Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У січні місяці 2015 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що 07 грудня 2005 року між АППБ "Аваль", правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір кредиту №014/8711/84/10263, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 24 250,0 доларів США строком на 84 календарних місяців із сплатою річних відсотків в розмірі 12,0% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06.12.2015 року. 09 жовтня 2012 року із позичальником до кредитного договору була укладена додаткова угода 3 014/8711/84/10263/81-1-0-00/1511, згідно умов якої сторони погодили зміну валюти кредитування виконання зобов»язань з доларів США на гривню, погодили строк збільшення повернення кредиту до 09 березня 2021 року та змінили процентну ставку до 10,5% річних, виклали графік повернення кредиту у новій редакції. Відповідно до умов договору позичальник зобов»язаний здійснювати часткове погашення кредиту та сплату процентів за фактичне користування кредитними коштами, сплачувати неустойку та пеню. Позичальник порушила умови укладеного договору, тому відповідно до пункту 6.5 Кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов»язань у випадку порушення сплати кредиту та процентів за користування ним згідно пункту 5,2 договору. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, перерахувавши грошові кошти на поточний рахунок позичальника. Позичальник систематично порушувала терміни сплати кредиту і процентів, і станом на 15.09.2014 загальна заборгованість [PERSON] становить 131 031,01 грн., з них заборгованості по кредиту 112 831,98 грн., заборгованості по сплаті відсотків 7 244, 08 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів 10 955,85 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитом 30 жовтня 2009 року із відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки за 3 014/8711/84/14960 згідно якого відповідач взяв на себе зобов»язання перед банком відповідати за забов»язаннями [PERSON], що виникають з кредитного договору. Крім цього, 07 грудня 2005 року між кредитором та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2005 року. Відповідно до умов пункту 3.1.5 іпотечного договору у випадку невиконання позичальником своїх зобов»язань за кредитом, банк, як іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, встановивши спосіб реалізації шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просить їх задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заявлений позов визнали частково, просять звільнити їх від сплати пені у зв»язку з хворобою дитини. Суд, вислухавши доводи представника позивача та відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 07 грудня 2005 року між АППБ "Аваль", правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір кредиту №014/8711/84/10263, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 24 250,0 доларів США строком на 84 календарних місяців із сплатою річних відсотків в розмірі 12,0% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06.12.2015 року. 09 жовтня 2012 року із позичальником до кредитного договору була укладена додаткова угода 3 014/8711/84/10263/81-1-0-00/1511, згідно умов якої сторони погодили зміну валюти кредитування виконання зобов»язань з доларів США на гривню, погодили строк збільшення повернення кредиту до 09 березня 2021 року та змінили процентну ставку до 10,5% річних, виклали графік повернення кредиту у новій редакції. Поручитель [PERSON] дав згоду на зміну умов кредитного договору та погодився із запропонованими банком умовами. Відповідно до умов договору позичальник зобов»язаний здійснювати часткове погашення кредиту та сплату процентів за фактичне користування кредитними коштами, сплачувати неустойку та пеню. Позичальник порушила умови укладеного договору, тому відповідно до пункту 6.5 Кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов»язань у випадку порушення сплати кредиту та процентів за користування ним згідно пункту 5,2 договору. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, перерахувавши грошові кошти на поточний рахунок позичальника. Як убачається із матеріалів справи позичальник умов договору щодо сплати кредиту і процентів належним чином не виконувала, і станом на 15.09.2014 загальна заборгованість [PERSON] становить 131 031,01 грн., з них заборгованості по кредиту 112 831,98 грн., заборгованості по сплаті відсотків 7 244, 08 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів 10 955,85 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитом 30 жовтня 2009 року із відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки за 3 014/8711/84/14960 згідно якого відповідач взяв на себе зобов»язання перед банком відповідати за забов»язаннями [PERSON], що виникають з кредитного договору. Крім цього, 07 грудня 2005 року між кредитором та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку квартиру [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2005 року. Ціль надання кредитних коштів призначена для придбання означеної квартири. Позичальник порушила умови укладеного договору, тому відповідно до пункту 6.5 Кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов»язань у випадку порушення сплати кредиту та процентів за користування ним згідно пункту 5.2 договору. Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України боржники зобовязані виконати свій обовязок за договором та погасити заборгованість перед банком. Згідно статті 626 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Слід зменшити розмір пені за несвоєчасну сплату кредиту у зв»язку із хворобою дитини та стягнути пеню в розмірі 50 грн., що підтверджується відповідно довідкою та епікризом про наявність захворювання та необхідності хірургічного втручання. За наведених обставин підлягає стягненню з відповідача [PERSON] А,В. заборгованість за кредитом 120 026,06 грн. Відповідно до надісланих вимог позичальнику та іпотекодавцю 25.12.2012 року та умов кредитного договору термін погашення заборгованості настав. Відповідно до роз'яснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд вважає, що сума заборгованості за кредитом є співмірною із вартістю іпотечного майна, оскільки допущене боржником та іпотекодавцем, який не є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсягу його прав, оскільки співвідношення між розміром грошового зобов'язання за кредитним договором та вартістю предмета іпотеки на день ухвалення судом рішення є майже тотожним співвідношенню на день видачі кредитних коштів, а саме: вартість іпотечного майна не перевищувала вартості предмета іпотеки. У п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Відповідно ч. 1 до ст. 12 цього Закону разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до роз»яснень пункту 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» з наступними змінами до доповненнями від 07.02.2014 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Тому підлягає до задоволення і вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру за № 6, що по вулиці Щербакова, 18/2 у м. Хмельницькому. На підставі викладеного та

Outcome: partial