Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Представник ТОВ «Мегаком» звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», в якому просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 20200,25 грн.. з яких 17700,25 грн. різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою; 2500,00 грн. витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29\~листопада 2019\~року,\~у м.\~Харкові по\~вул.\~Академіка Павлова,\~32,\~ [PERSON] керував\~автомобілем ВАЗ\~2109\~(держ.\~номер [NUMBER] ),\~та при\~виїзді на\~головну дорогу\~не надав\~дорогу автомобілю\~Chevrolet\~Aveo\~(держ.\~номер [NUMBER] ),\~який рухався\~по ній,\~чим порушив\~вимоги п.\~10.2.\~ПДР України,\~за що\~передбачена відповідальність\~за ст.\~124\~КУпАП.\~Постановою Московського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~13\~лютого 2020\~року у\~справі №\~643/21189/19\~Відповідача визнано\~винним у\~ДТП,\~та накладено\~адміністративне стягнення\~у вигляді\~штрафу.\~За таких\~обставин,\~внаслідок дій\~Відповідача,\~які полягають\~в порушенні\~правил дорожнього\~руху,\~пошкоджено автомобіль\~Chevrolet\~Aveo\~(держ.\~номер [NUMBER] ),\~який належить\~Позивачу на\~праві приватної\~власності,\~згідно Свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~№ [NUMBER] \~від 01.02.2012\~р.Для оцінки\~розміру матеріальних\~збитків,\~ТОВ «Мегаком»\~звернулось до\~суб`єкта оціночної\~діяльності ФОП\~ [PERSON] \~із яким\~був укладений\~договір №\~96/19\~про надання\~послуг з\~автотоварознавчого дослідження\~від 03.12.2019\~року.\~За дорученням\~ [PERSON] ,\~16\~грудня 2019\~року автотоварознавче\~дослідження було\~проведено судовим\~експертом Бочаровим\~С.\~М.\~(свідоцтво\~№ 1098\~від 28.02.2007\~р.,\~видане на\~підставі рішення\~Центральної експертно-\~кваліфікаційної комісії\~при Міністерстві\~юстиції України).\~Відповідач та\~третя особа\~також попередньо\~були запрошені\~цінними листами\~із описом\~вкладення для\~участі у\~проведенні дослідження,\~однак 16\~травня 2019\~року на\~проведення оцінки\~з`явився лише\~представник третьої\~особи,\~відповідач своїм\~правом бути\~присутнім під\~час проведення\~дослідження не\~скористався.Згідно висновку\~експертного автотоварознавчого\~дослідження №\~54С\~від 10\~січня 2020\~року,\~а саме\~ремонтної калькуляції\~№ 54С/2019,\~фактична вартість\~відновлювального ремонту\~автомобіля Chevrolet\~Aveo\~(держ.\~номер [NUMBER] )\~складає 45404,29\~грн.Оскільки цивільно-правова\~відповідальність відповідача\~застрахована у\~ПАТ «Національна\~акціонерна страхова\~компанія "ОРАНТА",\~згідно полісу\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АМ9820748\~від 25.03.2019\~р.,\~з метою\~одержання страхового\~відшкодування понесених\~збитків,\~11.03.2020\~року позивач\~звернувся до\~страховика із\~заявою про\~виплату страхового\~відшкодування,\~до якого\~долучив копію\~згаданого вище\~висновку.\~У вказаній\~заяві позивач\~просив перерахувати\~суму у\~розмірі 45404,\~29\~грн.\~на реквізити\~СТО -\~ФОП [PERSON] .\~Однак,\~замість вказаної\~суми,\~21.04.2020\~р.\~Страховик перерахував\~на рахунок\~ФОП [PERSON] \~страхове відшкодування\~лише у\~розмірі 25182,\~75\~грн.,\~згідно платіжного\~доручення №\~19495\~від 21.04.2020\~р.З метою\~проведення ремонту\~автомобіля Chevrolet\~Aveo\~(держ.\~номер [NUMBER] ),\~ТОВ «Мегаком»\~звернулось до\~СТО -\~ФОП [PERSON] ,\~згідно рахунку-фактури\~та акту\~виконаних послуг\~№ 15/03\~від 09\~червня 2020\~року вартість\~ремонту автомобіля\~склала 42883,\~00\~грн.,\~копії -\~у додатках.\~Оскільки перерахованої\~страховиком суми\~страхового відшкодування\~було недостатньо\~для покриття\~повної вартості\~ремонту 19\~червня 2020\~року,\~на реквізити\~СТО -\~ФОП [PERSON] ,\~позивач здійснив\~доплату у\~розмірі 17700,\~25\~грн.Також позивач поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500, 00 грн. Враховуючи вищевикладене відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між завданою позивачу шкодою та виплатою, яку здійснила страхова компанія відповідача. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі згоди позивача проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 листопада 2019 року, у м. Харкові по вул. Академіка Павлова, 32, [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 2109 (держ. номер [NUMBER] ), та при виїзді на головну дорогу не надав дорогу автомобілю Chevrolet Aveo (держ. номер [NUMBER] ), який рухався по ній, чим порушив вимоги п. 10.2. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року у справі № 643/21189/19 Відповідача визнано винним у ДТП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Зазначена постанова набрала законної сили 25.02.2020 року. За таких обставин, внаслідок дій [PERSON] , які полягають в порушенні правил дорожнього руху, пошкоджено автомобіль Chevrolet Aveo (держ. номер [NUMBER] ), який належить ТОВ «Мегаком» на праві приватної власності, згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] від 01.02.2012 р. Для оцінки розміру матеріальних збитків, ТОВ «Мегаком» звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , із яким був укладений договір № 96/19 про надання послуг з автотоварознавчого дослідження від 03.12.2019 року. За дорученням [PERSON] , 16 грудня 2019 року автотоварознавче дослідження було проведено судовим експертом Бочаровим С. М. (свідоцтво № 1098 від 28.02.2007 р., видане на підставі рішення Центральної експертно- кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України). 16 травня 2019 року на проведення оцінки з`явився представник третьої особи, [PERSON] своїм правом бути присутнім під час проведення дослідження не скористався (копії листів, доказів відправлення та отримання - у додатках до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 54С від 10 січня 2020 року). Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 54С від 10 січня 2020 року (далі - Висновок), а саме ремонтної калькуляції № 54С/2019, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Aveo (держ. номер [NUMBER] ) складає 45404,29 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (страховик), згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ9820748 від 25.03.2019 р., з метою одержання страхового відшкодування понесених збитків, 11.03.2020 року ТОВ «Мегаком» звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, до якого долучив копію згаданого вище висновку. Згідно заяви позивач просив перерахувати суму у розмірі 45404, 29 грн. на реквізити СТО - ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), копія якої міститься в матеріалах справи. Однак, 21.04.2020 р. страховиком було перераховано на рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування лише у розмірі 25182, 75 грн., згідно платіжного доручення № 19495 від 21.04.2020 р. З метою\~проведення ремонту\~автомобіля Chevrolet\~Aveo\~(держ.\~номер [NUMBER] ),\~ТОВ «Мегаком»\~звернулось до\~СТО -\~ФОП [PERSON] \~(РНОКПП [NUMBER] ), згідно рахунку-фактури та акту виконаних послуг № 15/03 від 09 червня 2020 року вартість ремонту автомобіля склала 42883, 00 грн.. Оскільки перерахованої страховиком суми страхового відшкодування було недостатньо для покриття повної вартості ремонту 19 червня 2020 року, на реквізити СТО - ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), позивач здійснив доплату у розмірі 17700, 25 грн. Також позивач поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2500, 00 грн., що підтверджуються платіжним дорученням № 6761 від 10.01.2020 р. та актом прийому-передачі виконаних робіт від 10 січня 2020 року копії яких містяться в матеріалах справи Згідно статті\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у\~зв`язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~відшкодовуються витрати,\~пов`язані\~звідновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Згідно пункту 2.4 вказаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.03.2020 р. у справі № 754/5129/15-ц. Крім того, франшиза за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ9820748 від 25.03.2019 р., складала 2000,00 грн. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідачем франшиза відшкодована не була. Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст.11 ЦК України). Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом із цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно ст.1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ту обставину, що позивач одержав страхове відшкодування в розмірі, який не у повному обсязі відшкодовує завдану відповідачем шкоду, деліктне зобов`язання, що виникло між ним та особою, яка завдала такої шкоди, вважається не припиненим, зазначена шкода відповідачем добровільно не відшкодована, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved