Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

У листопаді 2017 року Банк через свого представника за довіреністю від 31 серпня 2017 року №8332-К-Н-О /ас 34/ Савіхіну Анастасію Миколаївну звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON],57 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1600 грн. На обґрунтування позову Банк зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт / далі - Генеральна угода/ б/н від 05.12.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 6361,90 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов угоди, свої зобов'язання не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, та допустив утворення заборгованості, яка станом на 22 жовтня 2017 року становить загальною сумою 13088,57 грн, і складається з: 5261,91 грн - заборгованості за кредитом; 1,54 грн - по процентам за користування кредитом; 6735,04 грн - за пенею та комісією, 1090,08 грн - штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, і у добровільному порядку не погашена. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /ас 3/. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, повідомлений належним чином / ас 53-55/, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 211, 223, 247,280 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 05 грудня 2014 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № SAMDN5200008241540 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт, за якою банк надав позичальнику [PERSON] строковий кредит в сумі 6361,91 грн на строк 06 місяців, з 05.12.2014 по 30.06.2015 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6361,91 грн в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,001 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки /копії ас 8/. Згідно пункту 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 6361,91 грн. на строк 6 місяців, з 05.12.2014 по 30.06.2015 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі у сумі 6361,91 грн, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплату процентів у розмірі 0,001% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зазначеного у заяві, Умовах і правилах строків. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1060,32 грн, для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.06.2015 р. Згідно п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості зазначених у цій угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, зобов'язання, строк яких не настав. Сторони домовились, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1090,08 грн. Згідно п.2.10 зазначеної угоди, позичальник поручає банку без додаткової угоди перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 450,00 грн на любий відкритий у банку рахунок. Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язанняза Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому угодою, разом з цим відповідач належним чином умови не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 22 жовтня 2017 року у розмірі 13088 грн 57 коп. з якої: 5261,91 грн - заборгованість за кредитом; 1,54 грн - по процентам за користування кредитом; 6735,04 грн - за пенею та комісією; 1090,08 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно положень статей 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/ за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами першою та другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 81, 84 ЦПК України, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, штрафом, оскільки його розмір чітко встановлений договором, а тому його нарахування не викликає сумнівів, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим та обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Вимога про стягнення з відповідача пені та комісії в розмірі 6735,04 грн задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. При вирішенні питання про стягнення одного із видів неустойки, суд виходить з того, що в розрахунку заборгованості в одній колонці зазначена сума комісії та пені. Однак із розрахунку не вбачається за яку кількість днів розрахована пеня, скільки в цій сумі саме пені, а скільки комісії. Враховуючи, що представник позивача в судове засідання не з'явився, а тому суд вважає, що саме пеня зазначена в даній колонкі, та не підлягає стягненню з відповідача. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням статті 61 Конституції, а тому вимога Банку про стягнення пені не підлягає задоволенню. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд, знаходить позов таким, що підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 6353 грн 53 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.12.2014, яка складається з: 5261,91 грн - заборгованість за кредитом; 1,54 грн - по процентам за користування кредитом,1090,08 - штраф відповідно п.2.2. Генеральної угоди. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно до Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 768 грн 00 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог /48 % від 1600 грн/.

Outcome: partial