Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У своїй уточненій позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 931555 гривень 28 копійок та судові витрати по справі. У своїй позовній заяві відповідач - позивач [PERSON] просить постановити рішення, яким розірвати кредитний договір № 161, укладений 10 квітня 2008 року між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України». У судовому засіданні представник банку свої позовні вимоги підтримав, а зустрічні позовні вимоги не визнав та пояснив, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 10 квітня 2008 року був укладений кредитний договір відповідно до якого банк надав відповідачу - позивачу кредит терміном до 9 квітня 2018 року в розмірі 600 000 (шістсот тисяч) гривень із сплатою 18 процентів на рік за користування кредитом. З метою забезпечення виконання умов договору між сторонами був укладений договір іпотеки домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS] Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язувався своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, своєчасно страхувати заставне майно, а також виконувати інші зобов'язання, передбачені договором. Однак [PERSON] не виконує умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів. У зв»язку із зазначеними порушеннями зобов»язань загальна заборгованість по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитними коштами станом на 6 лютого 2014 року становить суму позовних вимог, у тому числі: 315314 гривень 85 копійок - строкова заборгованість за кредитом, 193889 гривень 88 копійок прострочена заборгованість за кредитом, 221303 гривні 35 копійок прострочені відсотки, 190695 гривень 96 копійок - пеня за порушення строків сплати кредиту та 10351 гривня штраф по поновленню страхування заставного майна. Погоджується з висновками проведеного за заявою [PERSON] економічного експертного дослідження по даному кредитному договору, також не заперечує, що по декількох заявах на отримання коштів підпис про їх отримання від імені заявника виконаний не [PERSON], а іншою особою, а тому не заперечує щодо виключення цих сум із загального підсумку боргу, який слід повертати в рахунок погашення кредиту. У судовому засіданні представник відповідача - позивача [PERSON] позов банку визнала частково, а позов [PERSON] підтримала та пояснила, що не заперечує отримання її довірителем у ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі кредитного договору терміном до 9 квітня 2018 року 600 000 (шістсот тисяч) гривень із сплатою 18 процентів на рік за користування кредитом. Спочатку її довіритель вчасно погашав кредит. Станом на 1 грудня 2012 року було сплачено банку 133 185 гривень 94 копійки основного боргу та 349 47 гривень 33 копійки відсотків за користування кредитними коштами. Однак з часом позичальник почав хворіти, у зв»язку з чим тривалий період часу не працював. Крім того при звірці з банком встановив, що працівники банку оформили ряд платіжних документів про отримання ним коштів, які він фактично не отримував. Тому позичальник втратив довіру до банку. Вона за дорученням позичальника неодноразово намагалася уточнити взаєморозрахунки по сумах отриманих та сплачених коштів, але цифри кожного разу були різними, не відповідали дійсності. Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не відповідає дійсності. Позичальник неодноразово погашав кредит та вносив у касу значні суми коштів, на які йому не видавалися квитанції: то в зв»язку із закінченням робочого часу та по інших причинах. Він довіряв працівникам банку, а тому не настоював на видачі квитанцій. Однак пізніше з»ясувалося, що надані ним кошти в рахунок погашення кредиту та відсотків не поступили. Крім того заяви складені від імені [PERSON] на видачу готівки від 28 листопада 2008 року, 30 січня 2009 року, 27 лютого 2009 року, 30 березня 2009 року, 15 квітня 2009 року, 1 березня 2010 року , 27 лютого 2009 року , 30 березня 2009 року, 1 квітня 2009 року, 1 березня 2010 року ним не складалися і не підписувалися, таких заяв до банку він не подавав та відповідно зазначених у них коштів не отримував. За заявою [PERSON] по даному факту відкрито кримінальне провадження в рамках якого було проведено почеркознавчу експертизу, з висновку якої вбачається, що підписи в заявах на видачу готівки від 27 лютого 2009 року, 1 березня 2010 року та 25 листопада 2008 року виконані не ним, а іншою особою. Отже, посадові особи банку подали вказані заяви на видачу готівки від його імені та незаконно привласнили кошти в розмірі 19 тисяч 515 гривень без його відома. У зв»язку з неправомірними діями банку у позичальника виникла недовіра до банку, а тому він просить розірвати кредитний договір №161 укладений з ПАТ «Державний ощадний банк» 10 квітня 2008 року. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов банку підлягає до часткового задоволення, а позов [PERSON] до повного задоволення з таких підстав. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов банку підлягає до часткового задоволення, а позовні вимоги [PERSON] до задоволення повністю з таких підстав. 10 квітня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк» та [PERSON] укладено договір відновлюваної кредитної лінії №161, відповідно до якого останньому було надано кредит строком на 10 років у розмірі 600 000 (шістсот тисяч) гривень на умовах сплати 18 відсотків річних за весь час фактичного користування кредитом, що підтверджується копією договору № 161 (а. с. 29-32). З метою забезпечення виконання умов договору між сторонами був укладений договір іпотеки на нерухоме майно - домоволодіння, яке знаходиться у [ADDRESS], що підтверджується копією іпотечного договору (а. с. 26-28). Згідно поданого позивачем-відповідачем розрахунку заборгованості (а. с. 170-171), загальна заборгованість відповідача-позивача [PERSON] по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитними коштами станом на 06 лютого 2014 року становить 931 555 гривень 28 копійок, у тому числі: 315314 гривень 85 копійок - строкова заборгованість за кредитом, 193 889 гривень 88 копійок прострочена заборгованість за кредитом, 221303 гривні 35 копійок - прострочені відсотки, 190695 гривень 96 копійок пені за порушення строків погашення кредиту та 10351 гривня 24 копійки платежів по поновленню договору страхування заставного майна. На підтвердження отримання відповідачем - позивачем [PERSON] кредитних коштів по вказаному кредитному договору представником банку подано копії заяв на видачу готівки від 01 березня 2010 року, від 27 лютого 2009 року, 30 березня 2009 року, 20 січня 2009 року, 15 квітня 2009 року, 25 листопада 2008 року, складених та підписаних від імені [PERSON] (а. с. 51, 52). На підставі вказаних заяв на ім»я [PERSON] видані грошові кошти готівкою на загальну суму 41 950 гривень, що підтверджується копіями розпоряджень операційному управлінню (відділу) (а. с. 61-64). Зазначені заяви на видачу йому готівки [PERSON] оспорює, категорично заперечив подачу до банку таких заяв та отримання готівки за ними на загальну суму 41450 гривень, у зв»язку з чим, подав відповідну заяву у правоохоронні органи. 25 лютого 2013 року у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстрована заява відповідача про вчинення службовими особами ПАТ «Державний ощадний банк» кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України та на цій підставі розпочато досудове розслідування, що підтверджується довідкою про прийняття і реєстрацію заяви № 84-632, виданою прокуратурою Рожнятівського району 27 лютого 2013 (а. с. 60). В рамках проведення досудового розслідування було проведено почеркознавчі експертизи, за висновками яких підписи від імені [PERSON] у заявах на видачу готівки від 27 лютого 2009 року, 01 березня 2010 року, 25 листопада 2008 року виконані не [PERSON], а іншою особою, що підтверджується висновком експерта № 09/03-305 науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 29 вересня 2009 року (а. с. 133-138). З врахуванням висновків експертизи, за мінусом сум, які [PERSON] не отримував у банку за підробленими заявами на видачу готівки, прострочена заборгованість [PERSON] за кредитом станом на 06 лютого 2014 року становить 184710 гривень 34 копійки, строкова заборгованість - 304947 гривень 45 копійок, нараховані відсотки - 197 681 гривня 39 копійок, пеня - 169 698 гривень 22 копійки, що підтверджується висновком № 06/01 економічного експертного дослідження від 23 травня 2014 року, проведеного експертом ПП «Конекс-ІНІ» за заявою [PERSON] (а. с. 185-196). [PERSON] тривалий час хворів та не мав можливості працювати, а відповідно погашати кредит, що підтверджується довідкою № 161, виданою Перегінською номерною районною лікарнею 10 червня 2013 року (а. с. 110). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов"язання у встановлений договором строк. За змістом ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки позичальник [PERSON] порушував умови кредитного договору щодо сплати чергових платежів по укладеному кредитному договору, то з нього за рішенням суду слід стягнути достроково всю суму кредиту. Однак висновком експерта встановлено, що ПАТ «Державний ощадний банк» при розрахунку заборгованості допущені порушення норм закону ту умов договору, тому з відповідача - позивача [PERSON] слід стягнути прострочену заборгованість, строкову заборгованість та відсотки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі, який визначено у висновку № 06/01 економічного експертного дослідження від 23 травня 2014 року, проти чого не заперечує і представник банку. Відповідно до ст. 549 ЦК України, за порушення зобов"язань боржник зобов"язаний сплатити кредиторові неустойку ( тобто штраф або пеню). Відповідно до п. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що розмір пені та штрафу, вказаний висновку № 06/01 економічного експертного дослідження від 23 травня 2014 року підлягає до зменшення судом, оскільки він значно перевищує суму заподіяних позивачеві неправомірними діями відповідача збитків, які повністю покриваються нарахованими відсотками. Крім того суд враховує, що порушення зобов»язань по погашенню кредиту мало місце як внаслідок хвороби відповідача так і внаслідок недобросовісної поведінки працівників банку, якими були зараховані в рахунок відшкодування кошти, яких позичальник не отримував у банку. Внаслідок чого [PERSON] змушений був звертатися з заявою у міліцію, що призвело до затягування розгляду справи, а відповідно до нарахування додаткової пені і штрафів не з вини позичальника. Тому суд вважає за необхідне зменшити неустойку ( пеню та штрафи) до 20 000 гривень. За змістом ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що окремі заяви на отримання готівки від імені відповідача [PERSON] підписані іншою особою, що свідчить про істотні порушення умов кредитного договору зі сторони Банку, що дає підстави позичальнику до втрати довіри до банку, як сторони кредитного договору. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для розірвання кредитного договору у зв»зяку з його істотним порушенням, які призвели до втрати довіри позичальника до банку. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо похзов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Сторони понесли судові витрати - банк по сплаті судового збору, а [PERSON] крім того по оплаті послуг адвоката та витрати на залучення експерта. Оскільки позовні вимоги банку суд задовольняє частково, а позовні вимоги [PERSON] повністю, то понесені сторонами судові витрати суд взвемозараховує, відповідно до вимог зазначеної норми закону.

Outcome: partial