Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 15.03.2011 року відповідно до укладеного договору №б/н від 15.03.2011 року відповідачка отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3. до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, - при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. На підставі п.1.1.3.2.3. «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Пунктом 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.06.2016 року має заборгованість в сумі 53315,59 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі - 7987,13 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі - 39463,43 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 2850,00 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі - 2515,03 грн., яку позивач просить стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" та понесені судові витрати. Представник відповідача звернувся з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в якому зазначив, що 15.03.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір про надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок та видана платіжна картка «Універсальна». Відповідно до довідки про умови кредитування плата за користування кредитними коштами складає 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати відповідачу щомісячний платіж, який включає у себе плату за користування кредитними коштами та 7,0% від заборгованості, але не менше 50,0 грн. та не більше залишку заборгованості. 01.09.2014 року відповідач в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за користування кредитними коштами до 2,9% на місяць (або 34,8% на рік);, а 01.04.2015 року - 3,6% на місяць (або 43,2% на рік). Вважає підвищення в односторонньому порядку банком процентної ставки за кредитним договором є неправомірним та таким, що порушують права [PERSON], як споживача. Просить визнати протиправним підвищення ПАТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки за користування кредитними коштами за договором №б/н від 15.03.2011 року, який укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк»: -з 01.09.2014 року до 34,80% на рік; -з 01.04.2015 року до 43,20% на рік. Зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 15.03.2011 року з розрахунку процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 30,00% річних з 01.09.2014 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу розглядати у його відсутності. Зустрічний позов не визнав, спрямував письмове заперечення в якому зазначив, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписавши Анкету-Заяву відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування та погодилась з ними. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміром облікової ставки та інших факторів. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30,00% на рік. Далі процентна ставка була змінена, а саме 01.09.2014 року - 34,80% та 01.04.2015 року - 43,20%, у відповідності до наказів банку, що підтверджується наказами банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року. Зазначені зміни узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме п.1.1.3.2.3. який передбачає можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір процентної за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг з правом позичальника відмовитись від таких умов згідно з п.1.1.2.4. Вважає, що процентна ставка змінена у відповідності до погодженої сторонами процедури зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч.6 ст.1056-1 ЦК України. Вважає,що норми Закону «Про захист прав споживача» не поширюються на правовідносини сторін, оскільки вважає цей кредит не споживчим. Зазначив, що в колонці під назвою «Сума комісії та пені» фактично зазначена лише пеня. Оскільки нарахування комісії умовами кредитного договору не передбачено.(а.с.76) Строк дії перевипущеної картки до останнього дня 04.2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідачки 03.08.2016 року - до спливу строку позовної давності. Просить застосувати строк позовної давності до зустрічних вимог та відмовити в його задоволенні. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилась. Представник відповідачки первісний позов вважає необґрунтованим, просить в його задоволенні відмовити та задовольнити зустрічні вимоги. При цьому пояснив, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] здійснила 23.12.2013 року, після чого розмір заборгованості за кредитом склав: за тілом кредиту - 7987,13 грн. та за відсотками - 162,13 грн., а загалом - 8149,26 грн. З 24.12.2013 року до 30.06.2016 року, тобто протягом 920 днів, [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашала. Отже станом на 30.06.2016 року відсотки мали складати 6123,47 грн. Всього заборгованість за відсотками складає 6285,60 грн. Звертає увагу, що за умовами кредитного договору не передбачено нарахування комісії за користування кредитом. Вимогу про стягнення штрафу та пені заявлено після спливу строку позовної давності який сплив 02.03.2015 року, у зв'язку з чим просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити банку у стягненні штрафу та пені у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Враховуючи, що про порушення свого права підвищенням процентної ставки 01.09.2014 року та 01.04.2015 року відповідачці стало відомо після отримання розрахунку як додатка до позовної заяви, строк позовної давності нею не пропущений. Вважає підвищення в односторонньому порядку банком процентної ставки за кредитним договором є неправомірним та таким, що порушують права [PERSON], як споживача. Крім того, враховуючи дати збільшення процентної ставки, відповідачка не порушила строк звернення до суду з вимогою про визнання таких дій банку незаконними. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 598 ЦК України зазначає, що зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно кредитного договору №б/н від 15.03.2011 року, у формі Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій, відповідачка зазначила, що ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляє бажання оформити на своє ім'я Платіжну картку кредитка «Універсальна». Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 30.06.2016 року заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 53315,59 грн., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі - 7987,13 грн.; заборгованість по процентам за кредитом в розмірі - 39463,43 грн.; заборгованость за комісією за кредитом в розмірі - 2850,00 грн.; штраф (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) в розмірі - 2515,03 грн. З довідки про Умови кредитування з використанням Кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» вбачається, що базова відсоткова ставка в місяць становить - 2,5%. Розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних засобів в звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості; Термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія за обслуговування кредиту не передбачено, передбачено тільки комісію за зняття готівки. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості Пеня = пеня(1) + пеня(2), де: пеня(1) = (базова процентна ставка по договору) / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, у разі наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. Таким чином, суму 2850 грн. зазначену в розрахунку позивача слід вважати пенею розмір якої визначається за формулою наведеною у вищевказаній довідці. Умови її нараховування відповідачкою та її представником не оспорюється. Крім того, передбачено нарахування штрафу за порушення строків платежів за будь-яким з грошовим зобов'язанням, передбачених договором, більше ніж на 120 днів 500 грн. + 5% від суми позову. Пункт 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, зазначає, що клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахунку. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Банк має право виробляти зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше чим за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру представленого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, по власному вирішенню Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. Пунктом 1.1.5.25. передбачено, що за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим Договором, Умовами і Правилами клієнт платить Банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище за подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочення. Пункт 1.1.7.12. зазначає, що Договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо впродовж цього терміну жодна із Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Згідно п.2.1.1.2.3. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, а саме Правил користування кредитною карткою, після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пункт 2.1.1.2.4. передбачає, що підписання справжнього Договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач стверджує, що кредитний ліміт наданий банком становить 8000 грн., що відповідачкою не оспорюється. Пункт 2.1.1.5.5. зобов'язує клієнта погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. при порушенні Клієнтом термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (у еквіваленті 500 грн. по кредитних картах, відкритих у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені п. п. 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1. Умов та правил, Клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується як: ПЕНЯ = базова відсоткова ставка по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. З приводу доводів представника позивача про застосування до спірних правовідносин Закону «Про захист прав споживачів», суд вважає за необхідне зазначити, що споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини 8 статті 18, частини 3 статті 22 Закону України «Про захист права споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини 4 статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Враховуючи п.2.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг, згідно яких кредитна картка може бути використана держателем для оплати товарів та послуг, отримання/внесення готівкових грошових коштів у банківських установах та через банкомати, для здійснення інших банківських операцій, передбачених договором, на правовідносини сторін поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів». Як вбачається з розрахунку заборгованості спочатку діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30,00% на рік, після чого процентна ставка 01.09.2014 року збільшена до 34,80%, а 01.04.2015 року до 43,20%. На обґрунтування збільшення процентної ставки позивач надав накази банку СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року та вважає, що зміни узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, а саме п.1.1.3.2.3., який передбачає можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір процентної за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, посилається на обов'язки позичальника отримувати виписки про стан картрахунків у відповідності до п.1.1.2.3 та п.1.1.2.4. згідно яких у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. Однак суд не погоджується з позицією позивача, оскільки згідно з ч.4 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. У відповідності до ч.4, ч.5, ч.6 ст.1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Враховуючи вищевказану норму, суд погоджується з позицією представника відповідачки, що умови та порядок підвищення процентної ставки на які посилається позивач не узгоджуються з вимогами закону. Так, Умови та правила надання банківських послуг не містять інформації передбаченої ст.1056-1 ЦК України у зв'язку з чим споживач позбавлений можливості з'ясувати порядок розрахунку змінюваної процентної ставки та точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу. Крім того, суд звертає увагу, що банк не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Доказів на те, що відповідачка повідомлялась про бажання змінити процентну ставку до її збільшення позивач не надав. Також не знайшли підтвердження в судовому засіданні доводи представника позивача щодо прийняття відповідачкою зміни процентної ставки шляхом мовчазної згоди, оскільки з розрахунку вбачається, що останній платіж здійснено 24.12.2013 року, тоді як збільшення процентної ставки відбулось 01.09.2014 року та 01.04.2015 року. Виходячи з наведеного, суд не погоджується з позицією представника позивача, який стверджує, що в даному випадку мало місце не одностороння зміна процентної ставки, а реалізація погодженої сторонами процедури зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч.6 ст.1056-1 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що фактично підвищення процентної ставки відбулось в односторонньому порядку, що порушує права споживача визначені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи, що підвищення процентної ставки відбувалось 01.09.2014 року та 01.04.2015 року, відповідачка із зустрічними вимогами звернулась в листопаді 2016 року, строк позовної давності нею не пропущений, тому вимога про визнання незаконними дій банку щодо підвищення процентної ставки має бути задоволеною, вимога банку про стягнення процентів підлягає задоволенню частково виходячи з 30% річних. Таким чином, стягненню підлягає тіло кредиту в сумі 7987,13 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 6331,56 грн. Розрахунок виглядає наступним чином: 7987,13 грн. х (30% / 100%) / 360 днів х 920 днів = 6123,47 грн. Крім того, слід стягнути 208,09 грн. заборгованість за відсотками на 24.12.2013 року, а не на 23.12.2013 року, як вказував представник відповідачки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору в цій справі та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Враховуючи, що відповідачка останній платіж здійснила 24.12.2013 року. Позивач звернувся до суду 03.08.2016 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті(а.с.44) Пункт 1.1.7.31 щодо збільшення строку позовної давності до 50 років застосуванню не підлягає, оскільки умови договору щодо зміни строку позовної давності мають бути укладені в письмовій формі, тобто підписані позичальником, тоді як в даному випадку такого підпису немає.(а.с.27) Таким чином підлягає застосуванню строк встановлений законом, а отже строк звернення з позовом в частині стягнення штрафу сплинув. Стосовно стягнення пені слід зауважити наступне За змістом частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не були, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідачки у межах строку позовної давності. При цьому автоматичне продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, так як продовження дії картки для настання кінцевого строку повернення заборгованості правового значення не має, оскільки продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Так, позивач просить стягнути 2850 грн. яку слід вважати пенею, оскільки як зазначено вище, нарахування комісії за обслуговування кредиту не передбачено. Однак беручи до уваги, заяву представника відповідачки про застосування строку позовної давності щодо стягнення неустойки, пеня підлягає стягненню в межах одного року за період з серпня 2016 року(дата звернення до суду) до серпня 2015 року в сумі 1100 грн., отже в цій частині доводи представника відповідачки щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення пені не ґрунтуються на вимогах закону. Також на думку суду, не є в даному випадку належним способом захисту порушеного права вимога про спонукання банку здійснити перерахунок існуючої заборгованості із застосуванням 30% річних, оскільки збільшення процентної ставки вплинуло на розрахунок заборгованості яку позивач просить стягнути з відповідачки. Задовольняючи вимогу [PERSON] про визнання незаконними дій банку щодо збільшення процентної ставки та задовольняючи вимоги позивача частково в межах стягнення із застосуванням процентної ставки 30%, суд тим самим поновив порушене право [PERSON] Таким чином, зобов'язувати додатково позивача робити перерахунок стягнутої заборгованості підстав немає. Також немає підстав зобов'язувати позивача робити перерахунок заборгованості, яка може виникнути в майбутньому, оскільки в подальшому позивач має право змінити умови договору у відповідності до діючого законодавства. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial