Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

01.04.2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який заочним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2014 року було задоволено. Однак, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.07.2016 року вказане заочне рішення скасовано, а справа призначена до судового розгляду. Так, в обґрунтування свого позову ПАТ «Акцент-Банк» зазначено, що відповідно до договору б/н від 18.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.03.2014 року має заборгованість 24578 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 1) 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 12267,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 7665,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг: 4) 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5) 1146,61 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, ПАТ «Акцент-Банк» просило стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за Кредитним договором від 18.03.2008 року у розмірі 24578 грн. 79 коп., а також судовий збір у розмірі 245 грн. 79 коп. У судове засідання представник позивача Бочаров Д.М. не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за участю його представника - адвоката Браславської О.А. Проти позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» відповідач заперечував в повному обсязі та просив застосувати положення щодо позовної давності. Представник відповідача адвокат Браславська О.А. також у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог Банка заперечував з підстав, викладених в поясненнях щодо скасування заочного рішення, зокрема, просила застосувати строк позовної давності. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 18.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» було підписано Заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг /а.с. 7, 8-10/. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.03.2014 року має заборгованість 24578 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 1) 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 12267,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 7665,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4) 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5) 1146,61 грн. - штраф (процентна складова) /а.с. 3-6/. Таким чином, встановлено, що 18.03.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір, зобов'язання за яким позивачем було виконано в повному обсязі, передано відповідачу грошові кошти, відповідно у якого перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати належних платежів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості суд встановив, що [PERSON] взагалі не виконував зобов'язання за договором, а саме починаючи з березня 2008 року не здійснював погашення заборгованості. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 06.11.2013 року (№ 6-116цс13), від 19.03.2014 року (№ 6-20цс14) та від 18.06.2014 року (№ 6-61цс14). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідачем [PERSON] та його представником Браславською О.А. до суду було надано заяви про застосування строків позовної давності, отже у суду наявні підстави для застосування положень ч. 4 ст. 267 ЦК України. Отже, зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] взагалі не здійснювалося погашення кредиту, тобто заборгованість виникла з березня 2008 року, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» в повному обсязі у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed