Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У травні 2020 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрцію права власності ЖБК «Індикатор-12» на квартиру [ADDRESS] державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Набока В.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 39173150 від 12.01.2018р. (номер запису про право власності 24357326 від 09.01.2018р.) та скасувати запис про право власності № 24357326 від 09.01.2018р., вчинений державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Набоком В.М., щодо права власності ЖБК «Індикатор-12» на квартиру [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що наприкінці 2002р. на підставі усної домовленості з членом ЖБК «Індикатор-12» [PERSON] , яка мала намір тимчасово покинути межі України позивач з дружиною почали проживати у квартирі [ADDRESS] , яка їй належала та у якій вона була прописана (зареєстрована). При цьому взяли на себе обов`язки оплачувати комунальні послуги та дбати про квартиру, підтримувати її у належному стані. Реєстрація [PERSON] у вказаній квартирі з 16.07.1992 р. по теперішній час підтверджується листом від 12.03.2018р. № 1209/26 . Будучи головою ЖБК «Індикатор-12» [PERSON] дружина позивача не мала будь-яких документів щодо того, що [PERSON] не є власником квартири № 197 . [PERSON] проживала у зазначеній квартирі та сплачувала комунальні послуги, була зазначена у різних документах ЖБК «Індикатор-12» як член кооперативу та власник квартири № 197 . У подальшому [PERSON] покинула межі України, проте через шість місяців не повернулась, а відтак позивач з дружиною продовжував та на даний час проживає у квартирі № 197 , сплачує комунальні послуги. Приблизно у 2004-2005р. до позивача з дружиною приходив син [PERSON] - [PERSON] , який пояснив, що його мати перебуває за кордоном, наміру повертатись в Україну не має, документи на квартиру у нього та не заперечував проти їх проживання. Враховуючи, що позивач з дружиною у належній [PERSON] квартирі проживають більше п`ятнадцяти років та мають право визнати права власності на цю квартири у відповідності до положень ст. 344 ЦК України (набувальна давність). 16.06.2018р. позивач дізнався, що ЖБК «Індикатор-12» видав довідку № 90 від 30.10.2017р. на підставі якої 09.01.2018р. зареєстрував за ЖБК «Індикатор-12» право власності на квартиру № 197 , яка належала [PERSON] , що підтверджується витягом від 12.01.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності, чим фактично позбавив [PERSON] та /або спадкоємців останньої права власності на квартиру без будь-яких правових підстав. Окрім довідки ЖБК «Індикатор-12» підставами виникнення права власності у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності визначений технічний паспорт б/н виданий 14.11.2017р. КМ БТІ., але виготовлення такого технічного паспорта без входження у квартиру було неможливим, оскільки у квартиру № 197 ніхто не заходив, враховуючи те, що до квартири мають доступ лише позивач з дружиною. Реєстрація за ЖБК «Індикатор-12» права власності на квартиру у якій проживає позивач з кінця 2002р., порушує законне право у подальшому безкоштовно проживати у даній квартирі (користуватись квартирою) з дозволу її власника - [PERSON] , а також законний інтерес щодо набуття права власності на квратиру за набувальною давністю та позбаляє такої можливості. Реєстрація за ЖБК «Індикатор-12» права власності на квартиру стала підставою позову ЖБК «Індикатор-12» про стягнення плати за користування квартирою. Вказує, що державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Набоком В.М., який прийняв рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 39173150 від 12.01.2018р. на підставі документів, які не можуть посвідчувати право власності ЖБК «Індикатор-12» на квартиру № 197 . Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 04.06.2020р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.11.2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представники КП «Бюро державної реєстрації», державний реєстратор КП «Бюро державної реєстрації» Набока В.М. явку своїх представників в судове засідання не забезпечили про день,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не відомі. Представник ЖБК «Індикатор-12» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Голова правління ЖБК «Індикатор-12» надав відзив на позов в якому зазначив, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування юридичного зв`язку між позивачем та квартирою [ADDRESS] , а також факту того, що саме позивач є власником або належним користувачем квратири, що в свою чергу, безумовно свідчить про те, що позивач є неналежним позивачем в даній справі. Факт реєстрації права власності на квартиру за ЖБК «Індикатор-12» не створює будь-яких правових наслідків для позивача, не порушує його права або відповідного приватного інтересу, обраний позивачем спосіб захисту прав (шляхом подання фактично негаторного позову) не відповідає його правовому статусу, оскільки за змістом статті 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із інформації та свідчень позивача у позовній заяві очевидно, що з дозволу сина [PERSON] позивач зайняв квратиру [ADDRESS] . При вселенні позивачеві було достеменно відомо, що квартира належала іншій особі - члену ЖБК [PERSON] та її сину [PERSON] . Проте жодних письмових угод з власниками квартири не укладалося. Тому безумовними є висновок що, при заволодінні нерухомим майном - квартирою, позивачу було достеменно відомо, що у нього відсутні правові підстави для набуття права власності на дану квартиру, оскільки йому надали лише право користування нею та наявний спадкоємець члена ЖБК -син [PERSON] , що унеможливлює використання інституту набувальної давності. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до відомостей, які знаходяться у відділі та за даними картотеки реєстрації особи за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] з [INFO] по теперішній час/а.с.9/. Головою правління ЖБК «Індикатор-12» [PERSON] було подано начальнику Святошинського районного відділу поліції м. Києва в якій вказувалось, що ревізійною комісією виявлено, що колишній голова правління [PERSON] зі своїм чоловіком проживає в кв. 197 , де прописана [PERSON] , яку більше 8 років сусіди не бачили, ордера на квартиру у паспортиста ЖБК «Індикатор-12» немає/а.с.24/. Постановою ДІМ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 08.04.2012р. в порушенні кримінальної справи відмовлено/а.с.25/. Відповідно до актів обстеження від 14.01.2018р., 01.01.2019р., 01.06.2019р. квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за ЖБК «Індикатор-12», на теперішній час у квартирі проживають [PERSON] та її чоловік [PERSON] /а.с.26-28/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі технічного паспорту виданого 14.11.2017 та довідки виданої 30.10.2017р. видавник ЖБК «Індикатор-12 право власності квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за ЖБК «Індикатор-12»/а.с.38/. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стороною позивача, суду не надано доказів на якій правовій підставі [PERSON] вселився у квартиру [ADDRESS] та яке саме право його порушено і в чому полягає порушення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За пунктом 1 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Згідно ст. 384 Цивільного кодексу України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] знаходиться у володінні ЖБК «Індикатор-12» та відповідно до витягу зареєстровано право власності за кооперативом. Під час розгляду справи судом також не встановлено наявності порушення прав позивача прийняттям оскаржуваного рішення кооперативом та не доведено наявності встановлених законодавством умов для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності ЖБК «Індикатор-12» на спірну квартиру. Частиною 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Таким чином, враховуючи, що державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] проведено у відповідності до вимог законодавства, доказів протилежного суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed