Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

02.01.2018 до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, посилаючись на те, що відповідачем розміщено недостовірні та протиправні відомості в статті «Звернення депутата» газети «Вісті Петриківщини» від 17.11.2017 за № 3. Ухвалою суду від 03.04.2018 до участі в справі залучено Петриківську районну громадську організацію ветеранів, як співвідповідача. За заявою позивача 23.04.2018 позовні вимоги до [PERSON] залишено без розгляду. В судовому засіданніпредставника позивача [PERSON] пояснив, що оскільки відповідачами самостійно усунуто порушення прав та інтересів позивача та опубліковано спростування недостовірної інформації, вимог про задоволення позову по суті вони не мають, але наполягають на вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат. Представник відповідача Петриківської районної громадської організації ветераніву судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчить запис в реєстрі кур'єрської пошти за 10.04.2018 і 24.04.2018 (а.с. 105, 119). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач не наполягає на вирішенні позовних вимог про визнання недостовірною та спростування відомостей, розміщених в статті «Звернення депутата» газети «Вісті Петриківщини» від 17.11.2017 за № 3, так як, відповідачами добровільно опубліковано таке спростування, таким чином, спір щодо визнання відомостей недостовірними та їх спростування відсутній. За вказаного суд не вдається до перевірки наявність фактичних обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги та співставлення їх з норм матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами. За відсутності спору між сторонами, що потребує судового вирішення, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про спростування недостовірної інформації, слід відмовити повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Як встановлено в судовому засіданні з суті позовних вимог і їх обґрунтування та матеріалів справи, що стосуються добровільного розміщення відповідачами оголошення про спростування недостовірної інформації (а.с. 106-107), які стали підставою для залишення без розгляду позовних вимог до [PERSON] за заявою позивача, суд приходить до висновку, що саме спільні дії відповідачів: [PERSON] і Петриківської районної громадської організації ветеранів спричинили обставини, які змусили позивача звернутися до суду за захистом свої прав та інтересів та враховуючи, що вимоги позивача добровільно задоволені відповідачами, а тому з них слід пропорційно (640/2=320) стягнути понесені [PERSON] судові витрати, які підтверджено квитанцією про сплату судового збору (а.с. 2). Така ж позиція висловлена в п. 38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, де зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved