Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов мотивований тим, 14 лютого 2007 року між сторонами був укладений шлюб. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 09 січня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. В період перебування у шлюбі сторонами набуто у власність земельну ділянку, кадастровий номер 0524887800:01:002:0093, яка знаходиться по [ADDRESS] , площею 0,2065 га. Право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано на відповідача. У зв`язку з тим, що спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі та є спільним сумісним майном, хоча оформленим на відповідача, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду (в копії позивачу) відзиву на позовну заяву, з наданням усіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документів, що підтверджують надіслання (надання)відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. 29 березня 2021 року до суду надійшло клопотання представника позивача, адвоката Якименко-Шевчук Ю.О. про стягнення судових витрат. Клопотання мотивоване тим, що [PERSON] за надання правничої допомоги сплатила 10 000 гривень. Відповідно до акту виконаних робіт від 26 березня 2021 року - на професійну правничу допомогу, яка полягає у наданні правової консультації щодо способу захисту та порядку дій; зборі доказів; написанні та оформленні (відповідно до додатків) заяви в ТОВ «Подільський експертний центр» від 23.02.2021 року; підготовці та написанні позовної заяви; клопотання про стягнення судових витрат, адвокатом було витрачено 6,5 годин. Вказану суму просила стягнути з відповідача. Також просила стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 гривень. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов, заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, клопотання в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України не подав. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 09.01.2019 року, яке набрало законної сили 07.02.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (копія на а.с.5). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 245204907 від 19 лютого 2021 року вбачається, що право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0524887800:01:002:0093, розташовану по [ADDRESS] , площею 0,2065 га., зареєстровано в реєстрі 19 серпня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 серпня 2012 року, на ім`я [PERSON] (а.с.6,7). Відповідно висновку ТОВ «Подільський експертний центр» № 8 від 24 лютого 2021 року, вартість земельної ділянки, кадастровий номер 0524887800:01:002:0093, що розташована по [ADDRESS] , площею 0,2065 га. становить 90 000 гривень (а.с.8-15). Відповідно до ч. 1ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1статті 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та поділу майна шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки. В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать серед іншого витрати на професійну правничу допомогу. У п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокатом Якименко-Шевчук Ю.О. надано договір про надання правової допомоги від 02 лютого 2021 року, квитанцію № б/н від 02 лютого 2021 року, ордер серія ВН № 162687, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВН № 000001, акт про надання професійної правничої допомоги від 26 березня 2021 року, копію листа [PERSON] від 23 лютого 2021 року до ТОВ «Подільський експертний центр» (а.с. 28, 29, 30, 31, 32, 33). З огляду на відповідність наданих документів вимогам ст. 137 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн. Судовий збір підлягає розподілу згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст.56, 60, 61,69,70 Сімейного кодексу, ст. 368, 372 ЦК України та

Outcome: approved