Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду із заявою до Другої Добропільської державної нотаріальної контори, третя особа Світлівська сільська рада, про скасування заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що 12 лютого 1991 року між позивачем і Радгоспом «Добропільський» був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] .\~Право власності\~на домоволодіння\~зареєстровано у\~Добропільському бюро\~технічної інвентаризації,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~від 24\~лютого 1993\~року,\~запис №\~282.\~На підставі\~права власності\~на домоволодіння\~було закріплено\~земельну ділянку,\~а згодом\~і виділено\~земельний пай\~та відведено\~земельну ділянку.\~У подальшому,в зв`язку з інвентаризацією був змінений номер будинку «№ [ADDRESS] на « [ADDRESS] », але зміни щодо права власності на домоволодіння не були внесені, внаслідок чого на час пред`явлення позову право власності на спірний будинок не зареєстровано за позивачем. Крім того, 23 грудня 2003 року державний нотаріус Другої Добропільської державної нотаріальної контори здійснив реєстрацію обтяження (заборону) щодо відчуження всього майна [PERSON] , з невідомих останньому причин. Посилаючись на ці обставини, позивач просив скасувати (припинити) заборону на відчуження всього майна та визнати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з надвірними побудовами, господарськими спорудами та будівлями, що розташовані на закріпленій земельній ділянці. У зв`язку із зверненням представника позивача [PERSON] 26 липня 2019 року з заявою про відмову від частини позовних вимог (а.с.191), 26 липня 2019 року судом було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до Другої Добропільської державної нотаріальної контори, третя особа Світлівська сільська рада, про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, в частині позовних вимог про визнання права власності Геза [PERSON] .К [PERSON] на квартиру [ADDRESS] з надвірними побудовами, господарськими спорудами та будівлями, що розташовані на закріпленій земельній ділянці. (а.с.195-196) Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Його інтереси в суді представляють за довіреністю від 02 травня 2018 року [PERSON] та [PERSON] на підставі ордеру серії ДН № 024710 від 03 листопада 2018 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги про скасування заборони на відчуження всього майна підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В свою чергу суду пояснив, що позивач за станом здоров`я не може бути присутнім у суді. Однак, останній відкрито, безперешкодно та на законних підставах з 1977 року проживає в будинку [ADDRESS] , нумерацію якого після проведення інвентаризації було змінено на № 24/1. У день укладення договору купівлі-продажу будинку, тобто 12 лютого 1991 року, виникла заборона відчуження нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру обтяжень нерухомого майна. Підстави виникнення такої заборони позивачу невідомі. Позивач бажає подарувати даний будинок онукам або дітям. Заборона зареєстрована на житловий будинок та земельний пай. Право власності не визнано нотаріусом та відсутній документ, який би підтверджував право власності, а саме витягу з реєстру на право власності. Договір купівлі-продажу не був зареєстрований. До БТІ із запитом щодо реєстрації договору купівлі-продажу будинку не зверталися. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги про скасування заборони на відчуження всього майна [PERSON] підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. В судовому засіданні надала пояснення, що вона є донькою [PERSON] та проживає в будинку [ADDRESS] . З якого моменту змінилася нумерація будинку з 26/2 на 24/1 вона не пам`ятає. Будинок було надано радгоспом батькові як гарному працівникові. Про заборону відчуження нерухомого майна дізналися нещодавно лише від орендарів земельних ділянок. У зв`язку з забороною відчуження, в позивача відсутня можливість розпоряджання майном. З`ясувати всі обставини накладення заборони на відчуження нерухомого майна та вирішити питання в Другій державній нотаріальній конторі не вдалося. Будинок купували в Радгоспу. Батько отримав пай як член радгоспу. Щодо здійснення проплат по розстрочці їй нічого не відомо. Представник відповідача Другої Добропільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, в судовому засіданні, яке відбулося 06 червня 2019 року державний нотаріус Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєва О.В. суду пояснила, що позов не визнає. Договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом, яка працювала станом на 1991 рік, [PERSON] . Заборону на відчуження нерухомого майна також було накладено цим нотаріусом у 1991 році, та припускає, що у зв`язку з укладенням договору купівля-продажу на умовах про його оплату з розстрочкою платежу. Представник відповідача державний нотаріус Гусєва О.В. працює у цій нотаріальній конторі з 1993 року. Право власності на будинок взагалі не може бути визнано, оскільки право власності було посвідчено цим договором відповідно до діючого на той час законодавства. На підставі первинних документів, які станом на 2003 рік були в нотаріальній конторі, відомості про заборону відчуження були внесені до електронного реєстру. Проте, всі справи та документи були передані до Донецького обласного Державного нотаріального архіву, матеріали якого залишилися на тимчасово окупованій території України, та доступу до них немає. Щодо процедури зняття заборони відчуження майна, зазначила, що на той час це був масовий викуп будинків, та всі особи проходили однакову процедуру, тобто після укладення договорів купівлі-продажу на умовах розстрочки, на підтвердження виконання цих умов приносили докази погашення всіх платежів і тільки тоді знімалася заборона. Тобто, для зняття заборони продавцем мали надаватися заяви про зняття заборони разом з доказами погашення всіх платежів за цим договором. Вона припускає, що заборона виникла саме у зв`язку з розстрочкою другої половини платежу купленого будинку. Однак, під час реєстрації в електронному реєстрі заборон у 2003 році заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить [PERSON] , документи, які б підтверджували виконання умов договору щодо оплати розстрочених платежів в справі не було. Якщо б такі документи були надані, то заборону було б знято. Крім того, якщо б з заборони було видно, що її накладено на Ѕ частину будинку, то під час її реєстрації було б витребувано інформацію щодо погашення розстрочених платежів. А скільки заборону накладено на все майно, то вона вносилась з первинних документів, які на даний час надати не уявляється можливим. А наразі в нотаріальній конторі відсутні документи для зняття заборони відчуження. Вважає, що навіть, якщо з`ясується, що всі платежі погашено, заборону буде неможливо зняти, оскільки купівля-продаж здійснена Ѕ частини будинку, а заборону накладено на все майно, та всіх підстав такої заборони їй невідомо. Представник третьої особи Світлівської сільської ради в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Однак, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника сільської ради. (а.с.209) Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як встановлено судом, 12 лютого 1991 року між Радгоспом «Добропільський» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу з надвірними будівлями, який зареєстровано в реєстрі за № 207 та посвідчено державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Новосядлою В.М., відповідно до умов якого [PERSON] купив Ѕ частину житлового будинку присадибного типу [ADDRESS] загальною площею 65,3 кв.м, у тому числі житловою площею 35,0 кв.м з надвірними будівлями по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці розміром 0,15 га. (а.с.85-86) Купівлю-продаж вищенаведеного будинку здійснено, крім іншого, на умовах, що [PERSON] сплачує 50 відсотків вартості будинку за актом оцінки, що становить 3261 рубль, виплата якої здійснюється наступним чином: половина суми, яка становить 1631 рубль внесена [PERSON] у касу радгоспу по приходному касовому ордеру № 13 від 10 січня 1991 року. У подальшому виплата здійснюється щомісячно в сумі 125 рублів 92 копійки протягом одного року, починаючи з місяця наступного після посвідчення цього договору (пп. а, б п. 1 Договору). Крім того, відповідно до пп. г) п. 1 Договору купівлі-продажу, у випадку відчуження житлового будинку, воно може бути здійснено після зняття у встановленому законом порядку нотаріальної заборони. На підставі даного договору 24 лютого 1993 року Бюро технічної інвентаризації м. Добропілля було видано на ім`я [PERSON] реєстраційне посвідчення на право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] (а.с.87) Проте, на підставі рішення дев`ятої сесії Світлівської сільської Ради народних депутатів від 25 березня 1992 року за [PERSON] актом було закріплено земельну ділянку у розмірі 0,18 га, вже за адресою [ADDRESS] . (а.с.88) Крім того, технічний паспорт, який виготовлено ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» 25 жовтня 2018 року, складено за замовленням [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с.94-98) Згідно архівних даних станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] , не зареєстроване, що підтверджується довідкою ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 1650 від 16 жовтня 2018 року. (а.с.99) Крім того, довідкою Світлівської сільської ради № 1380 від 17 жовтня 2018 року підтверджується, що позивач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Та додано, що цей будинок у 1986 році значився під номером [ADDRESS] , однак під час інвентаризації будинків нумерацію будинку було [ADDRESS] [ADDRESS] . (а.с.100) Згідно відповіді на запит суду тієї ж Світлівської сільської ради від 19 червня 2019 року ,номер будинку [ADDRESS] було змінено на 24/1 після надання поштової адреси гаражу р-пу «Добропільський» в період 1986-1988 років по [ADDRESS] (радянській) [ADDRESS] (а.с.175) Також, у Погосподарській книзі значиться, що буд [ADDRESS] , який побудовано у 1980 році, на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 1991 року, який зареєстровано в реєстрі за № 207, належить на праві власності [PERSON] (а.с.176-181) Таким чином, [ADDRESS] це один й той самий будинок, нумерацію якого змінено під час інвентаризації. З домової книги вбачається, що за адресою [ADDRESS] , позивач зареєстрований ще 16 червня 1977 року. (а.с.102-104) Крім того, у березні 1998 року [PERSON] видано свідоцтво про право на майновий пай для участі в розподільчих зборах при проведенні реорганізації КСП. (а.с.89) Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 010596 від 29 січня 2004 року позивач є власником земельної ділянки площею 6,9409 га, розташованої на території Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області та цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.90-91) Однак, як вбачається з Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , сформованої 08 листопада 2018 року, 12 лютого 1991 року на підставі повідомлення б/н Другої Добропільської державної нотаріальної контори, було накладено заборону на відчуження всього нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] за реєстраційним номером обтяження 2260759, яке має архівний номер 5758605DONETSK1802, архівна дата 23 грудня 2003 року, зареєстровано в реєстрі 05 серпня 2005 року. (а.с.109) Як вбачається з наданих представником Другої добропільської державної нотаріальної контори опису № 2 справ тривалого (понад 10 років) терміну зберігання (за 1984-1994 роки), договори про відчуження та заставу житлових будинків і документи, на підставі яких вони посвідчені (том №1) за період з 04 січня 1991 року по 15 лютого 1991 року, розпорядження по накладенню та зняттю заборон відчуження житлового будинку (арешту) (том № 1) за період з 23 січня 1991 року по 27 грудня 1991 року, алфавітні книги обліку заборон відчуження житлових будинків та арештів, накладених на житлові будинки за 1984-2002 роки, а також реєстри для реєстрації заборон відчуження житлових будинків за 1984-2002 роки 27 грудня 2013 року були передані Другою добропільською державною нотаріальною конторою м. Добропілля до Донецького обласного державного нотаріального архіву. (а.с.163-168) Та як вбачається з відповіді та заперечення Завідуючої Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 23 квітня 2019 року, у зв`язку з переданням вищенаведених справ до обласного архіву, який знаходиться на непідконтрольній території України, повідомити обставини виниклого обтяження у вигляді заборони відчуження всього майна [PERSON] та обтяжувала за вказаним обтяженням не уявляється можливим. (а.с.147, 149) Правонаступника в радгоспу «Добропільський» не було. (а.с.175) В архівних відділах Добропільської районної державної адміністрації Донецької області та Добропільської міської ради документи колишнього Радгоспу «Добропільський» відсутні. (а.с.190-199) Згідно з п.5 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку був фактично укладений у 1991 році, тому до правовідносин, слід застосовувати законодавчі акти, які діяли на той момент. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулювались на той час Законом Української РСР від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат". Відповідно до\~вимог ст.ст.\~54,\~55\~Закону Української\~РСР від\~25\~грудня 1974\~року "Про\~державний нотаріат" Державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: 1) за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників; 2) при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу; 3) в усіх інших випадках, передбачених законом. Одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників. Аналогічні підстави для зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна закріплена і в чинному Законі України «Про натаріат», відповідно до ст. 74 якого передбачено, що одержавши повідомлення\~установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовити накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаражу, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пунктом 5.1 глави 15 розділу П Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі\~Порядок) передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. З аналізу заначених норм випливає, що однією з умов зняття заборони відчуження майна є одержання повідомлення кредитора про погашення позики. Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження погашення позики. Як пояснила представник позивача, яка є дочкою позивача, що їй нічого не відомо щодо погашення платежів. Як зазначила представник відповідача, що під час реєстрації в електронному реєстрі заборон у 2003 році заборони на відчуження нерухомого майна, яке належить [PERSON] , документи, які б підтверджували виконання умов договору щодо оплати розстрочених платежів в справі не було, у протилежному випадку заборону було б знято. Крім того, якщо б з заборони було видно, що її накладено на Ѕ частину будинку, то під час її реєстрації було б витребувано інформацію щодо погашення розстрочених платежів. А скільки заборону накладено на все майно, то вона вносилась з первинних документів, які на даний час надати не уявляється можливим. У зв`язку з цим, суд вважає, що за відсутності повідомлення радгоспу «Добропільський» про погашення наданої позички на оплату 50% частини вартості будинку, розташованому в [ADDRESS] , належними та допустимими доказами сплати цих сум протягом року, можуть бути відповідні документи бухгалтерської звітності та відомості про нарахування та виплату заробітної плати позивачу з відповідними відрахуваннями за період з березня 1991 року по лютий 1992 року, яких позивачем також надано суду не було. Як вже зазначалось, з Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , сформованої 08 листопада 2018 року, 12 лютого 1991 року на підставі повідомлення б/н Другої Добропільської державної нотаріальної контори, було накладено заборону на відчуження всього нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] за реєстраційним номером обтяження 2260759, яке має архівний номер 5758605DONETSK1802, архівна дата 23 грудня 2003 року, зареєстровано в реєстрі 05 серпня 2005 року. (а.с.109) Суд зазначає, що в судовому засідання позивачем не надано, а судом, незважаючи на сприяння суду щодо витребування доказів, не здобуто достовірної інформації щодо дійсної підстави накладення заборони відчуження всього нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON] . Щодо підстави накладення заборони відчуження всього нерухомого майна, яка повязана з договір купівлі-продажу житлового будинку присадибного типу з надвірними будівлями від 12 лютого 1991 року, який укладений між Радгоспом «Добропільський» та [PERSON] , то це лише є припущенням. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів наявність законних підстав для зняття заборони на відчуження майна, яке належить на праві власності [PERSON] , а також не довів порушення з боку відповідача його права на розпорядження зазначеним майном, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed