Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У травні 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, Державне підприємство "Львівський державний ювелірний завод" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби, в якій просило суд стягнути з відповідача 1 169 677,81 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що протягом 2013-2014 років здійснював поставку ювелірних виробів [PERSON], яка до 05 грудня 2014 року здійснювала свою діяльність в статусі фізичної особи - підприємця. Поставка ювелірних виробів здійснювалась відповідно до укладеного договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П. Державним підприємством «Львівський державний ювелірний завод» згідно договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П поставлено фізичній особі - підприємцю [PERSON] виробів на загальну суму 2 005 835,82 грн., що підтверджується накладними (накладними - фактурами) та реєстрами на перевезення цінних посилок. Покупцем повернуто постачальникові ювелірні вироби на загальну суму 731 889,54 грн. Покупцем здійснено часткову оплату за поставлені ювелірні вироби в загальній сумі 499 165,15 грн. Таким чином, станом на 31 березня 2016 року борг відповідача (покупця) перед позивачем (ДП «ЛДЮЗ») згідно договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П становить 774 781,13 грн. Згідно пункту 2.5 договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П встановлений кінцевий термін оплати на протязі 270 календарних днів з дати їх отримання. Остання поставка ювелірних виробів, по якій сплив строк оплати, відбулась 10 квітня 2014 року: покупцеві поставлено ювелірних виробів на суму 80 165,10 грн. Отже, останній строк оплати ювелірних виробів, поставлених покупцеві до 10.04.2014 року включно, сплив 05 січня 2015 року. Станом на 05 січня 2015 року борг відповідача перед позивачем становив 935 770,33 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості поставлених виробів у повному обсязі та у встановлений договором строк, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.1 договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу (774 781,13 грн.) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (363 442,35 грн.), а також три проценти річних від простроченої суми (31 454,33 грн.). Згідно договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П сума заявлених позовних вимог складає 1 169 677,81 грн., яка складається з наступного: 774 781,13 грн. - основна сума боргу за поставлені ювелірні вироби; 363 442,35 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення; 31 454,33 грн. - три проценти річних від простроченої суми. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відносини між позивачем та відповідачем носять договірний характер на підставі договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П, предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, сформованого станом на 17.03.2015 року, щодо [PERSON] з 05.12.2014 року внесено відомості про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за власним рішенням. Строк дії договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П закінчився 31 грудня 2014 року. Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлено, що у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи - підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року між ДП «Львівський державний ювелірний завод» та ФОП [PERSON] укладений договір поставки ювелірних виробів № 370/3/29-П. Згідно пункту 1.1 договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П постачальник зобов'язується поставляти покупцеві ювелірні вироби з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння та сувенірні вироби (надалі - «Вироби»), а покупець зобов'язався приймати вироби та оплачувати їх вартість. Згідно підпункту 2.2 договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П вироби передавались покупцеві (або перевізникові) на складі готової продукції постачальника. Передача виробів здійснювалась підрозділами спецзв'язку або у відповідності до наданої покупцем довіреності уповноваженій особі ФОП [PERSON] на отримання цінностей від постачальника. Відповідно пункту 2.3 покупець повинен здійснити часткову оплату за вироби в розмірі 12% (дванадцяти відсотків) від вартості поставленої партії виробів не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дати їх отримання. При цьому, повна оплата за поставлену партію виробів, у відповідності до пункту 2.5 договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П, здійснюється на протязі 270 календарних днів з дати їх отримання. Згідно пункту 2.6 договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П якщо покупець прострочив оплату за поставлену партію виробів у терміни, визначені у п.2.5 цього Договору, постачальник має право вимагати повернення неоплаченої частини партії виробів. Покупець зобов'язаний повернути неоплачені Вироби на протязі 7 днів з моменту спливу строків для повного розрахунку за отримані Вироби. З моменту спливу терміну на оплату у постачальника виникає право примусового стягнення за договірними зобов'язаннями. Пунктом 3.1. договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П сторони визначили, що покупець оплачує поставлені постачальником вироби за ціною, передбаченою у накладних - фактурах. Державним підприємством «Львівський державний ювелірний завод» згідно договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П поставлено фізичній особі - підприємцю [PERSON] виробів на загальну суму 2 005 835,82 грн., що підтверджується накладними (накладними - фактурами) та реєстрами на перевезення цінних посилок, в тому числі у період з: 28 лютого по 31 грудня 2013 року на суму 879 528,44 грн.; 01 січня по 31 грудня 2014 року на суму 1 126 307,35 грн.; покупцем повернуто постачальникові ювелірні вироби на загальну суму 731 889,54 грн., що підтверджується актами приймання постачальника, накладними покупця та наведені в реєстрі документів по поверненню продукції ФОП [PERSON] до постачальника, в тому числі за період з: 28 лютого по 31 грудня 2013 року на суму 36 427,05 грн.; 01 січня по 31 грудня 2014 року на суму 695 462,49 грн.; покупцем здійснено часткову оплату за поставлені ювелірні вироби в загальній сумі 499 165,152 грн., що підтверджується копіями виписок з банківського реєстру, наведених в інформації по оплаті реалізованих виробів ФОП [PERSON], в тому числі у період з: 28 лютого по 31 грудня 2013 року на суму 128 131,20 грн.; 01 січня по 31 грудня 2014 року на суму 210 044,75 грн.; 01 січня 2015 року по 31 березня 2016 року на суму 160 989,20 грн. Таким чином, згідно розрахунку боргу згідно договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П, станом на 31 березня 2016 року борг відповідача (покупця) перед позивачем (ДП «ЛДЮЗ») згідно договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П становить 774 781,13 грн. Згідно пункту 2.5 договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П встановлений кінцевий термін оплати на протязі 270 (двісті сімдесят) календарних днів з дати їх отримання. Остання поставка ювелірних виробів, по якій сплив строк оплати, відбулась 10 квітня 2014 року. Покупцеві поставлено ювелірних виробів на суму 80 165,10 грн. Отже, останній строк оплати ювелірних виробів, поставлених покупцеві до 10.04.2014 року включно, сплив 05 січня 2015 року. Станом на 05 січня 2015 року борг відповідача перед позивачем становив 935 770,33 грн. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості поставлених виробів у повному обсязі та у встановлений договором строк, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України та пункту 6.1 договору поставки від 28 лютого 2013 року №370/3/29-П відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу (774 781,13 грн.) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (363 442,35 грн.), а також три проценти річних від простроченої суми (31 454,33 грн.). Згідно частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 527 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. Згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини 1 статті 691 ЦК України покупець зобов'язаний, зокрема, оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі - продажу. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, [PERSON] не виконала належним чином свої грошові зобов'язання по оплаті вартості поставлених позивачем виробів у повному обсязі та у встановлений договором строк, внаслідок чого сума заборгованості відповідача за поставлені позивачем вироби складає згідно договору поставки ювелірних виробів від 28 лютого 2013 року № 370/3/29-П - 1 169 677,81 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved