Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: 4900 м. Дніпро, вул. Кондукторська, буд. 53. Права власності на будинок підтверджується свідоцтвом про права на спадщину, від 23.02.2002р., посвідченому [PERSON]В державним нотаріусом восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованому за реєстраційним № 1-472. За цим свідоцтвом права власності належить [PERSON], яка змінила своє прізвище на [PERSON] на підставі укладання шлюбу. Відповідач являється її дядьком, з 1969 року зареєстрований в житловому будинку за адресою м. Дніпро, вул. Кондукторська, буд. 53, але фактично не проживає за вказаною адресою з 2000 року і по теперішній час. В 2000 році відповідач був засуджений до позбавлення волі строком на 6 років за крадіжку, в 2006 році був звільнений, після звільнення збирався на заробітки до Росії, подальша його доля їй не відома, рік тому на її адресу почали надходити на імя відповідача листи від банків про його кредитну заборгованість, окрім цього почала розшукувати податкова. Місце проживання відповідача не відоме. На підставі викладеного просить суд визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком розташованим за адресою м. Дніпро, вул. Кондукторська, будинок 53 внаслідок відсутності понад одного року (а.с.3-5). Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя» (а.с.28). Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224,225 ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON]. на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить житловий будинок № 53 який розташований в м. Дніпропетровську по вул. Кондукторська (а.с.7). З акту огляду вбачається, що гр. [PERSON] за адресою в м. Дніпрі по вуд. Кондукторська, будинок 53 останній не проживає (а.с. 14). Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного: У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.\~\~ Відповідно до ст. 1 Протоколу 1\~Європейської конвенції з прав людини\~і основоположних свобод та ч. 1\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. У відповідності до ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 \~\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном. Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач [PERSON] є власником будинку № 53 по вул. Кондукторська, в м. Дніпро, наділений правом володіння, користування та розпорядження ним. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]в будинку № 53, по вул. Кондукторська в м.\~Дніпро не мешкає понад шістнадцять років, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про його тимчасову відсутність не встановлено, а отже він не проживає у квартирі без поважних причин. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачав будинку носить формальний характер, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved