Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19 вересня 2006 року [PERSON] 19 вересня 2006 року отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зімни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де позначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг. - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг. - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28 лютого 2014 року має заборгованість - 22470,82 грн., яка складається з наступного: - 5007,40 грн. - заборгованість за кредитом; - 17463,42 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7014,92 грн., яка була задоволена судовим наказом Якимівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2009 року з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 15455,90 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 772,80 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість досягнення становить 16728,70 грн. В зв'язку з вищевикладеним представник позивача, просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16728,70 грн. за кредитним договором № б/н від 19 вересня 2006 року; судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача - Колодій Ю.А. не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та заперечення проти позову в яких вказує, що враховуючи пропуск позивачем строків позовної давності, передбачений нормами Цивільного кодексу України та узагальнену практику Верховного суду України з цього приводу, що відображено у Постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14 цс 14, Відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення позову, виходячи з наступного: відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле МОNТН) та, як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, останній раз відповідач користувався картою у березні 2008 року, а дія картки закінчилась 31 липня 2008 року, що відображено в Заяві на отримання кредитної карти: розділ "Кредитна карта", мовою оригінала "Срок действия: 07/08". Позивачем не надано жодних доказів пролонгації терміну дії кредитної карти або отримання Відповідачем нової кредитної карти. Твердження Позивача на те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк договору не закінчився, а строк дії картки відповідає строку дії договору, не ґрунтується на умовах договору та є безпідставними. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) . Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша .статті 261 ЦК України) . Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За таких обставин Відповідач вважає, що Судом повинно бути відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, застосувавши при цьому строк позовної давності відповідно до статті 256 ЦК України, частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України, частини четвертої статті 267 ЦК України, з урахуванням цих обставин та факту пред'явлення позову тільки 15 березня 2014 року. В зв'язку з чим просить суд відмовити позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, відповідно до договору № б/н від 19 вересня 2006 року, відповідач 19 вересня 2006 року отримав кредит у розмірі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно до судового наказу Якимівського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2009 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за вказаним договором у розмірі 7014,92 грн. Відповідно до заяви [PERSON] на отримання кредиту строк дії картки по липень 2008 року. Згідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою - картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, тобто до 31 липня 2008 року. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 ЦК (ст. 260 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України). Строк позовної давності за договором № б/н від 19 вересня 2006 року почав обчислюватися, у відповідності до вимог ст. 253 ЦК України, з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, строк позовної давності встановлений в Умовах надання споживчого кредиту, починається з 01.08.2008 року і закінчується 31.07.2011 року. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed