Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У листопаді місяці 2014 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 24 січня 2007 року між ПАТ "Укрсиббанк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11110570000, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти на придбання транспортного засобу в сумі 50 900 доларів США строком на 132 місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 12,3% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 24.01.2028 року. В забезпечення виконання кредитних зобов»язань позичальника 24.01.2007 року був укладений договір поруки з поручителем [PERSON] згідно умов якого поручитель зобов»язується відповідати за невиконання позичальником зобов»язань за кредитом. Позичальник порушила зобов»язання за кредитним договором у зв»язку із чим позичальнику та поручителю була надіслана вимога про погашення боргу за кредитом. Станом на 20.10.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 43 437,21 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20.10.2014 року еквівалентно 562 564,85 грн., з них заборгованості по кредиту 39 259,68 доларів США., заборгованості по відсотках 3 566,05 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту 231,82 доларів США, що еквівалентно 3 002,35 грн., пені за прострочення плати по відсотках 379,66 доларів США, що еквіваалентно 4 917,05 грн. Просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що додаткова угода із відповідачем [PERSON] не укладалась. Не заперечує, що укладена додаткова угода із позичальником змінює обсяг відповідальності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник в судове засідання не з»явились, повідомлені про час і місце судового розгляду справи у передбаченому законом порядку. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 24 січня 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11110570000, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 55 900 доларів США строком на місяці із сплатою річних відсотків в розмірі 12,3% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 24 січня 2028 року. В забезпечення виконання кредитних зобов»язань позичальника із [PERSON] 24 січня 2007 року був укладений договір поруки згідно умов якого поручитель зобов»язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов»язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. 10 лютого 2009 року із позичальником була укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №11110570000 згідно умов якої викладено додаток до договору №1 у новій редакції, якою затверджено графік погашення кредиту та внесено зміни до умов кредитного договору згідно яких позичальник зобов»язується повернути банку кредит у таких розмірах, щоб станом на 10 лютого 2009 року будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою неповернутого кредиту, який розмір встановлений на відповідну дату зазначену в пункті 3 встановленого графіку, вважається простроченою сумою основного боргу. Однак, аналогічна додаткова угода із поручителем [PERSON] укладена не була. Як убачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] належним чином умов укладеного кредитного договору не виконувала, і станом на 20.10.2014 року заборгованість позичальника перед банком становить 43 437,21 доларів США, що еквівалентно 562 564,85 грн., з них заборгованості по кредиту 39 259,68 доларів США, заборгованості по відсотках 3 566,05 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів 7 919,4 грн. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржники зобовязані виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком. Однак, заявлений позов в частині стягнення заборгованості за кредитом із поручителя [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних мотивів. Згідно статті 626 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно пункту 5.3 умов кредитного договору та вимог закону банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій та інших платежів. За наведених обставин підлягає стягненню з позичальника [PERSON] сума заборгованості за кредитом 42 825,73 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків 7 919,4 грн. та судові витрати. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Як убачається із матеріалів справи із позичальником 10 лютого 2009 року укладено додаткову угоду щодо погодження графіка погашення кредиту та умов повернення кредитних коштів, що за своїм змістом збільшують обсяг відповідальності поручителя [PERSON] Будь-яких додаткових угод із ним банк не укладав, чого не заперечує представник позивача в судовому засіданні. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. При цьому внесення змін до кредитного договору про зміну зобовязання, забезпеченого порукою, зокрема викладення графіка погашення кредиту у новій редакції та погодження умови про те, що будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою неповерненого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу є не що іншим, як збільшенням обсягу відповідальності поручителя, і є підставою для визнання поруки такою, що припинена. Тому на підставі викладених обставин у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] із зазначених підстав відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial