Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та пені за невиконання зобов`язання у розмірі 20 565,15 грн., а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.11.2007 року між [PERSON] та ПАТ «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір № Ф2204/11-07, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000,00 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 17.01.2018 року загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню становить 20565,15 грн. з яких: 13999,80 грн. неповернута сума кредиту; 3384,10 грн. прострочені відсотки; 3181,25 грн. пеня нарахована за період з 17.01.2017 року по 17.01.2018 року. Позивачем також зазначено, що у зв`язку із тим, що свій примірник кредитного договору було втрачено, факт надання кредитних коштів відповідачу та факт виникнення заборгованості підтверджується наступними документами: довідкою про стан заборгованості та укладення договору овердрафту №Ф2204/1107; випискою про рух кошів відповідача за період з 06.11.2007 року по 17.01.2017 року; копією договору №2630/01/2620103001232/980 про надання комплексних банківських послуг фізичним особам з додатками; копією заяви про відкриття поточного рахунку; копією картки із зразками підписів; копією договору №2630/07/2084806 про надання комплексних банківських послуг фізичним особам. Ухвалами суду від 17.09.2018 та 01.11.2018 року було розглянуто клопотання позивача про розгляд справи без його участі та визнано явку представника ПАТ «КРЕДОБАНК» обов`язковою, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено. 18.12.2018р., 20.12.2018р., 06.02.2019р., 11.02.2019р. до суду надійшли клопотання представника ПАТ «КРЕДОБАНК» в яких він просить постановити ухвалу про участь представника позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції з Подільським районним судом м. Києва. Ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.02.2019 року та 22.04.2019 року зазначені клопотання були задоволені. Представник позивача в судове засідання з`явився, надав суду пояснення, у яких зазначив, що незважаючи на те, що оригінал кредитного договору було втрачено, факти виникнення кредитних відносин та заборгованості підтверджуються наявністю в матеріалах справи меморіального ордеру, який свідчить про перерахунок суми кредиту на рахунок відповідача, у зв`язку із чим факт укладення кредитного договору є очевидним, а позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. До того ж позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.05.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Заслухавши вступне слово представника ПАТ «КРЕДОБАНК», дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1, ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", а саме п. 16, суди повинні з`ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11,18,21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихпостановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168 (щодо договорів, укладених після набранняпостановою чинності). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтями 526, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно пояснень представника ПАТ "КРЕДОБАНК", факт укладання кредитного договору та виникнення заборгованості відповідача перед банком підтверджується меморіальним ордером, при цьому жодного іншого належного та допустимого доказу на підтвердження надання [PERSON] кредиту в будь-якій сумі надано не було. Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 (з подальшими змінами) №22, меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та нормативно-правових актів Національного банку. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України, передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оцінивши надані позивачем докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що наявність меморіального ордеру не є належними доказом, який би доводив обґрунтованість вимог позивача, адже з нього неможливо встановити істотні умови кредитного договору, про які домовились сторони в момент укладення. Наявність інших документів, на які посилається представник позивача, як на підтвердження надання кредитних коштів відповідачу та факт виникнення заборгованості, а саме довідки про стан заборгованості та укладення договору овердрафту №Ф2204/1107; виписки про рух кошів за період з 06.11.2007 року по 17.01.2017 року; копії договору №2630/01/2620103001232/980 про надання комплексних банківських послуг фізичним особам з додатками; копії заяви про відкриття поточного рахунку; копії картки із зразками підписів; копії договору №2630/07/2084806 про надання комплексних банківських послуг фізичним особам не є доказом укладення між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» кредитного договору № Ф2204/11-07, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000,00 грн. Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та пені за невиконання зобов`язання. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed