Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачі по справі не є його родичами та зареєстровані за його адресою, оскільки є тимчасово переміщеними особами з непідконтрольній Україні території. На особисте прохання [PERSON] він тимчасово зробив їй та її дітям реєстрацію доки відповідачка не знайде житло та не перереєструється. Відповідачі не проживають у належному йому будинку багато років, їх місцезнаходження йому не відомо. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом у зв'язку з їх відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не подали. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку [NUMBER] по [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 липня 1986 року, зареєстрованому в виконкомі Лисівської с/р за № 524 від 26.07.1986 р. (а.с.10). Право власності житлового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] зареєстровано за позивачем в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 17 лютого 1987 року, та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим номером 19 (а.с.7). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в житловому будинку [NUMBER] по [ADDRESS] з листопада 2013 року по теперішній час фактично не проживають (а.с.6). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідачів в місці їх постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Лисівської сільської ради Донецької області від 14 грудня 2017 року, згідно якої за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але не проживають з листопада 2013 року (а.с.6). За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачами, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно п. 2 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на повнолітніх відповідачів. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.405 ЦК України,

Outcome: approved