Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на 1/6 частину житлового будинку № 154 по вул. Тітова в м. Фастів Київської області, що належав на праві власності [PERSON], яка померла 04.12.1965 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить ? частина домоволодіння № 154 по вул. Тітова в м. Фастів Київської області, інша 1/6 частина даного будинку належала її двоюрідній бабусі [PERSON], яка померла 04 грудня 1965 року. Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, так як її чоловік помер у 1942 року, а рідних дітей вона не мала. Позивач посилається на те, що вона добросовісно, відкрито та безпосередньо володіє більше 10 років. Зробила в будинку капітальний ремонт, провела газ, утримує вказане житло в належному стані. Тому, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно\~ ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] належить ? частина житлового будинку № 154 по вул. Тітова в м. Фастів Київської області, а 1/6 частину даного будинку зареєстрована на імя [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину виданого Фастівським міськкомунгоспом 12.12.1949 року, згідно Рішення Фастівського народного суду від 13.09.1946 року. [PERSON] померла 04 грудня 1965 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть V-ЯР №207666 від 04 грудня 1965 року (а.с. 9). Згідно матеріалів спадкової справи № 191/1983, яка витребовувалась судом, 29.08.1983 року № 191, Фастівський міський фінансовий відділ звертався до державного нотаріуса Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області із проханням видати свідоцтво про право на спадщину по Закону на 1/6 частину будинку № 154 по вул. Тітова в м. Фастів Київської області належну [PERSON], яка померла 1965 року, однак свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видано. (а.с.41-43). Згідно відповіді з Фастівського бюро технічної інвентаризації №118 від 28 січня 2016 року вбачається, що станом на 01.01.2013 року 1/6 частину будинку по вул. Тітова в м. Фастів Київської області зареєстрована на імя [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину виданого Фастівським міськкомунгоспом 12.12.1949 року, згідно Рішення Фастівського народного суду від 13.09.1946 року. (а.с29). Згідно довідки №1174, від 02 листопада 2015 року виданої Виконавчим комітетом Фастівської міської ради гр. [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 1983 року, проживає в ньому разом з членами її сім»ї. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили що [PERSON] проживає в [INFO] з народження. В даному будинку провела ремонт, доглядає його та підтримує в належному стані, оплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутті правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 р., тому норма ст. 344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 р., а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно може мати місце з 1 січня 2011 року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Дослідивши надані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки у судовому засіданні встановлено що [PERSON] добросовісно, відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, зокрема 1/6 частиною житлового будинку №154 по вулиці Тітова в м. Фастів Київської області, який залишився після [PERSON] , несе витрати по утриманню даного майна, а тому згідно ст.344 ЦК України набула права власності на 1/6 частину даного будинку за набувальною давністю. На підставі ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", суд -

Outcome: approved