Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання: малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), протягом усього часу проживання з дитиною інвалідом, але не більше, ніж до його повноліття. Мотивуючи вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано 25.10.2018 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва. Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з позивачкою. Між сторонами існувала домовленість щодо сплати аліментів на утримання дітей, відповідач певний час їх сплачував, але з недавніх пір перестав допомагати дітям. Як відомо позивачці, відповідач отримує постійний дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей та на утримання позивачки, як матері, яка зокрема, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. [PERSON] має захворювання та потребує домашнього догляду, якого надає позивачка. Позивачка не працює, оскільки доглядає за дитиною з інвалідність та отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідність, проте, вказана сума є недостатньою для здійснення повноцінного фізичного та психологічного розвитку малолітніх дітей: придбання речей побутового вжитку, одягу, їжі, відвідування дитячих навчальних закладів, тощо, а також забезпечувати лікування сина з інвалідністю. Ухвалою суду від 06.09.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2004 року, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами розірвано 25 жовтня 2018 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.10.2018. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно корінця медичного висновку № 146 на дитину (підлітка) інваліда з дитинства в віці до 18 років від 27.09.2017, [PERSON] , [INFO] має захворювання, яке відповідає розділу 5 пункту 2 підпункту 2.1 Переліку медичних показань, дійсний до 27 вересня 2022 року. Відповідно до довідки № 215 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, [PERSON] , [INFO] , має статус дитини інваліда та потребує домашнього догляду. Довідка дійсна до 29.11.2019. З трудової книжки серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , працювала з 16 листопада 2012 року по 30 листопада 2018 року на посаді двірника у ЖЕК-15, 30.11.2018 [PERSON] звільнена з вказаної посади за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП України. Як вбачається з довідки з Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 19.08.2021 за вих. № 1930, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] , [INFO] з 07.11.2017 по теперішній час, з надбавкою на догляд. Згідно довідки з Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 19.08.2021 за вих. № 1933, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю за період з лютого 2021 року по липень 2021 року у розмірі 2435 грн. 80 коп. щомісячно. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 20.04.2021, [PERSON] за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 отримав доходи на загальну суму 800000,00 грн. Позивачка вказує,\~що між\~нею та\~відповідачем існувала домовленість щодо сплати аліментів на утримання дітей, відповідач певний час їх сплачував, але з недавніх пір перестав допомагати дітям. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до\~ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач перебуває в працездатному віці, має стабільний заробіток, являючись батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати їх до повноліття. Також, беручи до уваги матеріальне положення дітей, які потребують матеріальної допомоги, інтереси дітей\~для забезпечення\~стабільних та\~гармонійних умов\~їх життя,\~повного та\~всебічного розвиткута обставини, що мають істотне значення, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання малолітніх дітей на користь позивачки у розмірі по 1/6 частки від усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,на\~кожну дитину щомісячно,\~до досягнення\~дітьми повноліття.\~ Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), протягом усього часу проживання з дитиною інвалідом, але не більше, ніж до його повноліття, суд приходить до наступного. За загальним правилом, передбаченим\~статтею 75 СК України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час,\~Сімейним кодексом\~визначені особливості надання утримання тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до\~ст. 88 СК України\~якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої\~статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно з ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, законом визначені підстави для надання подружжям матеріальної допомоги одне одному. Так, право на утримання виникає у подружжя, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікується цією дитиною, за наявності у другого подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Це право не залежить від того, чи працює подружжя, з яким проживає дитина, та від його матеріального становища. Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону\~визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Враховуючи вимоги вищезазначеного законодавства право на утримання в даному випадку триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно з вимогами ст. ст.\~77,\~79,\~80 СК України, утримання одному з подружжя за рішенням суду присуджується від дня подання позовної заяви, в грошовій формі та сплачуються щомісячно у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. В абз. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006\~надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не працює, оскільки опікується сином, який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного домашнього догляду. Потреба в такому догляді підтверджується характером захворювання та відповідними медичними документами. Зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав щодо права позивачки на отримання допомоги. З`ясувавши, що [PERSON] проживає, зокрема, з сином [PERSON] , [INFO] , який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, і піклується про неї, суд вважає, що позивачка набула право на утримання від [PERSON] , який в свою чергу за своїм майновим станом може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує те, що з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходів) відповідача до досягнення дітьми повноліття. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що відповідач по справі перебуває у працездатному віці, приймаючи до уваги стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), протягом усього часу проживання з дитиною інвалідом, але не більше, ніж до його повноліття, підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved