Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 січня 2016 року на перехресті вул. Вишгородська та вул. Велика кільцева у м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки ЗАЗ Forza, державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. 04 березня 2016 року постановою Оболонського районного суду м. Києва визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Згідно висновку № 21/1-16 про вартість матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу від 18 січня 2016 року, який складено фізичною-особою-підприємцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 04.01.2016 року становить 92538,36 грн. На момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ позивачу було відшкодовано страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується Випискою по картковому рахунку за період з 01.02.2016 року по 03.03.2017 року. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає: 92538,36 - 50000,00 = 42538,36 грн., яка має бути відшкодована відповідачем. Тому, позивач, з урахуванням уточненої заяви, просив суд стягнути на свою користь з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 47583,90 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, підтримав письмові пояснення. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2016 року приблизно об 11 годині 35 хвилин на перехресті вул. Вишгородська та вул. Велика кільцева у м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки ЗАЗ Forza, державний реєстраційний номер [NUMBER], здійснив зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 04 березня 2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП (а.с. 174). Таким чином судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 04 березня 2016 року, відбулася з вини [PERSON]. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку № 21/1-16 про вартість матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу від 18 січня 2016 року, який складено фізичною-особою-підприємцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП, що сталося 04.01.2016 року становить 92538,36 грн. (а.с. 81-90). Судом встановлено, що на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто 04 січня 2016 року, відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Статтею ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальним Законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 07.04.2016 року здійснило виплату відшкодування позивачу в розмірі 50000,00 грн., що підтверджується Випискою по картковому рахунку за період з 01.02.2016 року по 03.03.2017 року (а. с. 175-178). Так, з матеріалів справи судом встановлено, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди був відсутній, тобто він є власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 39.2. ст. 39 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є: 39.2.1. здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41 Закону визначає регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, яка за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ. Згідно п. 41.4. ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вимоги п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1194 ЦК України, різниця між розміром заподіяної шкоди (92538,36 грн.) і розміром страхової суми (50000,00 грн.) становить 42538,36 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено кошти за оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується копією квитанції до прибуткового ордера від 14.01.2016 року на суму 5000,00 грн. (а.с. 151). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 04 січня 2016 року, позивачу було завдано матеріальну шкоду з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 47538,36 грн., з яких 42538,36 грн. - матеріальні збитки, 5000,00 грн. - витрати за оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 979, 1166, 1188, 1192 ЦК України; п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»; ст.ст. 9, 12, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

Outcome: partial