Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

01 серпня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] 22.06.2010 року став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» підписавши анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно чого було отримано відповідачем кредитну картку «Універсальна». 16 січня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну «Gold» відповідно до чого відповідач отримав кредит у розмірі 16000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 липня 2014 року має заборгованість в розмірі 43699,53 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 43699,53 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 22.06.2010 року став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» підписавши анкету заяву № 0004071500162501107 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно чого було отримано відповідачем кредитну картку «Універсальна» (а.с. 8). 16 січня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну «Gold» відповідно до чого відповідач отримав кредит у розмірі 16000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленими Договором. [PERSON] своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, також іншими витратами і тому, станом на 30 липня 2014 року року має заборгованість в розмірі 43699,53 грн., яка складається з наступного: заборгованості по кредиту - 31893,01 грн., по процентам 8619,30 грн., заборгованість по комісії 630,10 грн., штрафи 500 грн., процентна складова 2057,12 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с. 6-7). Договором передбачено, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення в повному обсязі кредиту, сплати процентів та плати за ведення кредитної ставки, а також сплати можливих штрафних санкцій, передбачених цим договором шляхом надіслання позичальнику відповідного письмового повідомлення. Суд вважає, що відповідачем належним не виконувалися умови даного Договору несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював зарахування коштів на погашення заборгованості по відсоткам, що дає позивачу право вимагати дострокового повернення в повному обсязі коштів, та виконання всіх інших зобов'язань за Договором. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов'язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з клопотанням про зміну розміру процентної ставки, про перегляд строків погашення кредиту у разі виникнення фінансових або інших труднощів, що виникли з незалежних від позичальника причин до банку не звертався. Цим правом він не скористався. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв'язку з чим у Банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтованим, та таким що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved