Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , у якій просив припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] та виділити йому в натурі у власність такі частки будинку, а саме: приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-8, 1-9, 1-10, ІІ, ІІІ житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд - сараї літ. «В», «Г», вбиральня літ. «П», навіс літ. «Н» на відповідній частині земельної ділянки (а.с. 2, т. 1). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником 44/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 24.05.2003 р. ВАЕ № 849424, реєстр. № 2-419 (витяг про реєстрацію права власності № 829418 від 22.06.2003 р. на 33/100 частин) та від 20.09.2017 р. НМА 955478, реєстр. № 4-296 (витяг про реєстрацію права власності № 97932834 від 20.09.2017 р. на 11/100 частин). У користуванні позивача відповідно до технічного паспорту знаходяться приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-8, 1-9, 1-10, II, III житлового будинку літ. «А-1» відповідною частиною надвірних споруд, а саме: сараї літ. "В", "Г", вбиральня літ. «П», навіс літ «Н». Власником решти 56/100 вищевказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель є відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.1972 та рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 09.11.1988 р., який користується цією частиною будинку з надвірними будівлями. Між сторонами склався відповідний порядок користування приміщеннями будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою. Даний будинок вже давно розділений між співвласниками з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Надвірні будівлі знаходяться в користуванні з відповідною частиною земельної ділянки. Тому в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі та присвоєння окремого номеру житлового будинку. Позивач також просив призначити будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу домоволодіння. Ухвалою суду від 07 листопада 2017 року суддею Ленінського районного суду м. Харкова Бондаренко В.В. провадження за вищевказаною справою було відкрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 16, т. 1). У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності (а.с. 21-22, т. 1). В обгрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що 07.03.1972 року ним було придбано 19/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.03.1972 року. На підставі рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 09.11.1988 року, його частку з 19/100 було збільшено до 56/100 частин у зв`язку з прибудовою та збільшенням площі житлового будинку. На момент звернення із зустрічним позовом в його користуванні знаходилась така частина будинку та надвірних споруд, а саме: приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд - гаражі літ. «Е», «М», «О» та вбиральня літ. «Ж». У зв`язку з вищевказаним позивач за зустрічним позовом просив: припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] ; поділити в його в натурі між власниками та виділити йому в натурі у власність такі частки будинку, а саме: приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку літ. «А2-1» з відповідною частиною надвірних споруд - гаражі літ. «Е», «М», «О», вбиральню літ. «Ж»; призначити будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу домоволодіння. Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року суддею Ленінського районного суду м. Харкова Бондаренко В.В. зустрічний позов було прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с. 38, т. 1). Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року задоволено клопотання сторін про призначення судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої було доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. (а.с.46-47, т. 1). На підставі заяви [PERSON] від 21.03.2018 року було відкликано з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса матеріали даної справи і ухвалою суду від 19.04.2018 року було відновлено провадження у справі. (а.с. 49, 63-54, т. 1). 16 травня 2018 року [PERSON] надав суду уточнену зустрічну позовну заяву, у якій просив припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] ; поділити в його в натурі між власниками та виділити йому в натурі у власність такі частки будинку, а саме: приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку літ. «А2-1» з відповідною частиною надвірних споруд - гаражі літ. «Е», «М», «О», вбиральню літ. «Ж»; встановити порядок користування земельною ділянкою, виділити у користування кожному власнику таку частину, яка відповідає розміру частці, а саме: [PERSON] 44/100, [PERSON] - 56/100 з відповідною частиною надвірних споруд. Призначити будівельно-технічну експертизу (а.с. 82-83, т. 1). 17 травня 2018 року до суду із уточненою позовною заявою звернувся [PERSON] , у якій просив: припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] та поділити його в натурі між співвласниками; виділити йому в натурі у власність таку частину будинку, а саме: приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-8, 1-9, 1-10, ІІ, ІІІ житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд - сараї літ. «В», «Г», вбиральня літ. «П», навіс літ. «Н», на відповідній частині земельної ділянки; встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши в користування кожному з співвласників таку її частину, яка відповідає розміру частки у праві спільної власності на час виникнення відповідних правовідносин - придбання [PERSON] 19/100 частин будинку, а саме: відповідачу пропорційно 19/100 частин, а позивачу - пропорційно 81/100 з відповідною частиною надвірних споруд, з окремим входом, з дотриманням вимог нормативно-правових актів та будівельних норм із забезпеченням можливості обслуговування відповідної частини будинку, що виділяється; призначити будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу домоволодіння. (а.с. 85-86, т. 1). Ухвалою суду від 01 червня 2018 року задоволено клопотання сторін про призначення судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої було доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса (а.с. 106-107, т. 1). 18 червня 2018 року [PERSON] було подано відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] (а.с. 109-110, т. 1). У відзиві [PERSON] зазначив, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній дялінці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК України). Таким чином, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. 18 червня 2018 року [PERSON] надав остаточну зустрічну позовну заяву, у якій просив припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , поділити його в натурі між власниками; виділити йому в натурі у власність такі частки будинку, а саме: приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку літ. «А2-1» з відповідною частиною надвірних споруд - гаражі літ. «Е», «М», «О», вбиральню літ. «Ж», сарай - літ. «КН». Встановити порядок користування земельною ділянкою та виділити кожному власнику таку частку, яка відповідає розміру частки, а саме: [PERSON] - 46/100, а [PERSON] - 56/100 з відповідною частиною надвірних споруд з окремим входом (а.с. 118-120, т. 1). 13 вересня 2018 року [PERSON] надав доповнення до зустрічного позову від 18.06.2018 (а.с. 141, т. 1). 02 травня 2019 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15000/2016 від 06.04.2019 року (а.с. 177-201, т. 1). Ухвалою суду від 03 травня 2019 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою (а.с. 204, т. 1). 23 травня 2019 року дана справа згідно повторного автоматизованого розподілу у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді у відставку надійшла в провадження судді Вікторова В.В. (а.с. 211, т. 1). Ухвалою суду від 27 травня 2019 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності, поділ в натурі, виділення часток в натурі, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 215-216, т. 1). 07 червня 2019 року [PERSON] , з урахуванням висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15000/2016, надав суду остаточну уточнену позовну заяву, у якій просив: припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] та поділити його в натурі між співвласниками; виділити йому в натурі у власність таку частину будинку, а саме: приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-8, 1-9, 1-10, ІІ, ІІІ житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд - сараї літ. «В», «Г», вбиральня літ. «П», навіс літ. «Н», на відповідній частині земельної ділянки відповідно до І варіанту порядку користування земельною ділянкою згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06.04.2019 року. Встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до І варіанту порядку користування земельною ділянкою згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06.04.2019 року, який відповідає положенням закону, що діяв на момент виникнення відповідних правовідносин (ст. 91 ЦК УРСР 1970 року, яка надалі виключала зміни визначеного цією нормою порядку користування земельною ділянкою пропорційно розміру часток у спільній сумісній власності на будинок у зв`язку з подальшим її перерозподілом), виділивши в користування кожному з співвласників таку її частину, яка відповідає розміру частки у праві спільної власності на час виникнення відповідних правовідносин - придбання [PERSON] 19/100 частин будинку, а саме: відповідачу пропорційно 19/100 частин, а позивачу - пропорційно 81/100 з відповідною частиною надвірних споруд, з окремим входом, з дотриманням вимог нормативно-правових актів та будівельних норм із забезпеченням можливості обслуговування відповідної частини будинку, з урахуванням додаткового виділення 133 кв. м., а саме - [PERSON] виділити в користування земельну ділянку площею 510 кв. м., що на 133 кв. м. більше, ніж припадає на 19/100 часток, [PERSON] виділити в користування земельну ділянку площею 1474 кв. м., що на 133 кв. м. менше, ніж припадає на 81/100 часток відповідно до опису меж за І варіантом. (а.с. 226 -227, т. 1). 20 червня 2019 року [PERSON] було подано відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] від 04.06.2019 року (а.с. 234-238, т. 1). Ухвалою суду від 21 червня 2019 року було закрито підготовче провадження даній у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 245-246, т. 1). Представник позивача [PERSON] , діючий за довіреністю - адвокат Борисовець О.І., підтримав позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві від 07.06.2019 року, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зустрічний позов визнав частково, а саме - в частині припинення права спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , поділ його в натурі між власниками та виділ [PERSON] в натурі у власність такі частки будинку: приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку літ. «А2-1» з відповідною частиною надвірних споруд - гаражі літ. «Е», «М», «О», вбиральню літ. «Ж». В частині виділу [PERSON] сараю літ. КН - представник заперечував та зазначив, що вказаний сарай відсутній на земельній ділянці [PERSON] . Також заперечував проти встановленого порядку користування земельною ділянкою у зазначених [PERSON] частках. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Мироненко І.С. надали свої пояснення у справі, а також вказали, що заперечують проти задоволення первісного позову, просили задовільнити зустрічний позов із врахуванням вимог, які були вказані в уточненій зустрічній позовній заяві та відзиві від 18.06.2018 року. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є власником 44/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 24.05.2003 р. ВАЕ № 849424, реєстр. № 2-419 (витяг про реєстрацію права власності № 829418 від 22.06.2003 р. на 33/100 частин) та від 20.09.2017 р. НМА 955478, реєстр. № 4-296 (витяг про реєстрацію права власності № 97932834 від 20.09.2017 р. на 11/100 частин). (а.с. 3-6, т. 1). [PERSON] є власником 56/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу № 2-1339 від 07.03.1972 року та рішення Ленінського районного народного суду м. Харкова від 09.11.1988 року у справі № 2-1469 (а.с. 23, 29-32, т. 1). Відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15000/2016, складеного 06 квітня 2019 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міщенко І.П., за результатами проведення якої на розсуд суду було запропоновано один варіант можливого розподілу житлового будинку [ADDRESS] та два варіанти розподілу порядку користування земельною ділянкою. Експертом було запропоновано виділити в натурі: [PERSON] у власність таку частину будинку, а саме: приміщення № № 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-8, 1-9, 1-10, ІІ, ІІІ житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних споруд - сараї літ. «В», «Г», вбиральня літ. «П», навіс літ. «Н»; [PERSON] - приміщення № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 житлового будинку літ. «А2-1» з відповідною частиною надвірних споруд - гаражі літ. «Е», «М», «О», вбиральню літ. «Ж», сарай - літ. «КН». Щодо виділення у користування земельних ділянок було запропоновано такі варіанти: I варіант - співвласнику [PERSON] пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 510 кв. м., що на 133 кв. м. більше, ніж припадає на 19/100 часток, а співвласнику [PERSON] виділити в користування земельну ділянку площею 510 кв. м., що на 133 кв. м. менше, ніж припадає на 81/100 частку. II варіант - співвласнику [PERSON] пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 1111 кв. м., що припадає на 56/100 часток, а співвласнику [PERSON] виділити в користування земельну ділянку площею 873 кв. м., що відповідає 44/100 часток. У даному висновку також зазначено, що відсутня технічна можливість встановити порядок користування земельною ділянкою за І варіантом Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами 1, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини 2 статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 вищевказаної Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно ч. 1, 2 ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю, а приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житловий будинок може складатися власне із самого будинку або з будинку та інших приміщень, що забезпечують нормальне проживання в ньому людини (наприклад, гараж, погріб, сарай, відокремлений санвузол тощо). У цьому випадку будинок є головною річчю, а підсобні приміщення розглядаються як невід`ємна частина будинку (приналежність), і в разі його відчуження вони, за загальним правилом, також переходять у власність набувача. Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Враховуючи норми ст. ст. 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні й підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці та призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв`язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об`єкти визнаватися не може. До аналогічної думки також дійшов Верховний Суд під час ухвалення постанови від 19.09.2018 року у справі № 523/4247/16-ц та постанови від 04.07.2018 року у справі № 701/1141/15-ц. У ст. 91 ЗК УРСР 1970 року вказано, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов`язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній сумісній власності на цей будинок. Якщо згоди на користування спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується в порядку, встановленому ст. 167 цього Кодексу. Ст. 92 ЗК УРСР 1970 року взагалі передбачає порядок збереження права користування земельною ділянкою у випадку зруйнування будинку внаслідок стихійного лиха. Однак з того моменту, як частки співвласників спірного житлового будинку було перерозподілено, а саме з 09.11.1988 року, порядок користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою відповідно до розміру частки у праві спільної сумісної власності ні домовленістю між останніми, ні рішенням суду не встановлювався. Фактично спір щодо даного питання виник під час розгляду цивільної справи № 642/5013/17. Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Так як спір між [PERSON] та [PERSON] щодо порядку користування земельною ділянкою фактично виник у 2017 році, то його вирішення має здійснюватися відповідно до діючого законодавства України, а саме Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року та Земельного кодексу України від 25.10.2001 року. Під час проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, визначення І варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, експерт виходив із розміру часток співвласників, які були встановлені до прийняття рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 09.11.1988 року у справі № 2-1469. Даний варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою не відповідає вимогам норми ч. 3 ст. 358 ЦК України, де зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Також І варіант суперечить ч. 4 ст. 120 ЗК України 2001 року, а саме: у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Крім того, Постановами Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01.11.2017 року у справі № 6-2454цс16 було визначено, що якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. У зв`язку з вищевказаним суд приймає до уваги висновки судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 15000/2016, а саме ІІ варіант розподілу порядку користування земельними ділянками, а також те, що відсутня технічна можливість встановити порядок користування земельною ділянкою за І варіантом. Суд не приймає до уваги посилання представника [PERSON] - адвоката Борисовця О.І. стосовно того, що сарай літ. КН відсутній на земельній ділянці [PERSON] . Також предтавник позивача у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] було ТОВ «ТОП ЕСТЕЙТ» замовлено «Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] від 24.09.2010 року та Довідку № 0088/19 від 04.10.2019 року про характеристики даного житлового будинку з надвірними будівлями. Дані документи також підтвердили існування спірного сараю протягом тривалого часу, а також те, що на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , немає самочинних будівництв. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого станом на 29 жовтня 2019 року, сарай літ. КН відноситься до житлової прибудови А2-1 (а.с. 47-53, т. 3). На підставі викладеного, посилання представника позивача за первісним позов про те, що «сарай літ. «КН» є самочинним будівництвом, його немає у правовстановлюючих документах, а тому на нього необхідно визнавати право власності, і до цього виділити його в натурі не можливо», є помилковим. Відповідно до визначення, наведеного в Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, жилого будинок садибного типу - це житловий будинок, який складається із жилого та допоміжних (нежитлових) приміщень. На присадибних ділянках, крім житлових будинків, розміщуються господарські будівлі (сараї, хліви, літні кухні, гаражі, майстерні, навіси, вбиральні тощо) та господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення). Присадибна земельна ділянка - земельна ділянка (обмежована, забезпечена виїздом на вулицю, провулок тощо), на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, сад, город тощо. Факт того, що господарська будівля - сарай літ. КН, який розташований на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , був збудований саме за кошти [PERSON] підтверджується: 1) актом від 10.09.2019 року, який складений [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - власниками сусіднього домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; 2) актом від 10.09.2019 року, який складений [PERSON] та [PERSON] - власниками сусіднього домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; 3) заявою гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка посвідчена та зареєстрована приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рибкіним О.М. 16.09.2019 року у реєстрі за № 385, 386, 387 (а.с. 12, 13, 14, т. 3). Отже, саме [PERSON] збудував господарську будівлю - сарай літ. КН., який має входити у виділену [PERSON] частину в натурі. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню частково - в частині вимог про припинення права спільної часткової власності на будинок та виділення в натурі у власність сторонам відповідних приміщень з відповідною частиною надвірних будівель. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з необгрунтованістю. Зустрічний позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову [PERSON] сплачений судовий збір за вимогу про припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі у власність частин житлового будинку у сумі 2306,11 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № 2Р068 від 06.10.2017 (а.с. 1, т. 1). Також при подачі [PERSON] уточнених позовних вимог ним було сплачено за додаткову вимогу про встановлення порядку користування земельною ділянкою судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № ПН181999 від 04.05.2018 (а.с. 75, т. 1). При подачі зустрічного позову [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 640 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № 34 від 21.11.2017 (а.с. 20). Таким чином, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 640 грн., а також стягує з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2306,11 грн. Судові витрати за проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи суд не стягує, оскільки в матеріалах справи відсутні платіжні документи про сплату сторонами зазначених витрат. Крім того, в ухвалі від 01.06.2018 витрати за проведення судової експертизи покладені на [PERSON] та [PERSON] порівну (а.с. 106-107, т. 1).

Outcome: partial