Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2015 року закрито кримінальне провадження щодо неповнолітнього [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в зв'язку з відмовою потерпілих від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що 24.12.2014 року неповнолітній [PERSON] перебуваючи в приміщенні коридору БНВО «Перша Білоцерківська гімназія -школа 1 ступеня» по вулиці Ярослава Мудрого,54, умисно спричинив неповнолітньому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця на лівій щоці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Крім того, неповнолітній [PERSON] умисно спричинив неповнолітньому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця на повіках правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілі [PERSON] та [PERSON] перебували з 24.12.2014 року по 30.12.2014 року на лікуванні в КЗ КОР «Київська дитяча лікарня № 2», згідно розрахунку витрати лікарні складають : на лікування [PERSON] 2107 грн.39 коп.; на лікування [PERSON] -2084 грн.94 коп., всього 4 192 грн.33 коп. Прокурор просив суд стягнути з [PERSON] та у разі відсутності у останнього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, з його законного представника - матері [PERSON] кошти, витрачені на лікування осіб, які потерпіли від злочину, в сумі 4192 грн. 33 коп. в дохід Київського обласного бюджету на рахунок № 35316006014380, код 02012898, МФО 821018 ГУ ДКСУ у Київській області. В суді помічник прокурора м. Білої Церкви Кукса М.А. позовні вимоги підтримала, але в зв'язку з відсутністю майна у неповнолітнього [PERSON], просила стягнути вказану вище суму коштів, витрачених на лікування осіб, які потерпіли від злочину, з [PERSON]. Представник Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі їх представника. Представник КЗ КОР «Київська дитяча лікарня № 2» в судовому засіданні підтримала позов прокурора. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснила, що у її неповнолітнього сина [PERSON] відсутнє будь-яке майно для відшкодування спричинених збитків, а тому не заперечувала, що відповідальність буде покладено на неї, але не погодилася з розміром витрат на лікування згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, оскільки вона оплатила лікування обох потерпілих в дитячій лікарні. Після оголошеної за клопотанням [PERSON] перерви в судовому засіданні, вона до суду не з'явилася, хоча була повідомлена про час розгляду справи належним чином під розписку, причини неявки суду невідомі. Неповнолітній [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про час розгляду справи належним чином, що підтвердила його законний представник [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що неповнолітній [PERSON] [INFO] 24.12.2014 року перебуваючи в приміщенні коридору БНВО «Перша Білоцерківська гімназія -школа 1 ступеня» по вулиці Ярослава Мудрого,54 в м. Білій Церкві, умисно спричинив неповнолітньому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця на лівій щоці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Крім того, неповнолітній [PERSON] умисно спричинив неповнолітньому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синця на повіках правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2015 року кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12014110030005652 від 24.12.2014 року щодо [PERSON], обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито у зв'язку з відмовою законних представників неповнолітніх потерпілих [PERSON] та [PERSON] від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні. Наведене стверджується копією вказаної ухвали суду. Судом також встановлено, що внаслідок одержаних тілесних ушкоджень потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» з 24.12.2014 року по 30.12.2014 року /6 ліжко-днів/, фактичні витрати лікарні за цей період становлять 2107 грн.39 коп.; потерпілий від злочину [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» з 24.12.2014 року по 30.12.2014 року /6 ліжко-днів/, фактичні витрати лікарні за цей період становлять 2084 грн.94 коп.; що слідує з довідок лікарні та калькуляції вартості одного ліжко-дня. Прокурор звертається до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача [PERSON] -законного представника неповнолітнього [PERSON] кошти, витрачені лікувальним закладом на лікування потерпілих в дохід Київського обласного бюджету в загальній сумі 4 192 грн.33 коп. За ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545 /зі змінами/. Як передбачено п.2 цього Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п.4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи /відомства/, якій належить заклад охорони здоров'я. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами /п.3 Порядку/. Аналогічні роз'яснення дані і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року за № 11 /зі змінами/ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат». Так, в п.6 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду зазначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, потерпілі [PERSON] та [PERSON] перебували на стаціонарному лікуванні саме з приводу тілесних ушкоджень, одержаних в результаті протиправних дій щодо них з боку неповнолітнього [PERSON], в зв'язку з чим останнього і було обвинувачено у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, але кримінальне провадження щодо нього закрито за нереабілітуючими обставинами, на що вказано вище в рішенні. Тобто, перебування потерпілих на лікуванні в даному випадку є наслідком злочинних дій [PERSON] Отже, згідно норм діючого законодавства неповнолітній [PERSON] зобов'язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в дохід відповідного бюджету. В п.1 наведеного вище Порядку зазначено, якщо злочин вчинено неповнолітньою особою або суспільно небезпечне діяння вчинено малолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 Цивільного Кодексу. Згідно з положеннями ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В судовому засіданні мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] не заперечувала того, що саме вона в даному випадку має нести відповідальність щодо відшкодування вказаних вище витрат закладу охорони здоров'я, оскільки у її неповнолітнього сина відсутнє взагалі будь-яке майно. Прокурор погодилася з цими твердженнями, вказавши на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження перевірявся майновий стан неповнолітнього [PERSON], у нього дійсно відсутнє майно для відшкодування збитків. А за ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно калькуляції лікувального закладу вартість одного ліжко-дня в грудні 2014 року становить 346 грн.51 коп., потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні 6 ліжко-днів, витрати дитячої лікарні за цей період становлять: 346,51 грн. х 6 днів =2079,06 грн. + 28,33 грн. -медикаменти, витрати на лікування =2107,39 грн.; потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні 6 ліжко-днів, витрати дитячої лікарні за цей період становлять: 346,51 грн. х 6 днів =2079,06 грн. + 5,88 грн. -медикаменти, витрати на лікування =2084,94 грн., всього 4 192 грн.33 коп. Представник КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» в суді пояснила, що до розрахунку включено фактичні витрати лікувального закладу на підставі первинних бухгалтерських документів за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Отже, з відповідача належить стягнути на користь КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня № 2» в дохід Київського обласного бюджету вказану суму коштів. Відповідач [PERSON] оспорюючи проведені лікувальним закладом розрахунки, жодних доказів для обґрунтування своїх заперечень та спростування розрахунків не надала, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі п.11 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" /в редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом/ від сплати судового збору звільняються органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді. А тому відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, ст.4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved