Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

01.12.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] « Про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини ». В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що з відповідачем він перебував в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2013 по 30.05.2016. Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає разом з відповідачем. Рішеннями Дзержинського райсуду м. Харкова від 30.05.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Рішеннями судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 07.09.2016 з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх сумісного малолітнього сина, які ним регулярно сплачуються. Він, як батько сумлінно виконує свої батьківські обов'язки, приймає участь в утриманні та вихованні сина. Однак, після розірвання шлюбу між ним та відповідачем почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина та його відвідуванні, відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. При таких обставинах позивач просить суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином, визначивши спосіб його участі у вихованні сина з урахуванням забезпечення інтересів дитини, а саме : дозволити спілкування батька з дитиною, без участі відповідача [PERSON], у нього вдома з ночівлями та в місцях загального перебування населення - на природі, спортивних, ігрових, музичних чи розважальних гуртках, секціях, школах - центрах, спортивних, культурно - розважальних закладах ( цирк, планетарій, театр, стадіон та інше ) тощо, в період щотижня - вівторок з 16 години ( забирати з дитячого садка чи школи ) по середу до 08 години 45 хвилин ( відводити до дитячого садка чи до школи ), у той же самий час з четверга на п'ятницю з 18 години суботи по 20 години неділі. Крім того, дозволити 14 днів на рік спільно відпочивати на території України та за кордоном, без супроводу матері. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, на які він посилається в своєї позовної заяві. При цьому позивач наголошував на тому, що у нього та колишньої дружини складися нормальні взаємовідносини з сином. Він регулярно спілкується з сином, як в присутності відповідача так і без такої, зустрічі з сином проходять у нього вдома. Відповідач не забороняє сину спілкуватись з ним, однак заперечує проти їх сумісного відпочинку, перебування у нього вдома з ночівлею. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі відповідного ордеру ( а.с.а.с. 126-а, 127 ), в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, з підстав, на які вони посилаються в своєму письмовому відзиву на позовну заяву. ( а.с.а.с. 67-71 ). При цьому відповідач наголошувала на тому, що жодним чином вона не чинить перешкод позивачу у спілкування та вихованні сина, так як останній, за попередньою домовленістю з нею має можливість спілкуватись з сином у визначений ними спосіб. Однак, приймаючи до уваги малолітній вік сина, вона заперечує проти сумісного відпочинку сина з позивачем та залишення його на ночівлю у відповідача, за її відсутності, у визначений позивачем спосіб. Вона згодна з висновком органу опіки та піклування в частині визначеного способу участі позивача у вихованні їх малолітнього сина. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив справу розглядати за його відсутності, надавши суду письмовий висновок органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі позивача у вихованні сина та спілкуванні з ним. ( а.с.а.с. 59, 60 ). Свідки [PERSON], яка перебуває з відповідачем у дружніх стосунках, [PERSON], яка є матір'ю відповідача. в судовому засіданні пояснили, що взаємовідносини між батьками та дитиною нормальні, батьки виконують свої батьківські обов'язки щодо їх малолітнього сина. Батько спілкується з сином. Суд заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.04.2013 по 30.05.2016. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає разом з відповідачем, що не заперечується у судовому засіданні сторонами. ( а.с. 7 ). Рішеннями Дзержинського райсуду м. Харкова від 30.05.2016 шлюб між сторонами було розірвано. ( а.с. 8 ). Рішеннями судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 07.09.2016 з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх сумісного малолітнього сина, які позивачем регулярно сплачуються, що також в судовому засіданні не заперечувалось сторонами. ( а.с.а.с. 9-10, 11-12, 13, 14, 15-16 ). У відповідності по ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки також зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки повинні поважати права дитини та її людську гідність. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною, а батько з яким проживає дитина не має право перешкоджати такому спілкуванню. Згідно до вимог ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органа опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. З висновку наданого органом опіки та піклування - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 222 від 06.04.2018 вбачається, що на підставі вивчення даних, які характеризують особи сторін, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним встановити порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON], а саме : перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 14 години до 18 години та щовівторка та щочетверга місяця з 18 години 30 хвилин до 20 години 30 хвилин у присутності матері дитини [PERSON] ( а.с.а.с. 60-61 ). Суд частково бере до уваги вказаний письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв'язання спору, який виник між сторонами, в частині визначення конкретного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини з наступних підстав. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. З вказаного висновку вбачається, що орган опіки і піклування дійшов до висновку про існування спору між сторонами щодо чинення перешкод відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини. Зазначений висновок органу опіки та піклування в частині встановлення запропонованого порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, є недостатньо обґрунтованим, так як не відповідає обставинам та доказам які були встановлені і досліджені в судовому засіданні, при розгляді вказаної цивільної справи по - суті. Так в судовому засіданні, як самі сторони по справі, так і допитані свідки наголошували на тому, що взаємовідносини між батьком та дитиною нормальні, батько виконує свої батьківські обов'язки щодо малолітнього сина та опікується за сином, не байдужий до його долі та подальших життєвих планів. При цьому, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про, те що позивач зловживає своїми батьківськими правами під час спілкування та виховання їх сумісного сина. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини. У судовому засіданні не встановлено жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку позивача, що здійснення ним своїх батьківських прав та обов'язків, форми та методи його виховання і спілкування з дитиною призвели до будь - яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Тому суд вважає що запропонований органом опіки та піклування час для участі позивача у вихованні сина недостатнім для нормального спілкування батька з дитиною, з урахуванням віку та стану здоров'я дитини, що є надмірним обмеженням участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. Також, як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існує відповідний спір щодо порядку спілкуванні з дитиною, зокрема позивач наполягає на спілкуванні з дитиною виключно без присутності відповідача, залишення сина у себе вдома в нічні часи доби, сумісного відпочинку по 14 діб на рік на території України та поза її територією. Суд вважає, що в зазначеної частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторона, що під час перебування дитини за місцем мешкання батька та залишення дитини протягом тривалого часу, мали місце захворювання дитини, а також отримання відповідної побутової травми. Враховуючи малолітній вік дитини, житлово - побутові умови позивача, який мешкає в однокімнатному житловому приміщенні, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, яка також має малолітню дитину, суд вважає передчасним визначення запропонованого позивачем порядку його участі у вихованні малолітнього сина. При цьому, суд зазначає, що сторони, з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. З врахуванням встановлених обставин та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав. В судовому засіданні позивач [PERSON] в разу задоволення його позовних вимог не наполягав на стягненні з відповідача на його користь понесених ним судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 150-155, 157, 159 СК України і

Outcome: partial