Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

02.04.2014 року Орган опіки та піклування виконкому Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Красноармійської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є мати-одиначка, має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та зареєстровані і проживають у комунальній трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. На протязі останніх трьох років відповідач [PERSON] не працює, хоча має повну вищу педагогічну освіту, як мати-одиначка отримує допомогу у розмірі 385,00грн. на місяць, однак веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, опікунською радою Гродівською селищною радою поставлена на облік як така, що потребує контролю, оскільки байдужа до припинення постійного вживання алкогольних напоїв та бродяжництва, ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні сина [PERSON] На проведену профілактичну роботу з боку опікунської ради, щодо зміни способу життя, відповідач не реагує, тому виконком Гродівської селищної ради прийняв рішення №13 від 14.03.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] закріпити за неповнолітнім [PERSON], [INFO], а контроль за виконанням даного рішення покласти на опікунську раду Гродівської селищної ради. В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування виконкому Гродівської селищної ради на своїх позовних вимогах наполягав, представник третьої особи служби у справах дітей Красноармійської райдержадміністрації та прокурор Красноармійської міжрайонної прокуратури підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є мати-одиначка, має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9) та зареєстровані і проживають у комунальній трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). На протязі останніх трьох років відповідач [PERSON] не працює, хоча має повну вищу педагогічну освіту, як мати-одиначка отримує допомогу у розмірі 385,00грн. на місяць, однак веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, опікунською радою Гродівською селищною радою поставлена на облік як така, що потребує контролю, оскільки байдужа до припинення постійного вживання алкогольних напоїв та бродяжництва, ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні сина [PERSON] (а.с.4-6). На проведену профілактичну роботу з боку опікунської ради, щодо зміни способу життя відповідач не реагує, тому виконком Гродівської селищної ради прийняв рішення №13 від 14.03.2014 року (а.с.3) про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] закріпити за неповнолітнім [PERSON], [INFO], а контроль за виконанням даного рішення покласти на опікунську раду Гродівської селищної ради. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Гродівської селищної ради від 17.03.2014року № 02-14/126 (а.с. 2) відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов'язки з утримання та виховання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], тому є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні сина. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні сина, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання сина, перебування неповнолітнього [PERSON] в сім'ї відповідача [PERSON] несе загрозу його життю і здоров'ю, тому суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] батьківських прав. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved