Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Павлоградського медичного училища, заснованого на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області у якому просила зобов'язати відповідача провести нарахування заборгованості по стипендії у розмірі 27463 грн. за період навчання; стягнути з відповідача не нараховану та невиплачену стипендію у зазначеній сумі; стягнути з відповідача суму невиплаченої індексації за період навчання у сумі 1776,69 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що навчалася у Павлоградському медичному училищі з 01.09.2012 року по 31.05.2015 року. Позивач зазначає, що має право у відповідності до ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, оскільки її батько [PERSON] має стаж підземної роботи більше 15 років. Однак, з 01.09.2012 року по 31.05.2015 року їй виплачувалась стипендія, яка є значно нижчою, ніж гарантована їй, як особі, на яку поширюється дія статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Крім того, відповідачем не правильно нараховувалась та виплачувалась індексація стипендії. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у позові відмовити, посилаючись на обставини, викладені у запереченні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] була студенткою медсестринського відділення спеціальності "Сестринська справа" Павлоградського медичного училища, заснованого на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області. Форма навчання - денна, бюджетна. Термін навчання - з 01 вересня 2012 р. по 30 червня 2015 р. Зарахована поза конкурсом наказом №73-с від 11.03.2012 р. на підставі пільги /а.с.19/. Позивач користується пільгами, передбаченими Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» для дітей шахтарів, оскільки є донькою [PERSON], який має стаж підземної роботи більше 15 років /а.с.5-13,16,17,20/. Згідно довідки відповідача №568 від 22.09.2015 р. за період з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року позивачу було нараховано та виплачено стипендію у сумі 11000 грн., а також індексацію у сумі 1613,75 грн. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про престижність шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів з наданням місць для проживання в гуртожитках на час навчання, також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму. На період навчання позивача редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону. Таким чином, дії відповідача щодо відмови в нарахуванні стипендії саме в цьому розмірі є неправомірними. А тому, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному вказаним Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Необґрунтованими є доводи відповідача про відсутність бюджетних коштів на рахунку відповідача на виплату студентам стипендій у розмірі прожиткового мінімуму згідно зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Також, безпідставними є доводи відповідача про те, що основним джерелом формування фінансових ресурсів училища є обласні бюджетні кошти, самостійних рахунків із власними коштами училище не має, а норма ст. 5 «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачає здійснення виплати стипендій саме із Державного бюджету. Крім того, відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про освіту» особи, які навчаються у навчальних закладах, мають право на забезпечення стипендією в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Діючим Порядком призначення і виплати стипендії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення» окремо не передбачена виплата стипендій соціальних чи академічних особам, батьки яких є шахтарями та мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному. Посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 № 882 «Порядок призначення і виплати стипендії» суд не приймає, оскільки до правовідносин сторін підлягає застосуванню Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу. Суд вважає, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»). Враховуючи викладене, відповідач повинен був сплачувати на користь позивача стипендію за період навчання у розмірі: вересень 2012 р. - 1102 грн.; жовтень-листопад 2012р. - 1118 грн., грудень 2012р. - 1134 грн., січень-листопад 2013р. - 1147 грн., грудень 2013 р. - травень 2015 р. - 1218 грн., а всього 39013грн. Оскільки за вказаний період відповідачем сплачено стипендію у сумі 11000 грн., з відповідача слід стягнути на користь позивача різницю між фактично виплаченою стипендією, та сумою, яку слід було сплатити: 39013 грн. -11000 грн. = 28013 грн. Індексація стипендії здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Відповідно до постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 17.07.2003 визначено, що базовим місяцем при обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації стипендії вважається місяць, в якому відбувається підвищення стипендії. Стипендія нараховувалась та виплачувалась позивачу у меншому розмірі, ніж передбачено законом, індексація також нараховувалась у меншому розмірі, тому з відповідача підлягає стягненню індексація з урахуванням виплачених сум виходячи з розрахунку: 3906,13 грн. (індексація за період з 01.09.2012 по 30.06.2015) 1613,75 грн. (виплачена індексація за цей же період) = 2292,38 грн. Враховуючи наведені вище розрахунки заборгованості відповідача щодо виплати стипендії та індексації, суд вважає за необхідне, з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів позивача, вийти за межі заявлених позивачем вимог, оскільки позивач вимагає стягнення з відповідача заборгованості за весь час навчання і його вимоги є меншими ніж наведені вище розрахунки у звязку з арифметичними помилками та невірним застосуванням законодавства. Також, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved