Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Процедура (рух справи): У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім'єю з гр. [PERSON] , починаючи з 01.01.2014 року по час смерті [PERSON] , а саме по [INFO] . Відповідно до ст.ст. 315, 318 ЦПК України ухвалою суду від 09 лютого 2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року зупинено провадження у справі до закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті гр. [PERSON] , померлої [INFO] , для залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року поновлено провадження у даній справі. Судові засідання, що були призначені на 15 березня, 22 липня 2021 року відкладалися. Крім цього, в судовому засіданні 16 червня 2021 року оголошувалася перерва. Від заінтересованої особи - Світловодської міської ради Кіровоградської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Позиція заявника, [PERSON] : Заявлені вимоги заявниця мотивує тим, що [INFO] померла її близька подруга гр. [PERSON] , з якою вони разом прожили з початку 2014 року однією сім`єю, як рідні сестри, в квартирі заявниці. Заявниця здійснила поховання гр. [PERSON] , та до цього часу утримує належну померлій квартиру за адресою [ADDRESS] . Особи, які були в родинних стосунках із покійною і були б її спадкоємцями заявниці ій не відомі. Зі слів [PERSON] в неї не залишилось близьких, дітей вона не мала, живих батьків також. Так, з гр. [PERSON] вони стали підтримувати добрі дружні стосунки з 2006 року, ходили одна до одної в гості, з часом [PERSON] стала допомагати їй торгувати на місцевому ринку і вони разом ходили до роботи. Заявниця має доньку, сина, а також трьох онуків. [PERSON] дуже добре відносилася до дітей та онуків заявниці, як до своїх рідних. Часто її діти залишали малих онуків з [PERSON] , коли вони не мали можливості їх доглядати. З 2014 року заявниця з [PERSON] вирішили, що веселіше й зручніше проживати разом у квартирі заявниці за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони працювали разом, мали спільних близьких та спільні інтереси. Вони разом з дітьми заявниці як одна сім`я відзначали свята, їздили на відпочинок. Заявниця також зазначила, що вони разом з [PERSON] здійснювали спільні витрати на оплату житлово-комунальних послуг та на інші побутові потреби, зі спільних коштів сплачували вартість лікування одна одній, а також спільними коштами робили ремонт у ванній кімнаті в квартирі. За життя [PERSON] неодноразово говорила про бажання залишити свою квартиру дітям та онукам заявниці, однак вона раптово померла [INFO] . В обґрунтування своїх вимог [PERSON] надала суду такі докази: - копії свого паспорта громадянина України та [PERSON] ; - копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; - Акт про проживання однією сім`єю від 09.10.2020; - копія товарного чеку на ритуальні послуги від 05.10.2020 року; - копія довідки про причину смерті [PERSON] ; - копія витягу з спадкового реєстру (спадкові справи) від 05.04.2021; - копія договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2005 [PERSON] ; - копії квитанцій про оплату комунальних послуг по квартирі [PERSON] ; - копії фотозображень; - витяг із зошиту спільних витрат; - квитанції на лікування [PERSON] .. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі, та просила її задовольнити. Також пояснила суду, що вона з 1974 року і по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох дітей. Діти проживають окремо у власних квартирах. З [PERSON] вона познайомилася у 2006 році завдяки своєму сину [PERSON] , який робив у квартирі останньої ремонт. У 2014 році вона запропонувала [PERSON] проживати у своїй квартирі та вести спільне господарство, на що остання погодилася. За весь час спільного проживання, у квартирі [PERSON] по [ADDRESS] ніхто не проживав та не проживає на даний час. Після смерті [PERSON] вона особисто займалася її похованням. Зазначила, що вона звернулася до суду із даною заявою, щоб у подальшому претендувати на квартиру як спадкоємець. Позиція заінтересованої особи, Світловодської міської ради Кіровоградської області : Від заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Письмових пояснень третьої особи на підтримку або заперечення проти заяви до суду не надходило. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] повідомили, що заявниця та [PERSON] з 2014 року по день смерті останньої проживали однією сім`єю у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство та здійснювали спільні витрати. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зміст заяви по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані заявником докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та з грудня 1990 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] починаючи з 2014 року стала проживати однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , у вищезазначеній квартирі, де вони вели спільне господарство, мали спільний побут та бюджет. Факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , ведення спільного господарства, проведення спільних витрат підтверджується: - актом про проживання від 09 жовтня 2020 року складеним сусідами [PERSON] (мешканцями буд. [ADDRESS] ) [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що засвідчений представником організації ТОВ "Індомо", яка здійснює утримання вказаного житлового будинку. Згідно даного акту, [PERSON] та [PERSON] проживали у вказаній квартирі однією сім`єю з 01 січня 2014 року по [INFO] (дата смерті [PERSON] ) (а.с.8); - копіями фотозображень, на яких відображена їх спільна присутність (а.с.15-16); - копіями записів про облік спільних витрат на утримання житла; (а.с.35-46) - копіями квитанцій на оплату ліків (а.с.47-48); - свідченнями допитаних у судовому засіданні свідків, поясненнями заявниці. Крім цього, підтвердженням щодо постійного проживання [PERSON] та спілкування з [PERSON] , а також того, що між ними склалися доброзичливі відносини, можливо визнати наявність у [PERSON] оригіналів документів, що мають відношення до особи [PERSON] , зокрема, правовстановлюючих документів. [PERSON] померла [INFO] у с.Власівка м.Світловодськ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою про причину смерті, якою є атеросклеротичний кардіосклероз. [PERSON] після смерті [PERSON] здійснила витрати на її поховання (а.с.7, 9, 10) [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . [PERSON] після смерті [PERSON] здійснює утримання належної померлій квартири, про що свідчать копії квитанцій про оплату комунальних послуг. (а.с.12-14) Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05 квітня 2021 року, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася. (а.с.34) У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт її спільного проживання однією сім'єю з гр. [PERSON] , починаючи з 01.01.2014 року по час смерті [PERSON] , а саме по [INFO] . Оцінка суду (джерела права): Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі N 461/4689/15-ц (провадження N 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі N 520/8495/17 (провадження N 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі N 712/1294/17 (провадження N 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі N 186/421/17 (провадження N 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі N 346/5702/18 (провадження N 61-17111св20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновок суду: Враховуючи викладене та оцінюючи надані заявницею докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає доведеними обставини на які посилається заявник як на підставу своїх вимог про встановлення факту її спільного проживання однією сім'єю з гр. [PERSON] , починаючи з 01.01.2014 року по час смерті [PERSON] , а саме по [INFO] . Встановлення в судовому порядку даного факту необхідно заявниці для вирішення питання щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо. Таким чином, встановлені у судовому засіданні, на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи переконують суд у тому, що заяву [PERSON] слід задовольнити, та судом встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю у період з 01 січня 2014 року по 02 жовтня 2020 року. У відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 454 грн. не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved