Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій прохає стягнути із Фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь 35200 грн. у якості повернення грошової суми, на яку не було виконано зобов`язання, стягнути 5000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди. На обгрунтування позову зазначає, що 18 серпня 2020 між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір у відповідності до якого, відповідач повинен був організувати роботи по виконанню та передачі [PERSON] у власність металопластикові конструкції (балкону). В свою чергу позивач повинна була сплатити відповідачу 35200 грн. , після чого протягом 35 робочих днів відповідач зобов`язався виконати свої зобов`язання. Однак, до цього часу,відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. Всі звернення з приводу повернення сплачених коштів відповідач ігнорує. Окрім того, такими діями з боку ФОП [PERSON] їй завдано моральної шкоди, яку оцінює в 5000 грн. З огляду на викладене, вважає, що її права , як споживача, порушені, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 26.05.2021 відкрито провадження по даній справі у порядку спрощеного позовного провадежння (а.с. 5). Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги прохає задовольнити.( а.с. 14) Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення повістки (а.с.11-13, 18). Відзив від відповідача, у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, до суду не надходив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом установлено, що 18 серпня 2020 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено Договір за № SA-1001. Відповідно до п. 1.1. даного Договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій. Згідно п.1.2. Договору замовник зобов`язується оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов цього Договору. Вартість виробів становить 35200 грн. Відповідно до умов Договору, після повної оплати виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені конструкції упродовж 25 робочих днів. У разі якщо вироби мають нестандартну комплекцію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тонування, арочний гнув) термін передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 45 робочих днів. Відповідно до\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються\~Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII\~"Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з\~п. 22 ст. 1 Закону № 1023-XII\~споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до\~пунктів 3,\~18 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII\~виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII). Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5\~"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків. Тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 673 ЦК України\~продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір між сторонами було укладено 18 серпня 2020 року. Позивач зазначає, що до цього часу відповідач ФОП [PERSON] свої зобов`язання перед нею не виконала, що свідчить про порушенням умов договору. Доводи позивача про невиконання умов договору відповідачем не спростовані, жодних доказів, які б підтвердили виконання умов договору відповідачем суду не представлено. У відповідності з ч.1\~ст.614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Статтею 617 ЦК України\~визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Про причини невиконання умов договору з боку ФОП [PERSON] позивачу до цього часу не повідомлено. Більше року позивач не може отримати свій товар, за який сплатила кошти. Кошти позивачу також не повернуті. Оцінивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що з боку ФОП [PERSON] порушено умови договору, вимоги Закону України «Про захист прав споживача». З огляду на викладене, позовні вимоги в частині повернення грошової суми у розмірі 35\~200 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Частинами 1, п.2, п.3 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~ \~ \~ \~Моральна шкода\~полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цією статтею. Спричинення моральної шкоди позивачу, яку вона оцінює у 5 000 грн., не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки судом не встановлено факту спричинення шкоди саме відповідачем, а отже і причинно-наслідкового зв`язку між фактом спричинення шкоди та протиправними діями, на які посилається позивач, а відтак спричинення моральної шкоди відповідачем не доведено. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Також, враховуючи вимоги ч.6 ст.\~141 ЦПК України, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд стягує з відповідача на користь держави 908 грн. судового збору за задоволену позовну вимогу про стягнення коштів, решту суми судового збору у розмірі 908 грн. за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди віднести на рахунок держави.

Outcome: partial