Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким належний їй на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] , заповіла своєму сину [PERSON] . [PERSON] був одиноким, помер [INFO] , спадкова справа до майна померлого не заводилась. Також після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на земельну частку (пай) розміром 3,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Войківське» на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату серії КВ № 0109378, виданого на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації № 196 від 03 червня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 377 від 21.07.1997 року. Сертифікат було втрачено, про що розміщено оголошення у пресі. Спадщину за законом в вигляді права на земельну частку пай прийняв своїми фактичними діями її син, батько позивачки - [PERSON] . Свої спадкові права [PERSON] не оформив та помер [INFO] . Спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняла позивачка, інші спадкоємці першої черги за законом - дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), у зв`язку із ненаданням оригіналу Сертифікату. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивачка не має можливості, тому представник позивачки просить суд визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), а також не стягувати з відповідачів судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, відповідачі позовні вимоги визнали повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачами, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Обставини, викладені в позові підтверджуються наступним. Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що [PERSON] згідно Сертифікату серії КВ № 0109378 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Войківське» на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області. Сертифікат виданий на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації № 196 від 03 червня 1997 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 377 від 21.07.1997 року. Вказаний Сертифікат був втрачений (копія витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Войківське» - а.с.22, довідка Войтівської сільської ради - а.с.48, викопіювання із схеми поділу земель - а.с.49, копія оголошення в газеті «Панорама» - а.с.47). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення передбачені п. 17 Перехідних положень ЗК України (Розділ Х). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] , та спадщина за законом на право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0109378. Спадкоємцем за заповітом майна у вигляді житлового будинку є її син [PERSON] , який помер [INFO] та спадкоємці після його смерті спадщину не приймали. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Спадкоємцем за законом права на земельну частку (пай) є інший син померлої, батько позивачки - [PERSON] , який спадщину прийняв своїми фактичними діями, що виразились у користуванні речами померлої. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (копії свідоцтв про смерть -а.с.9,11, копія заповіту - а.с.12, довідка Войтівської сільської ради - а.с.19, інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.36,38,39,41) На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] чинним був ЦК УРСР 1963 року, тому саме норми зазначеного Кодексу підлягають до застосування до даних спадкових правовідносин, зокрема в частині визначення порядку прийняття спадщини та визначення належності до спадкоємців. В силу ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України передбачено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 8 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачці [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцям першої черги за законом, відкрилась спадщина, зокрема і на право на земельну частку (пай). Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Інші спадкоємці - відповідачі у справі від прийняття спадщини відмовились. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (копія свідоцтва про смерть - а.с.10, копії свідоцтв про народження - а.с.13,17, копія свідоцтва про укладення шлюбу - а.с.16, довідка Войтівської сільської ради - а.с.18, копія погосподарської книги - а.с.20-21, заяви про відмову від спадщини - а.с.24,25, інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.37,40). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу положення ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачці було відмовлено державним нотаріусом Згурівської державної нотаріальної контори Саркісян Л.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв"язку з ненаданням правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) - Сертифікату (нотаріальна відмова - а.с.5). Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N 7 передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 визначено, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом померлого [INFO] [PERSON] . Позивачка спадщину прийняла, інші спадкоємці, відповідачі [PERSON] , [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 3,99 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Войківське» на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області, згідно Сертифікату серії КВ № 0109378. На даний час Сертифікат втрачено. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах через відсутність правовстановлюючого документу - Сертифікату серії КВ № 0109378, а тому її порушені спадкові права підлягають судовому захисту. Суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серії КВ № 0109378. Не застосовувати до відповідача Войтівської сільської ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачкою судові витрати залишити за нею. Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 628,60 грн.

Outcome: approved