Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 930 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 24 січня 2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин між, відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Дитина проживає з матір'ю і перебуває на повному її утриманні. Крім сина [PERSON], позивач має ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу, які теж перебуваються на її утриманні. Позивач змушена звернутись до суду, оскільки домовленості щодо матеріального забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву у якій просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 24 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, [INFO] народився [PERSON], актовий запис №29, його батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Обов'язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі 930 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved