overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

01 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 29 липня 2005 року між сторонами Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 510 (а.с. 3), неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

01 квітня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 28.01.2012 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинені протягом року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.2-3). Позивач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 13). Відповідач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, прізвище просила не змінювати. (а.с.12). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 28.01.2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.01.2012 року, актовий запис 22 (а.с.4). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.0.2012 року, актовий запис 275 (а.с.5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

01 квітня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 05.10.1991 року, який зареєстрували у Слов'янському міськвідділі ЗАГС Донецької області, актовий запис №905, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з 2013 року, спору про розподіл майна та місце проживання дитини не мають, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила залишити прізвище [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 05.10.1991 року, [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстрували шлюб у Слов'янському міськвідділі ЗАГС Донецької області, актовий запис №905, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

01 квітня 2016 року позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 23.01.2010 року шлюбу, в якому вони не мають дітей, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 2014 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 27 квітня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

01 квітня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування вимог зазначала, що 20 червня 2014 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, в якому в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітного сина в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, однак позада суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився 18 жовтня 2000 року. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, матеріальну допомогу на утримання дитини в повному обсязі не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, стан здоровя дитини, стан здоровя відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі по 2000 грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

01 квітня 2016 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 12 квітня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В силу різності характерів подружнє життя не склалося, що призводило до частих сварок та суперечок. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як вони не можуть дійти згоди з приводу ведення спільного господарства, в зв'язку з чим постійно виникають конфлікти та суперечки. Вони вже рік проживають окремо, примирення є неможливим. Відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Ствердив, що з квітня 2015 року вони з позивачкою припинили подружні стосунки, заходів до примирення вживати не бажає. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2014 року, про що Афанасіївською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області внесено актовий запис про шлюб за №2 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4-5), які проживають разом з позивачкою (а.с.6). Спільне життя в сторін не склалося за не досягнення згоди щодо ведення спільного господарства, з квітня 2015 року сторони однією сім'єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися категорично не бажають. Спору про поділ спільного майна та місця проживання дітей між сторонами немає. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між ними не є можливим за категоричної позиції обох сторін про розірвання шлюбу, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй прізвища «[PERSON]». На підставі ст.88 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

01 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з відповідача щомісячно, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у громадянському шлюбі з відповідачем з 2007 року. 22.03.2013 року у них народився син [PERSON]. Наразі дитина перебуває на повному утриманні матері. При цьому відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно не заперечував, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ВЛ №307260 від 01.04.2013 року, актовий запис №05 (а.с. 7). Малолітній [PERSON] повністю перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідкою Світличненської сільської ради Золочівського району Харківської області від 01.07.2016 року (а.с.8). Визначаючи розмір аліментів у сумі 1/4 від усіх видів доходу відповідача, судом враховано положення ст. 182 СК України, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1228 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

01 квітня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2001 року, який за рішенням Куп'янського міськрайоного суду було розірвано 23 грудня 2013 р. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 03 листопада 2001 року, який за рішенням Куп'янського міськрайоного суду було розірвано 23 грудня 2013 р. ( а.с. 5). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 4). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

01 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що з 24 січня 2009 року перебуває з останньою у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин у серпні 2018 року, відтак, на думку позивача, їх сім`я не може бути збережена. Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року позов [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 11 год. 30 хв. 03 травня 2019 року / а.с.14 /. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року підготовче засідання у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України відкладено до 08 год. 00 хв. 31 травня 2019 року / а.с.23 /. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні на 23 липня 2019 року, яке у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці, було відкладено до 08 год. 00 хв. 15 серпня 2019 року, про що повідомлено сторони / а.с.33, 38-40 /. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність / а.с.18,19 /. Судова повістка, надіслана відповідачу [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання, була повернута на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній» / а.с.40 /. Окрім цього, відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України / а.с.38 /. Таким чином, у силу п.2 ч.7, п.4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, проте повторно у судове засідання не з`явилася, повідомлень про причини неявки та заяв не надала, клопотання про відкладення розгляду справи не заявила. Разом з цим, відповідач не скористалася й правом подати суду відзив. Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку на підставі наявних у ній доказів / а.с.41 /. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд,

Outcome: approved