overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Глухівського міського управління юстиції у Сумській області, за актовим записом № 26. У судове засідання позивач не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про слухання справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі відповідача. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Насіковська) Л.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 19 жовтня 1996 року у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 24. Від даного шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили у травні 2016 року. Причиною слугувало зловживання відповідачем алкоголем та виникнення, на цьому ґрунті, сварок, непорозумінь. У судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Також, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шендеровська» (а.с. 25). Відповідач у судове засідання неодноразово не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено зворотніми поштовими повідомленнями та розпискою про отримання судової повістки (а.с. 13, 19, 21).Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 жовтня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у Затишанській селищній раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 24 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей, зокрема, малолітніх сина та доньку [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], а також повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сімя фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду. Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року № 1377-VIII офіційно перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, вказує, що 26 червня 2008 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб. Однак, одруження з відповідачкою виявилось невдалим. Фактичні шлюбні відносини між ним і відповідачкою припинені з 2010 року. Спільне господарство не ведеться. Позивач вказує, що у звязку з постійними суперечками та сварками, а також по причині того, що відповідачка проявляє до нього неповагу, не цікавиться інтересами сімї, сумісне життя та збереження сімї стало неможливим. Примирення з відповідачкою неможливе. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.06.2008 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Андрющенко) укладено шлюб, реєстрацію якого здійснено виконкомом Рівненської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис № 4 (а.с.6). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2010 року. Спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливо. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, сімя розпалась остаточно і шанси її збереження втрачено, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України з 1989 року по теперішній час, в тому числі станом на 24.08.1991 р. та на 13.11. 1991 р. Заявник, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Третя особа - управління державної міграційної служби України в Миколаївській області Центрального районного відділу м. Миколаєва, в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду невідомо. Оскільки в матеріалах справи є достатньо даних стосовно факту, про встановлення якого просив заявник, суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника зацікавленої особи. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. [PERSON] народився 09 лютого 1989 року в АР Крим, поселок Новоозерне, м. Євпаторія, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії ІІІ АП № 473713. Згідно з страховим свідоцтвом видане від 15 березня 1991 року за № 431855, [PERSON] був застрахований в Україні, АР Крим. м. Ялта. [PERSON] навчався в Миколаївській загальноосвітній школі, закінчів 9 класів і отримав свідоцтво про базову загальну освіту, що підтверджується довідкою від 11 грудня 2012 року за № 1020, видана Управлінням освіти Миколаївської міської ради Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3. 04 грудня 2001 року, заявник отримав довідку про присвоєння ідентифікаційного номера ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва. У будинковій книзі № 2 м. Миколаєва, вул. Купорна 97, 26 жовтня 2005 року здійснений запис про реєстрацію, [PERSON], де й проживає на даний час. При таких обставинах суд вважає подану заяву обґрунтованою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою , в якій просить встановити той факт, що він сином [PERSON], яка померла 24 жовтня 2008 року. Встановлення вказаного факту йому необхідно для оформлення спадщини. Заінтересована особа - виконавчий комітет Барвінківської міської ради Барвінківського району Харківської області проти задоволення заяви не заперечує, що убачається з відповідної заяви. Вислухавши пояснення представника заявника, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження (серія ЯР №379132) [PERSON] народився 20 квітня 1955 року в м.Барвінкове Харківської області. Батько [PERSON], мати- Топалова [PERSON]. Згідно з копією свідоцтва про народження (серія ЯФ №051616) [PERSON] народилась 26 грудня 1920 р. в м.Барвінкове Харківської області. Батько [PERSON], мати- Топал Т.М. Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого відділом РАГС Барвінківського районного управління юстиції 24 жовтня 2008 року , актовий запис № 182, [PERSON] померла 24 жовтня 2008 р. у м.Барвінкове Барвінківського району Харківської області. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що заявник дійсно є сином [PERSON], з дитинства проживав з нею, вважав її рідною матірю. Суд визнає достовірність цих показань, враховуючи, що свідок не зацікавлений в результаті розгляду цієї справи. Аналізуючи наведені вище доказа в їх сукупності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що заявник є сином [PERSON], яка померла 24 жовтня 2008 року. На підставі наведенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житло. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в зазначеному свідоцтві, що посвідчує його спільну часткову власність на квартиру № 2, яка розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Лоцманська (колишня вул.Леніна), 30, його по батькові помилково вказано Іванович, тоді як за паспортом він Миколайович. Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки вказана помилка перешкоджає зареєструвати право власності. Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення заяви. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі та просила про її задоволення. Представник заінтересованої особи Очаківської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До судового засідання надійшла заява за підписом міського голови [PERSON], в якій він просить розглянути справу без участі представника Очаківської міської ради та задовольнити позовні вимоги. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва про право спільної часткової власності на житло від 18 вересня 1996 року, виданого на підставі розпорядження № 2 від 18 вересня 1996 року на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], їм належить на праві спільної часткової власності квартира № 2, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Лоцманська (колишня вул. Леніна), 30, в рівних частинах. Згідно копії паспорта серії ЕР № 035992 та копії свідоцтва про народження серії ЯЭ № 057233, [PERSON] народився 30 вересня 1956 року в с. Кізомис Білозерського району Херсонської області. В свідоцтві про народження його батьком вказано [PERSON]. Таким чином, відповідно до копій зазначених вище документів, правильне по-батькові заявника Миколайович. Вказані обставини свідчать про те, що свідоцтво про право власності на житло на ім'я [PERSON] фактично належить [PERSON]. Встановлення факту належності зазначеного документа має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому провести державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 27 жовтня 2012 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з дружиною не склалися у звязку з втратою взаєморозуміння, поваги та любові. З вересня 2015 року проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання не можливе і суперечить його інтересам, позивач просить розірвати шлюб із відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 6). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовом згодна (а. с. 15). У звязку з неявкою сторін, справа розглядалася на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 27 жовтня 2012 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис №206, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №100516 (а. с. 4). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стала втрата почуття взаєморозуміння, поваги та любові. З вересня 2015 року сторони разом не проживають. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що сторони в справі не висловлюють взаємної згоди та не бажають підтримувати дружні стосунки, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а також у звязку з відсутністю заяви відповідачки про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений останнім при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Одночасно наполягала на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії І СР № 2074299 (а.с.3) та доньки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І СР № 854441 (а.с.4) та не заперечується відповідачем. Діти знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві, підтверджується довідкою СКП «Наш Дім» № 1600 від 24 жовтня 2016 року (а.с.5) та також не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження голови Путивльської районної державної адміністрації №266 від 27 вересня 2002 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,271 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №663633. При спробі розпорядитись цією земельною ділянкою вона виявила, що у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість [PERSON], у звязку з чим вона просить встановити факт належності їй зазначеного Державного акту на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не зявилась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №663633, виданого на імя [PERSON], яка мешкає у с. Волинцеве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 2,271 га, що розташована на території Юрївської сільської ради Путивльського району (а.с.7). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до розяснення ПП «Карпенко», [PERSON] повідомлено, що укласти договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право приватної власності на землю не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 вересня 1993 року Огіївською сільською радою Сахновщинського району Харківської області, актовий запис №9. Від шлюбу вони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позову зазначила, що внаслідок різних поглядів на життя та конфліктів між ними не склалися нормальні сімейні відносини, тому збереження сім'ї стало неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та після розірвання шлюбу просила прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 112 СК України шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, внаслідок різних поглядів на життя в сім'ї склалася конфліктна ситуація, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому на підставі ст. 112 СК шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved