Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 21 липня 2012 року з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Нововолинського міського суду від 02 грудня 2016 року. У цьому шлюбі у них народилися дочки [PERSON], 10 грудня 2012 року, [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати із нею та її дочкою від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. За рішенням Нововолинського міського суду від 27 січня 2017 року в її користь з відповідача на утримання дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17 жовтня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, на теперішній час не відповідає законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів. Просить збільшити розмір аліментів, що стягується за рішенням Нововолинського міського суду від 27 січня 2017 року з [PERSON] в її користь на утримання [PERSON], [PERSON] з 700 грн. до 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття та допустити негайне виконання рішення суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 50). Крім того, у відповіді на відзив позивач зазначила, що призначені за рішенням суду аліменти відповідач не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 4900 грн. [PERSON] здоровий, працездатний, однак ніде не працює та не прикладає жодних зусиль для працевлаштування, уникаючи обовязку сплачувати аліменти. Також, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження свого доходу або його відсутності, натомість вона документально підтвердила, те, що жодного доходу немає. Безпідставними вважає твердження відповідача щодо перебування на утриманні бабусі, оскільки жодним чином законом не передбачено обовязку її утримувати внуком. З огляду на вищевикладені обставини вражає свої вимоги законними і просить суд їх задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив у цій же заяві, що позов він визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в користь позивача на утримання дочок [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей їх віку. Просив врахувати суд обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.26), а саме те, що його матеріальне становище не покращилося, він не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж ті, що присуджені йому рішенням суду. Крім того доглядає бабусю, а тому, на даний час, не може працевлаштуватися. Зазначив, що позивач жодними доказами не підтверджує зміни у його матеріальному становищі, а єдине її бажання збільшити розмір аліментів є недостатнім. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що у шлюбі позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] народилися дочки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). За рішенням Нововолинського міського суду від 27 січня 2017 року з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 17 жовтня 2016 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на вищевикладені норми закону, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що присуджений до стягнення є незначним і не задовольняє мінімальних потреб дітей, відповідач нарівні з позивачем зобовязаний утримати дітей, а тому, з врахуванням матеріального становища як відповідача так і позивача (а.с.53-54), стану здоровя дітей, які часто хворіють простудними захворюваннями, що підтверджується довідкою медичного закладу (а.с.34), відсутності у відповідача інших утриманців, оскільки догляд за непрацездатною бабусею не може трактуватися судом як перебування її на утриманні у відповідача (доказів того, що відповідач є опікуном або піклувальником останньої суду не надано), суд збільшує розмір аліментів, що стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 січня 2017 рокуз [PERSON] в користь [PERSON] з твердої грошової суми по 700 (девятсот) грн. на кожну дитину щомісячно до твердої грошової суми у розмірі по 1000 грн. щомісячно та на утримання [PERSON], [INFO] та по 9000 грн. щомісячно на утримання [PERSON], 22 грудня 2013 року, але не менше 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів наближений до половини розміру прожиткового розміру для дітей такого віку і старша дочка [PERSON] відвідує Нововолинський дошкільний навчальний заклад №8 (а.с.13) і вже через декілька місяців їй виповниться шість років. Вимога позивача про негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць не підлягає задоволенню, оскільки п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України передбачено, шо негайне виконання рішень суд допускає у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а не їх збільшення. Крім того, суд звертає увагу на те, що збільшений розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь позивача з дня набрання даним рішенням законної сили. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved