Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

01.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 25.11.2017 року Стовбино-Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №3. Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, що завдає їй душевні страждання. Сімя розпалась та її відновлення є неможливим. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримувала позовні вимоги, просила позов задовольнити, пояснивши, що примирення між сторонами є неможливим. Причиною розірвання шлюбу є втрата любові та поваги один до одного. Сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають з березня 2018 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Пояснивши, що дійсно шлюбні відносини між ними припиненні в березні 2018 року, з того часу вони разом не проживають. Примирення між ними є неможливим. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на фінансово-матеріальні потреби сімї та сімейні цінності, він втратив відчуття довіри до неї. Подальше збереження сімї вважає неможливим. Просив відмовити у стягненні з нього судових витрат на користь позивачки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу. При цьому заперечував щодо стягнення судових витрат. Просив покласти судовий збір на сторони в рівних частках. Щодо витрат на правничу допомогу, просив відмовити в задоволенні в повному обсязі, оскільки такі докази були подані з порушенням строку, а також не відповідають вимогам ч.ч. 2 та 3 ст.137 ЦПК України, крім того є неспівмірними із складністю справи про розірвання шлюбу, що має враховуватись, відповідно до вимог ч.4 ст.137 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25.11.2017 року Стовбино-Долинською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис №3 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини та разом не проживають з березня 2018 року. Згідно з ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а саме: є втрата любові та поваги один до одного, різні погляди на фінансово-матеріальні потреби сімї та сімейні цінності. Також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, тривалий час не спілкуються, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом було запропоновано надання сторонам строку на примирення, від чого сторони відмовились. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги №21 від 10.09.2018 року (а.с.66), акт виконаних робіт від 10.09.2018 року, а також детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, згідно з якими вартість правової допомоги становить 6000 грн. Факт оплати вказаної суми підтверджується квитанцією №10 від 10.09.2018 року на суму 6000 грн (а.с.70). При цьому, згідно з акту виконаних робіт та детального опису виконаних робіт, вбачається, що були надані наступні послуги: 1.Пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні відносини, пошук та вивчення судової практики 2 години; 2.Підготовка та складення відповіді на відзив 3 години; 3. Складення клопотання в процесі підготовки та ведення справи в суді 8 годин; 4.Попереднє опрацювання матеріалів, консультації, розяснення, узгодження правової позиції по справі 2 години; 5.Всього, 15 годин роботи. При цьому договір про надання юридичних послуг, й акт виконаних робіт були складені 10.09.2018 року, виходячи з яких й всі вказані юридичні послуги були надані 10.09.2018 року, в тому числі й ведення справи в суді, що не може відповідати дійсності, оскільки підготовче судове засіданні було призначене лише на 13.09.2018 року. Крім того, за поясненнями представника позивача, гонорар нею був отриманий в денний час 10.09.2018 року, що не узгоджується з можливістю 15 годин роботи з надання юридичних послуг в цей день. В договорі же про надання юридичних послуг не зазначена вартість послуг адвоката за годину чи за окремі види наданих послуг, що позбавляє суд можливості самостійно, виходячи з наданих акту виконаних робіт та детального опису робіт, вирахувати витрати, відповідно до фактично наданих юридичних послуг адвокатом. В звязку з чим, в задоволенні вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає необхідним відмовити. Судовий же збір в розмірі 704,80 грн., сплата якого підтверджується квитанцією, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача На підставі ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved