Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У жовтні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулися з позовом [PERSON] та [PERSON] до Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Свою позовну заяву обгрунтовували тим, що між [PERSON] та [PERSON], 10 вересня 2003 року укладено договір купівлі-продажу, згідно якого вона купила земельну ділянку та розташовані на них житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: Кременчуцький район, с. Кам'яні Потоки, вул. Космонавтів,55. Даний договір посвідчено у державного нотаріуса, а право власності на придбане майно зареєстровано в державному реєстрі 28.02.2005 року. Фактично придбання майна здійснювалось нею та її матір'ю - [PERSON]. Крім того, разом з продажем будинку та земельної ділянки під ним, [PERSON] продала їм і право на земельну частку (пай) розміром 3,97 га, передавши оригінал відповідного сертифікату серії ПЛ №0252410 від 08.04.1997 року. Угода з продажу права на земельну частку (пай) письмово оформлена не була у зв'язку з існуючою забороною на відчуження земель сільськогосподарського призначення і вони домовились про таке оформлення після зняття мораторію. Однак, 03.04.2010 року [PERSON] померла. З вересня 2003 року і по теперішній час [PERSON] та [PERSON] добросовісно, безперервно володіють та відкрито користуються земельним паєм, сплачують за нього земельний податок. Протягом всього часу з моменту передачі їм від [PERSON] сертифікату про право власності на земельну ділянку (пай), дана земельна ділянка не залишалась без користування та знаходилась постійно в експлуатації. На підставі викладеного позивачі просили суд ухвалити рішення, яким визнати: за [PERSON] за давністю користування право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальним розміром 3,87 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату серії ПЛ № 0252410 від 08.04.1997 року; за [PERSON] за давністю користування право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальним розміром 3,87 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифікату серії ПЛ № 0252410 від 08.04.1997 року. Позивач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились. На адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не зявився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 10 вересня 2003 року укладено договір купівлі-продажу серії ВАМ № 908099, згідно якого [PERSON] купила земельну ділянку та розташовані на них житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: Кременчуцький район, с. Кам'яні Потоки, вул. Космонавтів,55. Даний договір посвідчено у державного нотаріуса, а право власності на придбане майно зареєстровано в державному реєстрі 28.02.2005 року, згідно рішення про реєстрацію серії СВО № 248200. Фактично придбання майна здійснювалось [PERSON] та її матір'ю - [PERSON]. Крім того, разом з продажем будинку та земельної ділянки під ним, [PERSON] продала їм і право на земельну частку (пай) розміром 3,97 га, передавши оригінал відповідного сертифікату серії ПЛ №0252410 від 08.04.1997 року. Угода з продажу права на земельну частку (пай) письмово оформлена не була у зв'язку з існуючою забороною на відчуження земель сільськогосподарського призначення. 03.04.2010 року [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії ІІ-ОН № 516185, видане Відділом запису актів цивільного стану адміністрації муніципального утворення Тверської області «Калининський район». З вересня 2003 року і по теперішній час [PERSON] та [PERSON] добросовісно, безперервно володіють та відкрито користуються земельним паєм, сплачують за нього земельний податок. Таким чином, протягом всього часу з моменту передачі їм від [PERSON] сертифікату про право власності на земельну ділянку (пай), дана земельна ділянка не залишалась без користування та знаходилась постійно в експлуатації. Дані обставини зокрема підтверджуються актом депутата Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] від 08.08.16 року. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності до пункту 9 роз'яснень Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно п. 11 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав"№ 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з п. 14 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Викладене свідчить про те, що у відповідності до норм ч. 1 ст. 344 ЦКУ, з урахуванням норм п. 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦКУ,\~десятирічний строк давнісного володіння [PERSON] та [PERSON] починає свій перебіг з 10 вересня 2003 року та спливає 10 вересня 2013 року, який, на час подання цього позову, вже минув, що свідчить про виникнення у них законних підстав для набуття права власності за набувальною давністю.

Outcome: approved