Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З березня 2015 року вона з відповідачем почала проживати окремо та рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що дитина проживає з нею. Вона неодноразово в усній та письмовій формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні дитини, однак її звернення залишені останнім без реагування. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. У 2016-2017 роках вона щомісячно витрачала на дитину приблизно 12000 гривень, що складається з витрат на харчування у школі, придбання канцелярських приладів, одягу, ортопедичного взуття, продуктів харчування, оплату комунальних послуг, гуртків. На час звернення до суду з позовом зазначена сума збільшилась майже вдвічі. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000 гривень щомісячно, починаючи з 01 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання сторони відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та викладене у відповіді на відзив відповідача, просила позов задовольнити. Зазначила, що відповідач почав перераховувати кошти на дитину лише після звернення позивачем до суду з позовом про стягнення аліментів та у розмірі, що є меншим ніж мінімальний розмір та не враховує всіх потреб дитини семирічного віку. Зокрема, за період з жовтня 2017 року по січень 2020 року відповідач перерахував на користь позивача лише 550 євро (а.с. 155-157). Представник відповідача у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, підтримала викладене у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Зазначила, що відповідач, незважаючи на перешкоди позивача, намагається спілкуватись з донькою, надає матеріальну допомогу, зокрема, надсилає кошти, купує продукти харчування та необхідні дитині речі. Позивач не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача достатнього заробітку для сплати аліментів у розмірі 10000 гривень, а також для сплати навіть мінімального рекомендованого розміру аліментів. Виїзд відповідача за межі України не доводить достатності у нього заробітку. Ним здійснюється виплата коштів в розмірі, що перевищує рекомендований законодавством розмір аліментів. Зазначила, що відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження офіційного звернення до відповідача щодо стягнення аліментів за попередній час. Таким чином, вимога про стягнення аліментів за минулий час є необґрунтованою (а.с. 125-127, 169-170). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 листопада 2011 року між сторонами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 39-41). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З відзиву вбачається, що відповідач вважає, що розмір аліментів на дитину - 10000 гривень щомісячно, який просить стягувати з нього позивач, є занадто завищеним, оскільки він є не співмірним з його доходами. Зазначає, що позивачем доказів на підтвердження наявності у нього достатнього заробітку для сплати аліментів у розмірі 10000 гривень, а також для сплати навіть мінімального рекомендованого розміру аліментів, суду не надано. Погоджується сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця. Відповідач посилається те, що він в добровільному порядку сплачує кошти на дитину, робить покупки необхідних речей для дитини. На підтвердження своїх доводів відповідач надав суду квитанції на підтвердження здійснення ним переказів коштів [PERSON] через систему MoneyGram від 01 жовтня 2017 року, 28 вересня 2019 року, 31 жовтня 2019 року, 30 листопада 2019 року та 20 січня 2020 року (а.с. 128-132). Крім того, відповідачем надані суду копії митних декларацій поштових відправлень (посилок) (а.с. 133-138). Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 10000 гривень щомісячно, починаючи з 01 квітня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивачем на підтвердження своїх доводів надано суду копію контракту щодо навчання дитини у НВЗОШЛ «Одбаровання» Київської Академії наук від 18 вересня 2017 року та копію додатку № 1 до контракту, з яких вбачається, що вартість сплати навчання складає 11900 гривень за навчальний рік (а.с. 14-17). Крім того, позивачем надані суду копії актів лікування дитини у стоматологічній клініці та копії чеків щодо оплати такого лікування на суми 850 гривень та 1950 гривень (а.с. 18-20). Також, позивачем надані суду копії квитанцій на придбання продуктів харчування, іграшок, одягу (а.с. 21-37). Позивач надала суду копію договору оренди квартир від 17 лютого 2020 року, відповідно до якого щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості складає 11500 гривень (а.с. 186-188). Разом з тим, позивач не надавала суду доказів (розрахунок витрат) на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 10000 гривень щомісяця. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на їх доньку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача, починаючи з 01 квітня 2015 року. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів вживання відповідних заходів стосовно одержання аліментів з відповідача позивач не надала та не просила про їх витребування судом. Надані позивачем скріншоти її переписок з відповідачем не є належними доказами вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача. У такому випадку, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2019 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: partial