Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому, посилаючись на порушення зобов`язань за кредитним договором № CNGLAK00420479 від 04.06.2007 року, просило стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 58 922,27 доларів США. З них, заборгованість за кредитом 17638 доларів 16 центів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 15699 доларів 13 центів США , заборгованість за комісією за користування кредитом 20417 грн 91 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов"язань за кредитним договором 24615 доларів 64 центи США. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк" до [PERSON] про стягнення боргу, відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 02 липня 2015 року за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ « Приват Банк» рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2015 року скасоване, позовні вимоги ПАТ КБ « Приват Банк» задоволено частково: стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 17638 доларів 16 центів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 15699 доларів 13 центів США, заборгованість за комісією за користування кредитом в сумі 20417 грн 91 коп . Розмір пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за кредитним договором було зменшено до 5000,00 грн на підставі ст.3 та ч.3 ст.551 ЦК України, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, що грунтуються на принципах справедливості, добросовісності та розумності. В іншій частині позову відмовлено. Вирішене питання розподілу судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2915 року рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені скасоване, справа в наведеній частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи рішення суд касаційної інстанції послався на положення ст.551 ЦК України, зазначивши, що відповідно до даної правової норми розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення, проте судом апеляційної інстанції таких фактичних обставин встановлено не було. При вирішенні питання прийняття цивільної справи до розгляду та призначення у судове засідання, колегією суддів апеляційного відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України було розяснено сторонам право надати у судове засідання докази на обґрунтування позову та заперечень на нього в частині вимог про стягнення пені за порушення зобовязань за кредитним договором. [PERSON]Л, у судове засідання не зявилась, надала письмові заперечення, просить зменшити розмір пені по даній справі.. До заперечень [PERSON] додані документи ( листування з Банком за період 2009 -2011 року з приводу можливих варіантів вирішення питання щодо погашення кредиту, ініціювання нею здійснення продажу її заставного автомобіля в рахунок погашення заборгованості, інформування керівництво Банку про неправомірні дії працівників Банку що перешкоджали реалізації автомобіля, копії ухвал Деснянського районного суду м. Чернігова - від 25.032010 року та від 30.09.2010року, а також від 09.10.2014 року про залишення без розгляду заяви ЗАТ КБ „ ПриватБанк про звернення стягнення на предмет застави (автомобіль „ [PERSON]) та за позовом про стягнення заборгованості) , які, на думку відповідача, свідчать про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України та відповідно до ст.616 ЦК України. Також відповідач зазначає, що вона тривалий час не працює ( надала копію витягу з трудової книжки), має скрутне матеріальне становище, хворіє. Крім того, [PERSON] просить застосувати строк позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] клопотання [PERSON] підтримав. Щодо строку позовної давності зазначив, що він звертав у суді першої та апеляційної інстанції увагу на пропуск позивачем строку позовної давності, але офіційного клопотання не заявляв. Представник позивача скаргу в частині стягнення пені підтримав. Стосовно розміру збитків, нанесених Банку порушенням забовязань за договором [PERSON], пояснив, що збитками для банку є загальна сума заборгованості за кредитом та процентами, (а це 17638,16 доларів США + 15699.13 доларів США) тобто, розмір пені не перевищує розмір збитків, що свідчить про відсутність підстав для зменшення розміру пені. Крім того, представник позивача не погодився з доводами, наведеними у запереченнях [PERSON] та поясненнях її представника [PERSON], вважаючи, їх безпідставними, а документи, додані до письмових заперечень такими, що не свідчать про наявність істотних обставин, які можуть бути враховані під час вирішення питання щодо застосування ч.3 ст.551 ЦК України, та зазначив, що [PERSON] сама поведінкою сприяла тому, що звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення боргу тривалий час не відбувалось. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, в частині, що переглядається, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. У справі судом встановлено, що 04 червня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNGLAK00420479, відповідно до якого остання отримала кошти в сумі 20 365,19 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 0,84% на місяць та кінцевим строком повернення 04 червня 2014 року (а.с. 9-11).Проте, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № CNGLAK00420479 від 04 червня 2007 року станом на 02 лютого 2015 року виникла заборгованість в сумі 58 922,27 доларів США. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 02.07.2015 заборгованість за кредитом в сумі 17638 доларів 16 центів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 15699 доларів 13 центів США, заборгованість за комісією за користування кредитом в сумі 20417 грн 91 коп року стягнута . Рішення набрало законної сили. Вирішуючи питання щодо стягнення пені, у тому числі обговорюючи питання можливості її зменшення у конкретному випадку суд виходить з такого. По справі встановлено, що станом на 02.03.2015 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становив 58992,27 доларів США, 24615,64 із яких це розрахована відповідно до умов договору неустойка( пені) за несвоєчасне виконання зобовязання за кредитним договором( а.с.3) За курсом долара станом на 16.12.2015 року загальна заборгованість становить 58992,27Х23,45 = 1 383 368,73 грн., а розмір пені банком 24615,64Х23,45 = 577 236,75 грн . Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої можливість зменшення пені залежить від встановлення розміру збитків банку, а також враховуючи, що конкретних розрахунків розміру нанесених збитків Банку від порушення зобовязань [PERSON] позивачем суду не надано, суд, користуючись визначенням поняття збитків, яке дається у ст.22 ЦК України, вважає, що збитками банку за конкретних обставин є сума не сплачених відсотків позичальником + заборгованість по комісії за користування кредитом (15699,34 +969,34) = 16668.68 долари США. В національній валюті України гривні це становить суму 390 880,54 грн, тобто, розмір пені 577236,75 грн значно перевищує розмір збитків. З наданих відповідачем доказів ( а.с.42-57) встановлено, що [PERSON] неодноразово з 2010 року зверталась до Банку з заявами про погашення заборгованості за рахунок звернення стягнення на предмет застави автомобіль „ Хюндай Соната, який знаходився у позивача, але реалізований був лише у серпні 2013 року. Крім того, встановлено, що [PERSON] двічі ( 25.03.2010 року та 30.09.2010 року) з власної ініціативи звернувшись до суду з заявою про звернення стягнення на предмет застави, подавав заяви до суду про залишити їх позову без розгляду. Реалізація автомобіля відбулась лише у серпні 2013 року. Як убачається з розрахунку заборгованості, за період з липня 2010 року по серпень 2013 року розмір нарахованої пені за порушення зобовязань збільшився з 822,20 до 13772,71 доларів США( а.с.5-8), і лише після реалізації автомобіля, значно зменшився. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України та на підставі встановлених обставин, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір пені за порушення [PERSON] умов договору та несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором до 250 000,00 грн. Підстав для застосування строків позовної давності до спірних правовідносин суд не вбачає, так як з досліджених доказів(журналів судових засідан) не встановлено, що клопотання про застосування строків позовної давності заявлялось відповідачем у суді першої інстанції. Посилання у письмових запереченнях відповідача на ст. 616 ЦК України, на думку апеляційного суду не заслуговує на увагу, як таке що не ґрунтується на наявних у справі та додатково наданих і досліджених апеляційним судом доказах.

Outcome: partial