Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 грудня 2007 року [PERSON] 07 грудня 2007 року отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку; щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14 листопада 2013 року має заборгованість у розмірі 16893,54 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3546,01 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 6562,34 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 5742,64 гривень; штраф (фіксована частина) у розмірі 250,00 гривень; штраф (процентна складова) у розмірі 792,55 гривень. В зв'язку з вищевикладеним представник позивача, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16893,54 грн. за кредитним договором № б/н від 07 грудня 2007 року; судові витрати у розмірі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача - Колодій Ю.А. не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та пояснила, що Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК У країни, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, та якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Своїм підписом на Заяві б/н від 07 грудня 2007 року, Відповідач підтвердив, що ознайомлений та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), які йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг викладені на електронному сайті Банку у вільному доступі. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, Відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, шляхом підписання Заяви, та погодився, що разом вони складають кредитно-заставний договір. Відповідач не оскаржував у встановленому законом порядку Договір або окремі його положення. Крім того, в даному випадку Банком не видавався споживчий кредит за визначенням, викладеним в п.23 ст. 1 Закону У країни,."Про захист прав споживачів"- положення якого поширюються лише на цей вид кредиту, а не на інші кредитні пропозиції фінансових установ. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Договір, який був укладений між Банком та [PERSON] регулює відносини з надання карткового кредиту. Картка використовується для оплати за товари, перерахунку коштів на рахунок інших осіб, отримання готівки та інших фінансових операцій. Тобто, сторони не обумовлювали цільове призначення коштів як споживчий кредит, Банк, надаючи Відповідачу платіжну картку та відкриваючи по ній кредит, не обмежив його у виборі можливостей чи операцій на використання коштів, тому Закон України..»Про..захист прав споживачів» на ці правовідносини не поширюється. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п. 3.1.3. Правил користування платіжною карткою, які є невід'ємною частиною договору, по закінченні строку дії картки вона продовжується на новий строк якщо не надійшла заява від держателя картки про закриття картрахунку. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору,, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. З моменту укладання кредитного договору, ані Відповідач, ані банк до цього часу не заявили про намір його припинити. У свою чергу, Відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком. Враховуючи, що не одна із сторін не інформувала одна одну про завершення дії договору, договір на час звернення Банку до суду є діючим і тому строк позовної давності звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості Банком не пропущений, порушене право підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення заборгованості за кредитним договором в межах розміру заявлених вимог. В судове засідання, призначене на 05 березня 2014 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення відповідно до яких, 07 грудня 2007 року Відповідач, уклав із банком змішаний договір, який містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору (договору про кредитування банківського рахунку). Доказом укладання договорів с .заява відповідача від 07 грудня 2007 року про приєднання. Укладання такого договору відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ст.ст.207,633,634 ЦК України. Заява Відповідача про те, що Позивач пропустив строки позовної давності для звернення до суду є невірною, оскільки Відповідач неправильно визначає дату повернення кредиту. Такою датою є 02 березня .2013 року. Виходячи із дати повернення кредиту трирічний строк позовної давності закінчується 02 березня 2016 року. Строк повернення кредиту вираховується за допомогою двох базисів: сума отриманого кредиту+розмір мінімального платежу. Розмір щомісячного мінімального платежу за договором приєднання складає 7% від суми заборгованості відповідача. У розрахунку заборгованості за договором приєднання у графі «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» зазначений розмір мінімального платежу за кредитом (вираховується як різниця між сальдо минулого й наступного періоду). Також відповідачем не враховано, що з пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 1.2 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Строк лонгацій договору не обмежений. Пунктом. 3.1.3 Правил користування платіжною картою визначено, що при закінченні строку дії відповідна картка подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява клієнта про закриття картрахунку. а також при умові наявності коштів на картрахунку для сплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку й при виконанні інших умов подовження, передбачених договором. Таким чином, правоприпиняючою обставиною для договору від 07 грудня 2007 року є заява позичальника, що подана до банку, про закриття рахунку і припинення договору. Така заява відповідачем не подавалася, а відтак кредитний договір є чинним і на сьогодні. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. В судове засідання призначене на 20 лютого 2014 року надав письмові заперечення проти позову в яких вказує, що вважає що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 грудня 2007 року має бути відмовлено в повному обсязі з причин наведених нижче. В позовній заяві позивач мотивує позовні вимоги тим що між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір №б/н від 07 грудня 2007 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі З відсотків на місяць на суму залишку заборгованості. Однак відповідно до наданого до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 грудня 2007 року протягом дії договору відсотки за користування кредитом нараховувались з розрахунку 24 відсотки річних та у розмірі 48 відсотків річних на прострочену заборгованість що не відповідає умовам укладеного договору між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також виходячи з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 07.12.2007 року протягом дії договору також нараховувались комісії та пені та на думку позивача заборгованість за цією статтею складає 5742,64, однак в матеріалах справи відсутні будь які докази того що такі комісії та пені нараховувались правомірно. У зв'язку з наведеним вважає що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином не обґрунтовано. Також на виконання умов договору №б/н від 07.12.2007 року укладеного між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» йому була надана пластикова картка «Товари у розстрочку» № [NUMBER] з обмеженим певним строком дії. Оскільки пластикова картка була надана на підставі договору № б/н від 07.12.2007 року є інструментом без якого неможливе виконання договору, а саме неможливе вільне користування коштами в межах встановленого кредитного ліміту вважає, що зі спливом строку дії картки розпочався перебіг строку позовної давності. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, відповідно до договору № б/н від 07 грудня 2007 року, відповідач 07 грудня 2007 року отримав кредит у розмірі 4000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № 30.1.0.0/2-2014022432 від 21 лютого 2014 року картка № [NUMBER] має термін дії до 06/2010 року. Згідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою - картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 ЦК (ст. 260 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України). Строк позовної давності за договором № б/н від 07 грудня 2007 року почав обчислюватися, у відповідності до вимог ст. 253 ЦК України, з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, строк позовної давності встановлений в Умовах надання банківських послуг, починається з червня 2010 року та закінчується в червня 2013 року. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed