Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору без номеру від 22.03.2010 року, всього в сумі 52706,20 грн. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 22.03.2010 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 30.06.2017 року заборгованість становить всього 52706,20 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2494,62 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 43529,51 грн., заборгованості за пенею та комісією 3696,06 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2486,01 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача в позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлена про час, день і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України та підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомила. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 22.03.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не виконала свої зобов'язання за кредитним договором. Станом на 30.06.2017 року заборгованість становить всього 52706,20 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2494,62 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 43529,51 грн., заборгованості за пенею та комісією 3696,06 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2486,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Суд враховує те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 року в справі №6-2003цс15 та є обов'язковою для всіх судів згідно зі ст. 360-7 ЦПК України. Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами обслуговування кредитних карт, сплата пені та штрафу передбачені за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто за одне й те саме порушення. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 2486,01 грн. штрафу ( процентна складова) не підлягає задоволенню. Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14 міститься правовий висновок, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Отже за рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч. 3 ст. 551 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яку просить стягнути позивач, до суми заборгованості за кредитом. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню. З [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість станом на 30.06.2017 року по кредитному договору б/н від 22.03.2010 року на загальну суму 48518,75 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2494,62 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 43529,51 грн., заборгованості за пенею та комісією 2494,62 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1472,88 грн. (п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » №10 від 17.10.2014 року).

Outcome: partial