Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У вересні 2014 року Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією, який мотивував тим, що 2 квітня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-01055- 020413, (далі - договір). Позивач зазначив, що згідно з п. п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, Банк відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, (далі - рахунок). Згідно п. 2.3 частини 3 договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 8000,00 грн. Згідно п. 1 частини 3 договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 2.1. частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Позивач вказав, що виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 8000,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 23.06.2014 р. не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 23.06.2014 року за відповідачем по укладеному з ПАТ "Дельта Банк" договором №002-01055-020413 від 02.04.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 12254,08 грн., яка складається з слідуючого: тіло кредиту - 6252,18 грн.; прострочене тіло кредиту - 1555,93 грн.; заборгованість за відсотками - 1126,09 грн.; заборгованість за комісіями - 3319,88 грн. В судове засідання представник Банку не з'явився, однак у позовній заяві просив справу розглядати без присутності представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, у якій позов визнає повністю та просить справу слухати у його відсутність. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов заяви № 002-01055-020413 Банк та [PERSON], шляхом акцептування Банком, пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду (а.с.3). Згідно ч. 2 «Основні умови Договору» заяви № 001-01022-050613, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 8000,00 грн., на строк ліміту Кредитної лінії - 364 календарних дні, картка: Visa International та/або MasterCard Worldwide та/або ВОПС Дельта за тарифним пакетом «Новий Класичний» (а.с.3). Відповідно до додатку до позовної заяви «Розрахунок ціни позову», вбачається, що заборгованість [PERSON] на 23.06.2014 року складається із слідуючого: 6252,18 грн. - тіло кредиту, 1555,93 грн. - прострочене тіло кредиту, 1126,09 грн. - відсотки, 3319,88 грн. - комісії, 213,16 грн. - пеня. (а.с.10). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 642 якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Отже, враховуючи обставини справи, та те, що позов відповідачем визнано, суд приходить до висновку про обгрунтовність позовних вимог позивача, а тому позов ПАТ "Дельта Банк" слід задовольнити повністю. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з 243,60 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладено,

Outcome: approved