Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У вересні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. У позові вказано, що 06 березня 2015 року помер її чоловік та батько відповідачів [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина, а саме 1/4 частина квартири [ADDRESS]. У звязку з тим, що її чоловік за життя не зареєстрував право власності на вказану частку квартири, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру. Позивач [PERSON]. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Третьої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідачів та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КЕ № 297863, чоловіком позивача [PERSON] є [PERSON] Доньками [PERSON] та [PERSON] є відповідачі по справі [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серія І-КЕ № 438909 та серія ІІ-КЕ № 374345, а також свідоцтвами про одруження серія І-КЕ № 100490 та серія І-КЕ № 271792. [PERSON] на праві власності належала 1/4 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 грудня 2004 року. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. [PERSON] помер 06 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 293148, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Державний нотаріус Третьої полтавської державної нотаріальної контори 10 вересня 2015 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після померлого 06 березня 2015 року чоловіка [PERSON], оскільки право власності на квартиру не зареєстровано. Крім того, у вказаній постанові вказано, що після померлого 06 березня 2015 року [PERSON] 16 травня 2015 року заведено спадкову справу за № 59/2015, в якій знаходяться заяви від імені дружини померлого [PERSON] про прийняття спадщини за законом, від імені доньок померлого [PERSON] та [PERSON] про відмові від спадщини за законом на користь дружини померлого [PERSON], інших заяв в спадковій справі немає. Отже, позивач по справі [PERSON] прийняла спадщину після померлого [PERSON] та є єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що 1/4 частина квартири [ADDRESS] входить до складу спадщини після смерті [PERSON] Зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON], прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved