстрованому шлюбі. Застосовані судом заходи для примирення подружжя позитивних результатів не дали, в судовому засіданні позивачка категорична наполягає на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.11.2004 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1699 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивачка вказує, що збереження шлюбу суперечить, зокрема, її інтересам, і у суду відсутні підстави для сумніву у таких твердженнях позивача, адже навіть застосовані судом заходи для примирення подружжя не призвели до відновлення стосунків, що вказує на дійсну волю позивача, свідоме та обдумане рішення жінки розірвати шлюб. Позивачка не має наміру відновлювати шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем, при цьому примушування, а ні чоловіка, а ні жінки до шлюбу є неприпустимим. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved