Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

У жовтні 2020 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та про розірвання шлюбу. Згідно з позовною заявою, позивач просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.1993 року між позивачем та відповідачів було укладено шлюб, який зареєстрований Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених, та зроблено відповідний актовий запис №2555, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , у шлюбі у сторін народилася двоє дітей: - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . При цьому позивач, зазначає, що сторони припинили фактичні шлюбні і сім`я припинила своє існування. Разом з тим, позивач зазначає, що донька [PERSON] та син [PERSON] знаходяться на повному утриманні позивача, та остання самостійно забезпечує потреби дітей. Крім того, позивач вказує, що відповідач належним чином не виконує свій батьківський обов`язок щодо дітей. Не надає належної матеріальної допомоги дітям, не займається їх вихованням, зовсім не цікавиться їх життя, не піклується про здоров`я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток. Не забезпечує здобуття дітьми освіти, не готує дітей до самостійного життя та не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей. У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою суду від 23.10.2020 року виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (передавши в цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).В межах справи №761/34046/20 залишено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.10.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. 03.12.2020 року до суду надійшов зустрічний позов позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Згідно з якого позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом, аліменти на користь позивача на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Зустрічний позов обґрунтований тим, що 28.08.1993 року між позивачем та відповідачів було укладено шлюб, який зареєстрований Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених, та зроблено відповідний актовий запис №2555, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивач за зустрічним позовом зазначає, що [INFO] народилась спільна донька позивача та відповідача - [PERSON] . При цьому зазначає, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені протягом тривалого часу, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим. Крім того, вказує, що донька проживає разом із ним, та знаходиться повністю на його утриманні. У зв`язку з зазначеним, [PERSON] звернувся до суду з цим зустрічним позовом, який просить прийняти та задовольнити. 03.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] . У відзиві відповідач частково дублює обставини викладені у зустрічній позовній заяві. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.12.2020 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити по справі підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2021 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги по первісному позову підтримала у зустрічному позові просила відмовити. При цьому зазначила, що син [PERSON] проживає з матір`ю, а донька [PERSON] з липня 2020 року з батько та перебуває на його утриманні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Представник позивача просив відмовити в задоволенні первісного позову та просив задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення сторони позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.11) та малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.01.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1993 року що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених (а.с. 10). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що сторонами не досягнуто згоди про сплату аліменти на утримання дітей, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Відомостей про доходи відповідача матеріали справи не містять. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривня. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Проте, в судому засідання встановлено, що син [PERSON] [INFO] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а донька [PERSON] , [INFO] проживає з батьком і перебуває на його утриманні. Таким чином позивачем не доведено підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] , оскільки остання постійно проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Таки чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840, 80 грн. Щодо вимог зустрічної позовної заяви то слід зазначити наступне. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.11) та малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.01.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1993 року що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених (а.с. 10). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач за зустрічним позовом, як на підставу для його задоволення, вказував що відповідач за зустрічним позовом не бере участі у вихованні та утриманні дитини, хоча вказаний обов`язок у відповідача за зустрічним позовом, як матері передбачений ст. 180 СК України. Відомостей про доходи відповідача за зустрічним позовом матеріали справи не містять. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача [PERSON] можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дочки, так і те, що вона є непрацездатною особою, останньою до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривня. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Проте, в судому засідання встановлено, що син [PERSON] [INFO] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, а донька [PERSON] , [INFO] проживає з батьком і перебуває на його утриманні. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено жодними належними та допустимими доказами можливість стягнення з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки відсутні в матеріалах справи докази, які б підтверджували дохід відповідача. Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Таки чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. В порядку, визначеному 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840, 80 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial