Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 24.01.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником всіх прав та зобовязань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON] банк» (далі ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] укладено кредитний договір № 56046425 від 24.01.2008 року , відповідно до умов якого йому було надано кредит у розмірі 127 500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у строки та на умовах, передбачених кредитним договором та графіком погашення кредиту. У забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки № 6046431 від 24.01.2008 року( надалі Договір іпотеки) , відповідно до якого відповідач передав в іпотеку Банку будинок, реєстраційний номер 21458955, загальна площа: 78.6 кв.м., житлова площа: 38.4 кв.м., складається з: 1. А-1 житловий будинок, 2. Б-1 літня кухня, 3. Г-1 гараж, 4. Д-1 сарай, 5. В-1 уборна, 6. №1-3 огорожа, ворота, знаходяться за адресою: м. Маріуполь, вул. Заворуєва, 6; земельна ділянка, площа 0,0645 га, кадастровий номер 1412300000:03:003:0051, знаходиться за адресою: м. Маріуполя, вул. Заворуєва 6; належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 57. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв'язку із чим, станом на 03.11.2015 року має прострочену заборгованість за сумою кредиту 75 301,51 грн., заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом 8988,79 грн., а всього 84290 грн. 30 коп.. Просив звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок, реєстраційний номер 21458955, загальна площа: 78.6 кв.м., житлова площа: 38.4 кв.м., складається з: 1. А-1 житловий будинок, 2. Б-1 літня кухня, 3. Г-1 гараж, 4. Д-1 сарай, 5. В-1 уборна, 6. №1-3 огорожа, ворота, знаходяться за адресою: м. Маріуполь, вул. Заворуєва, 6; земельна ділянка, площа 0,0645 га, кадастровий номер 1412300000:03:003:0051, знаходиться за адресою: м. Маріуполя, вул. Заворуєва 6; належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 57. , при цьому визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком від свого імені зазначеного вище предмету іпотеки на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 264 грн. 35 коп. Представник позивача у судовому засідання позовну заяву підтримав , просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ним не оспорюється факт укладання кредитного договору та договору іпотеки, також він згоден з розрахунком суми заборгованості , разом з тим, вважав,що невиконання ним зобовязань по кредитному договору зумовлено обстановкою, що склалася у Донецькій області та країні в цілому. До січня 2015 року він належним чином виконував свої зобовязання, але після січня 2015 року він з родиною вимушені були поїхати з України. В наступний час вони з дружиною повернулися, між тим він втратив роботу та не має змоги проводити виплати за кредитним договором. Просив суд застосувати мораторій на час проведення АТО у Донецькій області та відмовити у позові. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 24 січня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6046425( надалі кредитний договір) , на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 127 500,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у строки та на умовах, передбачених кредитним договором та графіком погашення кредиту. 24 січня 2008 року [PERSON] та Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» уклали договір іпотеки № 6046431 , на підставі якого для забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобовязань за кредитним договором № 6046425 від 24.01.2008 року [PERSON] передав в іпотеку будинок, реєстраційний номер 21458955, загальна площа: 78.6 кв.м., житлова площа: 38.4 кв.м., складається з: 1. А-1 житловий будинок, 2. Б-1 літня кухня, 3. Г-1 гараж, 4. Д-1 сарай, 5. В-1 уборна, 6. №1-3 огорожа, ворота, знаходяться за адресою: м. Маріуполь, вул. Заворуєва, 6; земельна ділянка, площа 0,0645 га, кадастровий номер 1412300000:03:003:0051, знаходиться за адресою: м. Маріуполя, вул. Заворуєва 6; належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 57. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 6046425 від 24.01.2008 року відповідач [PERSON], станом на 03.11.2015 року має прострочену заборгованість за сумою кредиту 75 301,51 грн., заборгованість за непогашеними процентами за користування кредитом 8 988,79 грн., а всього 84290 грн. 30 коп. 13 лютого 2015 року на адресу відповідача , зазначену у кредитному договорі , ПАТ «ПУМБ» надіслав вимогу про дострокове повернення кредиту за Вих. № MPL-44/62. Відповідач вимогу не виконав, прострочену заборгованість не погасив.( а.с.34-40). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 3.2.1 Кредитного договору Відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим у додатку №1 до Кредиттного договору, який є невідємною частиною. Підпунктами 3.1.2, 3.1.3. Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються виходячи з залишкузаборгованості за кредитом на початок кожного розрахункового преіоду згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, закріпленим у додатку №1 до Кредитного договору , протягом всього строку кредитування починаючи з дня укладення Договору (включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за кредитом (не включаючи цей день). Проценти розраховуються виходячи з 360 днів у році та нараховуються щоденно. Проценти за користування кредитом повинні сплаччуватися відповідачем в строки, пердбаччені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленими у Додатку №1 до Кредитного договору , який є його невідємною частиною. За правилами ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1. П. 3.5.7. Кредитного договору, затримання сплати частини кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитом на строк понад 1 (один) календарний місяць є подією, настання якої надає позивачу право вимагати від відповідача дострокового повернення всього кредиту разом із нарахованими процентами. Відповідно до п. 3.5.8. Кредитного договору відповідач зобовязаний виконати таку вимогу позивача в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дня її отримання , а у випадку невиконання зазначеної вище вимоги у встановлений строк у позивача виникає право розпочати стягнення суми заборгованості за кредитним договором, зокрема в судовому порядку. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавецем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов п. 1.1., 3.3. Договора іпотеки , за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом , пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитними договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, повязані із реалізацією прав, що впливають з Іпотечного договору (зокрема, але не виключно, повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включати витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацією товарів , витрати на страхування, утримання та збереження Предмету іпотеки тощо). Пункти 3.3. Договора іпотеки передбачають право позивача звернути стягнення на предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами [PERSON] (відповідачів), в тому числі у випадку невиконання вимоги вимоги Позивача, як Іпотекодержателя, про дострокове виконання Основного зобовязання (повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом). Договором іпотеки закріплене право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" , у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Боржником [PERSON] належним чином грошові зобов'язання перед банком не виконані, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позивачем було доведено належними доказами наявність заборгованості відповідача за кредитним договором та підтверджено неналежне виконання його умов. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на застосування судом мораторію в звязку обстановкою, що склалася у країні. Аналізуючи заперечення відповідача, суд приходить до наступного. У правовій позиції, висловленій ВСУ у праві № 6-2159цс15 від 11.11.2015 року зазначено, що частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Тому установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до та після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», залишаються в силі, а їх виконання припиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону. Аналогічні правові позиції були висловлені ВСУ по справах № 6-1105цс15 від 16.09.2015 р., № 6-1249цс15 від 25.11.2015 р., № 6-1385цс15 від 18.11.2015р, 3 6-482цс15 від 20.01.2016 р. Враховуючи наведене, а також те, що відповідачу кредит надавався не в іноземній валюті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1 264,35 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved