Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

01.11.2017 року позивач - ПАТ КБ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» в особі Жмеринського регіонального відділення АБ «Експрес-Банк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення донарахованих відсотків за користування кредитами та пені у розмірі 12429,54 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що згідно до укладеного договору № 25596/07/к4 від 30.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. строком до 30.03.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних. 14.06.2011 року між сторонами було укладено договір №1 про внесення змін до договору 25596:760 від 20.09.2007 року про видачу платіжної картки НСМЕП і розрахункове обслуговування фізичних осіб з відкриттям банківських рахунків, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 720,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну смарт-картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік. Відповідач свої зобов'язання за кредитними договорами належним чином не виконував, тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.10.2013 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» стягнуто суму заборгованості за даними кредитними договорами у розмірі 22431,67 грн. Відповідач рішення суду не виконує, у зв'язку з чим станом на 06.10.2017 року має заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами та пені у загальному розмірі 12429,54 грн. Ухвалою суду від 19.04.2018 року було замінено Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Банк» Експрес-Банк» його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк». Представник позивача у судове засідання не з'явився. До суду надійшла заява, в якій представник позивача [PERSON] заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, однак, в судові засідання 07.03.2018 року та 19.04.2018 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до укладеного договору № 25596/07/к4 від 30.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. строком до 30.03.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних (а.с.8-12). 14.06.2011 року між сторонами було укладено договір №1 про внесення змін до договору 25596:760 від 20.09.2007 року про видачу платіжної картки НСМЕП і розрахункове обслуговування фізичних осіб з відкриттям банківських рахунків, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 720,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік (а.с.15-18). Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 28.10.2013 року, яке набрало законної сили 08.11.2013 року, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» стягнуто суму заборгованості за даними кредитними договорами у розмірі 22431,67 грн. (а.с.24). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 611 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Згідно з роз'ясненнями, наданими судам Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 17 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно до п.4.3. кредитного договору, проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.1. договору та 5 процентів річних. Згідно з п. ** 1 договору №1 від 14.06.2011 року нарахування відсотків здійснюється на суму фактично використаного ліміту овердрафту за фактичну кількість днів використання ліміту за процентною ставкою, що діяла у певний розрахунковий день (період), згідно затверджених тарифів банку. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача донараховані відсотки за період часу з 31.01.2013 року по 29.09.2016 року в сумі 9626,45 грн. за кредитним договором № 25596/07/к4 від 30.03.2012 року та донараховані відсотки за період часу з 29.04.2014 року по 17.12.2015 року в сумі 176,24 грн. за кредитним договором №1 про внесення змін до договору 25596:760 від 20.09.2007 року(а.с. 14, 20). Відповідно до п. 6.2. кредитного договору за прострочення позивальником визначеного договором строку сплати процентів за користування кредитом, в розмірі визначеному п.1.1 договору, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, від сум простроченого виконання зобов'язання за кожний день прострочення. Відповідно до п. 5 договору №1 від 14.06.2011 року за прострочення визначеного строку (терміну) сплати процентів за користування лімітом овердрафту клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банк України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення. Пеня нараховується банком щомісячно в передостанній робочий день звітного місяця, починаючи з передостаннього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту закінчення дії договору приєднання. Також суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню за період часу з 06.10.2016 року по 05.10.2017 року в сумі 2579,63 грн. за кредитним договором № 25596/07/к4 від 30.03.2012 року та пеню за період часу з 06.10.2016 року по 05.10.2017 року в сумі 47,22 грн. за кредитним договором №1 про внесення змін до договору 25596:760 від 20.09.2007 року (а.с. 13, 19). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню заборгованість за донарахованими відсотками за користування кредитними коштами та пеня за несвоєчасне повернення відсотків у загальному розмірі 12429,54 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі наведеного вище обґрунтування та

Outcome: approved