Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 31.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», і [PERSON] був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,88% на рік. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, Тарифів Банку. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року має заборгованість в загальній сумі 17403,46 грн., яка складається з наступного: 1563,65 грн. - заборгованість за кредитом; 11193,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3579,85 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина) і 816,83 грн. (процентна складова). Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача Савіхіна А.М. в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.23). Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що під час оформлення зарплатної картки у 2008 році йому видали кредитну картку. Чи користувався він цією кредитною карткою, не пам'ятає, але більше кредитних карток в банку йому не видавали. Банк з 2008 року ніяких претензій щодо погашення заборгованості йому не пред'являв. Просить застосувати до позовних вимог позивача позовну давність. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд встановив таке. 31.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» з встановленим на ній кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн. У заяві позичальника (а.с.7) відповідач виразив свою згоду на те, що ця Заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Така сама складова договору про надання банківських послуг визначена і в Умовах та правилах надання банківських послуг. 31.07.2008 року [PERSON] отримав дві картки: зарплатну [NUMBER] і кредитну «Універсальна» [NUMBER] з кредитним лімітом 500,00 грн. Відповідно до довідки Приватбанку (а.с.69) термін дії цієї картки встановлений до липня 2012 року. А 25.05.2011 року відповідачу була видана нова кредитна картка [NUMBER] із терміном дії до лютого 2015 року. Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка за користування кредитом була встановлена на рівні 1,9% на місяць. Тарифами банку встановлена пеня у розмірі 1% від заборгованості і штраф у розмірі 250 грн. і 5% від а п.8.6 Умов та правил Згідно з пунктом 5.2 Умов та правил у разі порушення держателем умов цього договору або у разі виникнення овердрафту банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частки. Відповідно до п.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 5.8 Умов та правил встановлено, що процентна ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць. Згідно з п 6.5 Умов та правил клієнт зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до Довідки, Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний був вносити на погашення кредиту щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця, що слідує за звітним. Згідно з Умовами та Правилами мінімальнй обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісячно підлягають сплаті держателем протягом строку дії картки. Цей платж розраховується як сума Овердрафту і сума щомісячного платежа, яка складається з нарахованих до сплати процентів і частини заборгованості по кредиту. В зависимости от виду платіжної картки, розмір і порядок розрахунку щомісячного платежу вказується в заяві і пам'ятці клієнта і виражається в процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карт. Згідно з п. 5.3 Правил користування платіжною карткою строк і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, коедтна лінія) по платіжним карткам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежом приведений в пам'ятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості по кредиту. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.01.2018 року (а.с.5-6) і виписки по рахунку (а.с.56-58) кредитний ліміт по кредитній картці 15.12.2011 року був знижений до 1570 грн. Сума кредиту, яку використав відповідач, на той час становила 1563,65 грн. Останній платіж на погашення боргу за кредитною карткою був здійснений відповідачем 07.11.2011 року в сумі 600,00 грн. З того часу відповідач щомісячні обов'язкові платежі не сплачував. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 цього Кодексу). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору від 31.07.2008р. передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14, від 03.06.2015р. №6-31цс15, від 06 квітня 2016р. у справі N 6-2520цс15. Відповідно до умов договору від 31.07.2008 року сторони встановили строк виконання зобов'язань із щомісячних обов'язкових платежів у розмірі 7% від заборгованості за кредитом до 25 числа кожного місяця, а строк дії останньої кредитної картки встановлений до лютого 2015 року. Саме з 26 числа кожного місяця починається початок перебігу позовної давності за черговим щомісячним платежем. Таким чином, умовами Договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати обов'язкових щомісячних платежів визначено місяцями. Останній платіж на погашення боргу за кредитною карткою був здійснений відповідачем 07.11.2011 року в сумі 600,00 грн. З того часу відповідач обов'язкові щомісячні платежі на погашення кредиту не вносив. Станом на 31.12.2013 рік сума кредиту у розмірі 1563,65 перейшла в прострочену суму кредиту. Позивачем наданий суду розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 31.01.2018 року, в якому загальна сума боргу визначена у розмірі 17403,46 грн., і складається з наступного: 1563,65 грн. - заборгованість за кредитом; 11193,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3579,85 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина) і 816,83 грн. (процентна складова). Однак судом встановлено, що з 26.12.2013 року сума заборгованості за кредитом у розмірі 1563,65 грн. вважається простроченою. Але позивач звернувся до суду про стягнення боргу тільки у березні 2018 року, тобто за межами загальної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України.. За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Відповідач подав заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позивача. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31.07.2008 року необхідно відмовити за пропуском позовної давності.

Outcome: dismissed