Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

01 лютого 2016 року [PERSON] звернулася із позовом до Іванківського районного суду Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 25 березня 2015 року померла її мати [PERSON], яка проживала у [INFO]. За життя вона склала заповіт на користь позивача, який був посвідчений Феневицькою сільською радою 11.03.2009 р. Після смерті [PERSON] постало питання про оформлення спадщини. На день її смерті залишилось наступне спадкове майно: -житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Соснівка, по вулиці Шевченка, 30, Іванківського району Київської області; -земельна ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса, свідоцтво про право власності на земельну ділянку їй було видано, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Спадкодавець за власний кошт та власними силами побудувала вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не оформила. Документом, що підтверджує право власності на будинок є довідка Феневицької сільської ради (виписка з господарської книги №14, особовий рахунок № 1223-3). Єдиним спадкоємцем, який за заповітом прийняв спадщину та претендує на спадкове майно, є позивач [PERSON]. Інших спадкоємців немає. У звязку з тим, що приватний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, позивач змушений звертатись з даним позовом до суду. Позивач просить визнати за нею право приватної власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою с. Соснівка Іванківського району по вул. Шевченка, 30. У судове засідання сторони не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно. Позивач при подачі позову подала до суду заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Відповідач сільська рада також направив до суду заяву про те, що позов визнає, заперечень не має, та просить розглядати справу без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності встановив наступне. Судом встановлено, що 25 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 336283, видано Виконкомом Феневицької сільської ради, Іванківського району, Київської області. Відповідно до заповіту все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося [PERSON] заповіла своїй доньці [PERSON] Даний заповіт посвідчений Феневицької сільської ради 11 березня 2009 року та зареєстровано в реєстрі за №4. 22.01.2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в с. Соснівка Іванківського району по вул. Шевченка, 30, але їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. крім того нотаріус додатково повідомляє, що спадщину після смерті [PERSON] П прийняла [PERSON] заявою від 09.09.2015 року, інших спадкоємців немає. Того ж дня вона отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку розміром 0,2500 га, що розташована біля вказаного житлового будинку та належала гр. [PERSON] Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено в листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при вирішенні спорів даної категорії слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності на жилі будинки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку. З матеріалів справи вбачається, що спадковий жилий будинок з надвірними будівлями був побудований у 1977 році, а решту наявних біля нього господарських будівель в період з 1977 до 1981 року, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із господарських книг. З наданої довідки № 114 від 29.01.2016 року згідно погосподарської книги №14 по Феневицькій сільській раді Іванківського району вбачається, що дійсно в с. Соснівка Іванківського району по вул. Шевченка, 30 з липня 1977 року по день смерті мешкала і була зареєстрована [PERSON], [INFO] У звязку з тим, що записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, суд вважає доведеним, що будинок з надвірними спорудами та будівлями в селі Соснівка по вул. Шевченка, 30 дійсно належав на праві приватної власності [PERSON] У звязку з цим суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Судові витрати позивач згоден понести самостійно, тому судовий збір був сплачений ним при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved