Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

01.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS], та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS], та постійно проживає в цьому будинку. Зазначений будинок належить їй в цілому, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою від 14 квітня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу [PERSON], свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 квітня 2010 року, виданим Комунальним підприємством «Зміївське бюро технічної інвентаризації», витягом з Державного реєстру правочинів та нотаріально завіреною фотокопією заяви [PERSON] У вищезазначеному будинку також зареєстровані, але фактично не проживають з 19.02.2014 року її колишній чоловік [PERSON] та його син [PERSON], що підтверджується довідкою про склад її родини, виданою Таранівською сільською радою за №2157 від 27.11.2014 рок. Шлюб між нею та [PERSON] було розірвано 19.08.2014 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області. Незважаючи на те, що відповідачі зареєстровані в її будинку, вони перестали в ньому мешкати з 19 лютого 2014 року, вивезли все своє майно. Зазначений факт підтверджується Актом обстеження №202 за місцем її проживання від 22 листопада 2014 року, складеного в присутності свідків [PERSON], який мешкає по [ADDRESS], та [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS]. Акт складено депутатом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] Згідно вказаного Акту вона, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] проживає одна, не працює, знаходиться на пенсії, але в будинку прописані [PERSON] та [PERSON], які фактично за вказаною адресою не мешкають з 19.02.2014 року, особистих речей відповідачів [PERSON] та [PERSON] у помешканні немає, вони не проводять оплату комунальних послуг та утримання помешкання. Даний факт при необхідності можуть підтвердити в судовому засіданні свідки, в тому числі свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] виїхали на постійне проживання до м. Харкова, адреса, де вони фактично мешкають, їй достовірно не відома. На теперішній час відповідачі квартирою не цікавляться, в ній не проживають, повністю не виконують обов'язки членів сім'ї, передбачені статтею 64 ЖК України, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, що перешкоджає їй, пенсіонерці за віком, що знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі, оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Згідно статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно статті 72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності вказаної особи більш встановлених термінів проводиться в судовому порядку. Згідно статті 107 ЖК України у випадку вибуття наймача та членів його родини на постійне проживання до іншого населеного пункту ... договір найму вважається розірваним з дня вибуття. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 2.04.1985 року відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Вона неодноразово зверталася до відповідачів [PERSON] та [PERSON] з проханням в добровільному порядку вирішити питання щодо їх зняття з реєстрації в її будинку, на що вони відмовляються, незважаючи на те, що фактично вони не мешкають в ньому з 19 лютого 2014 року. Незважаючи на те, що відповідачі прописані в будинку та не проживають в ньому, нарахування комунальних та інших платежів проводиться з урахуванням всіх зареєстрованих мешканців. Всі витрати по утриманню квартири, проведенню поточного та капітального ремонту, сплаті комунальних платежів лежать на ній, вона не має можливості оформлення субсидії на оплату комунальних послуг. В даному випадку в наявності всі підстави та обставини, що дають їй право звернутися до Зміївського районного суду з проханням визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та усунути перешкоди в користуванні майном. За таких обставин вважала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право на користування її житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас пояснила, що будь-яких інших доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, вона не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], яким було направлено за зареєстрованим місцем проживання повістки-повідомлення про час і місце судового розгляду рекомендованими листами, що повернулися не врученими, про причини повторної неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавали. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (а. с. 8-10). З довідки Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 27.11.2014 року вбачається, що в буд. [ADDRESS], крім власника [PERSON], зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2014 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був укладений 05.10.2007 року Бабаївською селищною радою Харківського району Харківської області. (а. с. 15) З акту, складеного 22.11.2014 року депутатом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON], у присутності свідків [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] одна проживає у власному будинку [ADDRESS], також в цьому будинку зареєстровані її чоловік [PERSON] та його син [PERSON], які, зі слів [PERSON], за цією адресою не проживають з 19.02.2014 року, їхніх речей у будинку немає. (а. с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зі змісту позовної заяви та наданих позивачкою пояснень слідує, що позивачкою заявлено одночасно дві підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням: вибуття на інше постійне місце проживання; та не проживання в будинку без поважних причин понад шестимісячний строк. Оскільки спірним є житлове приміщення, що знаходиться у приватній власності, наслідки тимчасової відсутності відповідачів можуть бути застосовані у разі відсутності понад один рік, що передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України. Враховуючи, що, за твердженням позивачки, відповідачі не проживають у спірному будинку з лютого 2014 року, а акт щодо їх не проживання в будинку був складений 22.11.2014 року, позивачкою не надано доказів відсутності відповідачів понад один рік. Також позивачкою [PERSON] не надано доказів вибуття відповідачів на інше постійне місце проживання. Так, зі змісту наданого позивачкою акту про не проживання відповідачів не вбачається, що відповідачі вибули на інше постійне місце проживання, а лише зазначено, зі слів [PERSON], що вони не проживають у будинку з лютого 2014 року. Таким чином, зазначений акт не є доказом, яким підтверджується факт вибуття відповідачів на інше постійне місце проживання. Зі змісту позовної заяви про розірвання шлюбу, копія якої надана позивачкою (а. с. 13, 14), вбачається, що у позовній заяві, поданій 14.07.2014 року, [PERSON] зазначила, що на день подання позову відповідач [PERSON], незважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин з червня 2010 року, протягом чотирьох років проживає з нею в одному будинку. Цим спростовуються доводи позивачки щодо не проживання відповідачів у будинку з лютого 2014 року. У позовній заяві зазначено, що позивачка неодноразово зверталася до відповідачів з питання зняття їх з реєстраційного обліку. Водночас, доказів таких звернень не надано. Відсутні і докази, якими підтверджується нарахування та оплата позивачкою комунальних платежів, що нараховуються на відповідачів. Відсутні будь-які докази, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). За таких обставин, позивачкою не виконано передбачений ст. 60 ЦПК України обов'язок щодо надання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, тому в задоволенні її позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed