Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Полтавської області про поновлення строку для прийняття спадщини. Посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві та в уточненій позовній заяві позивач просила суд визнати пропуск строку для прийняття у спадщину гаражу шириною 2,85 метра, довжиною 6 метрів, висотою 2,30 метра з підвалом шириною 2,80 метра, довжиною З метра, висотою 2,10 метра, який розташований по [ADDRESS] - з поважної причини. Поновити строк для прийняття спадщини гаражу який розташований по [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Кременчуцької міської ради Полтавської області Сапицька Д.Є. в судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечувала. Третя особа - Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора в судове засідання не прибула про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надали суду заяви відповідно до яких просять суд справу слухати у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаю особливу увагу суду на той факт, що вона в жодному разі не здійснювала будь-яких дій, які можна розцінювати як відмову від прийняття спадщини. Натомість вона користувалася та продовжує користуватися цим гаражем. Надалі, згідно з відповіддю за вих. № 1988/02-14 від 21.06.2013 року з Першої Кременчуцької нотаріальної контори вона дізналася про те, що їй неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на гараж, у зв'язку з тим, що право власності на це майно не зареєстроване. Вказане було зазначене також і у довідці за вих. № 558 від 20.06.2013 року з Кременчуцького МБТІ. Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Судом достовірно встановлено, що позивачем 13.10.1962 року було укладено шлюб з гр. [PERSON] згідно з Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], яке було видане Кременчуцьким міським ЗАГСом. У Свідоцтві було зазначено її дівоче прізвище [PERSON]. Після укладання шлюбу її прізвище змінилося на [PERSON]. Вона спільно зі своїм чоловіком мешкала за адресою: [ADDRESS]. Надалі, її чоловік [INFO] помер у віці 72-х років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.05.2011р., виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Під час шлюбу вона спільно зі своїм чоловіком володіла і користувалася гаражем [ADDRESS], де вона мешкає до теперішнього часу. Її чоловік самостійно утримував гараж та земельну ділянку, на якій розміщений гараж, у належному стані. Ключі від гаражу, а також документи на гараж знаходилися безпосередньо у її чоловіка. Протягом спільного подружнього життя чоловік їй не повідомляв про правові підстави володіння і користування вище зазначеним гаражем, їй було лише відомо про те, що це є «їхнім» гаражем. Після смерті чоловіка, вона так само продовжувала і продовжує користуватися ним оскільки в ньому знаходяться її власні речі. Випадково, 18.06.2013 року позивач знайшла Рішення Кременчуцької міської ради народних депутатів №152 від 26.02.1981 року, яким було дозволено гр. [PERSON] передати земельну ділянку і продати збудований на ній гараж по [ADDRESS] її покійному чоловіку - [PERSON] і в подальшому рахувати його власником цього гаражу. Разом з вище зазначеним Рішенням я знайшла проект розбивки гаражу та схему розміщення гаражів індивідуального користування в зеленій зоні Автозаводу. Після смерті чоловіка вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.03.2012 року. Згідно з цим Свідоцтвом вона успадкувала все рухоме та нерухоме майно, права та обов'язки покійного гр. [PERSON]. У самому свідоцтві про спадщину за законом було зазначено лише те майно, про яке їй було відоме і яке було належним чином зареєстровано у відповідних органах ще її покійним чоловіком. Разом з тим вона успадкувала і право на гараж [ADDRESS]. Вчасно прийняти спадщину позивач не змогла, оскільки вона не мала правовстановлюючих документів на цей гараж, була юридично не обізнана про порядок та строки прийняття спадщини, а також не знала взагалі, що необхідно переоформлювати правовстановлюючі документи на наш гараж. В свою чергу її покійний чоловік у встановлений законом спосіб не здійснив належне оформлення права власності на вище зазначений гараж безпосередньо на себе. Саме тому у Свідоцтві про право на спадщину від 13.03.2012 р. і відсутнє зазначення цього гаражу, яке вона успадкувала за законом. Але у відповідності до загальних принципів спадкування за законом, та у відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З метою підготовки відповідних документів до державної реєстрації я звернулась повторно до КП "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради". Відповіддю з КП "КМБТІ" за №61/2885 від 26.09.2013 року йому було відмовлено в проведенні технічної інвентаризації, оскільки необхідно пред'явити правовстановлюючий документ на гараж, якого у неї не має. Натомість архівний відділ виконкому Кременчуцької міської ради своєю відповіддю №41-113/01-27 від 23.09.2013 року підтвердив наявність рішення Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області №152 від 26.02.1981 року про дозвіл придбати вказаний гараж моїм покійним чоловіком [PERSON]. Для з'ясування вартості вищезазначеного гаражу позивач звернулась із заявою до Торгово-Промислової Палати України її Кременчуцького відділення Полтавської ТПП. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження №П-362 від 09.10.2013 року були встановлені розміри будівлі гаражу та його вартість, яка склала на момент проведення дослідження - 17369 гривень. За таких обставин, на підставі наведених доказів, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved