Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом , яким після остаточних своїх вимог просить : - визнати незаконним та скасувати п. 162 рішення Кіровоградської міської ради №112 від 26.09.2006 р.; -визнати незаконним та скасувати п. 4.121 рішення Кіровоградської міської ради №405 від 28.12.2007 р.; -визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Кіровоградської міської ради за №1181 від 28.07.2008 р. ; -визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Кіровоградської міської ради № 226 від 09.02.2009 р.; -визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно -на нежиле приміщення, загальною площею 271,0 кв.м. за адресою: м. Кіровоград, просп. Правди, 3, корп. 1, від 11.03.2009 року , видане Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради та зареєстроване на імя [PERSON], в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Обласним комунальним підприємством Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації від 12.03.2009 року, номер запису 10 в книзі 1; -визнати недійсним договір дарування нежилого приміщення, загальною площею 271,0 кв.м. за адресою: м. Кіровоград, просп. Правди, 3, корп. 1, від 20.01.2011 року (серія ВРЕ № 177812), посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], складений гр. [PERSON] на користь гр. [PERSON]; - стягнути із [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати у вигляді судового збору та витрат, пов'язаних з проведенням будівельно-технічного дослідження (т.2 а.с. 198-207). В судовому засіданні позивач, її представник заявлені вимоги підтримали повністю, просили задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з»явилась, повідомлялась належно, заяв на відкладення розгляду справи чи заперечень на позов не подавала ( т.2 а.с. 218). Відповідач - Кіровоградська міська рада, та залучений за клопотанням позивача співвідповідач Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, їх представники в судове засідання також не з»явились, повідомлялись, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності (т . 2 а.с. 219-220 ) . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] повідомлялась належно( т.2 а.с.217). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог, з наступного. Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Способи захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу. З»ясовано, що позивачка є одним із співвласників багатоповерхового будинку і власником квартири за № 51, в цьому будинку, який розташований за адресою: м. Кіровоград, просп. Правди, 3, корп. 1. 20.01.2011 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір дарування нежилого приміщення, на умовах викладених у цьому договорі , дарувальник гр. [PERSON] передає у власність обдаровуваної гр. [PERSON] безоплатно нежиле приміщення загальною площею 271, 0 кв. м., що знаходиться в м. Кіровограді, на просп. Правди, під номером № 3, корп. № 1. Нежитлове приміщення було добудоване гр. [PERSON] до існуючого магазину «Світ меблів», який розташований, в цьому багатоповерховому житловому будинку у м. Кіровограді по просп. Правди, 3, корп. 1. В 2011 році гр. [PERSON], померла. При цьому, як приватний підприємець [PERSON] звернулася до Кіровоградської міської ради із заявою з питання розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Кіровоградської міської радою розглянуто дану заяву і рішенням № 112 від 26.09.2006 року було погоджено згоду на розроблення проекту землеустрою. Крім того, пунктом 4.121 рішення Кіровоградської міської ради № 405 від 28.12.2007 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення ФОП [PERSON] в оренду терміном на 5 років земельної ділянки площею 0, 017 га по просп. Правди, 3 корп. 1. Разом з тим, на початку 2008 року гр. [PERSON] за відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій планувалось будівництво прибудови, в порушення вимог ст. 125 ЗК України (в редакції чинній на 2008 рік) приступила до використання земельної ділянки. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. 14.12.2007 року інспекцією держархбудконтролю Кіровоградської міської ради в порушення п. 2.1. Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 р. № 273, надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва добудови до магазину «Світ меблів» за адресою: м. Кіровоград, просп. Правди, 3, корп. 1 (замовник [PERSON]І.) без документа, який засвідчує право власності чи користування забудовника (замовника) земельною ділянкою, на якій ведеться будівництво добудови до магазину. 27.06.2008 року наказом № 99 державної архітектурної - будівельної інспекції скасовано дозвіл від 14.12.2007 р. № 106. Факт протиправного зайняття та утримання земельної ділянки підтверджується відповідями інспекції ДАБК на скарги та заяви позивача, в яких вказується, що було проведено перевірку і виявлені порушення чинного законодавства у сфері містобудування, гр. [PERSON] направлено припис. Крім того, рішення Кіровоградської міської ради № 112 від 26.09.2006 року та пункт 4.121 рішення Кіровоградської міської ради № 405 від 28.12.2007 року є незаконними та такими, що суперечать чинному законодавству, зокрема нормам Цивільного кодексу України, що регулюють право власності на приміщення загального користування, опорні конструкції, а також споруди, будівлі у багатоквартирному житловому будинку. Рішення міської ради прийняті без врахування всіх обставин щодо статусу земельної ділянки, яка передана в оренду, зокрема, того факту, що на цій земельній ділянці розташований житловий багатоповерховий будинок та з огляду на те, що воно було прийнято за відсутності згоди співвласників допоміжних приміщень будинку по вказаній адресі, що є порушенням ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 358 ЦК України, п. 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно статті 23 Закону України "Про планування і забудову територій", зазначається, що забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств. Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд. Відповідно до поданого на затвердження міській раді проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] в оренду терміном на п'ять років під розміщення добудови по вказаній адресі площею 0, 175 га даним проектом з посиланням на ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України, ст. ст. 5, 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено відвести земельну ділянку за вказаною площею за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі, до яких дана земельна ділянка не відноситься. Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин . Порядок надання земельних ділянок державної та комунальної власності у користування, визначений ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. Згідно зі ст. 50 наведеного Закону у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Питання планування, забудови та іншого використання територій населених пунктів на момент вирішення спору врегульований Законом України «Про планування і забудову територій», відповідно до ст.3 якого планування територій здійснюється відповідними органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань забудови та іншого використання територій, вибору, вилучення (викупу) і надання земельних ділянок для містобудівних потреб приймаються в межах, визначених законом відповідно до містобудівної документації за погодженням із спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону відповідно до генеральних планів населених пунктів міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, в том числі, вирішують питання щодо розташування та проектування нового будівництва, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок, надання дозволу на будівництво об'єктів містобудування; вирішують інші питання. Статтею 23 Закону України "Про планування і забудову територій", встановлено, що забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств. Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно із законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюється з урахуванням інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд. Таким чином, рішення міської ради щодо надання земельної ділянки в оренду для будівництва об'єкта має відповідати законодавству в галузі містобудування та наявній містобудівній документації. Спірна земельна ділянка знаходиться під багатоповерховим житловим будинком і є його прибудинковою територією. Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, що власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир та управління ними власники квартир (будинків) можуть створювати товариства або об'єднання індивідуальних власників квартир і будинків. Користування закріпленою за приватизованим будинком при будинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним кодексом України. Згідно зі ст. 42 Земельного кодексу України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Тому , враховуючи зазначені норми права, вважаю, що при вирішенні питання передачі в оренду земельної ділянки під розміщення добудови, яка розташована під багатоповерховим житловим будинком та на прибудинковій території, Кіровоградською міською радою вище зазначене не враховано, внаслідок чого вказані рішення є незаконними, а відтак підлягають скасуванню. Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.02.2014 р. було визнано незаконним та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 24.04.2013 р. № 1675, а рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.04.2014 р. було визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 27.02.2013 р. № 13 для розміщення добудови по просп. Правди, 3, корп. 1, загальною площею 0, 0175 га. Також з»ясовано, що рішенням виконкому Кіровоградської міської ради від 28.07.2008 року за № 1181, затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію добудови до магазину по просп. Правди, 3, корпус 1 (т.1 а.с. 23). Проте, спірне рішення прийнято з порушенням ст. 19 Конституції України, а саме оскільки будівництво здійснювалось на земельній ділянці за відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій [PERSON] здійснила будівництво добудови не маючи правовстановлюючих документів на землю, без належно оформленого дозволу та належно затвердженого проекту будівництва і АПЗ, без отримання від співвласників письмових погоджень . Відповідно до ст. 376 ЦК України (в редакції на час здійснення прибудови) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи зазначене, виконком Кіровоградської міської ради не мав права приймати рішення, яким затвердив акт введення в експлуатацію даного об'єкту та прийняв в подальшому рішення за № 226 від 09.02.2009 року про оформлення права власності на нежитлове приміщення за [PERSON], в такий спосіб порушивши право позивача на належне користування її квартирою, допоміжними приміщеннями та прибудинковою земельною ділянкою. Судом також з»ясовано, що існує порушення прав позивача самочинним будівництво, а саме: здійснено будівництво прибудови з порушенням державних будівельних норм п. 2.54 ДБН В.2.2-15-2005, рівень покрівлі прибудови перевищує позначку підлоги вище розташованого житлового приміщення позивачки, покрівлею прибудови гр. [PERSON] незаконно захопила частину балкону, що включено до складу вище розташованої квартири, що є її приватною власністю . Крім того,нахил даху на вказаній прибудові відсутній, тому дощові води попадають на стіни кухні та балкону. Роботи по улаштуванню рулонної покрівлі виконані з порушенням вимог ДБН В.2.6.-14-97 «Покриття будинків і споруд», зокрема, незначний ухил покрівлі та наявні дефекти /горбистість/ не забезпечують належне відведення атмосферних опадів, /допустимий ухил для даної покрівлі становить 10-25% або 5.5 14%, здійснене примикання рулонної покрівлі до площини зовнішньої стіни виконано з порушенням норм державних будівельних норм та технології виконання. Крім того, порушився фасад будинку, на даху добудови постійно накопичується сміття, порушилася безпека квартири позивачки, так як одразу полегшувалось проникнення до її квартири сторонніх осіб через цю добудову. Згідно ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Узагальнень ВСУ від 24.11.2008 р. «Щодо практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним у відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України може бути пред'явлена заінтересованою стороною, права якої вже були порушені на момент звернення до суду. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, оскільки дарування нежитлового приміщення відбулось на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке 19.01.2011 р. в обласному комунальному підприємстві «КО ОБТІ» було зареєстроване за гр. [PERSON] право власності на вищезазначений об'єкт, яке є незаконним в силу того, що видане на підставі незаконного рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 09.02.2009 р. за № 226, у зв'язку з тим, що гр. [PERSON] здійснила самочинне будівництво відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України вона не набуває право власності на даний об'єкт, то відповідно до ст. 658 ЦК України, вона не мала право його відчужувати, адже за ч.1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не породжує юридичних наслідків, тобто і права власності. У зв'язку з цим , самочинне будівництво не є об'єктом цивільного права і не може бути предметом цивільно-правового договору, тобто договір дарування, предметом якого є об'єкт самочинного будівництва, суперечить закону. Таким чином, оскаржуваний договір дарування є недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, так як при його укладанні порушені вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 1 ст. 658 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тобто, на момент укладення договору дарувальник не мав права розпоряджатись цим майном, зокрема [PERSON] не мала права укладати договір дарування. Відповідно до ст. 330, ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було придбано безоплатно у особи, що не має права його відчужувати то набувач не набуває права власності на це майно. Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що в разі, якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про визнання його недійсним. Оскільки , згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а гр. [PERSON] та [PERSON] неправомірно зареєстрували право власності на вказаний об'єкт, то відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, з аналізу вище вказаних норм права випливає, що записи про право власності скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Згідно ст.88 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму - 2 293,20 грн. та витрати пов'язані з проведенням будівельно-технічного дослідження в розмірі -5 000 ,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved