overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання виконавчого напису № 34781 від 23.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 94 427 грн. 24 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вона не укладала кредитний договір з відповідачем ТОВ "Вердикт Капітал". Про існування будь-якої його заборгованості перед ТОВ «Кредит Капітал» позивачу не було відомо, оскільки кредитний договір від 25.02.2015 року був укладений нею з ПАТ "Альфа-Банк". Стверджує, що зазначений напис не підлягає виконанню, оскільки зазначена заборгованість не є безспірною. Їй не було направлено письмової вимоги про усунення порушень. Видаючи оспорюваний виконавчий напис нотаріус не перевірив факту пропуску позовної давності за вимогами, зазначеними у кредитному договорі. З метою захисту своїх майнових прав змушена звернутися до суду. Сторони в судове засідання не прибули, про місце і час розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача в заяві позовні вимоги підтримав повністю. Розгляд справи просив провести без його участі. Просив повернути надмірно сплачений судовий збір. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, свого представника в судове засідання не направив, причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав. Треті особи про день розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

у червні 2021 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 12 серпня 1989 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, тривалий час проживають окремо, втратили почуття та взаєморозуміння. Позивачка була належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явилась. Надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити (а.с. 20. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 21). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в шлюбі з 12 серпня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 серпня 1989 року Районним відділом ЗАГС смт. Сарата Одеської області. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 6). Сімейні відносини сторони припинили, майже 5 років проживають окремо, зха цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивачки, суд вважає необхідним залишити прізвище - [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 гривень (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Фінансове управління Конотопської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 3389 грн. 40 коп. Вимоги обгрунтовують тим, що за фактом спричинення [PERSON] умисного тілесного ушкодження [PERSON] , останній перебував на лікування в КНП КМР " Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.Давидова" з 22.07.2019 року по 29.07.2019 р. і витрати на його лікування склали 3389 грн. 40 коп. Кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] підлягають стягненню на розрахунковий рахунок бюджету м. Конотоп. Добровільно кошти на лікування потерпілого відповідачем не відшкодовані, тому змушені звернутись до суду. Також, просять покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, а відповідно до п.3 цієї статті, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що перебуває у власності територіальної громади, кошти за відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судом встановлено, що [PERSON] обвинувачувався у вчиненні кримінального злочину за ч.1 ст. 122 КК України, потерпілим від злочину був [PERSON] . Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08 листопада 2019 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 122 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення .( а.с.3). Згідно довідки-розрахунку про фактичні витрати КНП КМР "Конотопська ЦРЛ ім.ак.М.Давидова" за липень 2019 року, [PERSON] знаходився на лікування в хірургічному відділенні з 22.07.2019 р. по 29.07.2019 р., витрати на його лікування склали 3389 грн 40 коп. ( а.с.4). З огляду на вимоги частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав і , якщо визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, виходячи з заяви відповідача про те, що позов визнаний у повному обсязі, при цьому не встановлено, що визнання позову суперечить закону, чи порушує будь-чиї права, дійшов висновку про задоволення позову. В силу п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Фінансове управління Конотопської міськради Сумської обл. звернулося до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в сумі 23150,36 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що згідно ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 24.09.2020 р. по справі №577/1358/20, провадження №1кп/577/331/20 за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень за ст.286 ч.1 КК України, потерпіла перебувала на лікуванні в КНП КМР "Конотопської ЦРЛ ім.ак.М.Давидова" в травматологічному відділенні з 11.02.2020 р. по 20.03.2020 р. Витрати на лікування становлять 23150,36 грн. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України, п.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 р., кошти витрачені закладом охорони здоров`я на лікування [PERSON] підлягають стягненню на розрахунковий рахунок бюджету Конотопської міської ОТГ, що змусило звернутися з позовом до суду. Представник позивача Череднікова Т. О. підтримала позовні вимоги, посилаючись на вищевикладені обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав безумовно. Таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст. 206 ч. 4 ЦПК України, оскільки безумовно визнані відповідачем та приймає таке визнання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги на підставі ст. 1206 ЦК України, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Чутівська РДА Полтавської області, яка діє як орган опіки та піклування, звернулась з позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, і свій позов обґрунтовувала тим, відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шлюб з матір`ю якого - [PERSON] , розірваний рішенням суду від 22.04.2020. Рішенням суду від 25.11.2019 суд ухвалив відібрати малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, передав малолітнього [PERSON] під опіку Гуляйпільській РДА Запорізької області та стягнув з [PERSON] аліменти на утримання сина. З 21.10.2019 дитина [PERSON] тимчасово перебуває КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Полтавської області, перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, та залишився без піклування батьків. Відповідач тривалий час злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню свого малолітнього сина, веде бродячий спосіб життя, не має постійного місця проживання, роботи та засобів для свого існування та утримання дитини. Позивач просить ухвалити рішення про відібрання малолітнього [PERSON] без позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , якого передати під опіку Чутівській РДА Полтавської області для вирішення питання про подальше влаштування дитини, та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засіданні представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав телефонограму, в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення, справу просив розглянути в його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у даному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про стягнення з відповідача 50 % судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Як видно з позовної заяви, відповідач є рідним батьком [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем -піклувальником, знаходиться на її утриманні і позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 450грн., оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі і пояснила, що її сестра [PERSON] померла і дочка сестри [PERSON], [INFO], на теперішній час проживає з позивачем і позивач піклується про дитину і забезпечує дитину матеріально, але їй не вистачає коштів на утримання дитини, а відповідач допомоги на утримання своєї дитини не надає. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково і пояснив, що на теперішній час він не має постійної роботи, має іншу сім»ю, неповнолітнього сина, яких він утримує, а тому він згодний платити аліменти на дочку в сумі 200грн. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Дитина [PERSON] народилася [INFO] і в свідоцтві про народження її батьком записаний [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Мати дитини [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтваа про смерть, копіями свідоцтва про шлюб. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2013р. відповідач [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] Згідно розпорядження голови Бердянської районної державної адміністрації № 517 від 11.12.2013р. неповнолітній [PERSON], [INFO], наданий статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування і [PERSON] призначена піклувальником над [PERSON], [INFO]. Місце проживання дитини визначено з піклувальником [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією розпорядження № 517 від 11.12.2013р. Згідно ст.180 СК України " батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття". Враховуючи матеріальне положення відповідача, те, що він не має постійної роботи, має іншу сім»ї і неповнолітнього сина, а також враховуючи, що дитина проживає з піклувальником, яка отримує матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 200грн. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховуючи, що позивач звернулася до суду 04.02.2014р., аліменти необхідно стягнути з 04.02.2014р. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Як видно з позовної заяви, відповідач є рідною матір"ю [PERSON], [INFO] , яка проживає з позивачем - своєю бабусею та опікуном, знаходиться на її утриманні і позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі і пояснила, що вона піклується про дитину з дня народження і повністю забезпечує дитину матеріально, а відповідач, яка доводиться їй дочкою, допомоги на утримання своєї дитини не надає та зовсім вдома не проживає, дитиною не цікавиться, тому її позбавили батьківських прав, батька у дитини немає. У судове засідання відповідач не з"явилася, причину неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала і згідно ч. 4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних в ній доказів( заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасника процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Дитина [PERSON] народилася [INFO] і в свідоцтві про народження її матір"ю записана [PERSON], батько дитини записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно рішення Бердянського міськрайсуду від 05 лютого 2013р. відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією рішення суду від 05.02.2013року. Згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 136 від 08.04.2014р. позивач [PERSON] призначена опікуном над онукою [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією рішення від 08.04.2014р.. Згідно копії довідки вуличного комітету № 34 онука [PERSON], [INFO], проживає з бабусею [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України « батьки зобов'язані містити своїх дітей до досягнення ними повноліття». Враховуючи матеріальне положення відповідача, а також враховуючи, що дитина проживає з бабусею і перебуває на її утриманні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку . Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховуючи, що позивач звернулася до суду 16.05.2014р., аліменти необхідно стягнути з 16.05.2014р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Як вказує в позовній заяві позивач, вона перебуває в юридично зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 грудня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівської області, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка мотивує тим, що збереження сім`ї неможливе через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено. У судове засідання позивач не з?явилася, проте надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить справу розглянути у її відсутності, судовий збір з відповідача не стягувати, залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не подав відзив щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівської області відповідно до свідоцтва про шлюб виданого того ж дня серії [NUMBER] та мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом - ч.ч.3,4 ст. 56 СК України. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, у даному випадку інтересам - позивача. У судовому засіданні було також встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі наведеного, ст.104,105,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Як вказує позивач в позовній заяві, він перебуває в шлюбі з відповідачкою, від якого сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним. Мотивуючи тим, що відповідачка не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання проживаючої разом з ним дитини, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання такої в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку на утримання і до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання сторони не з»явилися, проте надали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позивач підтримав позовні вимоги, відповідачка такі не визнала, однак підтвердила проживання дитини з батьком. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно довідки виданої комітетом самоорганізації населення №6 мікрорайону військових містечок 12 та 17 за №747 від 26 серпня 2014 року, [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], разом зі своїм батьком [PERSON] (а.с.6). У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 ч.2 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Також, згідно "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991року та "Декларації прав дитини", інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved