Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

01.08.2016 р. [PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи вимоги тим, що з листопада 2007 року по червень 2015 року з відповідачем проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 04.12.2008 року народилися [PERSON] і [PERSON], батьком яких є [PERSON]. З червня 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Вона потребує матеріальної допомоги батька дітям, оскільки такої допомоги він не надає. Просить стягнути на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Крім того додала, що діти хворіють і вона витрачає на їх лікування додаткові кошти. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що від спільного проживання з [PERSON] мають двоє малолітніх дітей. В теперішній час разом не проживають, він працює слюсарем в Ерастівській дослідній станції, отримує доходи, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, оскільки позивач не дає можливості спілкуватися з дітьми, а аліменти, які він сплачуватиме, вона буде витрачати на співмешканця. Вважає, що може сплачувати аліменти лише у розмірі ? частки від заробітку, адже до 2018 року сплачує банківський кредит, який отримав на придбання ванної кімнати, що після розлучення з [PERSON] залишилося в її будинку. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04 грудня 2008 року народилися [PERSON] і [PERSON], актові записи № 31, 32 відповідно, батьками яких є сторони (а.с. 4, 5). Батько утриманням дітей не займається, свій обовязок щодо матеріального забезпечення [PERSON] і [PERSON] не виконує, не надав суду доказів в підтвердження добровільної сплати аліментів, або перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних членів сімї, родичів, яких він зобовязаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобовязання, а аліменти підлягають примусовому стягненню у запропонованому позивачем до стягнення розмірі, що відповідає положенням ст. 182 СК України. При цьому суд враховує потреби дітей і можливості їх матері, яка працює робітником у Ерастівській дослідній станції і її середній заробіток становить 1795 гривень, інших доходів не має, батька, який також працює робітником насіннєвого току в Ерастівській дослідній станції і отримує щомісячно доходи, а середній заробіток складає 2058,11 гривень, відрахувань як-то в рахунок погашення аліментів чи інших виплат немає, за станом здоровя може надавати таку допомогу. Посилання відповідача на необхідність зменшення розміру аліментів, запропонованого до стягнення з 1/3 частки до ? частки заробітку (доходу) є необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що кредитні кошти [PERSON] отримав, а якщо отримав, то на які цілі. Тим більше, що кредитні взаємовідносини є тимчасовими, а відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня предявлення позову. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179182, 191 СК України,

Outcome: approved