Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Генеральною угодою від 04 травня 2016 року у розмірі 26673 грн. 52 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04 травня 2016 року між ним та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку у розмірі 28766 грн. 86 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов"язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 червня 2017 року становить 26673 грн. 52 коп. та яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23927 грн. 94 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2494 грн. 47 коп., заборгованості за пенею та комісією - 251 грн. 11 коп. На неодноразові звернення до відповідача з пропозиціями про добровільне погашення заборгованості, остання не реагує. Разом з позовом представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просив ухвалити рішення у заочному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2017 року заяву було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 серпня 2017 року. 09 лютого 2018 року відповідач надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. 04 травня 2016 року між позивачем та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку у розмірі 28766 грн. 86 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки (а.с.6). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.23 зворот). Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.3 та Правил надання банківських послуг (а.с.23 зворот). Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.18). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 11 червня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 26673 грн. 52 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23927 грн. 94 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2494 грн. 47 коп., заборгованості за пенею та комісією - 251 грн. 11 коп. (а.с.4). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 07 липня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 18646 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18344 грн. 46 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 301 грн. 56 коп. (а.с.67). З наданої відповідачем довідки ПАТ КБ "Приватбанк" від 08 лютого 2018 року та з детального розрахунку руху коштів за період з 04 травня 2016 року по 07 грудня 2017 року встановлено, що відповідач здійснювала оплати на погашення заборгованості за Генеральною угодою від 04 травня 2016 року: 12 червня 2017 року у розмірі 700 грн.; 20 червня 2017 року у розмірі 2000 грн., 24 червня 2017 року у розмірі 1000 грн.; 26 червня 2017 року у розмірі 1000 грн., 28 червня 2017 року у розмірі 100 грн.; 28 червня 2017 року у розмірі 900 грн.; 30 червня 2017 року у розмірі 1000 грн.; 02 липня 2017 року у розмірі 700 грн., 03 липня 2017 року у розмірі 450 грн.; 25 липня 2017 року у розмірі 1052 грн.; 23 серпня 2017 року у розмірі 1060 грн.; 20 вересня 2017 року у розмірі 1070 грн.; 08 жовтня 2017 року у розмірі 1070 грн.; 06 листопада 2017 року у розмірі 1070 грн.; 07 грудня 2017 року у розмірі 1070 грн.; 19 січня 2018 року у розмірі 508 грн.; 24 січня 2018 року у розмірі 555 грн.; 07 лютого 2018 року у розмірі 500 грн. Всього відповідачем на погашення заборгованості було сплачено 15805 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог +ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до вимог ст.617 ЦК України. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Аналізуючи наведені вище докази та норми закону в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що оскільки відповідачем були порушені його зобов"язання перед позивачем, то з нього на користь позивача підлягає стягненню виникла заборгованість за Генральною угодою від 04 травня 2016 року, яка виникла станом на 11 червня 2017 року, з урахуванням суми оплати на погашення заборгованості у розмірі 15805 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Генеральною угодою від 04 травня 2016 року у розмірі 10868 грн. 52 коп. (26673 грн. 52 коп. - 15805 грн.) Згідно платіжного доручення №PROM6B2470 від 16 червня 2017 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 651 грн.94 коп. (10868 грн. 52 коп. : 26673 грн. 52 коп. х 1600 грн.) На підставі вищевикладеного ст.ст.11, 509, 526, 610, 611, 617, 1054 ЦК України,

Outcome: approved