Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

01.04.2019р. [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , в якому з вересня 2014 року зареєстрований відповідач, але він в цьому будинку ніколи не проживав. Факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою порушує право позивача на розпорядження і користування вказаним будинком, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житловим будинком, та зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач та її представник - адвокат Загорій А.А. не з`явилися, остання подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності і відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 19.07.2010р. (а.с.13) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 26753137 від 19.07.2010р. (а.с.12). Як вбачається з довідок, виданих виконкомом Осичківської сільської ради від 26.03.2019р. за №№374, 375, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 18.09.2014р., але за даною адресою не проживає і ніколи не проживав (а.с.15, 16). Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.74 листа Верховного Суду України від 26.05.2001р. «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)», при вирішенні спорів, пов`язаних із користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III ЖК про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Так, відповідно до ст.163 цієї глави ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України). Також за правилами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи наведене, судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідача за зареєстрованою адресою в житловому будинку [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності, а тому, оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідач протягом останніх п`яти років, а саме з 2014 року і по теперішній час не проживає за місцем своєї реєстрації і підстав, передбачених ч.3 ст.71 ЖК України, для продовження терміну зберігання за ним права користування вказаним житловим будинком судом не встановлено, його особистих речей в будинку позивача немає, що свідчить про втрату ним інтересу до цього будинку, як до свого постійного місця проживання, а тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування цим житловим будинком.

Outcome: approved