Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

02.04.2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із заявою до [PERSON] (далі - відповідач), про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 09 червня 2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршилось, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2019 року, з цього часу проживають окремо один від одного, та спільним побутом не пов`язані. На теперішній час вона проживає з іншим чоловіком, з яким має намір одружитися, та від якого, [INFO] , народила сина - [PERSON] , якого було зареєстровано відповідно до заяви, про визнання батьківства. Тому вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. За таких обставин, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, і стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 19 травня 2021 року прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] ,про розірвання шлюбу, відкрито провадження у справі, та призначено до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження, на 09 год. 00 хв. 14 червня 2021 року Позивач - [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, проте, 08 червня 2021 року надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Відповідач - [PERSON] , в судове засідання, також, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 червня 2012 року виконавчим комітетом Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 04 травня 2017 року, актовий запис №02 від 09.06.2012 року ( а.с. 6). Від шлюбу подружжя має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 2012 року виконавчим комітетом Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 18 (а.с. 7). Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя тривалий час разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має. На теперішній час позивач проживає з іншим чоловіком, від якого народила дитину, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, та їх малолітній дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved