Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

01 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку для звернення до суду, визнання права власності на земельну частку (пай), майновий сертифікат, в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності просила позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 березня 2002 року помер дядька позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) та майнового сертифікату КСП ім.Ватутіна, розміром 15 201.00 грн. Заповіту померлий не залишив. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON], батько позивача, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, отримавши документи на житловий будинок, сертифікати на земельну частку ( пай), майновий сертифікат, технічні документи ,особисті речі померлого але оформити спадщину відповідно до закону не встиг, так як помер 12 квітня 2003 року. На день подання позову, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] За життя позивач та [PERSON] періодично підтримували родині стосунки , після смерті дядька він займався його похованням , але відомостей ,що останній володів сертифікатами були відсутні. Батько також не встиг це зясувати, так як невдовзі помер. Нещодавно до позивача звернувся орендар, який повідомив про те , що [PERSON] володів правом на земельну частку (пай) та запропонував оформлення відповідний договір оренди . Переглянувши документи, позивач виявив копію сертифікату на земельну частку (пай) та майновий сертифікат КСП ім. Ватутіна, розміром 15 201.00 грн.. Оригінал сертифікату виявився відсутнім. З метою отримання дублікату сертифікату, позивач звернувся до Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області але отримав відмову з пропозицією звернутися до суду про визнання права власності. Звернувшись до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач також отримав відмову , у звязку з відсутністю оригінала документу.Проте, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку виявилося неможливим, тому позивач звернувся до суду та просить визнати пропущений строк звернення до суду поважним, визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 12 квітня 2003 року, яке останній успадкував після смерті свого брата [PERSON] ,померлого 23 березня 2002 року. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання, не зявився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. В судовому засіданні представник відповідача Шевченківської райдержадміністрації Харківської області проти задоволення позову [PERSON] не заперечувала,вважала за можливе його задовольнити. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження ( серії УА № 887788 від 20 січня 1941 року) вбачається , що 1 грудня 1940 року народився [PERSON], батьком якого зазначений [PERSON]. 20 жовтня 1912 року ,згідно свідоцтва про народження ( серія І-Ж №289857, виданого народився [PERSON], батьками якого зазначені :[PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво ( серія 1-ВЛ №316220, видане [PERSON] сільською радою Шевченківскього району Харківської обалсті 23 березня 2002 року) засвідчує факт того ,що 23 березня 2002 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть (серія 1-ВЛ №386033 ,виданого відділом реєстрації актів громадського стану Печенізького РУЮ Харківської області 15 квітня 2003 року) вбачається ,що 12 квітня 2003 року помер [PERSON]. При житті [PERSON] отримав сертифікат (серії ХР №0116232) на земельну частку (пай), розміром 9.04 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території [PERSON] сільської ради Шевченківського району Харківської області та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат серія ХА №064928)на суму 15201.00 грн. Вищезазначений сертифікат на право земельну частку (пай) було втрачено про, що зроблено повідомлення в районну газету «Краєвид» (а.с. 13). Згідно довідки №346 [PERSON] сільської ради Шевченківського району Харківської області від 23 липня 2014 року, [PERSON] до дня своєї смерті 23 березня 2002 року, був зареєстрованим та постійно проживав, на території даної сільської ради за адресою: с.Гетьманівка Шевченківського району Харківської області, відповідно до запису в погосподарській книзі сільської ради №2 за 2001-2005 роки, особовий рахунок №175. З довідки № 429 вищезазначеної сільської ради від 06 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] підтримував родинні стосунки та здійснював поховання свого брата [PERSON], після чого користувався його речами. Листом за №02-28/796 Шевченківської райдержадміністрації Харківської області від 03 квітня 2015 року, позивачу, відмовлено в видачі дублікату сертифікату на земельну частку (пай) замість втраченого, в звязку з їх відсутністю та рекомендовано звернутися до суду для визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до довідки №305/01-16 Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської облоасті від 10 червня 2015 року, позивачу в прийнятті спадщини після смерті [PERSON], померлого 23 березня 2002 року - відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, та запропоновано звернутися для вирішення даного питання до суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що померлі [PERSON] та [PERSON] були , рідними братами, його дідусями. Після смерті [PERSON] спадщину отримав його дід [PERSON] так як померлий не мав інших спадкоємців. Успадковані були документи , особисті речі. Довести спадкову справу до кінця дідусь не встиг, так як помер. Батько, також не оформляв спадщину у нотаріуса , так як були успадковані особисті речі , документи. В цьому році зясувалось ,що [PERSON] мав сертифікат на право на земельну частку (пай) але оригіналів документу виявлено не було. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини за правилами ст. 525 Цивільного кодексу ЦРСР визнається день смерті спадкодавця. За правилами ч.2 ст. 529 Цивільного Кодексу УРСР спадкоємцями другої черги є рідні брати, сестри померлого , а також дід та баба померлого ,як з боку батька так і з боку матері. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» ,вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За таких обставин, не маючи оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай)), позивач не може отримати спадкове майно. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Виходячи з того, що відповідачами не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом. Таким чином суд визнає, що [PERSON] набув всі права та обовязки спадкоємця після смерті свого брата [PERSON] померлого 23 березня 2002 року, що в свою чергу надає право позивачу , отримати спадщину після смерті [PERSON] померлого 12 квітня 2003 року, відповідно до положень ст. ст.525,529,549 Цивільного Кодексу УРСР, в порядку спадкування за законом . Оцінивши надані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку , також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги , визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved