Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

02.03.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] суму кредитної заборгованості в розмірі 22668 грн. 62 коп. на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Чернігівське обласне управління AT «Ощадбанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив розглянути справу за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно та в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що 06.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 626476 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 20000грн., шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на на строк дії платіжної картки до лютого 2023 року, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 28% річних. Так, відповідно до п. 3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору. Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку www.oschadbank.uaта укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, кредитного договору. Пунктом 3.2. Заяви про приєднання передбачено, що відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. Пунктом 6.1 Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) (далі - Заява) передбачено, що підписанням цієї заяви клієнт погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору та підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору. Відповідно до пункту 1.7 розділу XXII Договору, кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Згідно з підпунктом 1.14.1 розділу XXII Договору, клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до пунктів 1.16, 1.17, 1.18 розділу ХХІІ Договору, за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту. Також, пунктом 1.33 розділу XXII Договору визначено, що клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по картковому рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по картковому рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Строк повернення кредиту є таким, що настав, і Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня, зокрема, у разі прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями та/або несанкціонованим овердрафтом) за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів (Пункт 1.33 Договору). Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за договором станом на 22.02.2021 року становить 22668 грн. 62 коп., до якої входить: 19997 грн. 07 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом), 2475 грн. 05 коп. - проценти за користування кредитом, 26 грн. 81 коп. - комісія, 0 грн. 08 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 144 грн. 24 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 25 грн. 45 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 9-11). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Також, статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач ознайомився та погодився з умовами кредитування банком, однак взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості та задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved