Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

01.07.2019 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2015\~року по 31.05.2019 року в розмірі 12044,20\~грн., а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до вимог діючого законодавства України концерн неодноразово вживав заходів щодо укладення між ним та відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак відповідач на ці пропозиції не відгукнувся, зі свого боку також не ініціював укладення договору. Не дивлячись на відсутність письмово укладеного договору, концерн здійснював та продовжує надавати відповідачу за місцем його проживання та реєстрації відповідні послуги, які відповідачем споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. На підставі цього позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте відповідач неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. 16.07.2019 року суддя відкрив спрощене провадження по справі з викликом сторін (а.с. 16). 14.08.2019 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із клопотанням, в якому просила суд залучити до участі у справі у якості відповідача [PERSON] , яка є співвласником квартири [ADDRESS] . 06.09.2019 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву (а.с. 32-33), в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти вимог позивача вказує на те, що квартира [ADDRESS] належить їй та [PERSON] , по 1/2 частині кожній. Вона не проживає в квартирі з 2015 року, фактично вона проживає з родиною за адресою: [ADDRESS] . Тому послуги з опалення та центрального водопостачання в квартирі отримує [PERSON] , яка має нести витрати на їх сплату. Просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача. 13.09.2019 року представник позивача подала до суду клопотання про залучення у якості співвідповідача по справі [PERSON] (а.с. 42) та одночасно подала до суду уточнений позов про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 12044,20 грн. в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 43-44). 29.10.2019 року [PERSON] подала до суду відзив на уточнений позов (а.с. 53-54), в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вона володіє 1/2 частиною квартири [ADDRESS] , між нею та [PERSON] склався порядок користування квартирою, за яким вона сплачує половину вартості комунальних послуг, що відповідає її частці у спільному майні. Просила суд покласти заборгованість із сплати за комунальні послуги на [PERSON] 29.11.2019 року представник позивача [PERSON] надала суду свої письмові пояснення, в яких вказує, що [PERSON] є співвласником квартири, тому має утримувати належне їй майно, сплачувати комунальні послуги. Засоби обліку води у квартирі відсутні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] несуть солідарний обов`язок по сплаті за комунальні послуги. (а.с. 76-77). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Колеснікова Т.А. проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов. [PERSON] також суду пояснила, що з грудня 2014 року вона не проживає у квартирі. Фактично квартирою користується дружина її померлого брата відповідач [PERSON] . У неї була домовленість із [PERSON] про те, що [PERSON] користується всією квартирою та сплачує за комунальні послуги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Курінна О.І. проти задоволення позову заперечила. Пояснила суду, що порядок користування квартирою не встановлений. [PERSON] мала доступ до гарячої води та тепла в квартирі. У відповідачів була домовленість, що вони будуть сплачувати за комунальні послуги у рівних частинах. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожній (а.с. 7, 34, 55). Особовий рахунок в концерні «МТМ» відкритий на ім`я [PERSON] за №\~62802106. Як зазначено позивачем у позові, і що не спростовано відповідачами, у період з 01.03.2015\~року по 31.05.2019 року за вказаною адресою концерном «МТМ» були надані, а відповідачами по справі спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, сплату спожитих послуг за вказаний період відповідачі належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 12044,20\~грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідач [PERSON] надала суду копії квитанцій про сплату за комунальні послуги (а.с. 56-70). Судом встановлено, що всі платежі [PERSON] відображені у розрахунку позивача, а тому на правильність суми заборгованості не впливають. У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до пункту 5 частини третьої статі 20 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлено право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання). Таким чином, непроживання [PERSON] у квартирі в період нарахування сум за комунальні послуги, не звільняє її від обов`язку сплачувати надані послуги з централізованого опалення, оскільки вартість таких послуг залежить не від кількості осіб, які проживають в квартирі, а від площі опалення. [PERSON] не повідомляла позивача про її тимчасову відсутність в квартирі, не просила зменшити розмір плати за послуги гарячого постачання та центрального опалення. У зв`язку із цим, суд не приймає до уваги докази того, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36-39), оскільки вони на правовідносини між сторонами не впливають. Так само суд не бере до уваги пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які надали пояснення про те, що в квартирі [ADDRESS] з 2014 року проживає [PERSON] , в той час як [PERSON] виїхала з квартири та проживає за іншою адресою. Отже суд дійшов висновку, що відповідачі, як співвласники квартири несуть солідарний обов`язок із сплати за комунальні послуги, надані концерном «МТМ». \~ \~ \~ \~Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач по справі [PERSON] заявила про застосування позовної давності, оскільки вважає, що концерн «МТМ» просить стягнути заборгованість, яка перевищує суму за три роки. Суд встановив, що з даним позовом концерн «МТМ» звернувся до суду 01.07.2019 року та просить стягнути заборгованість з 01.03.2015\~року по 31.05.2019 року. Доказів переривання строків позовної давності суду не надано. Тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з 01.03.2015 по 01.07.2016 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині підлягають залишенню без задоволення. У період з 01.03.2015 по 01.07.2016 року було нараховано 7101,06 грн. Сплачено було 2058,66 грн. Також позивачу була перерахована субсидія в сумі 4182,51 грн. Таким чином, несплачена сума за вказаний період складає 859,89 грн. (7101,06 2058,66 4182,51 = 859,89 грн.). Суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково, стягнути солідарно з відповідачів суму боргу з 01.07.2016 по 01.07.2019 року в сумі 11 184,31 грн. (12044,20 859,89 = 11\~184,31) Судові витрати в вигляді судового збору суд покладає у рівних частинах на відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольнив 92,86% від позовних вимог позивача. Судовий збір, сплачений позивачем складає 1921 грн. Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів складає 1783,84 грн., по 891,92 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial