Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

01.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на жилий будинок з господарськими спорудами. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, визнав його повністю. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається у тому числі і з жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого у [ADDRESS] (а.с.16,27). Єдиними спадкоємцями після смерті спадкодавця являються позивач та відповідач, які своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини(а.с.10-15). Однак зареєструвати своє право на спірний жилий будинок позивач позбавлений можливості бо при реєстрації вказаних прав було встановлено, що при проведенні інвентаризації та виготовлення технічної документації в реєстраційних книгах КП «БТІ» неодноразово у зв»язку з перейменуванням вулиць змінювалися адреси розташування спадкового майна - замість «[ADDRESS]»(адреса зазначена в договорі на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою № [NUMBER] від 17.03.1954 року, зареєстрованого в КП «БТІ» 24.01.1956 року, було вказано «[ADDRESS]»(А.С.20,22-24,27). Саме тому постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори від 22.02.2014 року позивачу відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця(а.с.18). Однак виправити вказану описку в даний момент не взмозі ні КП «БТІ» м. Слов»янськ ні державна реєстраційна служба Краснолиманського міського управління юстиції у зв»язку з тим, що відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Між тим, надані позивачем докази свідчать про те, що спірний жилий будинок фактично знаходиться по [ADDRESS], що підтверджено в судовому засіданні поясненнями сторін, свідків, актом органу місцевого самоврядування від 19.02.2014 року(а.с.28). Тобто судом встановлено, що позивач в результаті помилок, допущених при перейменування вулиць органом місцевого самоврядування, позбавлений можливості у позасудовому порядку зареєструвати право власності на належне йому нерухоме майно, у зв'язку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права. Між тим Конституція України в статті 41 гарантує кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Той факт, що спірний житловий будинок належав [PERSON] і розташований по [ADDRESS], підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до ст.ст.1258,1267 ЦК України, враховуючи те, що єдиними спадкоємцями на спадкове майно, являються сторони, їх частки у спадщині являються рівними, тобто по 1/2 частині такої кожному. Тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню бо право власності саме на спірний, а не на інший житловий будинок перейшло до позивача відповідно до закону.

Outcome: approved