Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

01 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, мотивуючи свої вимоги, тим що він з 10 липня 2012 року перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго», однак протягом останнього півріччя не отримує заробітну плату. Відповідач звернення та страйки колективу ігнорує із посиланням на відсутність коштів для виплати заробітної плати. Заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі становить за період з серпня по жовтень 2017 року 16605 грн. 22 коп., яку позивач на підставі ст. 115 КЗпП України просить стягнути з відповідача у судовому порядку. 02 квітня 2018 року позивач збільшив розмір позовних вимог та з урахуванням наданої відповідачем довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 30 березня 2018 року просить суд стягнути заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 19665 грн. 78 коп. і стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3400 грн. [PERSON] відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться в складному фінансовому становищі. У період з липня по вересень 2017 р. постановами НКРЕКП № 1104 від 07.09.2017 р., № 1053 від 29.08.2017 р., № 942 від 25.07.2017 р., крім відрахувань коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, було встановлено суми додаткових щодобових відрахувань (утримань) коштів з поточних рахунків ПАТ «Запоріжжяобленерго» у розмірі 12 млн. грн. на добу у липні 2017 р., 19 млн. грн. на добу у серпні 2017 р., 4 млн. грн, 12,5 млн. грн.. на добу у вересні 2017 р., 3,8 млн. тощо грн. на добу у жовтні 2017р., 1,5 млн. грн. в листопаді 2017р, 2,6 млн. грн. на добу в січні 2018 року. Крім цього, відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2016р по справі № 808/3230/16, залишеної в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017р. визнані протиправними постанови НКРЕКП № 1780 від 05.10.2016 , № 1840 від 17.10.2016 №1872 від 21.10.2016 в частині встановлення Відповідачу додаткових щодобових відрахувань, що додатково свідчить про прогиправність дій НКРЕКП щодо Товариства у встановленні таких щодобових відрахувань. Таким чином, внаслідок встановлення НКРЕКП в липні 2017 - січні 2018 року для ПАТ «Запоріжжяобленерго» при визначені алгоритму перерахування коштів нульового алгоритму або сум додаткових щодобових утримань коштів з поточних рахунків ПРТ, які унеможливили фактичне надходження коштів із поточного рахунку із спеціальним режимом використання на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго», - всі кошти, які надходили та надходять на рахунок із спеціальним режимом використання товариства перераховуються установою уповноваженого банку на рахунок ДПІ «Енергоринок», а НКРЕКП свідомо не виконує обовязок по забезпеченню додержання прав і законних інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго», повязаних із виплатою/отриманням заробітної плати та перешкоджає виконанню обовязку щодо гарантування надійного соціального захисту працівників товариства. Відповідно до довідки наданої відповідачем до суду 02 квітня 2018 року станом на 30 березня 2018 року заборгованість із зарплати перед позивачем становить 19665 грн. 78 коп., із врахуванням часткових розрахунків з позивачем. У звязку з чим, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, представник відповідача вважає, що підготовка позовної заяви про стягнення заробітної плати не є складною (адвокатом підготовлено типову позовну заяву, яку подано у понад 10 аналогічних справах), та виходячи із суми позовних вимог, просить зменшити орієнтовний розрахунок витрат на послуги адвоката по зазначеній справі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість із зарплати у розмірі 19665 грн. 78 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3400 грн. Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» у судовому засіданні підтримав відзив і доповнення до відзиву на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову з урахуванням відзиву та доповнення до відзиву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [PERSON] з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. [PERSON] із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого\~Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийнятий на роботу ПАТ «Запоріжжяобленерго» (наказ № 2126-к від 10 липня 2012 року), де працює по теперішній час на посаді електро-монтера по експлуатації електро лічильників 3 гр.кв СТОПО ЗМЕМ. [PERSON] довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» наданої відповідачем на виконання ухвали про витребування доказів, станом на 30 березня 2018 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за період серпень 2017- січень 2018 року складає 19665 грн. 78 коп. Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі. З огляду на викладене, уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а стягненню підлягає нарахована, але фактично не виплачена заробітна плата у розмірі 19665 грн. 78 коп. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном. З огляду на наведене, доводи відповідача про скрутне фінансове становище та залежність виплати заробітної плати від стану виконання зобовязань споживачами послуг товариства, як підстава для відмови у задоволенні позову, є неспроможними. Вирішуючи вимогу відповідача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3400 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов'язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. [PERSON] ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі [PERSON] і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги від 30 жовтня 2017 року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 3400 грн. від 02 квітня 2018 року та [PERSON] прийняття-передачі наданих адвокатських послуг від 02 квітня 2018 року. [PERSON] про прийняття-передачі наданих адвокатських послуг від 02 квітня 2018 року адвокатом [PERSON] було витрачено 17 годин (консультація адвоката, складання адвокатського запиту, обробка відповіді на адвокатський запит, обробка законодавства, клопотання, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з цим, до наданого розрахунку не надано жодних доказів, які б підтверджували участь адвоката у судових засіданнях - 4 години. Враховуючи, що позивачем не підтверджено понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в частині участі адвоката у судових засіданнях, суд вважає, що доводи відповідача про необхідність зменшення витрат, повязаних з правничою допомогою заслуговують на увагу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати повязані з правничою допомогою адвоката у розмірі 2600 грн. На підставі п. 1.ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому\~ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved