Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

рішенням Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 22 від 24.07.2007 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,25 га (кадастровий №2321586800:07:001:0020) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі зазначеного рішення Петро-Михайлівської сільської ради [PERSON] отримала Державний акт на право власності на землю серії ЯГ № 718160, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010726000031. [PERSON] за договором дарування від 24.12.2010 р. посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. р.№ 4072 передала вказану земельну ділянку у приватну власність [PERSON] , про що державним реєстратором Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав, та їх обтяжень №6888279 від 17.10.2013р. та внесено запис №2919696 про реєстрацію права власності на земельну ділянку, Крім цього, Петро-Михайлівською сільською радою прийнято рішення № 21 від 24.07.2007, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,25 га (кадастровий №2321586800:07:001:0019) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У подальшому, на підставі зазначеного рішення, [PERSON] , отримав Державний акт на право власності на землю серії ЯГ № 718161, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів, на право власності на землю, та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010726000030. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10.09.2015 у справі № 314/4754/13 визнано недійсними та скасовані рішення Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 21 та 22 від 24.07.2007 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25га [PERSON] та [PERSON] для обслуговування житлового будинку, господарських будівлі і споруд. Також вказаним рішенням суду визнані недійсними Державні акти на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ № 718160, виданого на ім`я [PERSON] та серії ЯГ № 718161, виданого на ім`я [PERSON] на підставі вищезазначених рішень сільської ради. Вказаним рішенням також зазначено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення. Саме факт відношення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення став підставою для визнання недійним рішень сільської ради про їх передачу у приватну власність. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Петро-Михайлівської сільської ради № 21 від 24.07.2007 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Петро -Михайлівської сільської ради у [ADDRESS] , площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказану земельну ділянку передано безоплатно у власність гр. [PERSON] . Також рішенням Петро-Михайлівської сільської ради № 22 від 24.07.2007 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Петро -Михайлівської сільської ради у [ADDRESS] , площею 0,25 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказану земельну ділянку передано безоплатно у власність гр. [PERSON] 24.12.2010 [PERSON] за договором дарування передала свою спірну земельну ділянку у приватну власність [PERSON] . В даний час спірні земельні ділянки обліковуються у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Земельні ділянки були відведені [PERSON] та [PERSON] без розроблення проекту землеустрою, лише на підставі технічної документації із землеустрою, яка не містить передбачених ч. 9 ст. 118 ЗК України погоджень з природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами і органом охорони культурної спадщини, що і стало підставою скасування рішень Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 21, 22 від 24.07.2007р. В рішенні Апеляційного суду Запорізької області від 10.09.2015 зазначено, що: «відповідно, до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 07.11.2012, складеного Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій області, земельні ділянки, які відведені [PERSON] та [PERSON] , частково розташовані за межами населеного пункту на землях лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні і ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», а тому не могли виділятися для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передаватись у приватну власність». Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Ні позивачем ні прокуром не заявлялись клопотання про проведення експертизи стосовно виключення або підтвердження факту, який відображений в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 07.11.2012, складеного Державною інспекцією сільського господарства в Запорізькій, а саме що спірні земельні ділянки частково розташовані за межами населеного пункту на землях лісогосподарського призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Відповідно до даної норми закону орган уповноважений від імені держави має право розпоряджається землями лісогосподарського призначення державної форми власності, визнання за такими органами право власності на земельні ділянки які перебувають і їх розпорядженні не передбачено законом. Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведених обставин та у відповідності до вище наведених норм права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed