Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

01.02.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, третя особа [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 02 липня 2008 року, на земельну ділянку: пасовища (контур № 12, ділянка № 204), площею 1,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Вкладиша до Державного акту серії Р1 № 683138. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві зазначила, що після смерті батька [PERSON], померлого 02 липня 2008 року, залишилася спадщина, до складу якої входить зазначена земельна ділянка. Позивач виступає спадкоємцем за заповітом на земельні ділянки померлого, а мати позивача [PERSON] третя особа по справі на житловий будинок. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори [PERSON] відкрито спадкову справу № 959/2008. В рамках даної спадкової справи видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,8847 га, розташовану на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 683138, виданого 02 липня 2001 року. Однак, при видачі вказаного свідоцтва нотаріусом не було враховано те, що до державного акту мається вкладиш, який видано на земельну ділянку: пасовища площею 1,27 га. Нотаріусом не оформлено вказане спадкове майно та не видано свідоцтва на нього. Постановою Державного нотаріуса Балаклійської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 05 жовтня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку у зв'язку з тим, що вкладиші до вищевказаного Державного акту не являються правовстановлюючим документом на земельні ділянки будь-якого призначення, та нотаріусом неможливо прийняти його для оформлення спадщини для встановлення належності цього майна спадкодавцеві. Позивач не має можливості іншим шляхом оформити спадщину, тому звернулася до суду із даною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача - Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 липня 2008 року помер батько позивача - [PERSON]. Матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON], що підтверджено відповідними свідоцтвом про народження свідоцтвом про укладення шлюбу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять зокрема земельні ділянки: площею 4,8847 га, розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 683138, виданого 02 липня 2001 року; земельна ділянка: пасовища площею 1,27 га., розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі Вкладиша до Державного акту серії Р1 № 683138. Відповідно до копії заповіту (в дублікаті), який посвідченого 22.11.1999 року секретарем Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 181, [PERSON] земельну ділянку заповідав [PERSON], а житловий будинок з надвірними будівлями №80 по вул. Артема в с. Петрівське [PERSON]. Державним нотаріусом Балаклійської районної державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відкрито спадкову справу № 959/2008. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] 24 червня 2009 року [PERSON] виступає спадкоємицею [PERSON], померлого 02 липня 2008 року. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво: земельна ділянка площею 4,8847 га, розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 683138, виданого 02 липня 2001 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 201. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 45943273, дата: 20.10.2015 року) на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину проведено державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 3,6947 га. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу: 85848920, дата: 26.04.2017 року) на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину проведено державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 1,19 га. Зважаючи на те, що при видачі вказаного свідоцтва нотаріусом не було враховано те, що до державного акту мається вкладиш, який видано на земельну ділянку: пасовища площею 1,27 га. нотаріусом не оформлено вказане спадкове майно та не видано свідоцтва на нього, тому позивач звернулася до Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку: пасовища (контур № 12, ділянка № 204), площею 1,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Вкладиша до Державного акту серії Р1 № 683138. Постановою Державного нотаріуса Балаклійської районної державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 жовтня 2018 року нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,2700 га, розташовану на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлого 02 липня 2008 року [PERSON] у звязку з тим, що вчинення цієї нотаріальної дії не можливе, враховуючи норми статті 49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року та згідно п. 1,2 глави 13, п. 4.12, 4.13, 4.14, 4.15, глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 15.05.2013 року № 88/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.05.2013 року за № 763/23295, вчинення такої дії суперечить законові, тому що згідно статті 126 Земельного кодексу України (в редакції станом на 2003 рік) підставою для оформлення спадщини на земельну ділянку являється правовстановлюючий документ на земельну ділянку у вигляді Державного акту на право власності на земельну ділянку на імя померлого в оригіналі. Вкладиші до вищевказаного Державного акту не являються правовстановлюючим документом на земельні ділянки будь-якого призначення, та нотаріусом неможливо прийняти його для оформлення спадщини для встановлення належності цього майна спадкодавцеві. Як вбачається з матеріалів справи Петрівською сільською радою був посвідчений заповіт за реєстровим № 181 після смерті [PERSON] померлого 02.07.2008 року та Балаклійською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 959/2008. На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (тобто на момент смерті), і що не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. ст.\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У зв'язку з тим, що на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, то згідно ст. 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців за заповітом чи за законом першої черги та осіб, які мають обовязкову частку у спадщині, немає. Як встановлено п. а ч. 3\~ст.\~152\~Земельного кодексу\~України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Згідно ч. 1\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2\~ст.\~78\~Земельного кодексу\~України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України\~ та\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Відповідно до ч.1 ст.\~126\~Земельного Кодексу\~України (в редакції, що діяла у період з 02.05.2009 року по 01.01.2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Земельний Кодекс України від 25 жовтня 2001 року\~№ 2768-III набрав чинності та застосовується з 01.01.2002 року, а Державний акт на право приватної власності на землю серії Р 1 № 683138 разом із Вкладишем до Державного акту серії Р1 № 683138 видано 02 липня 2001 року. Згідно п. 7 Розділу X\~Перехідні положення Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. За п. 1 цього розділу встановлено, що: рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю На час видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р 1 № 683138 разом із Вкладишем до Державного акту серії Р1 № 683138, тобто на 02 липня 2001 року діяли положення Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ. Згідно п. 2 Розділу VII\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Пунктом 10 цього розділу визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними. Згідно ч. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~відповідно до статті 1225 ЦК України право\~власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За змістом п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто, Суд приходить до переконання, що з огляду на вищевказані положення законодавства, Вкладиш до Державного акту серії Р1 № 683138, виданий 02 липня 2001 року, є іншим правовстановлюючим документом, який не передбачений діючим Земельним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», однак є чинним, оскільки виданий до набрання чинності законодавством, яке регулює питання в сфері земельних відносин, та в силу ч. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~є документом, на підставі якого можливо визнати за спадкоємцем право власності в судовому порядку. Судом встановлено, що батькові позивача на підставі Вкладишу до Державного акту серії Р1 № 683138 належала спірна земельна ділянка, а відсутність посилання на те, що Вкладиш до Державного акту виступає правовстановлюючим документом, зумовлює необхідність визнання права власності позивача на земельну ділянку в судовому порядку. Суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на спадкування після смерті батька [PERSON] земельної ділянки, розташованої на території Петрівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову, зважаючи на відсутність заперечень з боку третьої особи, та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved