Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

01.11.2017 року в Бродівський районний суд надійшла позовна заява [PERSON], в якій він просить суд зобовязати відповідачів видалити відомості, поширенні ними у мережі інтернет, а саме, на сторінках фейсбук про проходження ним медичного огляду 31 серпня 2017 року у Буській ЦРЛ та іншу інформацію, що стосується його приватного життя; зобовязати відповідачів публічно вибачитися перед ним за розповсюдження відомостей, що паплюжать його честь і гідність на першій сторінці у найближчому номері Бродівської районної газети «Голос відродження» з дня набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідачів на його користь по 1 грн. моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей, що паплюжать його честь і гідність; стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечили вимоги позивача. Суд, зясувавши обставини справи, взявши до уваги пояснення сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із змісту ст. 76-84 ЦПК України вбачається, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З пояснень представника позивача, наведених у позові, та підтриманих в судовому засіданні, вбачається, що 30 серпня 2017 року близько 21 год. 30 хв. [PERSON] повертався у м. Броди зі сторони с. Берлин, Бродівського району автомобілем. У дзеркало заднього виду помітив, що його переслідує автомобіль ВАЗ-2109 вишневого кольору. У м. Броди поблизу консервного заводу він зупинився, а вказаний автомобіль обігнав його, зупинився і перегородив йому проїзд. Він зумів обїхати автомобіль та продовжив рух прямо, повернув праворуч на вул. Юридика. Весь цей час автомобіль ВАЗ-2109 продовжував «переслідувати його» і тому він зателефонував у поліцію та повідомив чергового про даний інцидент. Обїжджаючи знову автомобіль ВАЗ-2109, позивач виїхав на бордюр тротуару та пошкодив ліве переднє колесо та диск. Поблизу лікарні, що на вул. Л. Українки він зупинився. Автомобіль ВАЗ-2109 зупинився перед ним, а позаду його авто зупинився ще один автомобіль. Коли приїхали працівники поліції, то позивач вийшов із свого автомобіля, з ВАЗ-2109 вийшов водій [PERSON], а з автомобіля, що зупинився позаду, вийшов [PERSON] і повідомили поліцію про те, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного спяніння. Працівники поліції запропонували [PERSON] пройти медичний огляд з метою виявлення стану спяніння. [PERSON] погодився. Усі учасники вказаної події, в тому числі [PERSON] та [PERSON] направились у приймальне відділення Бродівської ЦРЛ і при цьому вказані особи знімали всі події на відео, не зважаючи на заперечення [PERSON] припинити зйомку. Відео фіксація продовжувалась і всередині приймального відділення, коли йшла підготовка до огляду. Через деякий час працівники поліції прийняли рішення провести на медичний огляд [PERSON] у Буську районну лікарню, на що той дав згоду. На автомобілі разом з працівниками поліції [PERSON] поїхав у м. Буськ. [PERSON] та [PERSON] також поїхали у м. Буськ на своєму автомобілі. Після приїзду до приймального відділення Буської ЦРЛ продовжували знімати події на відеокамеру, не зважаючи на неодноразові зауваження [PERSON] припинити такі дії, так як це принижує його честь та гідність. Після наполегливого зауваження чергового лікаря зйомка припинилась. Після проведення медичного огляду з метою виявлення алкогольного стану черговий лікар повідомив, що [PERSON] тверезий, ознак спяніння не виявлено. В результаті таких дій відповідачів стан здоровя позивача різко погіршився, в нього піднявся тиск та лікар діагностував гіпертонічний криз. Пізніше, відео про вказані події було розміщено в інтернеті на сторінці фейсбук, яка належить [PERSON]. Окрім того, 01 вересня 2017 року в другій половині дня позивач їхав у напрямку с. Станіславчик Бродівського району та посеред лісу помітив, що його знову хтось переслідує. Як виявилось пізніше, це знову був [PERSON] Пізніше відео про це було розміщено в інтернеті без його згоди. В цей же день йому зателефонували жителі с. Бордуляки, його сусіди по садовому товариству, та повідомили, що якась особа, підїхала до садового будинку, який належить йому на праві власності, представилась депутатом та самовільно проникла на територію вказаного будинку, де знаходилась певний час. 2 вересня 2017 року автомобіль з затемненими вікнами був припаркований біля його будинку у м. Броди де він проживає з сімєю. Він викликав поліцію та надав їм пояснення з приводу інциденту. З пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що він є депутатом Бродівської міської ради і неодноразово звертався до головного лікаря Бродівської центральної лікарні [PERSON] із зауваженнями щодо неналежного виконання ним своїх посадових обовязків. Він не заперечує того, що у вказаний позивачем день дійсно їхав за автомобілем, яким керував [PERSON] Він стверджує, що в той вечір їхав по власних справах і побачив автомобіль, який належить Бродівській лікарні. Вирішив перевірити хто ним керує і чому в такий вечірній час використовується цей транспорт. Згодом зрозумів, що водій перебуває у нетверезому стані, тому викликав працівників поліції. Окрім того, зателефонував до свого знайомого [PERSON], який є громадським діячем і поросив приїхати до нього. [PERSON] та інші знайомі приїхали і вели відеозапис усіх подій, які відбувались. Коли автомобіль, що належить лікарні, зупинився поблизу приміщення Бродівської ЦРЛ і приїхали працівники поліції, з авто вийшов головний лікар [PERSON], який керував ним. [PERSON] вважав, що водій [PERSON] перебуває в стані алкогольного спяніння, тому попросив працівників поліції перевірити це. [PERSON] повідомив, що він скерував повідомлення (запити) до вищестоящих структур про перевірку того, чи використовувався автомобіль лікарні у приватних цілях головного лікаря. Аналогічні пояснення надав відповідач [PERSON] Також відповідачі не заперечують того, що поширили відеозапис у компютерній мережі «Інтернет» на своїй сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook). Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факти, встановлені з пояснень позивача та відповідачів. Оглянутим в судовому засіданні відеозаписом підтверджено описані учасниками судового засідання події. Наведені вище обставини справи, які встановлено у судовому засіданні, дають суду підстави для висновку про те, що дії відповідачів [PERSON] та [PERSON], які мали місце неодноразово, а саме, 30.08.2017 року починаючи з 21.30 год., 01.09.2017 року, є такими, що принижують честь та гідність [PERSON], що негативно вплинуло на останнього. Такі дії слід вважати втручанням в особисте життя особи. Поширення цієї інформації у мережі «Інтернет» на сторінках у соціальній мережі «Фейсбук» (Facebook) також є негативним. На думку суду, дії відповідачів та поширення ними зазначеної інформації невизначеному колу осіб мали на меті опорочення честі і гідності та ділової репутації позивача. Відповідно до ст. 24 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Відповідно до статей 21, 28, 32, Конституції України, статей 272, 275, 297, 299 Цивільного кодексу України, позивач має право на повагу до своєї честі, гідності та ділової репутації, які є недоторканими, і для захисту яких має право звернутись із позовом до суду. Судом встановлено, що розповсюджена відповідачами вищезазначена інформація про позивача є негативною. Частиною 3 статті 277 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію недостовірності поширюваної негативної інформації про фізичну особу, а саме: негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вітчизняною доктриною права, честь визначено як поняття моральної свідомості і категорію етики, що включає у себе моменти усвідомлення індивідом або організацією свого суспільного значення і визнання цього значення з боку суспільства. На підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Норма ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимоги ч. 1 ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд враховано, що суду не було надано клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано розрахунок суми витрат, які позивач поніс у звязку із розглядом справи, які складаються із витрат написання позовної заяви, участь адвоката в судових засіданнях, транспортних витрат та становлять 11 928,00 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved