overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

01.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 30.08.2010 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивачка, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу щомісяця. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила стягнути справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 30.08.2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 30.08.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 80, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). 25.11.2011 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 365374 від 02.12.2011 року (а.с. 2). Сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання, згідно якої позивач проживає за адресою: [INFO]/1 (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 640 гр. 00 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

01.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку до її повноліття.В обгрунтування позову послалась на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 01.07.2016 року. Від спільного проживання у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, їй самій важко матеріально забезпечувати дитину. Відповідач працю і має стабільний дохід. Позивач у судовому засіданні позов підтримала зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на двох дітей, пояснив, що сплачує аліменти на іншу дитину, однак на підтвердження зазначеної обставини жодних доказів не подав. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.07.2016 року, що підстверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ №270367. Від спільного проживання у сторін є дочка[PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-СГ № 514215. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ураховуючи наявність у відповідача постійного доходу, виходячи з його обовязку брати участь в утриманні дитини, ненадання відповідачем доказів сплати ним аліментів на утримання іншої дитини, суд дійшов висновку про необхідність присудження стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ? частки зі всіх видів його заробітку (доходу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

01.12.2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача - Чуднівської міської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті їх батька - [PERSON], який помер 02.09.2015 року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Івана Рудніцького-воїна-героя АТО, буд.48, м.Чуднів Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є спадкоємцями за законом, однак не можуть оформити своїх спадкових прав після смерті батька, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, власником якого він був. Позивачі звернулись із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не зявились, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивачів про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач Чуднівська міська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом міського голови, згідно якої Чуднівська міська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника міської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

01.12.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 25.04.2009 року, проте на теперішній час в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останнього. Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на визнання відповідачем позовних вимог та того, що останнім доказів наявності в нього інших утриманців, стану здоров'я, матеріального становища, та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суду не надано, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 01.12.2016 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

01.12.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 09.09.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON] та сина[PERSON]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.09.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON]та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 346 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітню доньку Наталію та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київської області (а.с.4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

01.12.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 22 жовтня 2011 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, через різні погляди на життя, сварки, приниження, несумісність характерів спільне проживання та збереження сім»ї є неможливими. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, просив не надавати строк для примирення шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сім?ю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

01.12.2016 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що з 2001 року він фактично користується будівлею зерноскладу, який розташований по вул. Лермонтова, 23 в смт. Любашівка Одеської області. Вказана будівля належала відповідачу і він її придбав у 2001 році. В подальшому договір купівлі-продажу будівля зерноскладу вони не уклали, так як у відповідача відсутні правовстановлюючі документи. Оскільки він на протязі більше 10 років володіє та користується вказаною будівлею зерноскладу вартістю 52366 грн., тому просив суд ухвалити рішення про визнання його права власності на вказану будівлю зерноскладу за набувальною давністю. Позивач надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду листа про розгляд справи за відсутності їх представника та вказавши, що позовні вимоги визнають повністю, так як дійсно позивач придбав будівлю зерноскладу, однак договір купівлі-продажу вони уклали через відсутність правовстановлюючих документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Відповідно до висновку про технічний стан будівлі зерноскладу по вул. Лермонтова, 23 в смт. Любашівка Одеської області, яку позначено літерою «А» площею 351.1 м2, її вартість становить 52366 грн. (а.с. 7-10). З довідки Любашівської районної спілки споживчих товариств № 323 від 18.10.2016 року видно, що 23 червня 2001 року будівля зерноскладу по вул. Лермонтова, 23 в смт. Любашівка Одеської області була продана позивачу. Вказаний факт також підтверджується квитанцією про сплату позивачем коштів відповідачу. В даний час оформити нотаріально договір купівлі-продажу будівлі зерноскладу не можливо в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. (а.с. 6, 11). Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як зазначено у ч. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тому, суд вважає, що позивачем доведено факт правомірного користування будівлею зерноскладу по вул. Лермонтова, 23 в смт. Любашівка Одеської області більше 10 років, в звязку з чим необхідно визнати за позивачем право власності на вказану ферму за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

01.12.2016 р. рішенням суду було задоволено позов [PERSON] про визнання права власності на частину спільної сумісної власності подружжя . 10.02.2017 р. до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про усунення описок у тексті рішення суд від 01.12.2016 р., що стосується назви 3 особи у вступній та описовій частині даного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи з'ясував, що дійсно є підстави виправити вказані описки. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

01.12.2016 р. та уточнено 16.01.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження вбачається, що відповідач являється батьком дитини [PERSON], [INFO] а.с.7, дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою квартальним комітетом № 43 виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу а.с.9, однак як слідує з матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

01.12.2017 до Апеляційного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.12.2017 на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» підсудність справи визначено Печерському районному суду міста Києва. Так, позивач в обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2008 року, від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні стосунки між сторонами не склалися, фактичні шлюбні відносини припинилися з 2014 року, на протязі тривалого часу сторони проживають окремо один від одного, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з'явився, 15.05.2018 на електрону адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, судом було вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду. Проте, поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим, у зв'язку з чим Укрпоштою призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим. Відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у відсутність від відповідача до суду не надходило. За цих обставин, у зв'язку з відсутністю заперечень позивача, суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 26.09.2008 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Севастополі, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1010. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, позивач бажає розірвати шлюб, який фактично розпався, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, позивачем позов не відкликано. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таки чином, позов підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved