Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

01.06.2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.11.2008 року у розмірі 117\~000 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 18.11.2008 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.\~ У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 28.02.2018 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором\~в розмірі 117\~000 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3 703,34 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 113 296,66 грн. Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що розрахунок заборгованості нараховано необґрунтовано та не підтверджено відповідними доказами. Відповідачем 13.11.2008 року була отримана кредитна картка № [NUMBER] на яку встановлено кредитний ліміт в розмірі 500 грн., та строк дії цієї картки та кредитного договору сплинув у листопаді 2009 року на підставі п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, представник відповідача зазначила, що будь-яких даних стосовно того, що картка [NUMBER] перевипускалася банком не надано. Представник відповідача прохала застосувати до спірних правовідносин позовну давність, оскільки позивач набув право на звернення до суду у грудні 2009 року, а з вимогами в кінці травня 2018 року, тобто із пропуском загального трирічного строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 13.11.2008 року [PERSON] приєдналася до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку шляхом заповнення та підписання анкети-заяви (а. с. 12). Відповідно до вказаної анкети-заяви від 13.11.2008 року відповідач отримала 18.11.2018 року кредитну картку [NUMBER] [NUMBER] із кредитним лімітом 500 грн. із сплатою процентів за користування кредиту в розмірі 3 %. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних\~судом\~у передбачених\~цим\~Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів\~у\~цивільних справах\~не\~є\~обов`язком суду,\~крім\~випадків,\~встановлених\~цим\~Кодексом.\~Суд\~має\~право збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета спору,\~з\~власної\~ініціативи лише\~у\~випадках,\~коли\~це\~необхідно для\~захисту\~малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб\~або\~осіб,\~які\~визнані\~судом недієздатними\~чи\~дієздатність\~яких обмежена,\~а\~також\~в інших\~випадках,\~передбачених\~цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно доч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1та 2\~ст. 639 Цивільного кодексу України\~визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Дійсно, відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. За вимог ч. 1 та ч. 2\~ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд звертає свою увагу на ту обставину, що відповідач отримала 18.11.2008 року кредитну картку [NUMBER] із кредитним лімітом 500 грн., останній платіж за якою здійснено 21 жовтня 2010 року, будь-які відомості про отримання відповідачем іншої кредитної картки суду не надано. Натомість позивачем до суду надано виписку по рахунку [PERSON] за кредитною карткою [NUMBER] , де вказано, що останню операцію по ній проведено 22 липня 2013 року, 15 серпня 2015 року здійснено службову операцію. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це\~строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг\~строку\~\~починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з\~ст. 261 ЦК України\~перебіг\~позовної давності\~\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із вищенаведеного вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Беручи до уваги те, що відповідач 21.10.2010 року здійснила останній платіж за договором, після чого погашення чергових платежів не здійснювалося, з вказаного моменту у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право на подачу позовної заяви про стягнення заборгованості, яку було подано позивачем до суду 27.05.2018 року. Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» було подано позовну заяву із пропуском трирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed