Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

01.04.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Національного фармацевтичного університету, в особі представника Гочашвілі І.Б., до [PERSON] , в якій представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості по сплаті наданих освітних послуг у розмірі 28721, 43 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позову зазначає, що у березні 2018 року між Національним фармацевтичним університетом в особі ректора Котвіцької А.А., приватним підприємством «Сил Ель Имад» в особі директора Бочарової Л.М., та громадянином Судану [PERSON] , було укладено Договір № 126-17/в від 01.03.2018, предметом якого є обов`язок виконавця за рахунок коштів відповідача (Студент за Договором), який направлений Фірмою на навчання Виконавцю, здійснити освітню підготовку Студента для отримання ним освітнього ступеня «Магістр» за спеціальністю«Фармація»,термін навчання 2,5 років. На підставі наказу ректора університету № 80-ст від 01.03.2018 відповідача було зараховано на 3-й курс 2017-2018 н. р. за спеціальністю «Фармація» (магістр) на денну форму навчання. Загальна вартість освітніх послуг що надавалися Відповідачу та яку Відповідач повинен був сплатити Позивачу становила суму, що у гривні становила еквівалент 8750 доларам США. Розмір плати в розрахунку на один навчальний рік становив еквівалент 3500,00 доларам США. На момент подання позову відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 1096,69 доларів США, що становить еквівалент 28721, 43 грн. на день нарахування заборгованості, що підтверджується Довідкою про сплату за навчання студента. 01.04.2021 до суду надійшла вказана позовна заява, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 16.04.2021 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 29-30). Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявний поштовий конверт, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про вищу освіту» Іноземці та особи без громадянства, у тому числі закордонні українці, які постійно проживають в Україні, особи, яких визнано біженцями, та особи, які потребують додаткового захисту, мають право на здобуття вищої освіти нарівні з громадянами України, у тому числі за рахунок коштів державного або місцевого бюджету. Інші іноземці та особи без громадянства можуть здобувати вищу освіту за кошти фізичних (юридичних) осіб, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, законодавством або угодами між закладами вищої освіти про міжнародну академічну мобільність. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про вищу освіту»,особи, які навчаються у вищих навчальних закладах, можуть бути відраховані з вищого навчального закладу у разі невиконання навчального плану, за порушення умов контракту та в інших випадках передбачених законом. Відповідно до п.5 ч.1 ст.46 ЗУ «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є зокрема порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. 01.03.2018 року між Національним фармацевтичним університетом в особі ректора Котвіцької А.А., приватним підприємством «Сил Ель Имад» в особі директора Бочарової Л.М., та громадянином Судану [PERSON] , було укладено Договір № 126-17/в від 01.03.2018, предметом якого є обов`язок виконавця за рахунок коштів відповідача (Студент за Договором), який направлений Фірмою на навчання Виконавцю, здійснити освітню підготовку Студента для отримання ним освітнього ступеня «Магістр» за спеціальністю «Фармація»,термін навчання 2,5 років. Загальна вартість освітніх послуг що надавалися відповідачу та яку Відповідач повинен був сплатити позивачу становила еквівалент 8750 доларам США. Розмір плати в розрахунку на один навчальний рік становив еквівалент 3500,00 доларам США. Згідно п. 3.3. та п. 3.3.1 Договору Відповідач повинен був посеместрово сплачувати суму еквівалентну 1750,00 доларам США. Згідно з п. 2.3.2. Договору відповідач зобов`язувався своєчасно вносити оплату за навчання виконавцю, а також Фірмі за надані послуги відповідно до ст. 3 цього Договору. Відповідно до п. 2.3.3. Договору відповідач мав дотримуватися Конституції України, законодавства України, правил перебування іноземних громадян на території України, вимог Положення про навчання іноземних громадян в Україні, правила внутрішнього розпорядку Виконання та інших правил, встановлених позивачем для студентів. Пунктом 4.2 договору визначено, що дострокове припинення навчання можливо зокрема в разі наявності академічної не успішності студента, в разі несплати або неповної оплати послуг за навчання в строки встановлені контрактом. Як вбачається з витягу наказу № 283-ст по Національному фармацевтичному університеті від 03.09.2018 [PERSON] відраховано через невиконання вимог навчального плату та наявну заборгованість по сплаті за навчання в сумі 1096, 69 доларів США. За ч.2 ст. 653 ЦК Україниу разі розірвання договору, зобов`язання сторін припиняються. Згідно із ч.1ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК Україниу встановлений строк. Згідно зст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За ч. 2 ст.903 Цивільного кодексуУкраїнипередбачено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату, а якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надані освітні послуги, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У разі порушення зобов`язання, відповідно дост. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору про надання освітніх послуг № 126-17/в від 01.03.2018. Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2статті 77 ЦПК України. Згідно з ст. ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та у повному обсязі підтверджені доказами, а тому стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті освітніх послуг в розмірі 28721 грн. 43 грн. На підставіст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову в сумі 2270грн.

Outcome: approved