overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

01.08.2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1412. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що перебуває в спільній власності, немає. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 01.08.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1412. В судове засідання позивач не прибула, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 01.08.2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1412. Сімя розпалась, спільного господарства не ведуть, спору про майно немає. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

01.08.2016 [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинилися у липні 2015 року, у звязку із тим, що між сторонами немає взаєморозуміння любові і поваги один до одного. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 29.04.2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, за актовим записом № 109 (а.с. 5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. (а.с. 6). Так, в своїй заяві позивач зазначає про відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, у звязку із чим з липня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

01.08.2016 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 12.06.1996 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], дітей вони не мають. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна не має, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку, з постановленням рішення в порядку, передбаченому ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12.06.1996 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 12.06.1996 зроблено відповідний актовий запис за номером 131, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого Шепетівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Шепетівської міської ради народних депутатів. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання розірвання шлюбу задовольнити З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

01.08.2016 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 18.11.1992 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, вони не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини не має, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку і винести рішення відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.11.1992 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 18.11.1992 зроблено відповідний актовий запис за номером 152, що вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], від якого сторони мають сина [PERSON]. Як зазначила [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства і подальше збереження сім'ї не можливе. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не представлено жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

01.08.2016 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 23.05.2014 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна та місце проживання дитини не має, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 23.05.2014, про що в книзі реєстрації шлюбів 23.05.2014 р. зроблено відповідний актовий, що вбачається із свідоцтва про шлюб виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання розірвання шлюбу задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

01.08.2016 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку на утримання сина [PERSON], 03.08.1998р.народження, який 11.09.2014р. змінив своє прізвище на [PERSON], оскільки син з 01.09.2013р. навчається на бюджетній основі і являється студентом 4 курсу денної форми навчання Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» першого рівня акредитації до закінчення навчання 30.06.2017 р.. Відповідач як батько, матеріальної допомоги на навчання не надає. Позивачка в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Відповідно до ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України право на стягнення аліментів від батька, який проживає окремо, має дитина, яка продовжує навчання, При встановленні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів встановлюється в твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. При встановленні розміру аліментів суд враховує що відповідач позов визнав, обставини позову не підлягають доказуванню згідно ст.61 ЦПК України. На підставі ст.182,198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

01.08.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] яким просить усунути перешкоди в користуванні власністю, позбавити відповідачів права користування житловим будинком [ADDRESS]. Вказує що є власником зазначеного будинку в порядку купівлі-продажу, відповідачі є членами родини та колишнім власником домоволодіння, після продажу якого не знялися з реєстрації, в будинку не проживають з 2008 р. Позивач подала до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи був повідомлений через житловий орган за місцем реєстрації відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України, оскільки відповідачі за місцем реєстрації не проживають. Третя особа виконком Тернівської районної у місті ради надав до суду клопотання про розгляд справи в відсутності представника, згоду з позовом. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] з 20.06.2015 р. по договору купівлі-продажу з [PERSON], своє право на нерухомість зареєструвала у встановленому порядку а.с.6-9. Згідно довідки з місця проживання а.с.21 у вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON], який у вказаному житловому будинку не проживають, згідно договору не є членами родини попереднього власника. Правовідносини між сторонами регулюються ст.391 ЦК України, ст.157, 116 ч.3 ЖК України - власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, особи які самовільно займають житлове приміщення підлягають виселенню. Таким чином судом встановлено, що відповідачі самовільно займають житлове приміщення, що порушує право власника, вказане право підлягає захисту шляхом, виселення відповідачів з вказаного будинку. Оскільки відповідачі підлягають виселенню, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби /відділу реєстрації/ при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. Для постановлення судового рішення про визнання особи такою що втратила право користування квартирою відповідно до ст.405 ЦК України, потрібен для відповідачів статус члена родини власника житла, та не проживання в квартирі більш ніж 1 рік. На підставі ст.ст.157, 116 ч.3 ЖК України, ст.391 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

01.08.2016 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові [PERSON] вказала, що 23.04.1998 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. У 2000 році відповідач став проживати окремо від дружини з сином та сплачував на утримання дитини аліменти, але після 18 років виплати припинились. З 1 вересня 2014 року [PERSON] навчається у Пологівському професійному ліцеї. Добровільно відповідач відмовляється сплачувати допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач [PERSON] працює, але її заробітної плати не вистачає для повноцінного утримання сина, який продовжує навчання, тому вона змушена звернутись до суду за захистом порушених прав своєї дитини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяву, в якій просять стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу до досягнення сином 23-річного віку, а справу розглянути за їх відсутності. Відповідач позов визнав та просить вимоги позивача про стягнення аліментів задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Вивчивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 199 КАС України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 199 ч. 2 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке було видане відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського району Запорізької обл. 16.04.2002 р., актовий запис № 154. [PERSON] на даний час продовжує навчання у Пологівському професійному ліцеї, що підтверджується довідкою з навчального закладу № 82/16 від 13.06.2016 року. Відповідач працює, має постійний заробіток та може надавати матеріальну допомогу. Позов [PERSON] визнав. На підставі викладеного, ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

01.08.2016р. до суду подано цю заяву, в якій вказано, що [PERSON], яка [INFO], в м. Погребище Вінницької області за національністю, за ступенем спорідненя батька та матері, є полькою. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.1955 року національність батьків позивачки, [PERSON] та [PERSON], зазначена як поляк та полька. Окрім того, польське коріння позивачки підтверджується польським свідоцтвом про народження (по - польськи - metryka urodzenia) її матері. Однак, в актовому записі про народження 191 від 29.10.1929 року, складеного Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Вінницької області, та згідно архівної довідки про народження № 07-2452/7 від 08.07.2016, виданої Вінницьким обласним державним архівом національність батьків не зазначалась (у зв'язку з відсутністю графи про національність) І тому при зверненні в Погребищенський РАЦС щодо внесення змін до актового запису про шлюб № 46 від 26.10.1954 року, а саме: змінити національність з «українка» на «полька» їй було відмовлено та рекомендовано вирішити зазначене питання в судовому порядку. Даний факт заявниці потрібно встановити для отримання картки поляка її нащадкам. В судове засідання заявниця не з'явилась, просила розглянути справу за її відсутності, про що подала відповідну заяву до суду, позовні вимоги підтримала повністю. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте начальник відділу ДРАЦС надіслала до суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, не заперечувала проти встановлення даного факту. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, оскільки вимоги заявниці знайшли своє повне і всебічне підтвердження в ході розгляду справи і підтверджуються документами прилученими до матеріалів справи: свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.10 ), свідоцтвом про народження (по - польськи - metryka urodzenia) її матері [PERSON] (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9), архівною довідкою №191від 08.07.2016 року (а.с.13). Іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, тому його необхідно встановити на підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved