Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 14 лютого 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Рішенням суду від 10 листопада 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Сторони разом проживають, але ще до розірвання шлюбу почали проживати окремо, між ними склався певний порядок користуванням будинком, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і не пов'язані спільним побутом. Починаючи з 2017 року відповідач коштів на утримання дітей не надає. Позивач змушена звернутись до суду, оскільки діти перебувають на повному її утриманні, між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2018 року, провадження у вказаній справі відкрито, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02 липня 2018 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав. Додатково суду пояснила, що вона та діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але проживають у її батьків з 09 травня 2018 року. Умовами надання допомоги на дітей є те, що діти можуть приходити до батька проживати з ним, але без матері [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, суду пояснив, що відповідач відмовляється сплачувати аліменти на дітей, оскільки вони повертають йому гроші, а син сказав, що йому від батька нічого не потрібно, він всім забезпечений.Відповідач не заперечує, щоб діти проживали з ним, користувались всім, що є у будинку в тому числі і продуктами харчування. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 лютого 1998 року [PERSON] та [PERSON], перебували у зареєстрованому шлюбі(а.с. 6). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 10 вересня 2006 року народився син [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 45. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначено [PERSON] Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Обов'язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає,тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 972, 00 грн. (1944/2=972 грн.), щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів, щодо наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж передбачено законом. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial