Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

02.04.2014 р. позивач звернувся до Малиновського районного суду з зазначеною позовною заявою у якій просив зобов'язати [PERSON] та [PERSON] повернути належне йому майно - квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали зазначені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представники відповідача - позов не визнали, вважаючи його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає, посилаючись на ту обставину, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, який вжив усіх розумних заходів для з'ясування правомочностей продавця квартири [PERSON] та навіть не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Відповідач [PERSON], дружина [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена судом, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та представників відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Одесі, що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, оригінал якого було оглянуто у судовому засіданні. Згідно з відміткою у паспорті про реєстрацію місця його проживання значиться адреса: [ADDRESS], за якою він зареєстрований з 13.01.1989 р. (а.с. 32, 32 звор.) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.02.2014 р., тобто таким що набрало законної сили, під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУДМСУ в Одеській обл., КП «Міське агенство з приватизації житла» про визнання недійсними розпорядження органу приватизації, свідоцтва про право власності, договорів купівлі-продажу, поновлення на реєстраційному обліку, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою та вселення встановлені наступні обставини, які відповідно до статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Спірна квартира відносилась до державного житлового фонду і перебувала у віданні місцевої ради в особі Одеської міської ради. Наймачем квартири являвся [PERSON], який в квартирі проживав з сином, [PERSON] На підставі довіреності від 07.05.2011 року виданою [PERSON] онучці [PERSON], доньці позивача, остання зареєструвалась в квартирі і від імені діда заявила позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2011 р. позов був задоволений, [PERSON] було знято з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] без згоди та відома [PERSON], не проживаючи у квартирі, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і розпорядження органу приватизації Департаменту міського господарства Одеської міської ради № 217333 від 05.12.2011 р. отримала свідоцтво про право власності на житло від 05.12.2011 р., яке зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН»., тобто стала власником вказаної квартири. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2012 р. вищезазначене заочне рішення було скасовано, 21.06.2012 р. було допущено поворот виконання заочного рішення від 13.05.2011 р. та поновлено реєстрацію позивача у спірній квартирі. Ухвалою Малиновського районного суду від 16.01.2012 р. провадження по справі було закрито у зв'язку зі смертю [PERSON] 06.09.2012 року [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON], який 22.10.2012 року продав квартиру [PERSON], а останній 25.01.2013 року продав квартиру [PERSON] Останній договір посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори та згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140782 від 25.01.2013 р. зареєстровано право приватної власності на вказаний об'єкт за [PERSON]. Судовим рішенням від 02.12.2012 р. встановлено також, що спірна квартира вибула з володіння [PERSON] не з його волі, в результаті неправомірних дій, хоча на момент приватизації за позивачем зберігалося право користування спірною квартирою і її приватизація не відповідала його волі, так як на це не було його письмової згоди, подальший продаж зазначеної квартири здійснювався без волі власника майна і [PERSON] Судовим рішенням від 02.12.2012 р. позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано розпорядження органу приватизації Департаменту міського господарства № 217333 від 05.12.2011 р. про передачу на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] у власність двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 45,90 кв.м., видане на ім'я [PERSON] - недійсним, визнано свідоцтво про право власності на житло від 05.12.2011 р. на зазначену квартиру на ім'я [PERSON] - недійсним, вселено [PERSON] у спірну квартиру, поновлено [PERSON] на реєстраційному обліку, в іншій частині позовних вимог відмовлено. [PERSON] судом роз'яснено право пред'явити позов про витребування майна із чужого незаконного володіння. (а.с. 5-17) На підставі зазначеного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2013 р. розпорядженням Департаменту міського господарства від 11.04.2014 р. № 55 визнано недійсним розпорядження органу приватизації № 217333 від 05.12.2011 р. та свідоцтво № 3-28803 від 05.12.2011 р. про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с. 31) На підставі Розпорядження голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 153/01-06 від 28.04.2014 р. з [PERSON] укладений договір найму на займану ним житлову площу, яка складається з 2 кімнат площею 31,40 кв.м. в [ADDRESS], раніше наявний особовий рахунок на гр. [PERSON] - закритий. ( а.с. 33) Таким чином, [PERSON] належало і належить суб'єктивне право володіння та користування [ADDRESS] відповідно до вимог ст. 47 Конституції України, ст. ст. 61-64 ЖК УРСР, Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1998 року № 939. До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства Союзу РСР і Української РСР. ( ст. 62 ЖК) Зазначене право [PERSON], яке відповідно до правил глави 30 ЦК України відноситься до речового права, було порушене незаконною приватизацією, а потім і договорами відчуження спірної квартири. Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В такому рішенні Верховного Суду України від 23.01.2013 року (справа 6-164цс12) висловлена позиція про те, що особа може захищати свої права володіння та користування майном відповідно до глави 29 ЦК України. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Спірна квартира вибула з володіння [PERSON], тобто особи, якій власником житла воно було передано у володіння та користування, не з його волі, а іншим зазначеним в рішенні суду шляхом. Порушене суб'єктивне право [PERSON] володіння та користування [ADDRESS] підлягає захисту судом, що передбачено ст. ст. 15 і 16 ЦК України, ст. 9 ЖК УРСР, ст. ст. 1, 3 і 4 ЦПК України. Способом такого захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме витребування квартири у відповідачів шляхом зобов'язання [PERSON] та [PERSON] повернути [PERSON] майно - квартиру [ADDRESS]. Юридичним наслідком такого повернення являється припинення у подружжя [PERSON] права приватної власності на вказану квартиру.

Outcome: approved