overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 07.07.2007 року між нею та відповідачем [PERSON], Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 80. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка в позовній заяві просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати з підстав того, що вони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть та збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам, а також неповнолітніх дітей просить залишити їй на виховання. Сторони в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 07.07.2007 року між позивачкою та відповідачем [PERSON], Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 80. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У лютому 2016 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за наданні послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 5 462 грн. 31 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану в позові суму заборгованості, а також судові витрати та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи в установленому законом порядку. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Судом встановлено, що відповідач, не сплачує кошти за надані йому послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв'язку з чим, за період з 01 червня 2013 року по 01 лютого 2016 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 4 333 грн. 81 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, зобов»язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Зважаючи на те, що відповідач вчасно не оплачує отримані послуги з теплопостачання, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції за період з 01 серпня 2013 року по 01 лютого 2016 року в сумі 1020 грн. 63 коп. та 3% річних в сумі 107 грн. 87 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 11 жовтня 2010 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] укладено договір №б/н від 11 жовтня 2010 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у розмірі 500 грн. 00 коп.. Обов'язки, передбачені договором, [PERSON] не виконує, тому станом на 10 січня 2016 року має заборгованість в розмірі 17559 грн. 35 коп., з яких: заборгованості за кредитом - 3440 грн. 09 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10806 грн. 91 коп., пеня - 2000 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (відсоткова складова) - 812 грн. 35 коп.. Відповідач на звернення позивача щодо сплати боргу не реагує, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 19 грудня 2014 року кредитна спілка "Альянс" та [PERSON] уклали кредитний договір № 5418, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 19 грудня 2015 року з оплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 60 % річних. Обов'язки, передбачені договором [PERSON] не виконує, кредит згідно із встановленим графіком, не погашає, відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому станом на 04 лютого 2016 року існує заборгованість в розмірі 5559 грн. 05 коп., з них: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3213 грн. 58 коп. та заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 2345 грн. 47 коп.. 19 грудня 2014 року між [PERSON] та кредитною спілкою "Альянс" укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання [PERSON] договору кредиту № 5418 від 19 грудня 2014 року щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом. Відповідачі на звернення позивача щодо сплати боргу не реагують, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, просили справу розглядати за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У лютому 2016р. позивач звернувся з позовом до відповідачів, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» 06.06.1996р. та визнати за ним право власності на квартиру, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купив квартиру у відповідачів, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідачі від цього ухиляються. У судовому засіданні позивач, його представник були відсутні, представником до суду надана заява про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали заяви про визнання позову і розгляд справи без їх участі. Третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без їх участі. Третя особа Універсальна товарна біржа "Віконт-Т" свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що 06.06.1996р. відповідачі [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], продали, а позивач [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору №163, що є в справі, після реєстрації на Універсальній біржі "Віконт-Т" договір був зареєстрований в БТІ в 1996р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається, тому вимоги щодо визнання права власності є зайві.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до Хорольського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї після 11 січня 2016 року, припиненням сторонами спільного проживання і ведення спільного господарства, неможливістю подальшого спільного проживання і збереження шлюбу, негативними стосунками між сторонами. Вказано на залишення прізвища [PERSON] після розірвання шлюбу. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 03.05.2017 справу передано на розгляд до Семенівського районного суду Полтавської області. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та підтримання вимог позову. Заперечення щодо заочного розгляду справи відсутнє. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причин неявки суд не повідомили. [PERSON] отримав судову повістку власноручно 21.06.2017. Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ст.ст. 74, 158, 169, 224 ЦПК України, ухвалив вирішувати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25.08.2015 між сторонами зареєстровано шлюб, до реєстрації шлюбу позивач мала прізвище "[PERSON]", після реєстрації шлюбу змінила його на "[PERSON]" (а.с. 15). Під час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] народження, який проживає із позивачем (а.с. 3, 11, 12) Сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дитини, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 640 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом до суду (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "СВМП "ПУТНА" про визнання права власності. Позивач вказує, що 07.12.2001 року між позивачем та СВМП«ПУТНА», правонаступником якого є ТОВ«СВМП «ПУТНА» була укладена інвестиційна угода №223/2001 про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6-А». На виконання вимог угоди позивач здійснила оплату будівництва гаражного боксу в повному обсязі в сумі 29 666 грн. 00 коп. З грудня 2006 року позивач фактично користується гаражним боксом, сплачує експлуатаційні витрати. Проте відповідачем вимоги угоди щодо передачі у власність позивачу гаражного боксу не виконані. Приймаючи до уваги викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з"явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «СВМП «ПУТНА» надав до суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 640 гривень 00 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "СВМП "ПУТНА" про визнання права власності. Позивач вказує, що 11.04.2003 року між позивачем та СВМП«ПУТНА», правонаступником якого є ТОВ«СВМП «ПУТНА» була укладена інвестиційна угода №303/2003 про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6-А». На виконання вимог угоди позивач здійснив оплату будівництва гаражного боксу в повному обсязі в сумі 28 805 грн. 22 коп. З грудня 2016 року позивач фактично користується гаражним боксом, сплачує експлуатаційні витрати. Проте відповідачем вимоги угоди щодо передачі у власність позивачу гаражного боксу не виконані. Приймаючи до уваги викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з"явився, однак у позові просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «СВМП «ПУТНА» надав до суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 640 гривень 00 копійок судового збору (а. с. 1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "СВМП "ПУТНА" про визнання права власності. Позивач вказує, що 19.12.1998 року між позивачем та СВМП«ПУТНА», правонаступником якого є ТОВ«СВМП «ПУТНА» була укладена інвестиційна угода №36/98 про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6-А». На виконання вимог угоди позивач здійснив оплату будівництва гаражного боксу в повному обсязі в сумі 39 450 грн. 50 коп. З жовтня 2009 року позивач фактично користується гаражним боксом, сплачує експлуатаційні витрати. Проте відповідачем вимоги угоди щодо передачі у власність позивачу гаражного боксу не виконані. Приймаючи до уваги викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з"явився, однак його представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсудності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «СВМП «ПУТНА» надав до суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 640 гривень 00 копійок судового збору (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

. У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, з державним Центром розвитку сім"ї актовий запис № 2687. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. 18 листопада 2016 року сторони перестали спільно проживати, спільне господарство припинено. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 21 вересня 2017 року позивач подала заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд їх задовольнити. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з жодними заявами чи клопотаннями до суду не звертався. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, з державним Центром розвитку сім"ї актовий запис № 2687. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. 18 листопада 2016 року сторони перестали спільно проживати, спільне господарство припинено. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved