Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

01.07.2021 позивач звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 27.02.2016 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №10. Причиною звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу є те, що їх шлюбне життя не склалося і з травня 2021 року вони з чоловіком проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. За таких обставин збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння між ними відсутні. Фактично сім`я давно припинила своє існування, тому шлюб носить тільки формальний характер. [PERSON] у позовній заяві просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 27.02.2016 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №10 (а.с. 1). Ухвалою суду від 28.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16-17). У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 24). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 30.08.2021, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с.25). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Тому, згідно зі ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 27.02.2016 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №10, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] / [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] (а.с. 5). У період їхнього шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Установлено, що шлюбні відносини між сторонами не склались у зв`язку з різними поглядами на подальше спільне сумісне життя, а тому вони проживають окремо. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Згідно з ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки шлюбні відносини між сторонами не склались у зв`язку з різними поглядами на подальше спільне сумісне життя, а тому вони проживають окремо, суд приходить до висновку, що фактично сім`я припинила своє існування, у зв`язку із чим, позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються особи з інвалідністю І-ІІ групи. Відповідно до довідки МСЕК серія 12ААВ № 194563 від 20.08.2020 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності (а.с.4). Таким чином, позивач звільнена від сплати судового збору, а оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved