Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що з 10.02.2010 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З урахуванням того, що відповідач має обовязок надавати матеріальну допомогу на їх утримання, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється, а позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, вона 13.09.2018 року звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], який інших аліментних стягнень не має, аліментів на утримання [PERSON], [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Проте, ухвалою суду від 09.01.2019 року, яка була направлена їй після набуття чинності 25.01.2019 року, їй було відмовлено у видачі судового наказу у звязку з відсутністю можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації проживання боржника. За таких обставин позивач просила суд стягнути аліменти з дня подання нею заяви про видачу судового наказу 13.09.2018 року. Ухвалою суду від 22.02.2019 року провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 08.04.2019 року (а.с.19). розяснено відповідачу його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копія зазначеної ухвали була направлена позивачеві за вказаною нею у позові адресою, та відповідачеві за останньою відомою адресою його місця проживання (а.с.24,25). Крім того, [PERSON] про розгляд справи було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» (а.с.23). У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У заяві на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити (а.с.26). Відповідач з позовом ознайомлений, відзиву на нього не надавав. Разом з копіями свого паспорту та ІПН подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти задоволення позову не заперечив (а.с.31). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред'явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст. 191 СК України). Як встановлено судом, сторони з 10.02.2010 року перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5,6). З позову вбачається, що на даний час шлюбні стосунки припинені. Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні (а.с.12). Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має обовязок по сплаті аліментів. Обставин, які б свідчили про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів, судом не встановлено. Про їх наявність відповідачем не заявлено. З урахуванням загальноприйнятих норм щодо визначення розміру аліментів, принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). При визначення часу, з якого підлягають стягненню аліменти, суд бере до уваги факт звернення до суду 13.09.2018 року [PERSON] із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів (а.с.7-11). Ухвала про відмову у видачі судового наказу їй була направлена після набуття чинності, 25.01.2019 року. Після отримання зазначеної ухвали [PERSON] одразу звернулася до суду в порядку позовного провадження. З урахуванням наявності факту звернення до суду в порядку наказного провадження та визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що сторони розпорядилися своїми процесуальними правами щодо предмета спору на власний розсуд, та вважає можливим стягнути з [PERSON] аліменти з 13.09.2018 року. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави. За таких обставин,

Outcome: approved