Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що їх спільна дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 500 грн., мотивуючи тим, що ніде не працює і не має сталого заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Подружжя разом не проживає, син проживає спільно з позивачкою окремо від відповідача, що підтверджується довідками про склад сім'ї. Домовленості про утримання спільної дитини сторони не досягли. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, або будь-яких доказів на спростування доводів позивачки в частині стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суду надано не було. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи не існує. Відповідач є здоровою молодою особою 27 років; постійного місця роботи не має, але при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває та не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має; не приймає участі в вихованні неповнолітнього сина та не створює необхідні умови для його розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на його утримання. Обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на її матір, оскільки розмір заробітної плати позивачки в Новоград-Волинській міськрайорганізації Товариства Червоного Хреста України, де вона працює патронажною медичною сестрою, наближений до мінімального розміру та становить в середньому 1 191,22 грн. На думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" 1 228 грн.); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за лютий 2016 року вона становила 3383 грн.); потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, - задовольняє їх частково та стягує аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини, засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дитині дошкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно, що дорівнює 40 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А позивачкою, в свою чергу, не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. Як відповідач, так і позивачка в рівних частках повинні утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне його утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial