Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 28 серпня 2010 року до 12 листопада 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народилася донька [PERSON] Позивач стверджувала, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на даний час донька мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. До початку розгляду справи по суті [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1032,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з його довірителя на користь позивача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1264. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013 року шлюбі між сторонами справи було розірвано (а. с. 3). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14 лютого 2012 року (а. с. 4). На даний час малолітня [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки та її розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З аналізу наведеної законодавчої норми та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що за заявою платника або одержувача суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, але таке визначення має відбутися тільки за умови, якщо вони доведуть наявність підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, оскільки розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, що в подальшому дає право на державну допомогу відповідно до ст. 184 СК України. З довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю "Юрінтерком", вбачається, що відповідач працює на посаді юрисконсульта у вказаному підприємстві, його заробітна плата за період з вересня 2013 року до лютого 2014 року становила 11228,00 грн. (а. с. 36). Зважаючи на те, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має стабільний щомісячний дохід в грошовій формі, суд не знаходить підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є молодим працездатним чоловіком, інших дітей, окрім доньки [PERSON], у нього немає. У судовому засіданні представником відповідача не наведено доказів на підтвердження того, що на утриманні його довірителя перебувають непрацездатні батьки. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, та те, що матір, на утриманні якої перебуває малолітня [PERSON], не працює (перебуває у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трьохрічного віку), суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] має становити 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. З огляду на розмір доходів відповідача, суд вважає, що стягнення з нього аліментів у меншому розмірі не зможе у повній мірі забезпечити рівень життя малолітньої [PERSON], необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 28 лютого 2014 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial