Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

У грудні 2018 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.12.2018 визначено підсудність матеріалів цивільного позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Солом`янському районному суду міста Києва. Так, у своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 151, 08 грн. та судові витрати покласти на відповідача. Позовна заява обгрунтована тим, що між сторонами було укладено кредитний договір №01/2013 від 21.01.2013, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором, строк повернення кредитних коштів до 19.01.2018. Умовами договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 31 750 грн., процентна ставка за користування кредитом - 18,4 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 23,4 % річних. Позивач посилався на те, що він виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а тому станом на 14.11.2018 у відповідача наявна заборгованість: заборгованість за кредитом - 25 080,99 грн., нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 по 30.04.2015 - 5 070,09 грн. У зв`язку з наведеним, просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 11.12.2018 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 12.02.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, а саме: через публікацію на офіційному сайті Солом`янського районного суду м. Києва, оскільки, з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що 21 січня 2013 року між сторонами був укладений кредитний договір №01/2013 про надання кредиту, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець надає позичальнику в кредит у сумі 31 750 грн., згідно п. 1.2. кредит надається на придбання автомобіля «GEELY», МОДЕЛІ СК1,5L, 2012 року випуску. Відповідно до п. 1.3.1. кредит надається з 21.01.2013 по 19.01.2018, а згідно п.п. 1.4.1., 1.4.2. за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 18,4 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 23,4 % річних. Встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні пошти. У свою чергу відповідач умови договору не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на 14 листопада 2018 року утворилася заборгованість: за кредитом у розмірі 25 080,99 грн., за нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.04.2014 по 30.04.2015 у розмірі 5 070,09 грн., а всього разом - 30 151,08 грн. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши дані договори на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону, тощо. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав і наявність боргових зобов`язань перед позивачем та розрахунку заборгованості не спростував. Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, укладених з позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved