Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

01.07.2015 року первинно (т.1, а.с.1-4), та 29.03.2017 року після уточнення позовних вимог в частині закриття відмови в одних та прийняття нових (т.2, а.с.80-81), які були задоволені ухвалою суду про закриття провадження від 25.07.2017 року (т.2,а.с.136-137) позивач звернувся до суду із вимогою до відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в якій просив зобовязати вказаного відповідача припинити обтяження та зняти заборону відчуження та виключити (скасувати) в державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстраційний запис №3955568 від 28.04.2015 року) на транспортний засіб автомобіль марки «SKODA SUPER B», рік випуску 2006, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АХС007897, виданого РЕВ МВ №1 [PERSON] у Харківській області 24.10.2006 року. Провадження за іншими первинними вимогами було закрито на підставі вищевказаної ухвали суду від 25.07.2017 року, яка набрала законної сили. Стосовно вказаної вимоги усі відповідачі по справі своєї думки не висловлювали, а попередні заперечення усіх попередніх відповідачів стосувалися попередніх позовних вимог, провадження за якими було закрито, а тому вони не мають відношення до предмету спору. В обґрунтування позову в частині, що розглядається, позивач зазначив, що на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року ТОВ «Довіра та гарантія» було відмовлено у задоволенні її заяви про заміну стягувача ПАТ «Укрсиббанк» та вказану юридичну особу, у звязку з чим позивач вважав зобовязання щодо обтяження належного йому транспортного засобу - автомобіля марки «SKODA SUPER B», рік випуску 2006, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АХС007897, виданого РЕВ МВ №1 [PERSON] у Харківській області 24.10.2006 року, припиненими, у звязку з чим просив суд відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України виключити відповідне обтяження, дозволивши відповідачу вільно розпоряджатися належним йому транспортним засобом, оскільки вказане обтяження суперечить вищевказаному судовому рішенню та обмежує права позивача. Ухвалою суду від 25.07.2017 року первинного відповідача відділення №579 ПАТ «Укрсиббанк» замінено на ПАТ «Укрсиббанк» та залучено до участі у справі співвідповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (т.2, а.с.138-139). Разом із заявою про уточнення позовних вимог 29.03.2017 року позивач заявив клопотання про забезпечення явки у судове засідання для підтвердження факту зміни обтяжувала фахівця з індивідуального бізнесу відділення №579 ПАТ «Укрсиббанк» [PERSON], яку суд залишає без розгляду, оскільки в подальшому при розгляді справи було достовірно встановлено про наявність вказаного запису у відповідному державному реєстрі (т.2, а.с.82). Ухвалою суду від 07.05.2018 року справа була прийнята судом до свого провадження та призначено справу до слухання (т.2, а.с.158). Судом встановлено, що як на час прийняття справи до свого провадження, так і на час подання останньої за часом уточненої позовної заяви, відповідач ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції знаходиться у стані ліквідації та немає повноважень на виконання дій, які позивача просив суд зобовязати виконати вказаного відповідача у державному реєстрі обтяжень рухомого майна (т.2, а.с.163-164). Ухвалою суду від 23.05.2018 року розгляд справи відкладено через неявку у судове засідання відповідачів та третьої особи (т.2, а.с.166). Перед судовим засіданням 19.06.2018 року позивач подав до суду заяву, в якій повідомив суд, що юридичною особою, яка на сьогоднішній день виконує функції зі виключення записів із державного реєстру обтяжень рухомого майна є ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, яке не є правонаступником ДП «Інформаційний центр» (т.2, а.с.175-183), однак суд вказані пояснення позивача приймає та вирішує, що позивач невірно визначився із головним відповідачем по справі через власну необачність, однак вказаний факт до суті рішення суду має другорядне значення. У судовому засіданні 19.06.2018 року позивач заявлені ним вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, врахувавши той орган, який на сьогоднішній день здійснює адміністрування реєстру обтяжень нерухомого майна, при цьому відповідної уточненої позовної заяви не подавав. Відповідачі по справі в особі своїх уповноважених представників, а саме публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог п.1 та п.4 ч.8 ст.128 і п.1 та п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України (т.2, а.с.169, 171-172), причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим суд встановлює їх повторну неявку у судове засідання без поважних причин, що є підставою для розгляду справи по суті. Третя особа по справі, [PERSON], у судове засідання не прибула, надавши 19.06.2018 року заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити, повідомивши суд, що вона сама з`явитися до суду не має можливості (т.2, а.с.174). Вислухавши позивача, дослідивши його останню за часом позовну заяву та матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні вимог слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. При вирішенні справи по суті суд використовує лише ті дані, які стосуються предмета позову. Спірним є запис в державному реєстру обтяжень рухомого майна щодо належного позивачу автомобіля від 28.04.2015 року, відповідно до якого було замінено у реєстраційному записі 39555568 первісного обтяжувача ПАТ «Укрсиббанк» на наступного обтяжувача ТОВ «Довіра та гарантія» (т.2, а.с.26, 82), підставою чого став договір факторингу між відповідачами ПАТ Укрсиббанк» та ТОВ «Довіра та гарантія», укладений 20.04.2015 року, відповідно до якого клієнт передав фактору право вимоги за боргом до позивача на підставу акту прийму-передачі та реєстру боржників (т.1, а.с.44-52). Відповідно до п.п.8.3 вказаного договору усі передані фактору вимоги не підлягають поверненню за будь-яких умов, а клієнт не має відносин до боржників, вимоги до яких передає. Позивач та третя особа (як поручитель) по справі є первинним боржниками ПАТ «Укрсиббанк» на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012 року по справі №2018/7754/2012, яке було залишено без змін ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2015 року по провадженню №2-п/640/75/15, оскільки суд не вважав, що при винесенні рішення на користь ПАТ «Укрсиббанк» про солідарне стягнення коштів з позивача та третьої особи були допущені порушення законодавства (т.2, а.с.30-41). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року по справі №640/11360/15-ц відповідачу ТОВ «Довіра та гарантія» було відмовлено у заміні стягувача щодо позивача та третьої особи з ПАТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Довіра та гарантія» через не надання належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог (т.2, а.с.83). Вказану ухвалу позивач вважав такою, що фактично припинила його боргові зобовязання перед відповідачем ТОВ «Довіра та гарантія», а оскільки первинний кредитор ПАТ «Укрсиббанк» за договором факторингу не має права на стягнення з позивача та третьої особи, то зобовязання на думку позивача щодо необхідності повернення боргу припинилися, а відповідно запис про обтяження №3955568 взагалі повинен бути виключений. Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що посилання позивача на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року, яка набрала законної сили, не є підставою вважати, що визначені раніше судовим рішенням вимоги до нього припинилися, оскільки для цього або потрібно отримати довідку обтяжувача про відсутність боргу та зняти відповідне обтяження, або у судовому порядку визнати на підставі ст.16 ЦК України вимоги до позивача припиненими, що буде підставою для скасування обтяження. Постановлення ухвали Київського районного суду м. Харкова не є підставою для такого припинення, а є лише підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження щодо примусового стягнення з позивача та третьої особи суми боргу за борговими кредитними правовідносинами, які первинно виникли між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк», а згодом були передані відповідачу ТОВ «Довіра та гарантія». Договір факторингу, який був підставою для внесення даних до державного реєстру обтяжень рухомого майна, недійсним повністю або частково не визнавався, на час подання заяви до державного реєстратора жодних обмежень відносно позивача щодо можливості заміни обтяжувача, як в принципі і дотепер не було, порушень законодавства під час внесення відповідного запису реєстратором встановлено не було, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі та є безпідставними, а тому повинні бути відхилені. При цьому ухвала суду про відмову у заміні сторони виконавчого провадження була постановлена 15.10.2015 року, а відповідний запис був внесений 20.04.2015 року, тобто додатково існує і часова неузгодженість у позиції позивача. Окремо суд зазначає, що подана позивачем у судовому засіданні 19.06.2018 року заява на його ім`я з боку фінансової компанії «Фінрайт» як можливого другого фактору щодо вимог до позивача за вищевказаним судовим рішенням (т.2, а.с.184) жодного відношення до предмету спору у даній справі немає, оскільки доказів передання права такої вимоги до позивача з боку ТОВ «Довіра та гарантія» суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. На підставі ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судові витрати по справі, від сплати яких був звільнений позивач при зверненні до суду слід компенсувати за рахунок держави відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: dismissed