Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Представник позивача Хоменко О.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості за Кредитним договором № CL-139205 від 18.10.2018 року у розмірі 255225,86 грн. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч двісті двадцять п`ять гривень вісімдесят шість копійок), судові витрати по справі в розмірі 3828,39 грн. (три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень тридцять дев`ять копійок); витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33179, 00 грн. (тридцять три тисячі сто сімдесят дев`ять гривень) та 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) витрат пов`язаних із явкою представника Позивача до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 18 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-139205, відповідно до якого банк надав останньому кредит в сумі 200000 грн. (двісті тисяч гривень), що підтверджується меморіальним ордером № 58611024 та випискою руху коштів по рахунку. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Строк дії договору до 17 жовтня 2023 року з щомісячним платежем 7425 грн. (сім тисяч чотириста двадцять п`ять гривень). [PERSON] був ознайомлений, прийняв усі умови договору та зобов`язувався їх виконувати. Кредитний договір укладено в інтересах сім`ї. [PERSON] має зареєстрований шлюб з [PERSON] , яка не заперечувала проти отримання чоловіком кредиту, що підтверджується підписом в анкеті-заяві фізичної особи на отримання готівкового кредиту, а тому вони мають солідарну відповідальність за зобов`язаннями. [PERSON] не виконує свої зобов`язання зо Договором, що призвело до порушення прав позивача. Тому, 22 жовтня 2020 року на адресу [PERSON] було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка Відповідачем 26.10.2020 року отримана особисто, однак повністю проігнорована. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.12.2020 року в розмірі 255225,86 грн., яка складається з неповернутої суми кредиту в розмірі 181218,45 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 70490,34 грн., заборгованості за пенею 3517,07 грн. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року провадження у вказаній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання, сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення (а.с.61-62). Ухвалою суду від 26.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.78). В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Представник позивача Хоменко О.М. звернулася до суду із клопотанням про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] , [PERSON] відзив не надіслали. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-139205, відповідно до якого банк надав останньому кредит в сумі 200000 грн. (двісті тисяч гривень), що підтверджується меморіальним ордером № 58611024 та випискою руху коштів по рахунку (а.с.8-12, 29, 30-34). Відповідно до п.1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Згідно з п. 6.3 Договору повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 Кредитного договору). Пунктом 6.2 Договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7425,00 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 18.10.2018 року до 17.10.2023 року погашаються в однаковому порядку. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 36,99 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору (п. 4.2 Договору). Відповідно п.4.3 договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку,строки та розмірі, передбачені п.2.10 кредитного договору. Пунктом 4.5 договору визначено реальну річну процентну ставку 43,94% річних. Відповідно до п.7.1 Договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Пунктом 6.9 договору передбачено, що банк у випадках невиконання позичальником зобов`язань, передбачених договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, про що письмово повідомляє позичальника. [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією паспорту. Кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, отже [PERSON] не заперечувала проти отримання чоловіком кредиту, що підтверджується підписом в анкеті-заяві на отримання готівкового кредиту, а тому вони мають солідарну відповідальність за зобов`язанням. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст.61 СК України - якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду №14-712цс19 від 30 червня 2020 року. Відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 01 грудня 2020 року згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в розмірі в розмірі 255225,86 грн., яка складається з неповернутої суми кредиту в розмірі 181218,45 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 70490,34 грн., заборгованості за пенею 3517,07 грн. Позивачем вживались заходи щодо спонукання боржників виконати свої зобов`язання за кредитним договором, про що свідчить повідомлення-вимога від 22 жовтня 2020 року. Однак, відповідачі не вчинили жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості. Доказів погашення боргу суду не надано. З огляду на те, що відповідачі прострочили погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертають отриманий кредит, не виконують взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 255225,86 грн. підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3828,39 грн. (а.с.7, 52). Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 3828,39 грн. (три тисячі вісімсот двадцять вісім гривень тридцять дев`ять копійок). Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 33179,00 грн. та витрат, пов`язаних із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 грн., суд приходить до наступного висновку. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст.15 ЦПК України. Статтею 133ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До суду на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги представником позивача адвокатом Хоменко О.М. надано наступні документи: попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат від 28 грудня 2020 року; договір про надання правової допомоги від 11 квітня 2019 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс»; довіреність №11543 від 13 листопада 2020 року, надана АТ «Кредобанк» адвокату Хоменко Олені Миколаївні; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1274, видане 30 жовтня 2020 року. Частиною восьмою статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачем не було надано суду належних та достатніх доказів, які б підтвердили здійснення адвокату Хоменко О.М. відповідних оплат на професійну правничу допомогу в сумі 33179 грн. (платіжні документи про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, тощо), а також те, що в судовому засіданні представник позивача не брав участі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення, начебто, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 33179 грн. та витрат, пов`язаних із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 грн., а тому в задоволенні даних вимог слід відмовити.

Outcome: partial