Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

01 лютого 2017 року представник позивача звернулася до суду з позовом до Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області, Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що 14 травня 2015 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємицею за законом після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 313/01-12 від 28.02.2017 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 780550, зареєстрованого Новосанжарською районною державною адміністрацією Полтавської області в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 15432 від 08.12.2000 року, [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах(а.с. 8). [PERSON] померла 14 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 908036, виданим виконавчим комітетом Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області 15.05.2015 року (а.с. 7). Відповідно запису акта про народження №2 від 15.06.1959 року (а.с. 36), свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 410640 від 26.02.1977 року (а.с. 5), свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІІ-НО № 424058 від 01.07.1988 року (а.с. 6) та свідоцтва про укладення шлюбу серії V-НО № 321080 від 16.08.1988 року (а.с. 5) [PERSON] є матірю [PERSON]. В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 237/01-16 від 08.02.2017 року вказано, що після померлої 14.05.2015 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 17, 18). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved