Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] «УАСК «АСКА» звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 30 січня 2015 року [PERSON] «УАСК «АСКА» уклало договір страхування транспортного засобу №334001. Згідно зазначеного договору було застраховано майновий інтерес щодо наземного транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen, державний номерний знак якого АА 0021 ОЕ. Відповідно до умов договору страхування, страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме - пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП. 05 жовтня 2015 року сталась ДТП. Настання дорожньо-транспортної пригоди та вина [PERSON] встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва. На підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування та відповідно Страхового акту позивач виплатив належне страхове відшкодування в розмірі 68\~750,76 грн., тому набув право вимоги до винної особи. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в [PERSON] «СК «Україна». Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБУ ліміт за шкоду за полісом складає 50\~000 грн. Посилаючись на викладене та норми ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просить стягнути з [PERSON] суму збитків у порядку регресу у розмірі 18\~750,76 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] 05 жовтня 2015 року, керуючи автомобілем Lexus, державний номерний знак [NUMBER], по провулку Скоропадського в м. Києві, всупереч вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний номерний знак якого АА 0021 ОЕ, під керуванням [PERSON], що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, але на підставі ст. 38 КУпАП провадження по справі закрито. Відповідно договору №3340001 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 30 січня 2015 року, страховиком є [PERSON] «УАСК «АСКА», страхувальником [PERSON] Згідно зазначеного договору було застраховано майновий інтерес щодо наземного транспортного засобу автомобіля марки Volkswagen, державний номерний знак якого АА 0021 ОЕ. За цим договором страхування, страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрати або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди) за участю транспортного засобу. Відповідно до умов п. 13 даного Договору загальний термін дії договору становить по 01 лютого 2015 року включно. 05 жовтня 2015 року до [PERSON] «УАСК «АСКА» звернувся [PERSON] із заявою про настання страхового випадку. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування вартість матеріального збитку автомобіля Volkswagen, державний номерний знак якого АА 0021 ОЕ, складає 68\~750,76 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 19 жовтня 2015 року було складено Страховий акт №1230/10, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 68\~750,76 грн. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно платіжних доручень №17645 від 26 жовтня 2015 року, №17694 від 27 жовтня 2015 року, №17795 від 28 жовтня 2015 року, №17854 від 29 жовтня 2015 року, №17924 від 30 жовтня 2015 року [PERSON] «УАСК «АСКА» виплатило страхове відшкодування у розмірі 69\~750,76 грн. ТОВ «Автосоюз». Відповідно до витягу з централізованої бази даних МТСБ на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія Lexus, державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в [PERSON] «СК «Україна» згідно полісу обовязкового страхування АІ/5622507, ліміт відповідальності 50\~000 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У добровільному порядку [PERSON] не відшкодував збитки. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі вилаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхова компанія [PERSON] «УАСК «АСКА» набула прав вимоги про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка зобовязана сплатити потерпілому фактично заподіяну шкоду. Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] «УАСК «АСКА» про стягнення з [PERSON] стягнення збитків в порядку регресу у розмірі 18\~750,76 грн. - підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №8009 від 26 грудня 2016 року. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1378 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved