Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

01 квітня 2019 року до Валківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за межі України. В уточненій позовній заяві зазначено, що 16 листопада 2013 року між сторонами по справі, було укладено шлюб, зареєстрований у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис 1004. В період зареєстрованого шлюбу у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. 20 березня 2018 року Валківським районним судом Харківської області було винесене рішення, яким їх шлюб було розірвано. Як зазначила [PERSON] , вона народилася в Грузії. Проживала там довгий час. В Грузії проживає її бабуся та багато родичів. Однак відповідач не бажає надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до Грузії разом із сином [PERSON] з метою загального оздоровлення та розвитку дитини. Причини ненадання такого дозволу відповідач вказує як просте небажання надати дозвіл. Таким чином, дитина позбавлена можливості відпочити та оздоровитися разом з нею за кордоном. В позові [PERSON] вимагає надати дозвіл на тимчасову одну поїздку за межі України до Грузії в період з 30 липня по 31 серпня 2019 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] . Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити повністю. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 20.03.2018 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 листопада 2013 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1004, - розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] ».(а.с.9) Під час перебування у шлюбі у сторін народилась дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області від 08.01.2014 року.(а.с.10) Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Законом не визначені обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Виходячи з положень СК України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 712/10623/17. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, які свідчать про те, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків відповідатиме інтересам дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позову та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітній дитині позивача за кордон без згоди батька.

Outcome: approved