Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. позов [PERSON] до Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної академії наук України про стягнення грошової допомоги, визнання умов контракту такими, що погіршують становище, стягнення заробітної плати, зміну підстави звільнення задоволено частково. Визнано [PERSON] звільненим з посади старшого наукового співробітника Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної академії наук України з 29 вересня 2014 р. за власним бажанням згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. Змінено формулювання причин звільнення [PERSON] у наказі від 29.09.2014 року № 143/4-к і вказано причину звільнення з посиланням на ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. Cтягнуто з Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної академії наук України на користь [PERSON] недоплачену суму грошової допомоги в сумі 24075,60 грн. Стягнуто з Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця Національної академії наук України на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 37617,60 грн. В задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.05.2017 р. справу було повернуто до суду для постановлення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Будучи належним чином повідомленими, учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, що не є перешкодою для розгляду питання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як визначено у ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч.1 п.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в редакції № 3674-VI від 08.07.2011 р., що діяла на день подання позову, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Станом на день подання позову, розмір судового збору відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI становив: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн. та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3654 грн. та за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 243,60 грн. Оскільки судом було задоволено позовні вимоги частково, а саме одну немайнову вимогу, що підлягає оплаті судовим збором у розмірі 243,60 грн. та майнові вимоги на загальну суму 61693,2 грн., що підлягають оплаті судовим збором у розмірі 616,93 грн., а позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 860,53 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі ст.88, 220 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved