Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

01.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.07.2008 року ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір №03006874392. Відповідно до умов договору кредитор зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 64735,45 грн. Відповідач зобов'язується повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 18.05.2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні інціативи» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю. Первинний кредитор свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 64735,45 грн, у порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість 87176,89 грн. Представник позивача Надточій О.В., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представив. Представника, який би діяв від його імені, до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю, не надав. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 28.07.2008 року ТОВ «ПростоФінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір №03006874392. Відповідно до умов договору кредитор зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 64735,45 грн. Відповідач зобов'язується повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 18.05.2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні інціативи» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю. Первинний кредитор свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 64735,45 грн, у порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість 87176,89 грн. Відповідно до ст 1077 ЦК України - За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст 1078 ЦК України - Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст 1080 ЦК України - Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст 1084 ЦК України - Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України,якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 651 ЦК України,договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду та підтверджений документально, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України Таким чином суд вважає, що відповідач не виконав зобов'язання і не сплатив своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з нього на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved