Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Представник ТзОВ «Кредитні Ініціативи» - Ковальчук Р.О. звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №742 від 26.05.2008 року в розмірі 138508,81 гривень. Позов мотивує тим, що 26.05.2008 року між ЗАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] було укладено кредитний договір №742, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 117592,00 грн., зі сплатою 16,5% річних, кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 25 травня 2015 року. 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (виступає правонаступником ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого на користь останнього відступлено право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором №742 від 26.05.2008 року. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору, станом на 30.06.2013 року прострочена заборгованість за кредитом становить 138508,81 грн., в тому числі: 86794,20 грн. - заборгованість за кредитом; 48164,23 грн. - заборгованість по відсотках, 3550,38 грн. - пеня. Представник позивача ТзОВ «Кредитні ініціативи» - Сиротенко Д.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Подані представником відповідача [PERSON] заперечення вважає необґрунтованими виходячи з наступного. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2011 року, за яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №742 від 26.05.2008 року було звернуто стягнення на предмет застави, а саме належний на праві власності останньому автомобіль «MITSUBISHI», р/н [NUMBER], не виконано, про що свідчить постанова МВ ДВС Мукачівського МРУЮ від 08.06.2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження через неможливість звернення стягнення на вказаний автомобіль, а отже зобов'язання відповідача перед кредитором є такими, що підлягають виконанню в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні подала заперечення проти позову, відповідно до якого заявлені позивачем вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що спір про стягнення боргу внаслідок неналежного виконання кредитного договору №742 від 26.05.2008 року вже було вирішено по суті, про що свідчить рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2011 року, а отже позивач відповідно до вимог ст.61 Конституції України не вправі просити повторного стягнення грошових коштів, внаслідок неналежного виконання відповідачем того ж самого правочину. Крім того, вказує на те, що зміна кредитора у зобов'язані за Договором відступлення права вимоги від 17.12.2012 року є недопустимою (ч.3 ст.512, ст.515 ЦК України), так як вищевказаним рішенням суду від 26.05.2011 року відповідача зобов'язано вчинити певні дії на користь ПАТ «АК ПІБ», тобто таке зобов'язання має персоніфікований характер. В обґрунтування необхідності відмовити позивачу в задоволені позову вказує й на те, що позивачем жодним чином не доведено та необґрунтовано, відповідно до ст.514 ЦК України, що станом на день відступки вимоги зобов'язання відповідача були співрозмірними до заявлених в позові, та відповідають обсягу та умовам, що існували на момент переходу цих прав. Так, позивач належним чином не визначає, в якому саме обсязі були наявними зобов'язання боржника на момент відступлення права вимоги, та які зобов'язання нараховано безпосередньо позивачем по справі. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, цивільну справу за №2-149/11, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №742 від 26.05.2008 року, ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 117592,00 грн., зі сплатою 16,5% річних, кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 25 травня 2015 року. (а.с.5-13). Згідно договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», на користь останнього відступлено право вимоги, в тому числі за кредитним договором №742 від 26.05.2008 року. Відповідно до розрахунку, заборгованість за даним кредитним договором станом на 30.06.2013 року становить 138508,81 грн., в тому числі: 86794,20 грн. - заборгованість за кредитом; 48164,23 грн. - заборгованість по відсотках, 3550,38 грн. - пеня. (а.с.33) Дослідивши матеріали цивільної справи за №2-1449/11 встановлено, що рішенням суду від 26.05.2011 року позов ПАТ «АК ПІБ» в особі безбалансового відділення № 7 Філії "Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області "до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - задоволено та з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором № 742 від 26.05.2008 року в сумі 100027,77 грн., з яких основна заборгованість за кредитом в сумі 86794,2 грн., заборгованість по відсотках в сумі 12498,16 грн., заборгованість по пені в сумі 735,41 грнивень. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 742 від 26.05.2008 року звернути стягнення на предмет застави -автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO 1.5 INVITE, легковий універсал -В, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2008, кузов № [NUMBER] (а.с.49-51). З копії постанови МВ ДВС Мукачівського МРУЮ від 08.06.2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження вбачається, що ПАТ «АК ПІБ» відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого листа №2-1449 від 15.02.2012 року, оскільки встановлено, що кредитний договір №742 від 26.05.2012 року забезпечується предметом застави - MITSUBISHI LANCER 1.5 INVITE, днз [NUMBER], а отже звернути стягнення на автомобіль MITSUBISHI PAJERO 1.5 INVITE, днз [NUMBER] - неможливо. (а.с.126) Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2011 року позов ПАТ «АК ПІБ» в особі безбалансового відділення № 7 Філії "Відділення ПАТ Промінвестбанку в м.Рахів Закарпатської області" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 742 від 26.05.2008 року та звернення стягнення на предмет застави - задоволено. Суд, з врахуванням терміну дії договору до 25 травня 2015 року, вважає безпідставним посилання представника позивача на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08.06.2012 року, щодо неможливості виконання рішення суду від 26.05.2011 року в зв'язку з тим, що даним рішенням не вирішено питання щодо звернення стягнення на заставне майно (автомобіль «MITSUBISHI LANCER»), але натомість вирішено питання щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 86794,20 гривень, на підставі чого суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується вимог в частині стягнення відсотків та пені то суд, приймаючи до уваги вищенаведене, та те, що вказаним рішенням суду дані вимоги було вирішено, встановити період нарахування та питання стосовно того, чи нараховані відсотки та пеня за даним позовом ввійшли до суми вже стягненої заборгованості не має можливості, з врахуванням вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, приходить до висновку що цій частині позов також задоволенню не підлягає. Згідно із положеннями ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на вищевикладене, та те, що представнику позивача судом було роз'яснено його права передбачені ст.31 ЦПК України суд вважає, що в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed