Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, а також за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.08.2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк", надалі за текстом - Позивач, та фізична особа - громадянин(ка) України яким(якою) є - [PERSON], надалі за текстом - Відповідач, уклали кредитний договір № 800001638 надалі за текстом - Договір. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного [PERSON], Позивач (за [PERSON] - Кредитор) зобов'язується надати Відповідачеві (за [PERSON] - Позичальникові) кредит у сумі 34300,00 доларів США. Відповідно до умов [PERSON], Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені [PERSON] повертати [PERSON], виплачувати проценти за користування [PERSON], сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені [PERSON] та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за [PERSON] виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 34300,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача, (додається). У порушення умов [PERSON], Відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.11.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 20617,99 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 308636,24 грн., за відсотками - 4673,50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 69958,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до умов [PERSON] у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених [PERSON], в тому числі у разі затримання сплати частини [PERSON] та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення [PERSON] за [PERSON]. На виконання умов [PERSON] Відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. На підставі викладеного, позивач просив стягнути заборгованість за основним кредитом у розмірі 308636,24 грн., по відсотках - 69958,88 грн. Ухвалою суду 26.11.2015р. від були обєднані в одне провадження вищевказані позовні вимоги з вимогами [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Так [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 31 серпня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 800001638 (надалі - Кредитний договір), згідно умов якого ЗАТ «Альфа-Банк» мав надати Позичальнику кредит у сумі 34300,00 (тридцять чотири тисячі триста) дол. США на споживчі цілі строком на 120 місяців, зі сплатою 11,5% річних. Позивач вважає, що вказаний Кредитний договір є недійсним, оскільки при укладенні спірного правочину Відповідач свідомо та навмисно ввів його в оману щодо істотної умови Кредитного договору - його ціни, а саме абсолютного значення подорожчання кредиту. Свою позицію обґрунтовує наступним. Пункт 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» розкриває поняття споживач, під яким розуміється - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Пункт 23 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначає поняття споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Позивач уклав Кредитний договір з метою отримання грошових коштів для використання на споживчі цілі, а тому вказана особа є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», і, як наслідок, на правовідносини між [PERSON] та Банком поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Пунктом 3.3. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді, зокрема, абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Відповідач використав нечесну підприємницьку діяльність та ввів Позивача в оману, внаслідок чого Позивач не міг здійснити свій свідомий вибір при укладенні Кредитного договору. Однак, такі дані не відповідають дійсності, оскільки реальне абсолютне значення подорожчання кредиту значно вище чим це зазначено в розрахунку. Тобто, всупереч наведеним правовим нормам [PERSON], при укладенні Кредитного договору вказав у договорі значно занижене абсолютне значення подорожчання кредиту, чим ввів в оману Позивача. У випадку, якби Позивач розумів реальну відсоткову ставку за користування коштами та орієнтовну сукупну вартість всього кредиту, він би відмовився від укладення Кредитного договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, ціни або способу розрахунку ціни. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до п. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Умисел в діях Відповідача має місце в замовчуванні та перекрученні реальної ціни пропонованої фінансової послуги та декларуванні в кредитному договорі заниженої ціни у вигляді значення абсолютного подорожчання кредиту. Доказом приховування істотної інформації, що необхідна споживачу для здійснення ним свідомого вибору, є не проведення Відповідачем визначеної Законом України «Про захист прав споживачів» переддоговірної роботи, що мало безпосередній вплив на прийняття споживачем рішення щодо кредитування на певних умовах та призвело до укладення споживачем Кредитного договору за найбільш невигідною для нього схемою. Отже, за таких умов, формування волі позичальника щодо укладення спірного правочину відбувалось під впливом інформації, що не відповідала дійсності, та створювала помилкове уявлення про ціну фінансової послуги. На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним Кредитний договір №80000163 8 від 31 серпня 2007 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON]. В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» наполягав на задоволенні позовні вимог, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Він пояснив, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору, а також йому був наданий графік погашення кредиту із позначенням абсолютного значення подорожчання кредиту. Після укладення договору, відповідач частково виконував умови договору, проте жодних претензій до банку з приводу порушення його прав не предявляв. Представника позивача вважає, що заявлений позов зі сторони позивача є необґрунтований, а є намаганням відповідача будь-якими діями уникнути стягнення із себе заборгованості. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що банк самостійно підвищив процентну ставку за договором, що призвело до значного подорожчання сукупності вартості кредиту. При цьому, відповідачу незаконно підвищили проценту ставку, у звязку з чим, відповідач перестав сплачувати чергові платежі. Представника відповідача просив задовольнити заявлений зі сторони відповідача позов, а позов банку залишити без задоволення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, а позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору №800001638 від 31.08.2007р. необхідно залишити без задоволення. Так судом встановлено, що 31.08.2007 року Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк", надалі за текстом - Позивач, та фізична особа - громадянин(ка) України яким(якою) є - [PERSON], надалі за текстом - Відповідач, уклали кредитний договір № 800001638 надалі за текстом - Договір. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного [PERSON], Позивач (за [PERSON] - Кредитор) зобов'язується надати Відповідачеві (за [PERSON] - Позичальникові) кредит у сумі 34300,00 доларів США. Відповідно до умов [PERSON], Відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені [PERSON] повертати [PERSON], виплачувати проценти за користування [PERSON], сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені [PERSON] та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за [PERSON] виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 34300,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача. Факт укладення кредитного договору, а також факт отримання кредитних коштів не заперечував представник відповідача, а таким чином, він вважається таким, що не підлягає доказуванню. В позовних вимогах [PERSON], згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, проте така інформація споживачу не була надана. Згідно п. 10.1. загальних умов кредитування, які є невідємною частиною кредитного договору №800001638 від 31.08.2007р., а також які були підписані [PERSON] як позичальником, «Позичальник цим погоджується та підтверджує, що Підпис Позичальника на оригіналі, що залишається в Банку, є достатнім підтвердженням отримання Позичальником іншого оригіналу цього [PERSON] в день його укладання, а також отримання у письмовій формі та повного розуміння Позичальником інформації про сукупну вартість [PERSON], враховуючи значення реальної процентної ставки, абсолютне значення подорожчання [PERSON], види, предмети та вартість супутніх послуг, а також всієї інформації, надання якої передбачено чинним законодавством України. (Т.3., а.с. 110) Факт наявності у [PERSON] копії кредитного договору, загальних умов кредитування підтверджується поданим ним позовом до Шевченківського районного суду м. Київ. (Т.3., а.с. 60-64). З матеріалів справи вбачається, що додатку №1 до кредитного договору, визначені усі сукупні витрати позичальника, процентна ставка за кредитом, реальна процентна ставка за кредитом, сума кредиту та детальний розпис сум з датами повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом. На всіх зазначених документах наявний власноручній підпис позичальника. В звязку з чим, суд вважає, що позичальнику, була надання повна інформація стосовно кредиту, передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування. Крім того, представник [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що відповідачу незаконно підвищили проценту ставку, у звязку з чим, відповідач перестав сплачувати чергові платежі. Відповідно до п. 5.2 загальних умов кредитування, банк має право змінити розмір процентів за користування [PERSON] у односторонньому порядку в разі зміни кон'юнктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі Сторін [PERSON] та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку. Зміна розміру процентів за користування [PERSON] здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів Банку. Про зміну розміру процентної ставки по [PERSON] та внесення у зв'язку із цим змін до Додатку №1 до цього [PERSON] повідомляє Позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу Позичальника, зазначену в Розділі №1. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі Сторін, Позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку №1 до цього [PERSON] та викладення Додатку N»1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений Додаток №1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений Додаток №1, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною цього [PERSON], Позичальник отримує в Банку самостійно. Необхідно відзначити, що оскільки договір був укладений ще від 31.08.2007р., тобто до змін які були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку № 661-VI від 12.12.2008, то дані умови договору є чинним. З матеріалів справ також вбачається, що банком направлялось на імя відповідача повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки. (Т1., а.с.55-59) На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для визнання кредитного недійсним, на підставі ч. 1,3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, п. 1 ст. 230 ЦК України. В звязку з чим, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору №800001638 від 31.08.2007р. необхідно залишити без задоволення. В той же час, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Так, згідно п. 7.1 загальних умов кредитування, позичальник зобов'язаний повернути Кредитору [PERSON] та сплатити проценти за користування [PERSON] частинами у терміни, що зазначені Додатком № 1 до цього [PERSON], а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому [PERSON]. Однак відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.11.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 20617,99 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 308636,24 грн., за відсотками - 4673,50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 69958,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором \~\~є \~\~домовленість \~\~двох \~\~або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з \~\~урахуванням \~\~вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти \~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо \~\~договором \~встановлений \~\~обов'язок \~\~позичальника повернути \~\~позику \~\~частинами \~\~(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved