Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

01.12.2017 р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду із заявою вимогами якого є встановлення факту народження [PERSON], [INFO], який народився у місті Севастополь у «Міській лікарні №5 «Центр охорони здоров'я матері та дитини» АР Крим, що перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. В обґрунтування вимог заяви посилається на відсутність можливості отримати свідоцтво про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. У зв'язку з чим отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» неможливо. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та в подальшому, для отримання дитиною паспорту громадянина України, для чого свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу. Заявник у судовому засіданні заяву підтримує та просить її задовольнити. До суду надав фотоматеріали підтвердження народження сина [PERSON], [INFO]. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилися, повідомлялася про розгляд справи належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.16). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд заслухавши пояснення заяника, щодо обставин заяви, перевіривши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Як вбачається із матеріалів справи, 21.10.2006 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції м.Севастополя зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після державної реєстрації шлюбу було залишено прізвище «[PERSON]» про що зроблено актовий запис № 557 (а.с.9). На підтвердження факту народження заявник надає медичне свідоцтво про народження № 1335 видане Міською лікарнею №5 «Центр охорони здоров'я матері та дитини» АР Крим від [INFO] та пояснює, що у місті Севастополь у Міській лікарні №5 «Центр охорони здоров'я матері та дитини», що перебуває на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, народився син [PERSON], [INFO], де вказано, що мати сина - [PERSON], [INFO], яка народила хлопчика, вагою 3800,0 грамів (а.с.7-8). Суд, зважаючи на належність вищезазначених доказів, які підтверджують факт народження, вважає їх недопустимими, оскільки видані неповноважними на те особами, а тому ухвалюючи рішення не бере їх до уваги як беззастережні. Суд приймає за належні та допустимі докази фото матеріали народження дитини (а.с.18-20). Як свідок [PERSON] підтвердив факт народження дитини хлопчика, [INFO], якому було ім'я [PERSON], прізвище [PERSON]. Листом від 30.11.2017 року №5135/16.10-54 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві Святошинського району у м. Києві відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Частиною 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики, у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянами України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved