Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

01.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №456 (а.с.3). Від попередніх стосунків [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2014 року, яке набрало законної сили 05.08.2014 року (а.с.5), усиновлено [PERSON] малолітнього сина дружини [PERSON], із зміною його прізвища та по-батькові. 19.08.2014 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано повторно свідоцтво про народження дитини, в якому з урахуванням змін в актовому записі про народження дитини за рішенням суду вказано, що [PERSON] народився [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою №3870 від 01.08.2018 року (а.с.6) та не оспорювалось відповідачем, на даний момент малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. 02.02.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою [PERSON] видано судовий наказ про стягнення зі [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.12.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання малолітнього сина, позивач [PERSON] посилалась на потребу дитини в додаткових витратах на лікування, забезпечення, розвиток, оскільки син є інвалідом з дитинства. Крім того, розмір аліментів, які фактично вона отримує від [PERSON], становить в межах 1 000 грн., що є незначним та не може забезпечити задоволення хоча б першочергових потреб дитини. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тобто такий обов'язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Так, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та інші випадки, передбачені СК України. Аналогічне роз'яснення надане і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. При цього, з аналізу ст.192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст.182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Отже, в разі зміни окремих обставин, які визначають доцільність перегляду попередньо визначеного розміру аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина, вправі подати до суду позовну заяву про зміну порядку чи способу їх стягнення шляхом збільшення розміру аліментів. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності збільшення попередньо визначеного відповідно до ст.182 СК України суд обов'язково враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов'язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 10.02.2017 року (а.с.8). В ході розгляду справи відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, не маючи жодних заперечень проти зміни та збільшення розміру аліментів на утримання сина з визначенням в твердій сумі 2000 грн. з підстав, наведених позивачем. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи встановлені обставини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав малолітньої дитини, у тому числі з огляду на визнання відповідачем позову, суд дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та зміни розміру аліментів на утримання малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO], з 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на тверду грошову суму - 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду, такий розмір аліментів не ставитиме платника аліментів у скрутне для нього становище, не є завищеним в нинішніх умовах проживання, економічній ситуації в країні, пов'язаній зі зростанням цін, у тому числі на медичні препарати, в яких у [PERSON] є потреба. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремим норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена, тому відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved