Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 11.02.2006 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 03.09.2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час у неї з'явилась можливість з метою оздоровлення та відпочинку дитини виїхати в м. Волгоград Російської Федерації до своєї тітки. Вона зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за межі України, однак батько дитини відмовився це зробити. Відсутність згоди батька унеможливлює виїзд сина за кордон, чим порушуються права дитини. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька дитини [PERSON], за межі України. В судовому засіданні позивачка підтримала та уточнила в частині позовні вимоги, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон до м. Волгоград Російської Федерації малолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди батька дитини [PERSON], [INFO] року, строком на два місяці, починаючи з 20.12.2014 року. Вказаний період пояснила тим, що планує виїхати з дитиною за кордон на період зимових канікул, які через військово-політичну ситуацію, яка склалась на території Донецької області, можуть бути продовженими. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради Бартош Н.О., що діє на підставі довіреності, вважала, що виходячи з інтересів дитини, позов підлягає задоволенню. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Коробович Н.І., що діє на підставі довіреності, також вважала, що виходячи з інтересів дитини, позов підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти надання дозволу сину на виїзд за кордон без його супроводу строком на один місяць. Вважав, що довший строк не потрібен. Пояснив, що він також бажає провести час з дитиною. Суд, вислухавши позивачку та її представника, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 лютого 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 квітня 2006 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON] є позивачка та відповідач. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 30.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої 17.09.2014 року головою ЖБК «Комсомолець», [PERSON] мешкає в [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] та дітьми: [PERSON], 1992 року народження та [PERSON], 2006 року народження. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затриманий та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року №231 (із змінами). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього Закону, за якою серед інших документів, які дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон та проїзний документ дитини. За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. На підставі ст.ст. 9, 11 Конвенції «Про права дитини» держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. При цьому держави-учасниці вживають заходів для боротьби з незаконним переміщенням і неповерненням дітей із-за кордону. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягай 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягай 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Так, згідно паспортних даних позивачки та свідоцтва про народження дитини, вони є громадянами України. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. На теперішній час, позивачка бажає на період зимових канікул виїхати з дитиною до родичів до Російської Федерації для відпочинку, оздоровлення дитини, а також у зв'язку із проведенням на території Донецької області антитерористичної операції, проте не має можливість це зробити, оскільки не має змоги отримати відповідну згоду від батька дитини - відповідача. В даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, і тому внаслідок ухвалення такого рішення право батька на піклування, спілкування та виховання дитини ніяким чином не порушується і не обмежується.

Outcome: approved