Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. 23.12.2016 року представник позивача [PERSON] подала заяву про зміну предмету позову, зміну підстав позову та зменшення позовних вимог. В ході розгляду справи, 20.03.2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] судом залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог - [PERSON] . В червні 2017 року [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] , третя особа із самостійними вимогами - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки. В грудні 2018 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої остаточно просила: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іншій особі-покупцю. Ухвалою Хустського районного суду від 09.12.2019 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання договору дійсним та стягнення боргу за договорами позики та самостійні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іншій особі-покупцю. Виділено у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іншій особі-покупцю. Відповідно до заявлених вимог, [PERSON] просила суд звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 1.00 га. ( один гектар), яка розташована в урочищі «Кошари» на території Хустської міської ради Закарпатської області Закарпатської області, кадастровий №2125387400:02:001:0026; об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842.1 кв. м., що розташований за адресом: [ADDRESS] ;- кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу загальною площею 970.7 кв. м., яке розташоване за адресом: [ADDRESS] , на виконання зобов`язань визначених за договором іпотеки від 11 липня 2016 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу, Львівської області - Бунтусовою О.В. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] на користь [PERSON] коштів за договором позики від 11.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області за реєстровим № 861. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом продажу [PERSON] (Львівська область, Яворівський район, с. Рокитно, (РНОКПП: [NUMBER] ) від свого імені з укладенням договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення [PERSON] всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 11.07.2016 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позички грошових коштів, відповідно до якого, відповідач отримав у позивачки кошти на загальну суму 9936000 ( дев`ять мільйонів дев`ятсот тридцять шість тисяч) гривень, що було еквівалентом 400000 (чотириста тисяч) доларів США, за офіційним курсом Національного банку України, станом на день його укладення. В якості забезпечення виконання за договором позики, 11.07.2016 року ними укладено договір іпотеки, предметом якого стали: земельна ділянка площею 1.00 га. (один гектар), яка розташована в урочищі «Кошари» на території Хустської міської ради Закарпатської області (колишня Сокирницька сільська рада Хустського району) Закарпатської області, кадастровий №2125387400:02:001:0026, вартістю 933700 грн. (дев`ятсот тридцять три тисячі сімсот); об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842.1 кв. м., що розташований за адресом: [ADDRESS] , вартістю 4995900 грн.( чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто п`ять) - кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу загальною площею 970.7 кв. м., яке розташоване за адресом : [ADDRESS] гривень. Позивачка належним чином виконала свої обов`язки з надання позики, а відповідач свої обов`язки не виконує, в тому числі щодо збереження іпотечного майна. У відповідності до вимог ч.1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» відповідачу була направлена вимога про виконання порушеного зобов`язання, яку останній отримав особисто 28.04.2017 року. Вимогою ставилось питання про дострокове повернення боргу та роз`яснено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з порушенням умов договору іпотеки. Дана вимоги була проігнорована відповідачем і відповідно останній порушив умови договору позики, не виконує взятих на себе зобов`язань. Вжитими позивачкою досудовими заходами спонукати [PERSON] до виконання договірних зобов`язань не вдалося, тому, враховуючи значний розмір позички, позивачкою було прийнято рішення звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Чубик І.Г. підтримали уточнені позовні вимоги із зазначених в заяві підстав, доповіли по суті позову та просили його задовольнити, в тому числі звільнити з-під арешту земельну ділянку площею 1.00 га. (один гектар), яка розташована в урочищі «Кошари» на території Хустської міської ради Закарпатської області (колишня Сокирницька сільська рада Хустського району) Закарпатської області, кадастровий №2125387400:02:001:0026, об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842.1 кв. м., що розташований за адресом: [ADDRESS] , кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу загальною площею 970.7 кв. м., яке розташоване за адресом: [ADDRESS] , на які накладено заборону про відчуження у зв`язку з посвідченням договору іпотеки приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу, Львівської області - Бунтусовою О.В. від 11.07.2016 року за реєстровим № 861 та стягнути понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання з розгляду даної справи призначене на 10 годину 30 хвилин 20.05.2021 року не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи представник відповідача [PERSON] повідомлявся належним чином. Під час розгляду справи в попередніх судових засідання до роз`єднання позовів та виділення в окреме провадження позову [PERSON] участь у справі приймали представники відповідача [PERSON] , яких він уповноважував представляти його інтереси у даній справі за договорами про надання правової допомоги та постійно змінював своїх представників. Продовження розгляду справи на час роз`єднання позовних вимог та виділення в окреме провадження позову [PERSON] здійснювалося до завершення розгляду справи з участю представника відповідача - адвоката Фула М.Ю. З`ясувавши думку учасників розгляду справи, зважаючи на її тривалий розгляд, з врахуванням того, що позиція та інтереси відповідача [PERSON] були висловлені та з`ясовані по даному позову через його представників у справі, останнім з яких у завершенні розгляду справи приймав участь адвокат Фула М.Ю., який інформував суд про неможливість участі відповідача у справі у зв`язку з оголошенням його в розшук у кримінальних провадженнях в яких триває досудове слідство, суд ухвалив, завершити слухання справи у відсутності відповідача та його представника [PERSON] . В матеріалах справи наявна заява представника відповідача за довіреністю Шпуганич В.П. від 26.01.2017 року, в якій останній заперечував уточнені вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на існування вже укладеного договору іпотеки від 11.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого став готельно -ресторанний комплекс розташований в [ADDRESS] . Після залучення відповідачем [PERSON] до участі в справі адвоката Бодня В.І., останнім подано заперечення від 18.09.2017 року на позовну заяву щодо вимоги позивачки відносно визнання права власності на іпотечне майно. В запереченні представник відповідача вказував на те, що [PERSON] неправильно обрано спосіб захисту у вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки врегулювання цього питання повинно вирішуватися в позасудовому порядку. Крім цього, в запереченні зазначається про укладення договору іпотеки від 11.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] внаслідок помилки та омани, в яку був введений [PERSON] шляхом психологічного тиску, що чинився на нього з боку [PERSON] . За твердженнями представника відповідача такий тиск полягав у постійних наполегливих пропозиціях позивачки інвестувати в його бізнес значні кошти та стати його партнером. За збігом особистих обставин та проблем, що склалися на той час у [PERSON] він перебував під постійною психологічної напругою, знаходився у пригніченому та переляканому стані, через значний психологічний тиск з боку третіх осіб, що також намагалися заволодіти його нерухомим майном. Крім цього, грошових коштів за умовами договору іпотеки та на час його підписання в розмірі 9936000 (дев`ять мільйонів дев`ятсот тридцять шість тисяч) гривень, що було еквівалентом 400000 (чотириста тисяч) доларів США, за офіційним курсом Національного банку України, станом на день його укладення [PERSON] не отримував та вказані кошти йому не передавалися і після цієї угоди. Також оцінка вартості об`єкту на який просить позивачка звернути стягнення явно занижена, що у значній мірі порушить майнові права та інтереси відповідача. В подальшому справа розглядалася за участю нових представників відповідача - адвоката Штефанюк І.М. а згодом адвоката Фула М.Ю. Також останніми до матеріалів справи відзиви або заперечення в інтересах [PERSON] щодо уточнених позовних вимог [PERSON] не подавалися. Натомість суд констатує, що відповідачем та його представниками в продовж розгляду справи не надано доказів на підтвердження поданих заперечень та доказів, які б стверджували що на момент постановлення даного рішення, правочин укладений між [PERSON] та [PERSON] 11.07.2016 року, визнаний недійсним. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги заперечував, посилаючись на те, що предметом спору є об`єкт нерухомості, за який його довіритель [PERSON] сплатив [PERSON] загальну суму 400000 (чотириста тисяч) доларів США, про що були оформлені відповідні розписки, та отримання вказаної суми підтверджено нотаріально посвідченою заявою від імені Гичка О.І. приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округу Закарпатської області Матіко Ю.А. 13.06.2014 року. На даний час позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] роз`єднані з виділенням в окреме провадження позову [PERSON] . Розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] триває, щодо відповідача [PERSON] проводиться досудове слідство за фактом його шахрайських дій відносно [PERSON] , однак кримінальне провадження на досудовому слідстві зупинене через оголошення [PERSON] в розшук. Тому на його думку вирішення позовних вимог [PERSON] є передчасним і в подальшому судовим рішенням у цій справі можуть бути порушені права [PERSON] . Вважав доцільним зупинення провадження в даній справі до встановлення місця знаходження [PERSON] , який оголошений в розшук та можливості завершення досудового слідства і розгляду по суті кримінального провадження відносно [PERSON] за вчинення шахрайських дій. Також просив суд не брати до уваги останні звіти від 18.02.2021 року про оцінку нерухомого майна а саме готельно-ресторанного комплексу та земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS] , оскільки суб`єктом оціночної діяльності такі дослідження проводилося без огляду в середині об`єкту дослідження та на підставі застарілих даних технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва. Виходячи з обставин справи та на підставі наявних доказів просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши доводи позивача, представників сторін, проаналізувавши фактичні обставини та представлені письмові докази по справі, які були встановлені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів на суму 9936000 грн.(дев`ять мільйонів дев`ятсот тридцять шість тисяч) грн., що було еквівалентом 400000 (чотириста тисяч) доларів США за офіційним курсом Національного банку України, станом на день укладання договору. Договір укладено сторонами в нотаріальній формі - 11.07.2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусовою О.В. про що в реєстрі зроблено відповідний запис № 861. Відповідно до п.1 Договору позики, позикодавець передав, а позичальник прийняв кошти у власність із зобов`язанням повернути у визначені цим договором строки. Сторони дійшли згоди, що даний договір є безпроцентним, встановлено графік повернення коштів із встановленням остаточної дати повернення боргу - 11.07.2018 року. Згідно умов договору, факт остаточно розрахунку підтверджується заявою позикодавця, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. В якості забезпечення виконання за договором позики, 11.07.2016 року сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого стали: земельна ділянка площею 1.00 га. ( один гектар), яка розташована в урочищі «Кошари» на території Хустської міської ради Закарпатської області (колишня Сокирницька сільська рада Хустського району) Закарпатської області, кадастровий № 2125387400:02:001:0026, вартістю 933700 грн. (дев`ятсот тридцять три тисячі сімсот); об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842.1 кв. м., що розташований за адресом: [ADDRESS] , вартістю 4995900 грн. (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень) - кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу загальною площею 970.7 кв .м., яке розташоване за адресом: [ADDRESS] . Сторони у п.1.2. договору іпотеки визначили, що заставна за цим договором не випускається. Вартість земельної ділянки на момент укладення договору іпотеки, згідно звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки, виданого ТзОВ «Хуст-земля Карпат» становила 933700 (дев`ятсот тридцять три тисячі сімсот) грн. Відповідно до п.п. 1.3 Договору за рахунок предмета іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним договором в повному обсязі, включаючи оплату неустойки, основної суми боргу та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до основного боргу. Згідно п.п. 2.1.2 Договору, за згодою сторін вартість об`єкта незавершеного будівництва складає 49995900 (чотири мільйони дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот) гривень. Відповідно до п.п. 2.1.3 Договору, за згодою сторін кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу складає: 5000000 (п`ять мільйонів) гривень. Пунктом 2.2 Договору встановлено, що загальна заставна вартість предмета іпотеки за згодою сторін з урахуванням ринкових цін та обсягу можливих витрат, пов`язаних з реалізацією становить 10929600 (десять мільйонів дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч шістсот) гривень. Договором іпотеки, сторони обумовили, що іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки і його збереження, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків пов`язаних з порушенням умов договору. Згідно з п.п.2.4 Договору, іпотекодавець гарантував, що предмет іпотеки не є предметом попередньої іпотеки та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими третіми особами, не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження передбаченого чинним законодавством України, а також те, що майнові права на об`єкт незавершеного будівництва не належать третім особам. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно зі ст.589 ЦК України та ст.20 Закону України «Про заставу» у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону). Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). В даному випадку судом встановлено, що сторони не погодили іпотечне застереження та не визначили у договорі іпотеки обидва передбачені частиною третьою статті 36 Закону способи задоволення вимог іпотекодержателя: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем; звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі. У пункті 3.3.2 договору іпотеки сторони встановили, що у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов`язань забезпечених іпотекою, зобов`язання не будуть виконані, настає можливість звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства. При цьому сторонами не визначено конкретний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Натомість п.п. 3.3.4 договору встановлено право реалізувати предмет іпотеки відповідно до приписів чинного законодавства України, у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому іпотекодержатель самостійно визначає спосіб реалізації предмета іпотеки. За таких обставин, подане представником відповідача [PERSON] заперечення від 18.09.2017 року на позовну заяву щодо вимоги позивачки відносно визнання права власності на іпотечне майно, через неправильно обрано спосіб захисту [PERSON] у вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, на думку суду не заслуговує на увагу. Також нічим не підтверджені наведені в цьому запереченні посилання про те, що укладення договору іпотеки від 11.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] відбулося внаслідок помилки та омани, в яку був введений [PERSON] шляхом психологічного тиску, що чинився на нього з боку [PERSON] . Відповідачем та його представниками в продовж розгляду справи не надано жодних доказів про наявність збігу важких особистих обставин та проблем у [PERSON] або його перебування під постійною психологічної напругою чи у пригніченому та переляканому стані, через значний психологічний тиск з боку третіх осіб, чи намагання таких осіб заволодіти його нерухомим майном. Заперечення на позовні вимоги містить посилання про оцінку вартості об`єкту на який просить позивачка звернути стягнення, з явно заниженою ціною, що у значній мірі порушить майнові права та інтереси відповідача. Такі обставини на думку представника відповідача є підставами для відмови у задоволенні позову. Однак такі підстави суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного. Законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як не співмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання, а тому суд не бере до уваги доводи представника третьої особи з приводу вартості заставного майна. Обов`язок доведення факту того, що на теперішній час вартість предмета іпотеки змінилася у бік її збільшення, лежить на відповідачеві, проте ні відповідач ні третя особа із самостійними вимогами на протязі тривалого часу розгляду справи не надали суду відповідних доказів, як то висновку про більшу ринкову вартість предмета іпотеки. Отже, суд приймає до уваги те, що договором позики встановлений обов`язок позичальника повертати позику частинами з кінцевим терміном повернення боргу, не пізніше 11.07.2018 року, а позичальником допущено не виконання зобов`язань, то [PERSON] відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, набула права вимагати дострокового погашення позики. Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням умов договору позики, на виконання положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку» [PERSON] - 25.04.2017 року направлено відповідачу вимоги про усунення порушення основного зобов`язання протягом 30 днів та поставлено вимогу про дострокове погашення боргу з попередженням, в разі не усунення порушень кредитного договору, про звернення стягнення на майно, передане в іпотеку. Отримавши вимогу 28.04.2017 року, відповідач її не виконав, кошти за договором позики не повернув, як і протягом тривалого розгляду справи в суді на погашення заборгованості кошти не вносив. Таким чином, відповідно до ст.16 ЦК України порушені права кредитора підлягають судовому захисту, а тому вимога [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у обраний нею спосіб. При цьому суд враховує, що право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки передбачено у ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові 6-61цс15 від 27 травня 2015 року). Ця правова позиція було змінена Верховним Судом України та викладена в постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-1205цс15. У постанові від 23 грудня 2015 року Верховний суд України зазначив, що відповідно до частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Обов`язок доведення факту того, що на теперішній час вартість предмета іпотеки змінилася у бік її збільшення, лежить на відповідачеві, проте він на протязі тривалого часу розгляду справи так і не надав суду відповідних доказів, як то висновку про більшу ринкову вартість предмета іпотеки, так само як і не погасив заборгованість за договором позики. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в резолютивній частині свого рішення суду щодо визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, викласти її у відповідності до вимог ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положень п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, а саме, встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8000 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved