Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ВДВС Краматорського МУЮ про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.05.2006 року між банком та [PERSON] було укладено Кредитний договір №307М-06, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 30000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.05.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] надав в заставу позивачу нежиле підвальне приміщення, загальною площею 43,7 м кв., розташоване за адресою: [ADDRESS]. 19 грудня 2011 року [PERSON] була видана довіреність на ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом реалізації цієї нерухомості. Однак в реєстрах обтяжень нерухомого майна є записи про арешти, накладені ВДВС Краматорського МУЮ на нерухоме майно [PERSON] Станом на 03.09.2014 року кредит в повному обсязі не погашений, заборгованість по кредиту складає 20220,96 доларів США. Посилаючись на те, що зазначене нежитлове приміщення перебуває в заставі, заборгованість за кредитом не погашена, позивач просив звільнити з під арешту, накладеного відділом ДВС Краматорського міського управління юстиції нежиле підвальне приміщення, загальною площею 43,7 м.кв., розташоване за адресою [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2000 року, посвідченого 15.08.2000 року [PERSON] приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №3945. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Зубар Г.М. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухав пояснення представника позивача, третьої особи, проаналізувавши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» - застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави заставоутримувач (ПриватБанк) має переважне право на заставлене майно перед іншими кредиторами. Згідно до ст. 17 та 18 Закону України "Про заставу" - наступні застави вже заставленого майна допускаються у разі, якщо інше не передбачено законом і попередніми договорами застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу) заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Вимоги заставодержателя, у якого право застави виникло пізніше, задовольняються з вартості предмета застави після повного забезпечення вимог попередніх заставодержателів, крім випадків, передбачених частиною 5 цієї статті. Відповідно до ч.ч.1,3 та 4 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-Х11 стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадження про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно кредитного договору № 307М-06 від 19.05.2006 р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у сумі 30 000 доларів США (а.с.19-22). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки від 19.05.2006 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку позивачу нежитлове підвальне приміщення, вбудоване в житловий будинок, загальною площею 43,7 кв.м., розташоване за адресою [ADDRESS], яке належить [PERSON], на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.08.2000 року [PERSON], приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №3945. Сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 107100 грн. (а.с.11-16). 19 грудня 2011 року [PERSON] була видана нотаріально посвідчена довіреність на ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої [PERSON] уповноважив банк продати належне йому на праві власності підвальне приміщення, загальною корисною площею 43,4 м2, яка складає 13/1000 частку від всього будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-25). Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 19.05.2006 року зареєстрована заборона на нерухоме майно, а саме підвальне приміщення за адресою [ADDRESS], яке належить [PERSON], підстава обтяження іпотечний договір. (А.с.9). Крім того, постановами державного виконавця від 21.12.2012 року та від 28.02.2013 року державним виконавцем накладено арешт на зазначене майно. (а.с. 6-7, 9). Як вбачається з довідки ПриватБанку про стан позичкової заборгованості, станом на 03.09.2014 року заборгованість [PERSON] складає 20220,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті дорівнює 263 047,43 грн. за офіційним курсом гривні до долара США станом на 03.09.2014 року (а.с. 18). Таким чином, суд приходить до висновку, що першим у позивача виникло право застави на спірне нежитлове приміщення, як спосіб забезпечення зобов'язання за договором іпотеки від 19.05.2006 року, на який потім згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 28.02.2013 року та 21.12.2012 року відповідно до постанов державного виконавця накладено арешт за виконавчим листом, виданним за іншою справою. Накладення арешту на нежитлове приміщення порушує права Банку як кредитора (іпотекодержателя) одержати задоволення з вартості іпотечного майна при невиконанні боржником зобов'язання, який в силу застави має переважне право на це перед іншими кредиторами. Тому порушене право Банку підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту. З огляду на викладене, суд, вважає вимоги позивача обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved