Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

02.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «РАДА», яким просив зобов'язати відповідача підготувати та укласти договір відповідно до форми та за змісту передбаченого Постановою Кабінету міністрів від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». У судове засіданя позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги (а.с. 13) Представник відповідача ТОВ «РАДА» у судове засідання не з'явився, заяв та клопотань суду не надав, був належним чином повідомлений (а.с. 19). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні обставини. 10 жовтня 2002 року між [PERSON] та ТОВ «РАДА» укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій (а.с. 5-7). [PERSON] неодноразово звертався до ТОВ «РАДА» про перегляд умов договору (а.с. 15, 16). ТОВ «РАДА» у відповідь на лист позивача з приводу укладеного договору надає відповідь (вих. № 00-0421 від 06.03.2015 року), що договір від 10.10.2002 року є діючим та не потребує переукладення (а.с. 9). ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 24 червня 2004 року був прийнятий ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.1 Перехідних положень зазначеного Закону Договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 1 січня 2006 року. Договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Пунктом 2 ч.1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином, договір відповідно до Перехідних положень Закону України «Про ЖКП» мав бути приведений у відповідність до Закону. Оскільки з моменту укладення договору жодних уточнень до договору не вносилося, а умови договору суперечать ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», то даний договір вважається таким, що втратив чинність 01 січня 2006 року, а отже не підлягає його виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживачзобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Постановою Кабінету міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій» був затверджений Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до укладеного договору Споживач має право вимагати від ТОВ «РАДА» позапланового огляду та стягнути з винних вартість поновлювального ремонту. Типовим договором передбачено, що споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості, усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг, зменшення розміру плати за надані послуги та інші. Таким чином, договір укладений між Позивачем та Відповідачем 10 жовтня 2002 року значно звужує права позивача, що є недопустимим. Відповідно до п 2.2.12. Договору укладеного між нами 10 жовтня 2002 року Для поліпшення комфортного мешкання та проведення комплексу робіт, направлених на підтримання в належному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не пов 'язаних із зміною основних техніко-економічних показників, сплачувати за ці додаткові послуги за квадратний метр загальної площі квартири на рахунок Підприємства 0,5 гривні щомісяця. Згідно з 4.2 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», крім істотних умов, договір може містити інші умови за згодою сторін. Договір не може містити умов, що вводять додаткові види оплати послуг, не передбачені типовими договорами на надання житлово-комунальних послуг, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Однак, всупереч вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», договір містить умови, що вводять додаткові види оплати послуг, а Типовим договором такі умови не передбачені. За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа вільно на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, укладений 10.10.2002 року, сторонами не переукладався у відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (24.06.2004 року), що суперечить вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а отже втратив свою чинність 01 січня 2006 року. А тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved