Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

01.12.2021 року до суду звернулась заявниця [PERSON] , із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2021 року відкрите провадження по справі. Справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження з викликом учасників розгляду справи на 06.12.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 06.12.2021 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених вимог заявниця просить продовжити обмежувальний припис, виданий рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року у справі № 173/690/21 відносно [PERSON] , строком на шість місяців і встановити наступні обмеження: 1. заборонити [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 50 метрів до місця фактичного проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] 2. заборонити [PERSON] , , наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до місця реєстрації [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] 3 . заборонити [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до [PERSON] , 4 . заборонити [PERSON] , наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до місьць частого відвідування [PERSON] за наступними адресами: - вул. Шкільна, 7 сел. Дніпровське ( приміщення Дніпровського ліцею Верхньодніпровської міської ради (Дніпровській ліцей); - [ADDRESS] (адреса проживання батьків чоловіка, [PERSON] ); - [ADDRESS] ( адреса проживання сестри [PERSON] ); - [ADDRESS] ( адреса проживання батьків [PERSON] ). 5. заборонити [PERSON] , розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. 6. заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати текстові повідомлення), з [PERSON] , або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилається на наступне: 01.10.2005 року вона уклала шлюб з [PERSON] ,. який був зареєстрований у Заводському відділ державної реєстрації актів цивільного тану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 395 . В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя між ними не склалось. Починаючи з 2018 року її життя стало нестерпним: [PERSON] , почав систематично проявляти стосовно неї в присутності їхніх дітей безпричинну агресію, цькував, погрожував, психологічно тиснув, виражаючись на її адресу нецензурною лайкою, вживав алкогольні напої, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне так і фізичне насилля стосовно неї. Сварки між заявницею та заінтересованою особою були систематичними, проте не всі зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку. 14.01.2019 року щоб захистити себе від агресивно налаштованої заінтересованої особи, що знаходилась в стан алкогольного сп`яніння, їй довелось викликати поліцію. 14.09.2019 року вона разом зі своїми дітьми не витримавши психологічного та фізичного насилля, зібрала свої речі та переїхала до іншого місця проживання. Проте [PERSON] , продовжував вчиняти відносно неї психологічне насилля шляхом надсилання текстових повідомлень та телефонних розмов: цькував, погрожував, ображав та виражався нецензурною лайкою. 28.02.2020 року вона зверталась до Верхньодніпровського ВП щодо надсилання текстових повідомлень та телефонних розмов, а також публічних образ заінтересованою особою через свій аккаунт та аккаунт старшого сина в соціальній мережі Facebook проте, це не дало жодного результату. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року шлюб між ними розірваний. Після задоволення її позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя, заінтересована особа почав особисто їх перестрічати (обираючи моменти, коли вона була сама, та поблизу не було свідків) ображати та виражатись на її адресу нецензурною лайкою. 20.11.2020 року вона в друге вийшла заміж, а 26.11.2020 року заінтересованою особою на її рахунок було перераховано одну копійку з призначенням платежу «На счастье». 09.04.2021 року приблизно о 12 годині заінтересована особа на автомобілі Шкода Рапід наздогнав її біля будинку № 6 другого Садового провулку та вчинив фізичне насилля: вибіг з машини, схватив її за праве передпліччя, розвернув до себе обличчям та вдарив в живіт. Побачивши жінку, яка вийшла на її крик, заінтересована особа сів в машину та швидко поїхав. Стосовно даного випадку відкрите кримінальне провадження № 120210464301000039 від 13.04.2021 року. Таким чином вона потерпає від насильства [PERSON] протягом кількох років. Заінтересована особа не зважає на заходи вжиті поліцією. Його агресія щоразу посилюється, що негативно впливає на її здоров`я та психологічний стан. Так 06.01.2021 року в неї стався самовільний аборт на 19 тижні вагітності. Заінтересована особа своїми діями завдає їй моральних страждань, що полягає в душевному болі, постійному переживанні та страху за своє здоров`я, приниження її честі і гідності. А також фізичних страждань, що викликає в неї побоювання за свою безпеку. Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , яке набрало чинності 08 червня 2021 року, обмежувальний припис виданий строком на шість місяців. Зважаючи на це заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства заінтересованою особою щодо неї та її майбутньої дитини, станом на 19 листопада 2021 року вагітність 13 тижнів (довідка № 49 від 19.11.2021 року видана КДЦ КП «Верхньодніпровська центральна міська лікарня» Верхньодніпровської міської ради»), а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про продовження обмежувального припису, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо заявниці та її майбутньої дитини. В судове засідання заявниця не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечувала посилаючись на те, що всі ті ризики, які зазначені заявницею вже оцінювались судом та їх наслідком було ухвалення судом рішення про видачу обмежувального припису стосовно її довірителя. Протягом дії обмежувального припису її довіритель ніяких протиправних дій стосовно заявниці не вчиняв і фактично не міг їх вчинити, оскільки проживав та в даний час проживає в іншому населеному пункті. Вимоги про продовження строку дії обмежувального припису заявниця обґрунтовує лише тим, що на її думку існує вірогідність продовження вчинення насильства відносно неї її довірителем, але доказів цього ніяких немає, а рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, тому в задоволенні заявлених вимог просить відмовити. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту Суд, заслухавши учасників розгляду справи, з`ясувавши зміст заявленої вимоги вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017№2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Згідно з п.4 ч.2ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб , зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема,на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено,що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування),навчання,роботи,інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК Україн и заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що з 01.10.2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2020 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення суду В період шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони записані батьками дітей. Заявниця в поданій заяві зазначає, що вона з бувшим чоловіком спільно не проживають вересня 2019 року. Та 20.11.2020 року заявниця одружилась вдруге. За доводами заявниці встановлено, що протягом сімейного життя стосунки між подружжям поступово погіршувались. Вони припинили спільне проживання в зв`язку з тим, що чоловік почав агресивно поводитись до заявниці в тому числі і в присутності їх дітей, а саме: застосовував до неї фізичне насильство, безпричинну агресію, цькував, погрожував, психологічно тиснув, виражаючись на її адресу нецензурною лайкою, вживав алкогольні напої, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне так і фізичне насилля, стосовно неї. Такі дії не припинились і після розірвання шлюбу між заявницею та заінтересованою особою. За заявою заявниці за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2021 року виданий обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яке набрало чинності 08 червня 2021 року, обмежувальний припис виданий строком на шість місяців. Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 2229-VIII про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Ст. 350-6 ЦПК України передбачено,що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису,суд ухвалює рішення про задоволення заяви або в її задоволенні. Прохаючи продовжити строк дії обмежувального припису заявниця посилається на те, що за її переконанням вірогідність продовження та повторного вчинення насильства заінтересованою особою щодо неї та її майбутньої дитини, станом на 19 листопада 2021 року вагітність 13 тижнів (довідка № 49 від 19.11.2021 року видана КДЦ КП «Верхньодніпровська центральна міська лікарня» Верхньодніпровської міської ради»), а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про продовження обмежувального припису, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо заявниці та її майбутньої дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд погоджується з доводами представника заінтересованої особи про те, що заявницею надані докази, які вже досліджувались та оцінювались судом при ухваленні рішення про видачу обмежувального припису і не надано будь-яких інших доказів можливого продовження заінтересованою особою чинити будь-які види насильства стосовно заявниці. Оскільки не надані докази того, що за час строку дії обмежувального припису [PERSON] , не виконував покладені на нього обов`язки, вчиняв відносно заявниці будь-які дії, пов`язанні з насиллям, чи психологічний тиск. На підставі вищевикладеного, та враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed