Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

01 червня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем № 3093 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 168 143, 85 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 29 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем було видано виконавчий напис №3093. За змістом зазначеного виконавчого напису, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ: 40340222) пропонується стягнути з боржника [PERSON] , заборгованість в розмірі 168 143, 85 грн. 22 травня 2021 року на адресу місця проживання позивача надійшли постанови, що видані приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Дмитром Олександровичем у виконавчому проваджені №65453823 про відкриття виконавчого провадження за вих. №2388 від 17.05.2021 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження за вих. №2390 від 17.05.2021 року та про стягнення з боржника основної винагороди за вих. №2391 від 17.05.2021 року. Жодного іншого процесуального документу у вищевказаному виконавчому провадженні позивач не отримував. Також, жодного процесуального документу у вищевказаній нотаріальній справі, в тому числі копію виконавчого напису №3093 від 29 серпня 2020 року, позивач не отримував. Позивач зазначає, що жодних договірних та кредитних відносин з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»» він не має. Жодних попереджень чи вимог від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» щодо наявності заборгованості позивач не отримував, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Отже, на думку позивача, вказаний виконавчий напис вчинено без необхідної перевірки встановлення безспірності боргу та з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, що виявляється в тому, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, вчиняючи виконавчий напис №3093 не переконався в тому, чи мав позивач безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру, які були, станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чим порушив вимоги Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. 13 липня 2021 року від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] посилаючись на наступне. Так, 22 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 62-0061007/ФКВ-08, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 16 570, 00 доларів сША на умовах, передбачених договором. 30 червня 2010 року між Банком та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», згідно з умовами якого АТ «Дельта Банк» набуло, зокрема, право вимоги за Договором. 02 липня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2273/К, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло, зокрема, право вимоги за Договором, укладеним між Банком та [PERSON] , що підтверджується Витягом із Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги Реєстр кредитних договорів, майнові права за якими відступаються, та боржників за такими договорами. Таким чином, відповідно до ст. 512 ЦК України, внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні, кредитором [PERSON] за Договором є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Станом на дату подання відзиву заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за Договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані та не виконуються, внаслідок чого відбувається порушення прав відповідача. Відповідач реалізуючи своє право на захист порушення цивільних прав, звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича за вчиненням виконавчого напису на Договорі. Представник відповідача зазначає, що твердження позивача щодо безпідставності вчинення виконавчого напису у м. Івано-Франківськ, де він ніколи не проживав, є безпідставними, оскільки виконавчий напис вчиняється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Щодо повідомлення [PERSON] , огли про відступлення прав вимоги, то відповідач вважає за доцільне зазначити, що обов`язок надсилання письмової вимоги до вчинення виконавчого напису передбачено лише іпотечними договорами, в той час як Договір, укладений між Банком та [PERSON] не є іпотечним. Окрім того, прямого обов`язку надсилання боржнику письмових повідомлень щодо відступлення прав вимоги чинним законодавством не передбачено. Позивач та його представник - адвокат Яковлєва Л.І., яка діє на підставі Ордеру серії АХ № 1053222, в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Надав суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позову. Треті особи в судове засідання також не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. З матеріалів справи вбачається, що дія свідоцтва Приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича анульована. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 17 травня 2021 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3093, виданого 29.08.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., згідно якого стягнуто з боржника яким є [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість у розмірі 168 143, 85 грн. (а.с. 12) Того ж дня приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди. (а.с.14, 16) Позивач зазначає, що жодної заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» він не має, ніяких кредитних договорів не укладав, та йому є невідомим, звідки в нього почала обліковуватися заборгованість. В свою чергу, представник відповідача у своєму відзиві на позов зазначив, що 22 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 62-0061007/ФКВ-08, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 16 570, 00 доларів США на умовах, передбачених договором. 30 червня 2010 року між Банком та АТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», згідно з умовами якого АТ «Дельта Банк» набуло, зокрема, право вимоги за Договором. 02 липня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2273/К, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло, зокрема, право вимоги за Договором, укладеним між Банком та [PERSON] , що підтверджується Витягом із Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги Реєстр кредитних договорів, майнові права за якими відступаються, та боржників за такими договорами. Таким чином, відповідно до ст. 512 ЦК України, внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні, кредитором [PERSON] за Договором є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». До відзиву на позовну заяву представником відповідача було долучено лише копію Договору про відступлення прав вимоги №2273/К від 23.06.2020 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло, зокрема, право вимоги за Договором, укладеним між Банком та [PERSON] , що підтверджується Витягом із Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги Реєстр кредитних договорів, майнові права за якими відступаються, та боржників за такими договорами. (а.с. 66-70, 71-74) Позивач у своєму позові зазначає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис неправомірно, без достатніх на те підстав, нотаріус не перевірив, чи дійсно у позивача наявна заборгованість перед відповідачем, що є порушенням вимог діючого законодавства щодо безспірності заборгованості. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19), а також Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 355/1214/16-ц, провадження № 61-25331св18, від 12 березня 2020 року у справі № 754/7994/17-ц, провадження № 61-19592св19. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що представником позивача та судом вживалися заходи щодо витребування у Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича копій документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис, однак нотаріус документи не надав, з матеріалів справи вбачається, що дія його свідоцтва припинена, матеріали нотаріальних справ до архіву не передавалися, а отже, достовірно встановити чи було надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, які містяться у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, суд позбавлений можливості. В свою чергу, позивач у позовній заяві ставить під сумнів розмір заборгованості, вказує на те, що на її адресу не надходили повідомлення ані від відповідача, ані від приватного нотаріуса з вимогою про погашення заборгованості та з повідомленням про намір вчинити виконавчий напис. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором, в тому числі щодо заборгованості зазначеної у виконавчому написі нотаріуса. Так, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження зі зверненням стягнення на її заробітну плату, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять у собі жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач укладав кредитний договір, що в подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлене відповідачу у справі, а тому суд приходить до висновку, що виконавчий напис було здійснено із порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved