Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

02.03.2018\~року\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 61 по вул. Київській, 6 у м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що зазначена квартира належить йому на праві власності. [PERSON] зареєстрований в зазначеній вище квартирі, проте ніколи в ній не проживав, комунальні платежі не сплачує, будь-які його речі у квартирі відсутні. Ухвалою суду від 20.08.2018 року даний позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 25.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, проти заочного розгляду справи не заперечував. Наголосив на тому, що відповідач у спірному помешкані ніколи не проживав, особистих речей його у квартирі немає, проте комунальні послуги нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у квартирі осіб, а тому він немає змоги сплачувати їх у повному обсязі. Треті особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на\~ наступне. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради 05.04.2007 року, яке зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.09.2008 року за реєстраційним номером 24548703. Відповідно до копії довідки №2194, виданої 31.07.2018 року ЖКП ММР «БРИЗ» ЖЕК №2, у квартирі № 61, розташованої у будинку № 6 по вул. Київській у м. Миколаєві зареєстровані 5 осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Останній був прописаний у спірній квартирі з 20.12.2013 року як співмешканець доньки власника особистого рахунку [PERSON]. \~Крім того судом встановлено, що відповідач у вищезазначеній квартирі не проживає з моменту реєстрації, спірною житловою площею не користується без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг [PERSON] не несе. Вказані обставини підтверджуються, дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема: Актом про не проживання від 30.07.2018 року, виданим ЖКП ММР «БРИЗ» ЖЕК №2, якій узгоджуються із наданими у судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування квартирою №61 в буд. №6 по вул. Київській у м. Миколаєві, оскільки не проживає в ній без поважних причин більш строків, встановлених\~ст. 71 ЖК України. Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Outcome: approved