Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У квітні 2016 року до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 10.08.2000 року став членом садівницького товариства «Хвиля» (далі Товариство). Так, 21.07.2015 року о 5-ій годині ранку на садовій ділянці № 146 (вул. Богдана Хмельницького, 115), яка межує із садовими ділянками позивача № 127 (вул. Богдана Хмельницького, 113) та № 145-а (без поштової адреси), загорівся будинок. Пожежні машини дуже довго не могли добратися до садової ділянки позивача та садової ділянки, де горів будинок, щоб загасити пожежу, а коли у них закінчилася вода, не мали змогу її поповнити у Товаристві. Причинами цього стало те, що у Товариства відсутні пожежні водоймища, які передбачені його генеральним планом, вулиці зі сторони вул. Набережна дуже вузькі та перекриті незаконними воротами та спорудами. А саме, вул. Богдана Хмельницького (по генплану [PERSON] - 10) закрита незаконними воротами і її ширина всього близько 4-х метрів, а по середині вул. Львівська (по генплану [PERSON] - 14) розташована трансформаторна підстанція Товариства (СКТП № 946, 400 кВа). Товариство у своїй відповіді від 28.01.2016 № 2 вкотре відмовилося обладнати на своїй території 6 (шість) пожежних водоймищ, які передбачені його генеральним планом, демонтувати незаконно збудовані ворота та огорожі з вулиць СТ «Хвиля» зі сторони вул. Набережна с. Пухівка та привести ширину вулиць відповідно до вимог генерального плану, а саме до 6 метрів. Далі зазначає, що станом на середину квітня 2016 року Товариство нічого не робить по забезпеченню пожежної безпеки житлового будинку позивача та його садових ділянок. При цьому, не зважаючи на неодноразові звернення до відповідача, ним нічого не робиться щодо пожежної безпеки родини позивача та його майна. Проживаючи в постійному страху за своє життя, життя своєї родини та за безпеку майна, все це завдає позивачу великих моральних страждань. Відбувається втрата нормальних життєвих завязків, що вимагає від позивача докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Отже, діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50\~000 грн. У звязку з викладеним просить: зобовязати відповідача в термін 30 календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу, обладнати згідно з вимогами законодавства України пожежне водоймище, яке відповідно до генерального плану Товариства розташоване поряд із садовими ділянками № 127 (вул. Б. Хмельницького, 113) та № 145-а (без поштової адреси), які належать позивачу; зобовязати відповідача в термін 30 календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу, демонтувати незаконно збудовані ворота по вул. Богдана Хмельницького (по генплану [PERSON] -10), яка йде до садової ділянки №127 (вул. Б. Хмельницького, 113) зі сторони вул. Набережна с. Пухівка та привести її ширину відповідно до вимог генерального плану, а саме до 6 метрів; зобовязати відповідача в термін 30 календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу, прибрати трансформаторну підстанцію Товариства (СКТП № 946, 400 кВа.) з середини вулиці Львівська (по [PERSON] - 14), яка йде до садової № 145-а (без поштової адреси) зі сторони вул. Набережна с. Пухівка; зобовязати відповідача виплатити позивачу компенсацію за заподіяну моральну шкоду у сумі 50 000 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 54 грн. 10 коп., витрачені на поштові відправлення на адресу органів виконавчої влади та відповідачу. У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просив відмовити у їх задоволенні. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є членом Садівницького товариства «Хвиля». Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2015 року вжито заходів забезпечення позову [PERSON] шляхом призупинення дії рішення зборів уповноважених членів Садівницького товариства «Хвиля» від 14 листопада 2015 року в частині виключення [PERSON] із членів садівницького товариства до вирішення справи по суті. Справа до цього часу не вирішена. Матеріалами справи встановлено, що Деркач є власником земельних ділянок для ведення садівництва, площею 0,123 га та площею 0, 0572 га, які розташовані на території Пухівської сільської ради СТ «Хвиля». ( а.с. 36,37) Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що придбала земельну ділянку на території СТ «Хвиля» у 2001 році. Трансформаторна підстанція працює із перебоями, оскільки встановлена незаконно, зокрема, у технічній документації не визначено місце розташування такої підстанції. У липні 2015 року трапилась пожежа у будинку сусіда [PERSON] і пожежна машина не могла підїхати до пожежі вчасно, так як підстанція стоїть на дорозі. Крім того, на території товариства немає водоймищ, що значно утруднювало гасіння пожежі. Пояснила, що ширина вулиці 10 Лінія становить 3, 60 м., з згідно Генерального плану має бути 6 м. Свідок [PERSON], член СТ «Хвиля», пояснив, що чув про пожежу від інших садоводів. Був головою комісії по перевірці ширини доріг і знає, що дорога не має 6 м. ширини. Підстанція знаходиться на дорозі, яка заросла буряном. Свідок [PERSON] пояснив, що підстанція декілька разів горіла, і самі садоводи її ремонтували, знаходиться вона не там, де має бути, а якість електроенергії погана. Пояснив, що 10 [PERSON] є найкоротшою дорогою з вул. Набережної до будинку [PERSON] та пожежного водоймища. Ширина дороги близько 3.5 м. Свідок [PERSON], пояснив, що була пожежа, а пожежна машина не змогла швидко підїхати, бо перекриті вулиці. Зазначив, що користується електроенергією з цієї підстанції, яка є неякісною. Крім того, пояснив, що ворота на центральну вулицю з СТ «Волна» закриті, ними ніхто не користується, а дорога по 10 [PERSON] є найкоротшою до земельної ділянки [PERSON] Із генерального плану СТ «Хвиля» та з урахуванням коригування генерального плану ( а.с. 45-47) вбачається, що в садовому товаристві поряд із садовими ділянками №145-а та №127 розташоване пожежне водоймище. У судовому засіданні сторони підтвердили, що таке водоймище дійсно існує на даний час у товаристві. В обґрунтування позовних вимог про зобовязання відповідача Садівницьке товариство «Хвиля» обладнати згідно з вимогами законодавства України пожежне водоймище, яке відповідно до генерального плану Товариства розташоване поряд із садовими ділянками № 127 (вул. Б. Хмельницького, 113) та № 145-а (без поштової адреси), позивач посилається на те, що це необхідно зробити для забезпечення пожежної безпеки його домоволодіння. Відповідно до ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обовязок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Позивачем у судовому засіданні не надано жодних доказів того, що пожежне водоймище обладнане з порушенням вимог чинного законодавства України. Жодних висновків відповідних органів щодо невідповідності вимогам закону пожежного водоймища до суду також не надано. При цьому, покази свідків, які є членами садівницького товариства, стосуються лише їх субєктивної думки щодо стану пожежного водоймища. Щодо посилання позивача на лист від 19.08.2015 року № 02-12267/264 Державної служби України з надзвичайних ситуацій в якому зазначено що територію СТ "Хвиля" не забезпечено достатнім запасом води для цілей пожежогасіння, то в листі відсутні буд-які згадування про пожежне водоймище. А також відсутні будь-які висновки про невідповідність вимогам законодавства пожежного водоймища. Виходячи з викладеного, вищезазначені позові вимоги є безпідставними та недоведеними. Щодо вимог про демонтаж незаконно збудованих воріт по вул. Б.Хмельницького для безперешкодного проїзду позивача із вул. Набережної до своїх земельних ділянок, суд приходить до наступного. У судовому зсіданні досліджено Генеральний план забудови Садівницького товариства «Хвиля» виготовлений у 1994 році, копію якого з відповідними викопіюваннями долучено до матеріалів справи. Із вказаного генерального плану вбачається, що під №268 відображено металеве огородження (1914 м.), яке перекриває проїзд по 10 лінії. З пояснень представника відповідача встановлено, що з метою створення сприятливих умов в разі виникнення надзвичайних ситуацій, в тому числі й пожеж, збудовані наскрізні проїзди, які обладнані воротами, однак як і передбачено генеральним планом, таким проїздом члени садівницького товариства не користуються. Водночас, відповідачем не доведено у судовому засіданні незаконність побудови вищевказаних воріт. Таким чином, судом встановлено, що територія СТ Хвиля, яка знаходиться у користуванні товариства згідно Державного акту на право постійного користування землею ( а.с. 111-112 ) та у відповідності з Генеральним планом має суцільну огорожу №268 (обєкт плану). При цьому, ворота це елемент суцільної огорожі №268 згідно Генерального плану. За таких обставин, вимоги позивача є безпідставними. Такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є й вимоги про зобовязання відповідача привести ширину дроги вулиці у відповідність до генерального плану, а саме до 6 метрів. Зокрема, позивачем не доведено у судовому засіданні яким чином порушене його право в даному випадку. В обґрунтування позовних вимог про зобовязання відповідача прибрати трансформаторну підстанцію Товариства (СКТП № 946, 400 кВа.) з середини вулиці Львівська (по [PERSON] - 14), позивач посилається на лист Міністерства енергетики і вугільної промисловості України від 01.09.2015 року № 32-01/04-1741, де зазначено що: «В проекті зовнішнього електропостачання Товариства ( розробник ПП [PERSON] ) шифр проекту 6921105) не вказано місце розташування ТП-946, яке знаходиться на проїзній частині вулиці. Відсутній план з привязкою ТП, мереж 10 кВ та 0,4 кВ на місцевості, огорожа ТП виконана з порушенням вимог ПУЕ, відсутні захисні тумби чи інші технічні заходи, які унеможливлюють наїзд Транспорту на споруду, що може призвести до електротравмування людей та тварин». Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] державної технічної комісії від 02.10.2008 року прийнято в експлуатацію повітряну лінію 10 кВт та КТПММ-10/0,4 кВт № 946 потужністю 400 кВт. ( а.с. 53 ) Із листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 11.11.2015 року № 10/10-108/1111/09/01 вбачається, що [PERSON] державної технічної комісії від 02.10.2008 року прийнято в експлуатацію повітряну лінію 10 кВт та КТПММ-10/0,4 кВт № 946 потужністю 400 кВт, відповідно до діючого на той час нормативного документу Мінпаливенарго СОУ-Н ЕЕ 20.402:2007 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів електричних мереж напругою від 0,38 кВ до ПО (50) кВ Настанова.", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 29.12.2006 р № 540. Ніяких зауважень або порушень до [PERSON] державної технічної комісії від 02.10.2008 року з боку Департаменту Державного архітектурної-будівельної інспекції у Київській області в листі не зазначено. ( а.с. 11 ) Крім того, у судовому засіданні досліджено Проект зовнішнього електропостачання Товариства ( розробник ПП [PERSON]І.), зокрема, план ТП, мереж 10 кВ та 0,4 кВ, з привязкою на місцевості, копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с. 91). Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів незаконності побудови спірної «трансформаторної підстанції», тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. У матеріалах справи міститься переписка позивача та інших членів садівницького товариства з різними державними органами та установами, однак такі листи не доводять предявлені позовні вимоги. ( а.с. 7-18) Крім того, згідно положень статуту Садівницького товариства «Хвиля», затвердженого на загальних зборах членів садівницького товариства 28 жовтня 1993 року, та який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, Садівницьке товариство є юридичною особою, діє на підставах самостійності, самокерівництва та самофінансування. ( ст.2). Член товариства має право приймати участь у обговоренні питань, повязаних з діяльністю товариства, вибирати й бути вибраним до його керуючих органів. ( ст. 8 ). Справа товариства керують загальні збори або збори уповноважених, а в періоди між зборами правління (ст. 14 ). Аналогічні положення закріплені і в статуті Садівницького товариства «Хвиля», затвердженого на загальних зборах уповноважених садівницького товариства 12 червня 2016 року. Загалом, вимоги, які предявляє позивач, стосуються організації діяльності та майна садівницького товариства, і такі питання можуть бути вирішені позитивно для позивача у порядку передбаченому чинним законодавством та Статутом товариства з урахуванням думки всіх членів садівницького товариства. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Так, ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями ПП ВСУ від 25 травня 2001 р.) розяснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В обґрунтування завдання моральної шкоди діями відповідача, позивач посилається на те, що протягом тривалого часу позивач із родиною живуть у постійному страху за життя та безпеку родини та майна, а відповідач незважаючи на неодноразові звернення, не вживає ніяких заходів щодо пожежної безпеки родини. Такі дії викликають тривалі переживання позивача та незаплановані фінансові витрати та витрати часу, тощо. Однак, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження зазначених обставин, а саме те, що протиправна, на думку позивача, поведінка відповідачів спричинила йому переживання, нервування та інші моральні страждання. Крім пояснень самого позивача, зазначені обставини не підтвердженні жодним іншим доказом. Отже, доводи позивача про завдання йому моральної шкоди не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, позивач не довів завдання йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed