Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилається на те, що за договором кредиту № 9-В/2010-МК-UАН від 01 червня 2010 року відповідачеві [PERSON] було надано кредит в розмірі 30000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26,00% річних, строком до 20.05.2013 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 9-В/2010-МК-UАН від 01 червня 2010 року: - між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 9-В/2010-МК-UАН-П від 01 червня 2010 року; - між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 9-В/2010-МК-UАН-П-1 від 01 червня 2010 року. Відповідно вказаних договорів поруки поручителі [PERSON], [PERSON] зобов»язалися відповідати перед позивачем за виконання зобов»язань [PERSON] в повному обсязі. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором, та станом на 14.01.2016 року має заборгованість 12\~015,18 грн., яка складається з наступного: -суми нарахованих та несплачених процентів 5845,79 грн. -суми штрафів 6169,39 грн. На підставі викладеного просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 12\~015,18 грн. з кожного та покласти на відповідачів судові витрати. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 9-В/2010-МК-UАН від 01 червня 2010 року, відповідно до якого відповідачеві [PERSON] було надано кредит в розмірі 30000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26,00% річних, строком до 20.05.2013 року.(а.с.6-8) Відповідно до п.1.4 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними платежами (далі ануїтетні платежі) в розміри та строки, встановлені графіком платежів. Згідно п.5.2 вказаного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в кінці місяця та в день погашення ануїтентного платежу позичальником, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки передбаченої договором. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 9-В/2010-МК-UАН від 01 червня 2010 року: - між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 9-В/2010-МК-UАН-П від 01 червня 2010 року(а.с.12); - між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № 9-В/2010-МК-UАН-П-1 від 01 червня 2010 року. (а.с.13) Відповідно вказаних договорів поруки поручителі [PERSON], [PERSON] зобов»язалися відповідати перед позивачем за виконання зобов»язань [PERSON] в повному обсязі. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до 20 травня 2013 року так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити комісію за обслуговування платіжної картки. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як установлено судом [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобовязання з погашення процентів за користування кредитом, у звязку із чим з 19 лютого 2012 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] 18.05.2016 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Згідно розрахунку заборгованості процентів та штрафів, в порушення прийнятих на себе зобов»язань [PERSON] станом на 14.01.2016 року має заборгованість 12\~015,18 грн., яка складається з наступного: -суми нарахованих та несплачених процентів 5845,79 грн. -суми штрафів 6169,39 грн.(а.с.9-10,11) Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд виходить з положень частини 3 статті 267 ЦК України і за заявою відповідача застосовує позовну давність і тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в розмірі 385,76 грн. заборгованості по процентам. Що стосується вимог про стягнення штрафів в розмірі 6169,39 грн. та вказані вимоги задоволенню не підлягають виходячи з положень ст. 267 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Судовий збір в сумі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідачів в дольовому порядку згідно меморіального ордеру №2576_2 від 06 травня 2016 року на користь позивача.

Outcome: partial