overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 25841 грн 69 коп., та 258 грн 42 коп. у відшкодування судових витрат. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору, в частині повернення тіла кредиту, нарахованих відсотків і комісії. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому погодився на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до положень частини другої статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.12.2012 року сторони уклали кредитний договір № 001-24236-191212, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 15000 грн, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 14.99% річних, а також комісії, строком на 12 місяців (а. с. 4). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.05.2014 року складає 25841 грн 69 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 14988 грн 54 коп., заборгованість по відсоткам - 2677 грн 06 коп., заборгованість по сплаті комісії - 8176 грн 09 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 3), правильність якої відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 03.04.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 198510 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до мережі енергопостачальника без укладання договору на постачання електроенергії, особовий рахунок не відкрито, засіб обліку відсутній. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 4615 грн. 78 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.04.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 198510 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до мережі енергопостачальника без укладання договору на постачання електроенергії, особовий рахунок не відкрито, засіб обліку відсутній. Згідно розрахунку заборгованості за Актом №198510 про порушення Правил користування електричною енергією від 03.04.2014 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 4615 грн. 78 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 4615 грн. 78 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію. Зазначив, що 04.04.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 198553 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до мережі енергопостачальника без приладу обліку. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією абонентами Приазовських електричних мереж, на підставі Акту про порушення Правил, відповідно до п.2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушень користувачів електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, відповідачу проведене нарахування за без облікове користування електричною енергією в сумі 733 грн. 95 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з ст.224 ЦПК України на підставі наявних в справі доказів суд розглянув справу у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав: Судом встановлено, що 04.04.2014 року при перевірці представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконання вимог Закону України «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, у будинку [ADDRESS], було складено Акт № 198553 про порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що виразилося у самовільному підключенні до мережі енергопостачальника без приладу обліку. Згідно розрахунку заборгованості за Актом №198553 про порушення Правил користування електричною енергією від 04.04.2014 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, складає 733 грн. 95 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію, в сумі 733 грн. 95 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернувся з позовом про усунення від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області її доньку [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS], вклад в Первомайській філії № 194 ВАТ «Ощадний банк України» та садовий будинок [ADDRESS] і земельну ділянку площею в 0,05 га для ведення садівцтва в цьому ж садовому товаристві. Спадкоємцями є діти спадкодавеці: він та відповідачка. Однак, вважає, що [PERSON] повинна бути усунена від права на спадкування, так як [PERSON] була важко хворою людиною, померла від раку підшлункової залози і тривалий час потребувала стороннього догляду, дороговартісного лікування, що він і робив, а відповідач на його прохання відповідала відмовою. Коли мати померла, то він поховав її за свої кошти. В судове засідання позивач не з'явився, а його представник [PERSON] надала заяву в якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а справу просить розглядати у відсутність її та позивача.. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала телеграму, в якій позов визнала та проти його задоволення не заперечувада, а справу просила розглядати в її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить що позов доведений відповідно до вимог ст. 61ч.1 ЦПК України, так як обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти задоволення позову, а тому суд знаходить позовні вимоги доведеними і підлягаючими задоволенню відповідно до вимог ст.1224 ч.5 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернулась з позовом, в якому просить суд винести рішення про стягнення з [PERSON], в користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 22.09.2007р., уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] Більше 2,5 років назад відповідач покинув сім'ю та проживає окремо. На сьогоднішній день син проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку фактично ухиляється від надання коштів на утримання дитини, інтересами сім'ї не цікавиться. У зв'язку із наведеним позивачка вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, зсилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що [PERSON], згідний сплачувати аліменти в розмірі 300грн., в місяць. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, 22.09.2007р., уклала шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3167. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] Більше 2,5 років назад відповідач покинув сім'ю та проживає окремо. На сьогоднішній день син проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач інтересами сім'ї не цікавиться, фінансово не підтримує. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Разом з тим відповідно до ст.180 СК України участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття повинен приймати кожен з батьків. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинам. Відтак оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, при визначенні розміру аліментів взявши до уваги розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

01.08.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач з 1990 року не проживає в квартирі без поважних причин та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником квартири [ADDRESS], в якій з 1987 року зареєстрований відповідач. Дослідженими судом доказами, зокрема, актом від 30.07.2014 року (а. с. 15) підтверджується, що відповідач постійно не проживає в спірній квартирі без поважних причин з 1990 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведенням факту не проживання відповідача в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування нею. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

01.08.2014 року позивачі звернулись з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON], третя особа - Південна товарна біржа про визнання договору міни квартир дійсним, посилаючись на те, що 08.12.1997 року вони уклали з відповідачем договір міни квартир, який був зареєстрований на Південній товарній біржі. Зараз вони мають намір розпорядитися квартирою, але не можуть цього зробити, оскільки при укладені договору міни між ними та відповідачами було порушено вимоги закону, щодо нотаріального посвідчення договору. Окільки сторонами умови договору виконані, позивачі просять визнати його дійсним. Позивачі в судове засідання не з`явились, однак подали заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 08.12.1997 року в письмовій формі було укладено договір міни квартир, за яким [PERSON], [PERSON] передали квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON], а [PERSON] передав [PERSON] і [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно п.2 вказаного договору квартира [ADDRESS] належала на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1994 року [PERSON] та [PERSON], а квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1993 року належала [PERSON] Даний договір укладено та зареєстровано на Південній товарній біржі 08.12.1997 року за реєстровим номером 7813 та зареєстровано за позивачами в БТІ за реєстровим номером №7 22.12.1997 року. Отже, в судовому засіданні встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року), чинний на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Про порушене право позивачі дізналися в 2014 році, а тому відповідно до вимог ст. 80 ч.2, ст. 81 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) строк позовної давності підлягає поновленню, а порушене право позивачів - захисту. Отже, позовні вимоги позивачів суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

01.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 15.08.2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві, актовий запис № 1925. Від даного шлюбу дітей не мають. Крім того, позивачка посилається на те, що з лютого 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Причиною розпаду сім*ї є те, що між сторонами постійно виникали конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливе. В позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе. В судове засідання сторони не з*явилися, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність, не заперечували проти розірвання їх шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сім'ю неможливо, так як сторони припинили шлюбні відносини в лютому 2014 року і проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно. Спору про поділ майна не мають. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

01.08.2014 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,48 га, розташованої на території Покровської сільської ради Любашівського району Одеської області. Вона є спадкоємицею за заповітом. Крім неї, спадкоємицею першої черги за законом є її рідний брат - відповідач по справі , який має право на обов»язкову частку у спадщині і який відмовляється від прийняття спадщини. У липні 2014 року вона звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у оформленні права на спадщину у зв'язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що в період прийняття спадщини вона хворіла, позивачка просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері. Позивачка в судове засідання не з'явилась, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився , надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити за слідуючими підставами. Відповідно до ч .3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,48 га, розташованої на території Покровської сільської ради Любашівського району Одеської області. Правовстановчим документом на спадок являється державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 264360 ( а.с.- 9 ). Родинні відносини між позивачкою та спадкодавицею підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки ( а.с.- 12 ) Як видно з заповіту , посвідченого Покровською сільською радою Любашівського району Одеської області, [PERSON] заповіла належну їй земельноу ділянку площею 5,48 га, розташовану на території Покровської сільської ради Любашівського району Одеської області, [PERSON]. З Довідки Любашівської ЦРЛ № 165 від 25.07.2014 року вбачається, що позивачка в період прийняття спадщини мала незадовільний стан здоров»я , знаходилась на лікуванні у Любашівській ЦРЛ. За таких обставин суд приходить до висновку, що причина пропущення зазначеного строку є істотною, тому належить визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

01.08.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 26.09.2003 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні, мешкають з нею. Відповідач грошову допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, однак має таку можливість, оскільки працює. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісяця але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, та задовольнити позов. Відповідач з позовом погодився і не заперечував проти його задоволення, про що надав заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутність. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця.

Outcome: approved