Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком їхнього сина - [PERSON], [INFO], проживає окремо і матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає. Враховуючи, те, що [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги, однак відповідач ігнорує її звернення, вона звертається в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданнія позивач та її представник з'явилися, позовні вимоги просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена йому за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На підставі п.1 ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ". Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що в сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.05.2009 року. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідками, виданими виконкомом Раковецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області від 14.03.2016 року за № 270 та Вільховецькою сільською радою від 22.03.2016 року №369. Як вбачається із рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст.180 СК України, однак даний обов'язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітньої дитини як її батько не надає.. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч.1 ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, та те, що у відповідача [PERSON] нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved