Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

01 серпня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 02 червня 2014 року в загальному розмірі 14176, 05 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 6065,65 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2804, 74 грн., пені за прострочене зобов`язання - 3754,42 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.,- 400 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 651,24 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 02 червня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 5000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати за відсутності представника. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, позивач з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням. Отже не тягне правонаступництва. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 02 червня 2014 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк», за змістом якої вона погодилась, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з даним договором до його укладання і погодилась з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідачка отримала кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом повинна була сплачувати відсотки. Відповідно Правил передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобов`язань. Зокрема, за користування Кредитом Банк нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до Умов та Правил позичальник зобов`язується погасити заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, що передбачені Договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Також відповідно до Умов та Правил відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів в межах суми, підлягаючих банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідачка, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2019 року, вона становить 14176, 05 грн. та складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 6065,65 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2804, 74 грн., пені за прострочене зобов`язання - 3754,42 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., - 400 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 651,24 грн. Згідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно змісту статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивачем також заявлено вимогу щодо стягнення з відповідачки пені за порушення кредитних зобов`язань. На думку суду в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов`язань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано два види пені і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов`язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), яка нарахована на тіло кредиту та на суму пені, суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової, що підлягає зменшенню до 443 грн. 52 коп. (6065,65+2804, 74) х 5%. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 01 липня 2019 року в загальній сумі 9813 грн. 91 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за тілом кредиту - 6065,65 грн., - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2804, 74 грн., - штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) - штрафу в сумі 443 грн. 52 коп. (5% від суми заборгованості). Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1325, 49 грн. Враховуючи статтю 61 Конституції України, статті 549, 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: partial