Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

01 квітня 2014 року позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до Шишацького районного суду з позовом до Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно його померлої матері [PERSON] В обґрунтування позивних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається 3-х земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,85га, які розташовані на території с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області та належали померлій на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу 11 квітня 2006 року, за реєстровим номером 465, а також домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS], яке належало померлій на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу 11 квітня 2006 року, за реєстровим номером 463. Позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті однією сім'єю. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину позивач звернулась до приватного нотаріуса, проте у видачі відповідного свідоцтва йому було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач не може надати оригінали Державних актів на право власності на земельні ділянки оскільки спадкодавець за життя їх не отримала, а оригінал договору дарування житлового будинку не зберігся. З огляду на вищевикладене позивач звертається до суду за захистом своїх прав та просить визнати за собою право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач та його представник, будучі належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи в судове засідання не з'явились. Надали до суду письмові заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. [INFO] у с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Великоперевізькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 10 листопада 2009 року, актовий запис № 23 (а.с.8). Згідно довідки Великоперевізької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 16 квітня 2014 року № 02-36/123 останнім місцем проживання [PERSON], яка померла [INFO] було [ADDRESS]. Разом з нею на момент її смерті проживав без реєстрації син - [PERSON], [INFO] (а.с.42). Інші спадкоємці, які прийняли спадщину чи претендують на неї відсутні, що підтверджується, в сукупності, вищевказаною довідкою сільської ради та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 36914322 від 19.03.2014 (а.с. 29). Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 20914924 від 24.04.2014 (а.с.51 ) померлій на праві приватної власності належав будинок з господарськими будівлями, який згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» від 06 грудня 2005 року (інвентарний номер - 586, реєстраційний номер - 13281881) розташований по [ADDRESS], знаходиться на земельній ділянці площею 2500 кв.м. та складається з житлового будинку 1973 року побудови загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. (літ. -А-1), сараю (літ. -Б), погребу (літ. -б), вбиральні (літ - В) (а.с. 20-22). Підставою виникнення права власності є договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами ВСР № 764437 між дарувальниками [PERSON], [PERSON] та обдарованою [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] 11 квітня 2006 року, за реєстровим номером, 463 (а.с.10). Крім того згідно договору дарування земельної ділянки ВСР № 764438 між дарувальником [PERSON] та обдарованою [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу [PERSON] 11 квітня 2006 року, за реєстровим номером, 465 у приватну власність [PERSON] було передано 3 земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,85га, що розташовані за адресою [ADDRESS] та мають кадастрові номери: 5325780801:01:001:0145, 5325780801:01:001:0146, 5325780801:01:001:0147 (а.с.11). Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є придбання за договорами купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно ст. 125 ЗК України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянкою та його державної реєстрації. Як встановлено із змісту інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна № 20919331, 20917825, 20916765 від 24.04.2014 право власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки не зареєстровано (а.с.52-54). Згідно листів відділу Держземагенства у Шишацькому районі Полтавської області від 10.04.2014 № 01-01-10/1503 та від 28.04.2014 № 01-01-10/1668 [PERSON] не виготовляла та не отримувала державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,85га, та вона значиться за попереднім власником [PERSON] (а.с. 43, 56). Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином правомірно набувши право власності на вищевказані земельні ділянки за договором дарування та в силу ст. 120 ЗК України спадкодавець [PERSON] за життя не встигла одержати відповідний правопосвідчуючий документ та здійснити реєстрацію свого права власності щодо них. Враховуючи те, що вказані ділянки мають відповідні кадастрові номери, на даний час їх належність спадкодавцю на день її смерті ніким не оспорюєтся, а спадкоємцем успадковується житловий будинок з господарськими будівлями розташований на вказаних земельних ділянках, суд вважає, що до нього на підставі ст. 120 ЗК України повинно перейти й право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування. Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved