Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

у квітні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 грудня 2009 року по 13 січня 2012 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 січня 2012 року. Від шлюбу подружжя мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], місце проживання якої визначено разом з позивачем. Позивач зазначає, що з часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться. Вона матеріально утрумує та належним чином піклується про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Також позивач зазначає, що відповідач не надає у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої доньки за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої у зв"язку з тим, що мешкає на тимчасово окупованій території АР Крим. Малолітня донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі. За таких підстав, позивач просить надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], на тимчасово окуповану територію України в Автономну Республіку Крим без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] з 15 травня по 15 жовтня 2015 року, а також дозволити позивачу або офіційному її представнику без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини у вказаний період. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Третя особа - орган опіки та піклування Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надіслала клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них. Судом встановлено, що 19 грудня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. (а.с. 8) [INFO] у них народилась донька [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 9) Встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачем. Відповідач заперечує проти виїзду за межі України на відпочинок їх з позивачем доньки [PERSON], 2010 року народження. Так, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановленого, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. На підтвердження своїх доводів щодо необхідності виїзду за межі України малолітньої [PERSON], 2010 року народження, позивач зазначає про те, що донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких за рекомендаціями лікарів необхідне періодичне перебування дитини на морі. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд неповнолітньої доньки за межі України є неправомірної та суперечить інтересам дитини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved