Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що під час перетину кордону ТВО начальником 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни», ОКПП «Київ» каптаном [PERSON] було прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 29 червня 2018 року, у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з України на підставі постанови Дарницького районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 лютого 2018 року ВП №47105289. Разом з тим, постанова Дарницького районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 лютого 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду з України була скасована постановою Дарницького районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04 квітня 2018 року про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України. Однак ТВО начальником 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни», ОКПП «Київ» каптаном [PERSON] не було прийнято вказаний документ до уваги. На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 29 червня 2018 року; визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо невнесення до бази даних відомостей щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України; стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 61047 грн. та моральну шкоду в розмірі 70000 грн. На адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву від Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, в якому зазначено, що 29 червня 2018 року о 02 год. 10 хв. у пункті пропуску для повітряного сполучення «Жуляни» під час здійснення прикордонного контролю на виїзд з України пасажирів рейсу №2081 сполученням «Київ-Бодрум» відносно громадянина України [PERSON] , [INFO] , відбулося спрацювання бази даних ДПСУ з індексом «Н» (обмеження виїзду). Персонал ОКПП «Київ» є тільки користувачем інформації, наявній в системі, а підтвердженням факту наявності обмеження виїзду з України, відносно особи, яка перетинає державний кордон України є повідомлення про збіг із зазначенням інформації про особу та індексу доручення правоохоронного органу. Надання іншої інформації посадовим особам ОКПП «Київ» не передбачено. Персонал ОКПП «Київ» не приймає до виконання доручення правоохоронних органів та не здійсню їх перевірку, а тільки виконує їх в пунктах пропуску через державний кордон України у відповідності до обов`язків, покладених п.8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України». На підставі вкладеного у відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також відповідачем подано клопотання в якому зазначається, що відповідно до ст.. 20 КАС України вимоги щодо визнання протиправним та скасувати рішення Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 29 червня 2018 року; визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо невнесення до бази даних відомостей щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства окружними адміністративними судами. На підставі викладеного просить суд закрити провадження у цивільній справі. Відповідно до ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступне. Між [PERSON] та ТОВ «Магазин сімейних подорожей» було укладено договір про надання туристичних послуг №1078727 від 31 березня 2018 року та сплачено [PERSON] 2882,80 грн. за інформаційно-консультаційні послуги з підбору ту продукту, а також 58164,20 грн. за вартість туристичної подорожі з туристичним обслуговуванням. Під час перетину державного кордону України ТВО начальником 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Жуляни», ОКПП «Київ» каптаном [PERSON] було прийнято рішення про відмову [PERSON] в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 29 червня 2018 року, у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей щодо тимчасового обмеження у праві виїзду з України на підставі постанови Дарницького районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 15 лютого 2018 року ВП №47105289. Предметом позовних вимог, окрім стягнення матеріальної та моральної шкоди, є визнання протиправним та скасувати рішення Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 29 червня 2018 року; визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо невнесення до бази даних відомостей щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України. Стаття 4 КАС України визначає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;. Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень". У відповідності до ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті (ч.2 ст.20 КАС України). Таким чином, розгляд таких позовних вимог підвідомчий окружним адміністративним судам. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст..\~255\~ЦПК України суд\~своєю ухвалою\~закриває провадження\~у справі,\~якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; Згідно зі ст.. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених\~пунктом 1\~частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд доходить висновку про закриття провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати рішення Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 29 червня 2018 року; визнати протиправними дії Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо невнесення до бази даних відомостей щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Положеннями ст.. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Основними елементами для відшкодування моральної шкоди за\~ст. 1167 ЦК України\~є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а за\~ст. 1173 ЦК України\~- наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2\~ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем спростовується той факт, що позивачу у справі була завдана матеріальна та моральна шкода саме діями Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, оскільки відповідні посадові особи діяли в межах своїх повноважень та на підставі чинного законодавства України, й відповідно не несуть відповідальність за невиконання іншими посадовими особами своїх обов`язків. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, у суду наявні достатні правові підстави для відмови в задоволенні позовним вимог про солідарне стягнення з відповідачів матеріального та моральної шкоди На підставі викладеного,

Outcome: approved