Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідачки всі судові витрати по розгляду даної справи. Свої вимоги мотивує тим, що він з [PERSON] не зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану, однак пройшли обряд вінчання в храмі «Серця Ісуса і Серця Марії ». Від цивільного шлюбу в них народились син [PERSON] , дочки [PERSON] та [PERSON] . У червні 2020 року він поїхав на сезонні роботи до Польщі, проте вже 06 липня 2020 року повернувся в Україну, про що повідомив відповідачку, та, коли ще перебував в дорозі до місця проживання, його мати [PERSON] повідомила йому, що [PERSON] пішла з дому, залишивши трьох неповнолітніх дітей. Він не знав місця перебування відповідачки, обіцянки повернутись додому остання не виконувала. Невдовзі вона повернулась додому, забрала наймолодшу донечку [PERSON] , [INFO] , та повезла її в невідомому напрямку. На даний час діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом з ним. [PERSON] самоусунулась від участі у вихованні дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичним та духовним розвитком не цікавиться. Він самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на нього законом та необхідні для належного утримання дітей. Діти повинні бути забезпечені належним рівнем життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Всупереч таким вимогам закону відповідачка ухиляється від виконання свого обов`язку, це, зокрема виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання їх дітей, а також у тому, що цивільна дружина жодним чином не приймає участі у вихованні дітей та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на неї законом, як на мати. Аліменти відповідачка нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з неї не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина (окрім їх спільних дітей) немає. На момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання останньою свого обов`язку утримувати їх неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов суду не подавала. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 19.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 07 квітня 2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій він також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с.23), на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.15, 24-26, 30-33), та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України (а.с.20, 29). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 20.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідачка клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляла, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за її відсутності. Ухвалою суду від 05.05.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі пройшли обряд вінчання в храмі «Серця Ісуса і Серця Марії », що підтверджується свідоцтвом про вінчання від 07 березня 2014 року та довідкою Української Греко-Католицької Церкви Івано-Франківської Єпархії від 17.09.2020 (а.с.6, 7). Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданих повторно 26.02.2021 Долинським РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за час цивільного шлюбу та спільного проживання у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис №9, [PERSON] , [INFO] , актовий запис №18 та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №28 (а.с.8, 9,10). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин № 36 від 11.09.2020, складеного Витвицькою сільською радою Об`єднаної територіальної громади Долинського району Івано-Франківської області встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , проживає зі своєю співмешканкою [PERSON] , [INFO] , та дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в житловому будинку батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] , однак на час проведення обстеження [PERSON] і [PERSON] не було, зі слів заявника [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] , остання разом з дитиною виїхала за межі населеного пункту 07.07.2020 (а.с.11). Між сторонами виник спір щодо участі матері в утриманні двох неповнолітніх дітей, які залишились проживати разом з батьком. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивача про те, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з ним. Відповідачка разом з третьою дитиною сторін проживає окремо, однак повинна брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, тому він просить стягувати з неї аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей, визначивши їх у частці від її доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, в тому числі наявність на утриманні позивачки ще однієї малолітньої дитини, яка фактично проживає разом з нею, та приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позов задовольнити. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. В подальшому аліменти на молодшу дитину вираховувати, виходячи з тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо не буде заявлено позов про інший розмір. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908 грн слід стягнути з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 206, 211, 247, 430 ЦПК України та

Outcome: approved