Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У грудні 2013 року ПАТ „КБ „ПриватБанк" звернулося до суду із вказаним позовом, в якому зазначали, що 08.02.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором, станом на 31.10.2013 року існує заборгованість в сумі 20042 грн. 39 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 8 770,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8963,90 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 877,10 грн., а також штрафи: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 930,59 грн., яку позивач просив суд стягнути з [PERSON] разом із судовими витратами. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач не ознайомлена та не підписувала умови та правила надання банківських послуг, грошові кошти знімалися невідомою особою без відома [PERSON] з карткового рахунку, також просять застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Встановлено, що 08.02.2007 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір, відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9). У подальшому кредитний ліміт збільшувався на підставі п. 3.2 Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 3-8). Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами використання платіжної картки, Тарифами банку, та зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами використання платіжної картки та Тарифами складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом на заяві про видачу кредиту (а.с. 9). На теперішній час відсутнє рішення суду про визнання договору від 08.02.2007 року недійсним. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] починаючи з 03.03.2007 року по 30.12.2012 року користувалася кредитною карткою із встановленим кредитним лімітом, отже факт користування платіжною карткою із встановленим кредитним лімітом є беззаперечним визнанням запропонованих Банком умов та правил надання банківських послуг. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України) Відповідно до Умов надання банківських послуг, ці умови регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, указаних у Заяві. Відповідно до п. 9.3 Умов і Правил надання банківських послуг картковий рахунок відкрито на невизначений строк за виключеннями, п. п. 9.6, 9.7 цих Умов. Також п. 9.12 названих Умов встановлено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Як вбачається з п. 3.1.1 та п. 3.1.3 Правил користування кредитною карткою, які згідно з Договором є невід'ємною частиною останнього та діяли на час укладення Договору, по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку. Відповідач не заперечує, що вона не надавала письмової заяви про закриття карткового рахунку, тобто жодна із сторін не заявила про намір його припинити. Крім того, звертає на себе увагу і той факт, що остання сплата по погашенню заборгованості за договором від 08.02.2007 року була здійснена - 10.12.2012 року, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку. Отже, доводи відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності на звернення до суду з цим позовом не відповідають обставинам справи. Враховуючи, що в даному випадку жодна із сторін не інформувала іншу про завершення дії кредитного договору, від позичальника не надходило письмової заяви про закриття картрахунку, остання сплата по погашенню заборгованості за договором була здійснена 10.12.2012 року, на час розгляду справи позичальником не виконані зобов'язання за договором у повному обсязі, тому суд приходить до висновку, що договір на час звернення ПАТ „КБ „ПриватБанк" до суду є діючим, строк позовної давності звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості позивачем не пропущений, а відтак, у суду не має підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно. Із розрахунку заборгованості за договором та виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що станом на 31.10.2013 року загальна заборгованість [PERSON] за зазначеним договором становить 20042 грн. 39 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 8770,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8963,90 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 877,10 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 930,59 грн. (а.с. 3-8, 148-167). Розмір заборгованості за кредитним договором визначено відповідно до п 5.3 Правил використання платіжної картки та п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів. Наданий позивачем розрахунок не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що мало місце неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору через, що утворилась заборгованість за кредитним договором, яка згідно зі ст.ст. 526, 610, 1054 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ „КБ „Приватбанк" в межах розміру заявлених вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ „КБ „Приватбанк" судовий збір за подання позовної заяви у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved