Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі-позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі-відповідач) на користь позивача заборгованість у розмірі 15584,73 грн. за кредитним договором б/н від 14.02.2014 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн., посилаючись на те, що 14.02.2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - Банк) та відповідачем було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 12770,00 грн., з терміном повернення не пізніше 14 лютого 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 0,01% річних. Погашення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами видання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобовязання, передбачені договором, і тому станом на 02.02.2017 року виникла заборгованість в сумі 15584,73 грн., яка складається з 12060,11 грн. залишок заборгованості за кредитом; 0,72 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3523,90 грн. заборгованість за комісією РО. На підставі договору факторингу № 22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року Банк відступило своє право вимоги до [PERSON] позивачеві. Враховуючи ту обставину, що відповідач порушує умови кредитних Договорів, а саме не виконує належним чином, в обумовлені строки зобовязання щодо оплати кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту у розмірах, передбачених кредитними договорами, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, натомість звернувся із заявою, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток (а.с. 32,38) та через оголошення надруковані в газеті «Урядовий Курєр» № 163 від 02.09.2017 року (а.с. 47). Про причини неявки відповідач не повідомив, не звертався до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі, тому відсутні поважні причини неявки в судове засідання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Беручи до уваги те, що явка до суду є правом, а не обовязком сторони у справі, суд враховуючи положення ч.4 ст.169 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору уступки права вимоги (договору факторингу) № 22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» своє право грошової вимоги до фізичних осіб - Позичальників, які уклали договори про надання споживчих кредитів з ПАТ «ОТП Банк», в тому числі до позичальника [PERSON]. Із копії договору про надання споживчого кредиту №2008080663 вбачається, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 14 лютого 2014 року було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 12770,00 гривень, з терміном повернення не пізніше 14 лютого 2017 року. Процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 0,01% річних. Погашення кредиту повинно здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному графіком платежів, який є невід'ємним додатком до кредитного договору. Також станом на 02 лютого 2017 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 14 лютого 2014 року № [NUMBER] становить 15584,73 грн., яка складається з 12060,11 грн. залишок заборгованості за кредитом; 0,72 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3523,90 грн. заборгованість за комісією РО. Боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки відповідач [PERSON] не виконав свого зобовязання по кредитному договору, це є підставою для позивача вимагати відшкодування заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.ст. 629, 525, 526, 612, 1054 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевказані положення норми матеріального права та те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував договірні зобовязання перед позивачем, внаслідок чого станом на 02.02.2017 року виникла заборгованість у сумі 15584,73 грн., суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача, оскільки ці вимоги є законними та обґрунтованими. Згідно платіжного доручення №1470 від 21.02.2017 року (а.с.3) вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Згідно платіжного доручення від 29.08.2017 року (а.с.45) вбачається, що позивач сплатив 420 гривень за публікацію оголошення про виклик відповідача в судове засідання, яке було надруковано в газеті «Урядовий курєр» № 163 (6032) від 02.09.2017 року. Враховуючи положення ст.88 ЦПК України та те, що вимоги позивача задоволені на його користь, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved