Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без шлюбу не менше п`яти років та визнання права на власності у порядку спадкування, в якому посилаючись на ст. 1264 ЦК України та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: 1) встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO] із ним, [PERSON], [INFO] не менше як п'ять років до [INFO]; 2) визнати право на спадкування за законом майна померлої [PERSON], [INFO] за ним, [PERSON], [INFO]; 3) усунути [PERSON] (вік [INFO]) від спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказував, що він з 1994 року проживав однією сім'єю разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але [INFO] [PERSON] померла. Він взяв на себе усі клопоти та витрати по її похованню, що підтверджується відповідними документами. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою їх спільного проживання. 03.12.2015 року він подав заяву про прийняття спадщини до нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Дерун А.А. Позивач зазначав, що з [PERSON] він познайомився у 1992 році, коли перебував разом з нею на лікуванні в санаторії «Сонячний» м. Одеса. З того часу між ними склалися сімейні відносини. З часу їх спільного проживання вони вели спільне господарство, спільно утримували житло, мали спільний бюджет, разом їздили на санаторно-курортне лікування, через низку важких хвороб [PERSON] потребувала постійного догляду. Він допомагав їй як вдома, так і під час поїздок, оскільки дітей у них не було. Вони мали права та обов'язки подружжя, та проживали однією сім'єю. Фактично між ними були шлюбні стосунки, які через відсутність на той час нагальної потреби в органах РАЦСу вони не реєстрували. 11.04.2016 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. 10.05.2016 року [PERSON] через своїх представників [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до: 1) [PERSON], 2) [PERSON], 3) [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування, в якому посилаючись на ст. 1266 ЦК України просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті його тітки [PERSON], яка померла [INFO]. Позов [PERSON] обґрунтований тим, що [INFO] померла його тітка (двоюрідна сестра його матері) [PERSON], яка проживала та була зареєстрована по [ADDRESS]. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з вищевказаної квартири. 16.02.2016 року він своєю заявою прийняв спадщину. Крім нього із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись відповідачі по справі, внаслідок чого 03.12.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А. заведено спадкову справу № 29/2015. За життя його тітка не склала заповіт. 10.05.2016 року [PERSON] через своїх представників [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду з позовом до: 1) [PERSON], 2) [PERSON], 3) [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування, в якому посилаючись на ст. 1266 ЦК України просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті її тітки [PERSON], яка померла [INFO]. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла її тітка (двоюрідна сестра її матері) [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 02.02.2016 року [PERSON] своєю заявою прийняла спадщину після смерті тітки. 25.07.2016 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на майно у порядку спадкування, в якій просила: 1) встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] була двоюрідною сестрою [PERSON], 2) визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову вказувала, що являється спадкоємцем за законом після смерті двоюрідної сестри [PERSON], яка померла [INFO]. До складу спадщини входить квартира [ADDRESS]. 12.12.2015 року [PERSON] прийняла спадщину після померлої двоюрідної сестри [PERSON], звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано документів для підтвердження родинних відносин з померлою [PERSON], а також не надано необхідних правовстановлюючих документів на майно. Позивач зазначала, що відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] є донькою [PERSON], в свою чергу [PERSON] є донькою [PERSON], в якої була ще донька [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON] та в якої була донька [PERSON] (спадкодавець по даній справі). Таким чином, [PERSON] є двоюрідною сестрою покійної [PERSON] Крім того, [PERSON] не змогла надати нотаріусу оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказану квартиру, оскільки вони безпідставно знаходяться у [PERSON] 31.08.2016 року позивач за первісним позовом звернувся до суду із запереченнями на зустрічну позовну заяву, зазначивши, що дійсно [PERSON] померла маючи прізвище «[PERSON]», але позивач у зустрічному позові в одному й тому ж реченні називає її ([PERSON]) також під прізвищем [PERSON]. Зосереджуючи увагу на прізвищі [PERSON] позивач за зустрічним позовом пов'язує з прізвищем «[PERSON]» [PERSON], тобто матір покійної [PERSON], але [PERSON] ніколи не мала прізвища [PERSON]. З цього слідує, що [PERSON] не може бути двоюрідною сестрою [PERSON], оскільки [PERSON] та [PERSON] не є рідними сестрами. Крім того, матір'ю [PERSON] є [PERSON], а мати [PERSON] є [PERSON], тобто мати [PERSON] та мати [PERSON] народилися від різних батьків, що також свідчить про відсутність між ними родинних відносин, а тому і їх діти не є двоюрідними сестрами. 09.11.2016 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування до сумісного розгляду з первісним позовом. 09.11.2016 року судом призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. 15.01.2018 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 184 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи, оскільки у судді [PERSON] 21.12.2017 року закінчились повноваження в зв'язку зі звільненням за власним бажанням. 15.01.2018 року протоколом повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.01.2018 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 14.02.2018 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду з письмовими поясненнями, в яких заперечувала проти факту проживання її тітки [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю. Вона являється племінницею [PERSON] по батьківській лінії. [PERSON] є племінником [PERSON] по материнській лінії. Їй відомо, що мати [PERSON] - [PERSON], померла [INFO] у м. Біла Церква, де вона постійно проживала на той час. З того часу [PERSON] стала [PERSON] замість матері. Кожного року він приїжджав з родиною із Росії до неї у відпустку, це відомо також іншим родичам, при цьому [PERSON] не бачив, щоб [PERSON] проживав з тіткою однією сім'єю. [PERSON] згадувала, що [PERSON] це її знайомий з м. Києва. 14.02.2018 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду з письмовими поясненнями, в яких заперечував проти факту проживання його тітки [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю. В своїх поясненнях виклав наведені в письмових поясненнях [PERSON] обставини. 19.02.2018 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду із відзивом на позов, в якому заперечила проти того факту, що [PERSON] була двоюрідною сестрою [PERSON], оскільки доказова база [PERSON] грунтується на припущеннях. 19.02.2018 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду із відзивом на позов, в якому не визнав позовні вимоги за зустрічним позовом, оскільки позов не підтверджений належними та допустимими доказами та грунтується на припущеннях. 19.02.2018 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду із відзивом на позов, в якому позовні вимоги викладені у позовній заяві третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] визнає. 19.02.2018 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду із відзивом на позов, в якому позовні вимоги, що викладені у позовній заяві [PERSON] визнав, зазначивши, що остання має право на спадкову квартиру. 21.05.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено заяву представника [PERSON] та позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до: 1) [PERSON]; 2) [PERSON]; 3) [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування залишено без розгляду. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. У задоволені зустрічного позову та позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору просили відмовити, вказуючи на їх недоведеність. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні у задоволенні первісного позову та позову третьої особи просив відмовити, посилаючись на їх недоведеність та безпідставність. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представники третіх осіб за первісним позовом у задоволенні позову [PERSON] та у зустрічному позові просили відмовити через їх недоведеність та необґрунтованість. Позов [PERSON] підтримали в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], представників сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги за первісним позовом та позов третьої особи [PERSON] задоволенню не підлягають, при цьому позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до роз'яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] в м. Біла Церква Київської області померла [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області складено відповідний актовий запис № 1878 (а.с. 11 том 1). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори 19.01.2004 року (а.с. 15 том 1), а також на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21.06.1994 року (а.с. 121 том 1). З копії спадкової справи № 29/2015, яка надана приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу в Київській області Дерун А.А. вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 93-137 том 2). 22.08.2016 року приватним нотаріусом Дерун А.А. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], оскільки заявник не надав документи, що підтверджують родинні відносини з померлою [INFO] [PERSON]. 14.07.2016 року приватнтим нотаріусом Дерун А.А. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], оскільки не були надані документи на підтвердження родинних стосунків з померлою [INFO] [PERSON]. В матеріалах спадкової справи також міститься повідомлення № 135/02-14 від 14.03.2016 року вказаного нотаріуса на адресу [PERSON] про заведення спадкової справи та проханням надати документи, що підтверджують факт родинних відносин. У відповідності до статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У відповідності до ч. 4 ст. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 визначено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 3 СК України ознакою подружніх відносин є наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76 -81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER], з 14.05.1974 року останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, з 30.05.2000 року зареєстровано розірвання шлюбу з [PERSON] Зідно копії довідки № 6354 виданої 04.12.2015 року КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора № 1» померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.06.1985 року по день смерті одна (а.с. 98 том 2). На підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю позивачем надані, зокрема копії квитків та довідок щодо проходження санаторного лікування [PERSON] та [PERSON] за 1992, 1993, 1994, 1995, 2002, 2003, 2006, 2007, 2009, 2011 рік, копії рецептів та чеків про придбання ліків, копії листівок та фотокарток, копію заповідального розпорядження [PERSON] за договором банківського вкладу на користь [PERSON] від 07.11.2005 року, копію довіреності терміном два календарних дні [PERSON] на ім'я [PERSON] від 03.11.2015 року на отримання грошових коштів з банківського рахунку в розмірі 3 500 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що знала [PERSON] з 1996 року, проживає в сусідньому будинку. Знає [PERSON] з 2000 року. [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Вона (свідок) приблизно раз на два місяці була у них вдома. Перед смерті [PERSON] вони зробили ремонт в квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що являється сусідкою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] піклувався за [PERSON], перебував в лікарні коли вона хворіла. Влітку вони жили у Боярці. У вересні 2012 року вночі [PERSON] телефоном запросив її до квартири [PERSON] щоб посвідчити заповіт, який [PERSON] написала на аркуші паперу. Ремонт в квартирі вони почали в 2001 році, після смерті матері [PERSON] та закінчили раніше ніж за 5 років до смерті [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що є являвся сусідом [PERSON], десь з 2001 року [PERSON] з [PERSON] почали робити ремонт, проживали разом, в них у квартирі він (свідок) був приблизно разів 30 за весь період, допомогав збирати меблі, робив дири в стінах для кріплення. Свідок [PERSON] надала покази, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство, вона (свідок) є сусідкою. [PERSON] представлялала Славіка як свого чоловіка. Ремонт в квартирі вони зробили раніше ніж за 5 років до смерті [PERSON] Свідок [PERSON] надала покази, що була подругою з [PERSON], [PERSON] знає з 98 року, разом вони проживали на дачі в Боярці, зробили євроремонт в квартирі у [PERSON] Церкві. Свідок [PERSON] надала покази, що являється сусідкою [PERSON] та [PERSON] з грудня 1997 року, проживає на одному поверсі. Від [PERSON] вона (свідок) знає, що з [PERSON] вони були двоюрідними сестрами. [PERSON] іноді був у [PERSON], але спільної сім'ї в них не було. Вперше побачила [PERSON] за 2 роки до смерті [PERSON]. Матір [PERSON] звали баба [PERSON] - [PERSON]. Свідок [PERSON] надала покази, що вона є невісткою [PERSON], працює лікарем та знає [PERSON] з 88 року, в неї був рак. [PERSON] та [PERSON] були двоюрідними сестрами. Вперше [PERSON] побачила десь за 8-10 років років тому, він був в гостях у [PERSON], ночувати не залишався. Свідок [PERSON] надала покази, що з 1996 року знайома з [PERSON] та [PERSON], від них їй відомо, що між собою вони є двоюрідними сестрами. З [PERSON] [PERSON] не проживала однією сім'єю. Вона (свідок) бачила [PERSON] десь одни раз на пів року. Свідок [PERSON] надала покази, що є сусідкою [PERSON] та померлої [PERSON] Від [PERSON] їй (свідку) відомо, що [PERSON] була двоюрідною сестрою [PERSON] Вона (свідок) бувала в квартирі [PERSON], однак речей чоловіка там не було. Інколи вона бачила разом [PERSON] з [PERSON] Про [PERSON] не чула. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, судом не встановлено, а позивачем та його представником не доведено в судовому засіданні факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] за п'ять років до смерті останньої, виходячи при цьому зі змісту поняття та ознак сім'ї, за якими чоловік та жінка проживають однією сім'єю, ведуть спільне господарство, мають єдиний бюджет. Покази свідків сторін щодо факту спільного проживання позивача з померлою [PERSON] є протилежними та за своїм змістом такими, що не підтверджують вказаного юридичного факту. Спільне санаторне лікування, враховуючи інвалідність позивача та померлої [PERSON], починаючи з 1992 року, на думку суду, не є беззаперечним доказом на підтвердження факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів навіть на підтвердження факту спільного проживання у спірній квартирі, або (та) дачі позивача, як вказує останній. За таких обставин, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до копії свідоцтва про народження від 17.10.1967 року серії [NUMBER] (а.с 167 том 1), [PERSON] є донькою [PERSON] (російською "[PERSON]"). Відповідно до актового запису про смерть № 647 від 21.07.1986 року (а.с. 210 том 1), [PERSON] (російською "[PERSON]") народилася [INFO] ([INFO] за старим стилем) в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Відповідно до копії актового запису про народження № 24 від 15.09.1990 року в с. Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Черніговської області [INFO] народилась [PERSON], відомості про батьків: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Прізвище, імена по батькові вказані згідно з документом мовою оригіналу. Дати вказані за старим стилем (а.с. 203 том 1). З наведеного вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є тією ж самою особою. Отже, позивач за зустрічним позовом [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON]. [INFO] народилась [PERSON], відомості про батьків: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Наведене вбачається з копії актового запису про народження № 38 від 27.09.1940 року (а.с. 209 том. 1). Відповідно до актового запису про смерть № 2 від 02.01.2002 року (а.с. 211 том 1), [PERSON] народилась [INFO] в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Відповідно до копії архівної довідки, виданої державним архівом Чернігівської області 24.06.2016 року, в архівному фонді Чернігівської духовної консисторії в метричній книзі церкви в ім'я Різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівської губернії за 1897 рік є актовий запис № 10 від 27.04.1897 року про одруження (за старим стилем). Наречений: села Кам'янська Слобода селянин власник позашлюбний [PERSON]. Наречена: села Кам'янська Слобода власниця [PERSON]. В метричних книгах про народження, шлюб та смерть церкви в ім'я різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівської губернії за 1897-1912 роки родина [PERSON] у складі чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] не значиться. В метричних книгах про народження, шлюб та смерть церкви в ім'я Різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівськоїх губернії за 1897-1912 роки значиться родина [PERSON] ([PERSON]) у складі чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON]. В метричній книзі про народження за 1912 рік церкви в ім'я Різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сівнрського повіту Чернігівської губернії є актовий запис № 29 від 11.10.1912 року про народження [INFO] [PERSON]. Актових записів про народження інших осіб, що датовано 10-тим жовтня в метричній книзі за 1912 рік немає (а.с. 205 том 1). Згідно копії запису акта про укладення шлюбу № 5 від 12.03.1971 року (а.с. 208 том 1), [PERSON], що народилась [INFO] в селі Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Чернігівської області, до одруження мала прізвище [PERSON]. Відповідно до копії актового запису про народження № 29 від 11.10.1912 року в с. Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського району Черніговської області [INFO] народилась [PERSON], відомості про батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 204 том 1). З наведеного вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є тією ж самою особою. Відповідно до копії листа державного архіву Чернігівської області від 25.01.2017 року № с-375, в архівному фонді Чернігівського статистичного бюро в Подвірних картках мешканців села Кам'янська Слобода Грем'яцької волості Новгород-Сіверського повіту Чернігівської губернії за переписом 1920 року відомостей про родину «[PERSON]» в складі чоловіка - [PERSON] та його дружини [PERSON] немає. В метричних книгах про народження, шлюб та смерть церкви в ім'я Різдва Христова села Кам'янська Слобода Новгород-Сіверського повіту Чернігівської губернії за 1912-1919 роки та в книгах реєстрації первинних актових записів про народження, шлюб та смерть села Кам'янська Слобода за 1921-1935 роки родина «[PERSON]» у складі чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] не значиться (а.с. 10 том 2). Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок [PERSON] надала покази про те, що проживала по сусідству з родиною [PERSON] в селі Кам'янська Слобода. В родині [PERSON], чи [PERSON] було п'ять доньок. Раніше всі знали та допомагали один одному. Всі знали також про доньок родини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] забрала собі в родину на виховання сестру [PERSON], а [PERSON], потім вони переїхали жити в Білу Церкву. В селі Кам'янська Слобода проживала лише одна особа [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] є сестрами, а їх діти [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] є двоюрідними сестрами. Доводи представників позивача та третіх осіб за первісним позовом зводяться до наявності неточностей (неповноти) у родоводі між [PERSON] та померлою [PERSON], проте, на думку суду, сукупність наявних та досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про доведеність факту родинних відносин між цими особами, а також відповідає змісту статті 315 ЦПК України (справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення). Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно з ч. 4 ч. 1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, оскільки [PERSON] являється двоюрідною сестрою померлої [PERSON], тобто є спадкоємцем третьої черги за законом за правом представлення. Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач та треті особи за первісним позовом заперечують право власності [PERSON] на спадкове майно, при цьому оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у [PERSON] З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається про відсутність спадкоємців першої та другої черги, при цьому позивач [PERSON] вчасно подала заяву на прийняття спадщини, її не було усунено від права на спадкування та не було змінено черговості одержання права на спадкування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги зустрічної позовної заяви знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відносно позову третьої особи [PERSON] слід зазначити наступне. З матеріалів спадкової справи вбачається, що заява [PERSON] від 16.02.2016 року на адресу Першої нотаріальної контори м. Біла Церва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] засвідчена Штукатуровою В.М., нотаріусом м. Москви Російської федерації 16.02.2016 року за реєстром № 4-805. В позовній заяві [PERSON] вказував, що померла [PERSON] була його тіткою, в зв'язку з чим останнім була заявлена позовна вимога про визнання за ним права власності на спірну квартиру. В судовому засіданні не встановлено, а позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження факту родинних відносин з померлою, при цьому останнім перед судом не ставилась вимога про встановлення цього факту, тим більше нотаріус фактично не відмовляла [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину, а лише запропонувала надати документи на підтвердження родинних відносин. Слід зазначити, що юридичний факт родинних відносин [PERSON] з померлою [PERSON] та у зв'язку з цим задоволення зустрічного позову, сам по собі свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимог про визнання права власності за первісним позовом [PERSON] та за позовом третої особи [PERSON], які вказували себе спадкоємцями наступних після [PERSON] спадкових черг. На підставі викладеного,

Outcome: approved