Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. В обґрунтування вимог посилався на те, що здійснює подачу теплової енергії у будинок відповідачів, які зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Опалювальна площа складає 99 м2. Оплата за послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення, гаряче водопостачання) не здійснювалась, за період з 01.10.2005 року по 01.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 28200,34 грн. Від постачання даних послуг відповідачі не відмовлялись. Щомісячно відповідачі повідомлялись про наявну заборгованість і необхідність її сплатити. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за користування тепловою енергією у розмірі 28200,34 грн. суму 3% річних у розмірі 3343,60 грн., інфляційні витрати в сумі 19907,75 грн., та витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Партакела Ю.Ф., який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав. Зазначив, що самовільне відключення від мережі центрального опалення та постачання гарячої води заборонено. Факт відсутності між сторонами єдиного письмово документу не звільняє відповідачів від оплати послуг та укладення договору з постачальником комунальних послуг є прямим обов'язком споживача. Зменшувати позовні вимоги для стягнення заборгованності за час, коли треття особа стала власниклм квартири та відповідачі стали нею користуватися не бажає, вважає, що відповідачі повинні сплатити борг у повному обсязі за період з 01.10.2005 року, оскільки усі нові власники домовляються з попередніми власниками щодо погашення заборгованості, документи, які підтверджують домовленість відповідачів із попередніми власниками у позивача відсутні. Відповідач [PERSON], який також діє, як представник третьої ососби [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечував. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У запереченнях на позов зазначено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу з грудні 2009 року, а відповідачі лише там зареєстровані, фактично там не проживають, оскільки в квартирі ведуться ремонтні роботи. 24.04.2010 року начальник ЖЕУ №5 ЖКП «Жилкомплекс» Отвьорткова Г.І. та бухгалтер Коссе П.К. склали акт б/н, у присутності [PERSON] та двох сусідів, встановлено, що в квартирі немає розводки труб гарячого та холодного водопостачання, каналізаційної розводки, радіаторів опалення, стояки теплоізольовані. З моменту придбання в квартири в ній ніхто не проживає - ведуться ремонтні роботи. Вважає, що фактично послуги позивачем надані не були та відовідачами не використані, та враховуючи факт неотримання послуг споживачем, відсутності договору між сторонами, виключається право позивача вимагати сплату за ненадані послуги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, надала заяву у якій зазначила, що заперечення на позовну заяву підтримує у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибула, на адресу суду надала заперечення на позов, де просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що у праві на припинення постачання теплової енергії позивачем його не обмежували, після несплати його послуг. Звернення до позивача з вимогою про укладення договору на постачання послуг проігноровані, не погоджені умови постачання, для визначення справедливої ціни, тобто відсутній факт укладання договору. За схемою розподілу відповідальності по теплопостачанню, відповідальність КПП «Маріупольтепломережа» закінчується на вводі у будинок. Стан теплопроводу, відсутність лічильників, свідчить про надання позивачем неякісних послуг. Позивач має право на вільний вибір послуг, заборонено примушувати споживача придбати продукцію не належної якості. Заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ККП «Маріупольтепломережа» забезпечувало теплопостачання у квартиру [ADDRESS], яка належить третій особі [PERSON] на праві власності, згідно витягу серії [NUMBER] від 15.12.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору купілвлі-продажу від 15.12.2009 року. Згідно особового рахунку № [NUMBER], у квартирі [ADDRESS] з 05.01.2010 року зареєстровані: [PERSON], 1970 р.н., [PERSON], 1970 р.н., [PERSON], 1998 р.н. Згідно з розрахунком заборгованості розшифровка з особового рахунку за адресою: [ADDRESS] за період з 01.10.2005 року по 01.07.2015 року заборгованість за послуги з теплопостачання склала 28200,34 грн. Інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на підставі ст.625 ЦК України, складають відповідно 19907,75 грн. та 3343,74 грн. Твердження відповідачів, третьої особи, проте, що послуги позивач їм не надавались та його послуги не отримували, оскільки квартира відключена від системи центрального опалення та відсутня розводка гарячої води, спростовуються виходячи з наступного. Відповідно акту ЖКП «Жилкомплекс» від 24.04.2010 року б/н, складеного начальником ЖЕУ №5 ЖКП «Жилкомплекс» Отвьортковою Г.І. та бухгалтер Коссе П.К.у присутності [PERSON] та двох сусідів, в квартирі [ADDRESS] немає розводки труб гарячого та холодного водопостачання, каналізаційної розводки, радіаторів опалення, стояки теплоізольовані. З моменту придбання в квартирі ніхто не проживає - ведуться ремонтні роботи. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. Це право не є абсолютним, воно може бути реалізоване за певних умов. Питання відключення від мережі централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 ( далі Правила №630 від 21 липня 2005 року), в яких з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачено відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до п. 25 зазначених Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Пунктом 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від системи здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування, відповідно до Закону України "Про теплопостачання", схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціювання, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 6 листопада 2007 року ( далі Порядок), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Згідно даного Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (в редакції постанови КМ України №169 від 6 листопада 2007 року) для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п.2.1); Комісія розглядає надані документи за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних технічних умов для виготовлення проектної документації (п.2.2). Оскільки власником квартири та відповідачами не було дотримано порядок відключення квартири від мережі центрального опалення, а акт складений начальником ЖЕУ та бухгалтером ЖКП «Жилкомплекс», не є підставою для зняття відповідачів з обліку, як споживача послуг теплопостачання, та обставина, що відповідачі не користується послугами позивача, не є підставою для звільнення їх від оплати послуг з теплопостачання. Що стосується посилання відповідачів на те, що відсутність договору про надання послуг з теплопостачання та погодження істотних умов договору, як на відсутність обов,зку сплачувати послуги надані позивачем, спростовуються наступним. На підставі ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно ст. 68 ЖК УРСР наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за житлово-комунальні послуги, що також передбачено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», за якою споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування. На підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 22 грудня 2010 року № 448 тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання для населення складають: центральне опалення в разі розрахунку протягом року на 1 кв. м. - 2,68 грн.; горяче водопостачання за 1 куб. м. - 11,04 грн. Твердження того, що третя особа зверталась до позивача з вимогою про укладення договору на постачання теплової енергії не знайшли свого підтвердження доказами. Таким чином, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, атакож три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вказані норми відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання та сторона договірних відносин, внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання має нести відповідальність зі сплати суми борги, а також інфляційних втрат та 3% річних. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ККП «Маріупольтепломережа», тобто, стягнення на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованості з теплопостачання без заборгованості за користування горячою водою за період користування квартирою з 15.12.2009 року по 01.07.2015 року в сумі 22505,69 грн., відповідно інфляційних витрат у розмірі 12086,20 грн. та 3% річних 1849,38 грн. Задовольняючі позов за зазначений період суд виходить з того, що саме з цього часу відповідачі є фактичними користувачами квартири та відповідачами не заявлено про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за теплопостачання з 01.10.2005 року до 15.12.2009 року є безпідставними, оскильки позивачі не були користувачами зазначеної квартири та не отримували зазначені послуги у цей період. Будь- яких доказів того, що відповідачі повинні виконувати зобов'язання колишніх власників квартири позивачем суду не надано. Тому в зазначеній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial