Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

02.03.2016 позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] у неї народилася донька [PERSON], а [INFO] у неї народилася донька [PERSON]. Батьком обох доньок є відповідач [PERSON] На даний час діти мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає. Старша дочка [PERSON] є повнолітньою та з 01.09.2014 навчається на денному відділенні Національного транспортного університету, строк закінчення навчання 30.06.2018. Вона працює, але самостійне утримання двох дітей ставить її в скрутне матеріальне становище. Як їй відомо, відповідач має можливість сплачувати аліменти, інших аліментних зобов'язань ні перед ким не має, не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття та на утримання повнолітньої дочки [PERSON] до закінчення нею навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 1455,00 грн. - мінімального прожиткового мінімуму на кожну дитину. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Третя особа згідно поданої заяви просить розглядати справу у її відсутності. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви позивачки, суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як видно із свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 01.10.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON]. Як видно із свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 11.10.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON]. У відповідності до положень ст. 180 СК України, на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що на час розгляду справи неповнолітня донька [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], всі витрати несе позивач, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як зазначено позивачем, відповідач має можливість сплачувати аліменти, інших аліментних зобов'язань ні перед ким не має, не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Дані обставини з боку відповідача не спростовані, хоча судом приймались вичерпні заходи для виклику відповідача та забезпечення реалізації його процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, ґрунтуючись на вище приведених нормах права, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1455,00 грн., які підлягають стягненню за період з 02.03.2016 і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що на час розгляду справи повнолітня дочка [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. З 01.09.2014 вона навчається на денному відділенні Національного транспортного університету, строк закінчення навчання - 30.06.2018, що підтверджується відповідною довідкою. У зв'язку із навчанням на стаціонарі не має самостійного трудового доходу та потребує матеріальної допомоги. Отже, беручи до уваги те, що дочка, є повнолітньою, проживає разом з матір`ю, на даний час продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки. Як зазначено позивачем, відповідач має можливість сплачувати аліменти, інших аліментних зобов'язань ні перед ким не має, не має інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Дані обставини з боку відповідача не спростовані, хоча судом приймались вичерпні заходи для виклику відповідача та забезпечення реалізації його процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, ґрунтуючись на вище приведених нормах права, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1455,00 грн., які підлягають стягненню за період з 02.03.2016 і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою [PERSON] 23 років. З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved