Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] 3-я особа: [PERSON], про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля з причепом, стягнення сплаченої за товар грошової суми, відшкодування моральної шкоди. Згодом, уточнивши позовні вимоги, вказала наступне. На початку жовтня 2013 року між нею та відповідачем в присутності свідка [PERSON] фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля МАN, д.н. АХ 8714СТ та автопричепа KRONE, д.н. [NUMBER], за 70000 дол. США, а саме: обговорено всі основні умови відчуження та передання автомобіля з причепом, його ціну та терміни укладення правочину. Факт укладення усного договору купівлі-продажу автомобіля з причепом документально підтверджується копією протоколу допиту власника магазина «Престиж» [PERSON] з матеріалів кримінального провадження № 12015220370000788 від 04 квітня 2015 року. Згідно даного договору [PERSON] підтверджує факт передачі на початку жовтня 2013 року [PERSON] за особистим розпорядженням [PERSON] вищевказаного автомобіля з причепом. З жовтня 2013 року по вересень 2014 року [PERSON] безпідставно отримував від неї кошти за автомобіль з причепом, не маючи права власності на дані транспортні засоби, відмовляючись при цьому надавати будь-які письмові підтвердження отримання коштів. Загальна сума, виплачена [PERSON] станом на 22 вересня 2014 року становила 74 423 дол. США . У додатку № 1 договору купівлі-продажу автомобіля з причепом , складеного ще 14 квітня 2014 року у простій письмовій формі, [PERSON] власноруч підписав та підтвердив, що станом на 22 вересня 2014 року він отримав від [PERSON] 74 422, 00 дол. США. Під час реєстрації автомобіля вона дізналась, що справжнім власником автомобіля є [PERSON], який не знав про всі сплачені нею суми. Надалі [PERSON] продовжував вимагати сплачувати кошти за автомобіль з причепом. Таким чином, сума безпідставно отриманих коштів [PERSON] та його дружиною [PERSON] становить 77 512 дол. США. [PERSON] була змушена звернутися до правоохоронних органів та на підставі її заяв було відкрито кримінальні провадження № 1215220370000788, № 12016220370001758, № 12016220370001769, № 12017220370002325, підозрюваним по яким є [PERSON] Таким чином, відповідач не маючи жодних правових підстав незаконно заволодів її грошима у сумі 657 815 грн., чим наніс їй матеріальну та моральну шкоду, у звязку з чим вона просить розірвати договір купівлі-продажу автомобіля з причепом, стягнути з відповідача на її користь завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 657 815 грн. та моральну шкоду в розмірі 330 336 грн., яка складає загальну вартість втрачених коштів від неможливості здійснення підприємницької діяльності. У судовому засіданні позивач уточнені вимоги позову підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність та надав письмові заперечення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER], між ними не укладався, жодних усних та письмових домовленостей щодо відчуження даного автомобіля з причепом між ними не вчинялося, автопричіп у її власність не передавався, кошти за його відчуження від [PERSON] він не отримував. Крім того рішенням Купянського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2016 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту виникнення майнового права, визнання укладеним договір купівлі-продажу автомобіля з причепом відмовлено. Таким чином, вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Суд, заслухавши думку позивача, допитавши свідків, дослідивши надані доказі і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що звертаючись до суду, позивач просить розірвати договір купівлі-продажу автомобіля марки МАN, д.н. АХ 8714СТ , з причепом KRONE, д.н. [NUMBER], який був укладений між нею та [PERSON] Відповідно до ст.ст.655, 658 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупця), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару. Якщо продавець не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнена згода. Належною формою договору купівлі - продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст.208 ЦК України, яка передбачає необхідність вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачена письмова форма договору купівлі - продажу автомобілів. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в жовтні 2013 року в його присутності [PERSON] домовилась з [PERSON] про купівлю-продаж автомобіля МАN за 70 000 дол. США. [PERSON] передав позивачу ключ та техпаспорт на автомобіль з причепом. Грошові кошти за автомобіль передавались [PERSON] частками. Автомобілем з причепом [PERSON] користувалась на підставі усного договору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2013 року автомобіль МАN за проханням [PERSON] знаходився на стоянці магазину «Престиж» за адресою: м. Купянськ, пров. Купянський, 3. Ключ та техпаспорт на автомобіль з причепом він віддав [PERSON] Чи займався [PERSON] продажем автомобіля з причепом він не знає. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом. Договір щодо купівлі-продажу спірного автомобіля був укладений та виконаний сторонами, що підтверджується рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області. У даному рішенні встановлено та не заперечувалось сторонами, що 16 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля МАN, д.н. АХ 8714СТ. Того ж дня вказаний транспортний засіб було зареєстровано на [PERSON] в органах Державної автомобільної інспекції. Договору купівлі-продажу автопричепу KRONE у письмовій формі між сторонами укладено не було. Крім того, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Купянського районного нотаріального округу про встановлення факту виникнення майнового права, визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля з автопричепом відмовлено. Отже, на теперішній час спірний автомобіль зареєстрований на імя позивача. Проте, як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу спірного автомобіля та автопричепа у письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] не укладався, тому посилання позивачки на те, що відбувся договір купівлі - продажу між нею та [PERSON] з додержанням правил ЦК України щодо укладання договору купівлі-продажу такого майна, є безпідставними, а надані нею в обґрунтування позову письмові докази: договір купівлі продажу автомобіля та автопричепа та додаток 1 до договору, не є належними та допустимим доказами у відповідності до ст..ст. 77, 78 ЦПК України, так як договір не підписаний сторонами, а з додатку 1 до договору не вбачається можливим зробити висновок за що саме здійснювались платежі. При таких обставинах суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині розірвання договору купівлі-продажу автомобіля з причепом та стягнення на користь позивача майнової шкоди. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, так як, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння їй моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених ч. 2 статті 1167 ЦК. Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК та в Постанові Пленуму Верховного Суду №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо. Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.4) зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Судовим розглядом встановлено, що позивачем не подано доказів на підтвердження того, що їй завдано саме моральної шкоди; позивач не вказав в чому саме полягає заподіяна їй моральна шкода, з яких міркувань остання виходила, визначаючи її розмір та не надав доказів на підтвердження своїх доводів. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2016 року та ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 червня 2016 року, було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та заборонено [PERSON], [PERSON] вчиняти будь-які правочини щодо відчуження автопричепу бортового Е номер шасі WKEADP27000Х29168 KRONE повна маса 24000, маса без тяжіння 5750, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Заборонено територіальному сервісному центру 6346 Регіонального сервісного центру МВС у Харківській області знімати з реєстраційного обліку та реєструвати автопричеп бортовий Е номер шасі WKEADP27000Х29168 KRONE повна маса 24000, маса без тяжіння 5750, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст.. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Отже, суд приходить до висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову згідно з ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2016 року та ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 червня 2016 року. Згідно ухвали Купянського міськрайонного суду Харківської області від 07 квітня 2016 року [PERSON] було відстрочено сплату судового збору у розмірі 551, 20 грн. за вимогу немайнового характеру, а також у розмірі 6578, 15 грн. за самостійну вимогу майнового характеру до ухвалення судового рішення у даній справі. Згідно ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] в дохід держави судового збору у розмірі 551, 20 грн. за вимогу немайнового характеру та у розмірі 6578, 15 грн. за самостійну вимогу майнового характеру.

Outcome: approved