Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», де третя особа [PERSON] , про визнання припиненим Договору поруки. В обґрунтування позову посилалася на те, що 26 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №МL-301/228/2008, відповідно до якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 57 400 шверцарських франків строком до 26 травня 2023 року. В забезпечення виконання кредитного договору 26 травня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-301/228/2008. 25.03.2013 ТОВ «ОТП Факторинг» надіслав на адресу позивачу досудовому вимогу про погашення заборгованості в повному обсязі, а отже в силу ст.1050 ЦК України змінив кінцевий термін виконання основного зобов`язання за кредитним договором №МL-301/228/2008 від 26.05.2008 та договором поруки №SR-301/228/2008 від 26.05.2008. За таких обставин, пояинаючи з 26.04.2013, Банк повинен був звернутися до неї, як поручителя, протягом строку встановленого ч.4 ст.559 ЦК України, що зроблено відповідачем не було. Таким чином, позивач вважає, що Договір поруки №SR-301/228/2008 від 26.05.2008, укладений між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» слід визнати припиненим. Ухвалою від 13 лютого 2020 року прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.29). Ухвалою суду від 25 червня 2020 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.123). 12 серпня 2020 року справа розглянута по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача Дрозд Р.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зокрема пояснив, що договір поруки укладений між Банком та [PERSON] не має строку виконання, а отже вимоги банку до поручителя врегульовано ч. 4 ст.559 ЦК України в редакції яка діяла на час укладання цього договору. Оскільки Банк змінив кінцевий строк виконання укладеного договору, у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України в редакції яка діяла на час укладання договору поруки, Банк не звернувся до поручителя, то поруку слід визнати припиненою. Третя особа [PERSON] пожав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач ТОВ «ОТП Факторинг України» подали заяву щодо розгляду справи за відсутності їх представника, підтримавши наданий письмовий відзив на позов (а.с.43-45). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-301/228/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 57400 швейцарських франків із встановленням плаваючої процентної ставки в розмірі 6,49 % річних + FIDR, із щомісячним погашенням заборгованості згідно з графіком та остаточним поверненням до 26 травня 2023 року. Згідно з пунктом 1.9.1 частини № 1 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових зобов`язань за цим договором. Зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати направлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). З метою належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань 26 травня 2008 року між банком і [PERSON] було укладено договір поруки № SR-301/228/2008, за умовами якого поручитель зобов`язалася перед банком нести солідарну з позичальником відповідальність за повне та своєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №ML-301/228/2008. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктами 1.2, 4.1, 4.2 договору поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань в повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. З огляду на викладене поручитель хоч і пов`язаний з боржником певними зобов`язальними відносинами, але є самостійним суб`єктом у відносинах з кредитором. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Водночас з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Такий правовий висновок наведений, зокрема у постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 6-1006цс16. Судом також встановлено, що згідно з пунктом 4 частини № 1 та пунктом 1.5.1 частини № 2 кредитного договору №ML-301/228/2008 його сторони передбачили, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів. Повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Тобто, крім встановлення строку дії кредитного договору, його сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Отже, в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Одночасно правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), від 20 червня 2018 року у справі №758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18), від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати. Вказані правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц (провадження № 14-644цс18). Судом встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» на адресу [PERSON] 09.07.2012, на адресу [PERSON] 25.03.2013 було направлено досудові вимоги про повне погашення своїх зобов`язань за кредитним договором №МL-301/228/2008 від 26 травня 2008 року та за договором поруки №SR-301/228/2008 від 26 травня 2008 року. Тобто Банк змінив кінцевий строк виконання основного зобов`язання. Заперечуючи проти позову, відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» доказів звернення із вимогами до поручителя у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України строк після зміни строку виконання основного зобов`язання, не надано. За встановлених обставин, оскільки банком було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом направлення боржнику та поручителю досудових вимог 09.07.2012 та 25.03.2013, порука [PERSON] за договором поруки від 26 травня 2008 року №SR-301/228/2008 є припиненою з підстав, передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь держави слід стягнути судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Outcome: partial