Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У травні 2020 року позивач в особі акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору №б/н від 14.08.2017 року в сумі 29790 грн. 41 коп. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відповідач звернувся до нього з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.08.2017 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 28.04.2020 року заборгованість становить всього 29790 грн. 41 коп., у тому числі: 19796,65 грн. - заборгованість за тілом кредита, 8098,98 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно ст.625, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1394,78 грн. - штраф (процентна частина). Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 13.03.2010 року підписав заяву № б/н, згідно якої АТ КБ «ПриватБанк» надав йому кредит, який згодом збільшився до 26000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.2.1 Договору, Договір діє протягом 4-х років з моменту його підписання. якщо протягом цього строку жодна із сторін не прінформує другу сторону про розірвання даного дщоговору, він автоматично лонгується на той же строк. У відповідності до п.2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.12.7.1 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що є наступним за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф згідно тарифів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 28.04.2020 року заборгованість становить всього 29790 грн. 41 коп., в тому числі: 19796,65 грн. - заборгованість за тілом кредита, 8098,98 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно ст.625, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1394,78 грн. - штраф (процентна частина). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф у фіксованому та процентному розмірі є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, зважаючи на яку з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів у процентному розмірі не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту, відсотках та штрафу у фіксованому розмірі на загальну суму 28395 грн. 63 коп. є обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2003 грн. 58 коп. (28395 грн. 63 коп. х 2102 грн.00 коп. / 29790 грн. 41 коп.).

Outcome: partial