Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом і просила визнати за нею право власності на автомобіль марки «Богдан», модель 211140, тип - універсал - в, VIN Y6L211140DL215857, номер кузова -\~ Y6L211140DL215857. На обґрунтування заявлених вимог повідомила, що 03.09.2014 року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 18.02.1979 р. За час спільного проживання, а саме:13.03.2014року чоловік підписав заяву з ПАТ КБ « Приватбанк» про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № VІ00А+28390260 від 13.03.2014 р. відповідно до умов публічного договору VI00А+28390260 від 13.03.2014 р., за умовами якого набував статусу лізингоодержувача і після виконання умов договору набував право власності на автомобіль марки БОГДАН модель 211140 реєстраційний номер [NUMBER]. Того ж дня він отримав автомобіль у користування. Після внесення авансу та чергових платежів по договору в період з 13.03.2014року по 01.09.2014 року, чоловік помер, але вона продовжувала виконувати умови договору без його переукладення. 20.03.2015 року від лізингодавця ПАТ КБ "Приватбанк" отримала акт приймання-передачі автомобіля, акт остаточного виконання зобов'язання сторін по фінансовому лізингу. З метою реєстрації автомобіля на своє ім'я звернулась до центру з надання послуг пов'язаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування м. Ладижин, Гайсинського, Ілінецького, Теплицького, Тростянецького районів, де 28.04.2015 року вона отримала письмову відповідь про те, що зареєструвати автомобіль на її ім'я немає можливості, оскільки автомобіль був знятий з обліку за договором фінасового лізингу на користь померлого чоловіка. У порядку спадкування звернулась до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але 22.04.2015 року отримала повідомлення, у якому зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості, оскільки правовстановлюючий документ на автомобіль не оформлений належним чином.Інших осіб, які б претендували на спадкове майно немає. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України , способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права . Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У судовому засіданні встановлено, що 03.09.2014 року помер чоловік позивачки - [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 18.02.1979 р. За час спільного проживання, а саме:13.03.2014року [PERSON] підписав заяву з ПАТ КБ « Приватбанк» про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № VІ00А+28390260 від 13.03.2014 р. відповідно до умов публічного договору VI00А+28390260 від 13.03.2014 р., за умовами якого набував статусу лізингоодержувача і після виконання умов договору набував право власності на автомобіль марки БОГДАН модель 211140 реєстраційний номер [NUMBER]. Того ж дня він отримав автомобіль у користування. Після внесення авансу та чергових платежів по договору в період з 13.03.2014року по 01.09.2014 року, чоловік 03.09.2014 року помер, але позивачка продовжувала виконувати умови договору без його переукладення. 20.03.2015 року від лізингодавця ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON]. отримала акт приймання-передачі автомобіля, акт остаточного виконання зобов'язання сторін по фінансовому лізингу. З метою реєстрації автомобіля на своє ім'я звернулась до центру з надання послуг пов'язаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування м. Ладижин, Гайсинського, Ілінецького, Теплицького, Тростянецького районів, де 28.04.2015 року вона отримала письмову відповідь про те, що зареєструвати автомобіль на її ім'я немає можливості, оскільки автомобіль був знятий з обліку за договором фінасового лізингу на користь померлого чоловіка. Потім у порядку спадкування звернулась до Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але 22.04.2015 року отримала повідомлення, у якому зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом немає можливості, оскільки правовстановлюючий документ на автомобіль не оформлений належним чином. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно нема. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності. Із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 291268 від 04.08.2014 р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області видно, що 03.09.2014 року помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №177. Із свідоцтва про одруження серії ІІ АІ № 428254 від 18.02.1979 року, виданого Митківською сільською радою Гайсинського району Вінницької області видно, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Із публічного договору VI00F+28390260 від 13.03.2014року про надання фінансового лізингу видно, що його укладено між лізингодавцем ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» та лізингоодержувачем [PERSON] Із акту приймання передачі видно, що 20.03.2016року було передано транспортний засіб «Богдан» 211140-82, 2013року випуску, тип - універсал - в, номер кузова -\~ Y6L211140DL215857, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та інші документи та цінності. Із повідомлення №562332 від 23.04.2013року видно, що керівник Ладижинського відділення ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» звернулася до начальника МРЕВ із проханням про зняття заборони відчуження з транспортного засобу у звязку з повним погашенням кредиту, автомобіль з реєстру обтяжень рухомого майна виведений. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 285619 видно, що 02.09.2013 року транспортний засіб зареєстровано за ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК». Із акту остаточного виконання зобовязань сторін по фінансовому лізингу № VІ00А+28390260 від 20.03.2015 р. видно, що лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором, предмет договору автомобіль разом з відповідними документами передано Лізингоодержувачу. Із облікової картки № 60003406 від 21.03.2015року видно, що автомобіль знято з обліку за умовами фінансового лізингу на [PERSON] Із заяв, поданих на адресу державної нотаріальної контори від матері померлого [PERSON], від дітей померлого [PERSON] та [PERSON] видно, що вони відмовляються від прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON]. Із довідки № 53 від 06.042016 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області видно, що [PERSON] із 23.10.1992 року по дату видачі довідки зареєстрована за адресою: [INFO], разом із нею був зареєстрований [PERSON], [INFO], із 23.10.1992 року по 09.09.2014 року. Із відповіді № 176 від 28.04.2015року, наданої центром з надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ладижин, Гайсинського, Ілінецького, Теплицького, Тростянецького районів на імя [PERSON] видно, що зареєструвати автомобіль на її ім'я немає можливості, оскільки він був знятий з обліку за договором фінасового лізингу на користь її померлого чоловіка- [PERSON]. Із відповіді № 146/02-14 від 22.04.2015 року видно, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль немає можливості, оскільки правовстановлюючий документ на вищезазначений автомобіль не оформлений належним чином. Ці докази зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved