Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Дніпропетровська міська рада про визнання права постійного користування земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «АВГУСТ ПРОМ» (51934, м. Камянське, проспект Аношкіна буд. 80/1, кв. № 24, 41, 42, код ЄДРПОУ 39176765) право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,6234 га; судові витрати по справі покласти на Відповідача Представник позивача в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВГУСТ ПРОМ» (Покупець), в особі директора Устяновського Дениса Володимировича, діючого на підставі Статуту, з однієї сторони, та [PERSON] (Продавець), з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу автозаправочного комплексу. Договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. та зареєстровано в реєстрі за № 369. Відповідно до умов Договору купівлі-продажу Покупець передав, а Продавець прийняв у власність розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці прощею 0,6234 га автозаправочний комплекс (далі за текстом - нерухоме майно): Літ. А-1- будівля операторної, загальною площею 201,4 кв.м, яка складається з: 1, 6, 9, 10, 11-приміщення, 2,8 - коридор, 3, 4, 5, 7 - санвузол. Літ. Б-1 - будівля кафе-фастфуду, загальною площею 355,6 кв.м, яка складається з: 1, 2, 3, 7, 8, 16, 18, 19, 24, 25, 27-31-приміщення, 4,9 - санвузол, 5, 6, 14, 15, 20, 26-коридор, 10, 11, 12, 17, 21-23 - туалет, 13-умивальня. Літ. В-навіс, загальною площею 41,7 кв.м. Літ. Г-навіс, загальною площею 308,3 кв.м. Літ. Д-щитова, загальною площею 2,4 кв.м. Літ. Е-1-автомийка, загальною площею 103,7 кв.м., яка складається з: 1, 3, 6-приміщення, 2-коидор, 4-душова, 5-туалет. № 1-сателіт, № 2-4-ПРК з резервуарами, № 5-газовий модуль. Зазначене нерухоме майно належало Продавцю на підставі заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11.12.2015 року (справа № 202/35940/13-ц, провадження № 2/0202/5219/2015) та декларації про готовність до експлуатації самочинного збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду № ДП143160501437, виданого 19.02.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області. Право власності на нерухоме майно було зареєстровано за Позивачем, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 27 травня 2016 року, номер довідки: 60063862. Нерухоме майно, що придбано Позивачем на підставі договору купівлі-продажу розташоване на земельній ділянці площею 0,6234 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення: 1.11.6, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За Відповідачем оформлено право постійного користування зазначеною земельною ділянкою на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2015 року (справа № 202/35940/13-ц, провадження № 2/0202/5219/2015) (з урахуванням ухвали про виправлення описки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2016 року), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 13.05.2016 року, номер довідки 59059483. Відповідно до п. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Відповідно до п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, підставою набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Також, пунктами "а", "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Крім того, ч. 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у випадку коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування. Таким чином, можливість користування належним Позивачу майном (будівлями і спорудами) знаходиться у прямій залежності від можливості користування земельною ділянкою, а тому позбавлення Позивача останнього не дозволяє йому здійснювати належне йому право власності на майно. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи, що станом на сьогоднішній день право власності на автозаправочний комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS], належить Позивачу, який здійснює фактичне користування земельною ділянкою загальною площею 0,6234 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована Державному реєстрі земель за кадастровим номером [NUMBER], а тому позовні вимоги є законими та обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved