Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

01 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. В обґрунтування позову вказала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано за рішенням суду від 14.03.2013р. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , 2006 року народження, і [PERSON] , 2010 року народження, які після розлучення проживають із нею. Стверджує, що хоча [PERSON] і сплачує аліменти на дітей, однак не бере жодної участі у додаткових витратах на синів, які пов`язані із тривалим лікуванням, оздоровленням та розвитком здібностей у дітей. Вказала, що за останні три роки додаткові витрати на обох дітей становлять 86852, 82 грн. Так, у 2018 році придбала путівки дітям до санаторію ім. Горького у м. Одеса загальною вартістю 16546, 00 грн. та понесла витрати на дорогу в сумі 894,41 грн. У санаторії лікарем-невропатологом для встановлення точного діагнозу та призначення лікування було направлено дітей на додаткове обстеження: [PERSON] на електроенцефалографію вартістю 220,00 грн., а [PERSON] на електроенцефалографію та магнітно-резонансну томографію головного мозку, загальною вартістю 1420, 00 грн. На основі зазначених вище обстежень дітям призначено лікування (ноофен, цефавора, цераксон) кожні 6-12 місяців, на оплату якого [PERSON] уже витратила 13512, 85 грн.; у зв`язку із подорожчанням основного препарату ноофен, у середньому в рік лікування на двох дітей складатиме 13899,00 грн. При цьому, відповідно до довідок ЛКК діти потребують оздоровлення та лікування. Крім того, у обох синів двобічна плоскостопість ІІ ступеня і вони потребують ортопедичного взуття та супінаторів, загальна вартість на виготовлення та корекцію яких у 2020р. склала 2447, 00 грн.; в середньому на рік витрати становитимуть 3340,00 грн. У зв`язку із тим, що [PERSON] народився передчасно і з малою вагою, у нього ще у віці трьох років були виявлені проблеми із зором та зубами, а саме: гіперметропія середнього ступеня, складний гіперметропічний астигматизм, співдружня збіжна альтернуюча косоокість, у випадку із зубами - гіпоплазія (молочні та постійні зубки ростуть із пошкодженою емаллю). Дані захворювання потребують лікування, а саме придбання та носіння окулярів, проходження плеопто-ортоптичного лікування 3-4 курси в рік, що, в свою чергу, потребує значних фінансових витрат, оскільки таке лікування у м. Новодністровськ не проводиться. Вартість одного курсу лікування зору у 2018 році склала 1645, 00 грн., у 2019 році 2600,00 грн. та витрати на проїзд 299,68 грн., у 2020 році - 3422, 00 грн. та витрати на проїзд - 572,78 грн.; тобто на загальну суму 3994,78 грн. Відповідно до висновку лікаря лікування необхідно проводити 3-4 рази на рік, а це в середньому складатиме 7320,00 грн. Вартість лікування зубів у Володимира склала у 2019 році 1780, 00 грн., у 2020 році 3260, 00 грн., корекція прикусу\~ - 1051, 00 грн., тобто на загальну суму 4311, 00 грн. [PERSON] також проходить лікування у КНП «Вінницька міська клінічна стоматологічна поліклініка» з 2017 року, зокрема, у 2020 році вартість його ортодонтичного лікування становила 1169,00 грн. За вказаний період було здійснено 18 поїздок до м. Вінниця,\~ витрати на які склали у 2018 році - 1200,00 грн., у 2019 року 2800, 00 грн., у 2020 році - 2520,00 грн., 2021 році - 1400,00 грн., тобто на загальну суму 7920, 00 грн. Також діти сторін займаються в музичній школі, де вартість навчання за період з 2018р. по 2020р. становила 8145, 00 грн., та у спортивних секціях, витрати на придбання\~ спецодягу для тренувань у яких загалом склали 2445, 52 грн. Окрім того, з 23.06.2019р. по 28.06.2019р. [PERSON] знаходився у таборі «Райдуга», вартість перебування в якому становить 2950, 00 грн. У 2020р. [PERSON] направлений невропатологом на МРТ голови та поперекового відділу хребта, за проведення яких сплачено 3000,00 грн. У зв`язку із наявним, на думку позивача, хистом у [PERSON] до вивчення точних наук і бажання вступити до УФМЛ КНУ ім. Т. Шевченка, було понесено витрати на послуги\~ репетитора на загальну суму 10000, 00 грн. Окрім того, для вступу у навчальний заклад було витрачено на проїзд до м. Києва і назад для здачі документів та складання іспитів 2100,00 грн., на проживання 561,00 грн., на харчування 536, 58 грн. За результатами складених іспитів [PERSON] рекомендований до зарахування до УФМЛ КНУ ім. Т. Шевченка. З огляду на погіршення матеріального становище внаслідок зменшення заробітної плати позивача, просить стягнути із [PERSON] половину понесених нею додаткових витрат на дітей за останні три роки в сумі 43426, 00 грн. 22 липня 2021 року відповідачем надано письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 96-100), у якому [PERSON] частково визнає заявлені позовні вимоги, зокрема, він погоджується оплатити половину витрат на лікування зубів синів у 2019р. на суму 890, 00 грн., у 2020р. на загальну суму 2214, 54 грн. та витрати на дорогу до м.Вінниці і назад за 27.08.2020р. на загальну суму 560, 00 грн.; на придбання дітям спортивного одягу у 2019-2020 роках на загальну суму 1222,76 грн.; на виготовлення ортопедичних устілок для [PERSON] на суму 777, 00 грн. та витрати на дорогу до м. Вінниці і назад за 03.02.2020р. на суму 280, 00 грн.; витрати на відшкодування вартості проходження МРТ [PERSON] 19.11.2020р. на суму 1500, 00; витрати пов`язані із навчанням Влада, зокрема, на оплату проживання в гуртожитку в сумі 280, 50 грн. та на проїзд до м. Києва і назад за 11.06.2021р. і за 16.06.2021р. на суму 1050, 00 грн.; а також витрат на оплату навчання у музичній школі синів за 2018-2020 роки на загальну суму 572, 50 грн. Натомість відповідач заперечує проти стягнення витрат на санаторно-курортне лікування та витрат на дорогу до м. Одеси, де знаходиться санаторій, оскільки лише в заключенні ЛКК №290 від 11.06.2019р. вказано про необхідність санаторного оздоровлення, натомість в жодних довідках ЛКК, які були видані до 07.08.2018 року (початок санаторної путівки), не зазначено про необхідність санаторно-курортного лікування. На думку [PERSON] , перебування дітей на «Д»-обліку не являється тотожним рекомендаціям санаторно-курортного лікування. Окрім того, відповідач вважає безпідставним посилання позивача на призначення лікаря [PERSON] з огляду на неналежне оформлення лікарського призначення, відсутність рецептів, печатки керівника лікувальної установи та відсутність інформації про спеціальність лікаря. Відтак, [PERSON] не визнає понесені [PERSON] витрати на придбання ліків з 2018р. по 2021р. в сумі 13899, 00 грн. На думку відповідача, не можуть підтверджувати понесені позивачем додаткові витрати в сумі 2010,05 грн., зазначені в квитанції від 11.04.2018р. про оплату на ім`я невідомої особи [PERSON] , а також витрати, вказані у документах на ім`я [PERSON] від 27.08.2018р. та від 11.01.2019р., через відсутність на ньому печатки, підписів, назви лікувального закладу. Як стверджує відповідач, не підтверджені документами про їх зв`язок з додатковими витратами на дітей витрати на проїзд до м. Вінниця за 2018р. та за 2019р. та до м.Чернівці за 04.04.2019р. Окрім того, [PERSON] вважає безпідставними заявлені вимоги про стягнення 2950,00 грн. благодійного внеску за перебування у таборі «Райдуга», витрати на оплату послуг репетитора, так як відсутні докази на підтвердження наявності фаховості [PERSON] та укладення із ним договору про надання освітніх послуг. Також [PERSON] подано заяву від 21.07.2021р. про застосування строків позовної давності (а.с. 95). Таким чином, на думку відповідача, позивачем підтверджені додаткові витрати на дітей в межах строку позовної давності на загальну суму 18694,79 грн., половину з яких, а саме, 9347,40 грн. [PERSON] визнає. Разом з тим, при винесенні рішення, відповідач просить суд врахувати, що щомісяця сплачує аліменти в розмірі 1/3 частину своїх доходів на двох спільних із позивачем дітей; вказана сума є значною та достатньою для утримання синів. При цьому, він перебуває у новому шлюбі, в якому виховує ще двох малолітніх дітей 2016 та 2011 року народження, сім`я перебуває на його утриманні, оскільки дружина не працює. Окрім того, вказує, що немає власного житла, а тому несе великі витрати на оренду квартири та оплату комунальних послуг, має заборгованість зі сплати комунальних платежів, в тому числі через сплату значного розміру аліментів на спільних із позивачем дітей. При цьому, відповідач зауважує, що має серйозні проблеми із здоров`ям, зокрема, хронічні захворювання, які також потребують витрат на лікування. З урахуванням вищенаведених обставин, які, на думку відповідача, мають істотне значення, просить зменшити розмір додаткових витрат на дітей, які підлягають стягненню з нього, до 5000, 00 грн. та розстрочити виконання рішення суду на строк 6 місяців при умові стягнення додаткових витрат на суму не більше 5000, 00 грн. або на 12 місяців, якщо суд дійде висновку про необхідність стягнення суми додаткових витрат більше, ніж 5000, 00 грн. 27 липня 2021 року позивач подала до суду відповідь на відзив (а.с. 130-131), у якій зазначила, що спільні з відповідачем діти були направлені на оздоровлення до санаторію у м.Одеса на підставі не лише заключень ЛКК № 570 і 571, але й санаторно-курортних карток, виданих 03.08.2018 року на ім`я [PERSON] і [PERSON] . В даному санаторії діти пройшли обстеження, лікування, аромотерапію та консультацію лікаря [PERSON] , який працює у вищевказаному санаторії. При цьому, призначені дітям ліки вказані у виписках із амбулаторних карток та не потребують додатково рецептів, а понесені витрати на їх придбання\~ підтверджуються чеками. Вказує, що платіжне доручення від 11.04.2018р. - це передоплата (бронювання) путівки до санаторію, яка здійснювалась через ФОП [PERSON] , а документ від 27.08.2018 року - це підтвердження заміни скелець у дитячих окулярах. Зазначає, що витрати на поїздки до м. Вінниця і назад, що підтверджуються копіями квитків, зумовлені необхідністю візитів до зубного лікаря, що відображено у картці відвідувань лікаря. До 2020 року консультації лікаря-ортодонта були безкоштовними, однак в подальшому з 2020 року стали платними. Також зазначає, що перебування [PERSON] у таборі «Радість» підтверджено належним документом, у якому відображена вартість перебування у таборі,\~ містить підпис і печатка керівника установи. [PERSON] не погоджується із розрахунками [PERSON] щодо відшкодування вартості проїзду до м. Вінниця і назад за 27.08.2020р. і за 13.11.2020р. лише в сумі 280 грн., , оскільки вона супроводжувала дітей, а тому купувала не два, а три квитки в обидві сторони, та із розрахунками витрат на музичну школу, оскільки вартість навчання у музичній школі за 9 місяців щороку і протягом 2018-2021 років на обох дітей згідно наданих довідок про вартість навчання складає 8145,00 грн. Отже, позивач наполягає на стягненні з відповідача 420, 00 грн. витрат на проїзд до лікаря у м. Вінницю і назад та 4072,50 грн. витрат на оплату навчання у музичній школи замість визнаних відповідачем 280, 00 грн. та 572, 50 грн. відповідно. Також вважає підставними заявлені витрати на обстеження і лікування у лікарів невролога і офтальмолога з огляду не лише на подані суду квитанцій про оплату послуг і рекомендацій лікаря, але й обізнаність відповідача про наявні проблем із здоров`ям у їхніх спільних дітей.\~ Щодо інформації про фаховість репетитора, послугами якого користувалась для вступу [PERSON] у ліцей, то такі, на думку позивача, є загальнодоступними і такими, що підтверджують рівень кваліфікації [PERSON] , а тому також підлягають відшкодуванню. При цьому, [PERSON] заперечує наявність у [PERSON] істотних обставин, що впливають на його платоспроможність, оскільки, на її думку, відповідач являється батьком лише однієї спільної з новою дружиною дитини, 2015 року народження. Натомість, [PERSON] не може бути сином відповідача, так як народився у 2011 році, коли сторони ще перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказує, що доводи відповідача про наявність проблем зі здоров`ям є непереконливими, оскільки останній перебуває у стані стійкої ремісії і має дані хронічні захворювання з дитинства. [PERSON] не вважає суми, які витрачає [PERSON] на оплату оренди і житлово-комунальних послуг, значними\~ з огляду на те, що вартість оренди і житлово-комунальних послуг в будинку, де проживає відповідач, є найнижчою по м. Новодністровськ. Також, на думку [PERSON] , є необґрунтованими доводи [PERSON] про те, що він являється єдиним працюючим членом сім`ї, оскільки дружина відповідача є працездатною особою, не перебуває у відпустці по догляду за дітьми, а відтак, може забезпечувати дітей і фінансові потреби сім`ї. Більше того, позивач звернула увагу на те, що доходи відповідача постійно зростають, на відміну від її доходів. 29 липня 2021 року [PERSON] заявив письмове клопотання з процесуальних питань (а.с. 140), в якому підтримав доводи, висловлені ним раніше у відзиві на позовну заяву, та просив розглядати справу без його участі. 29 липня 2021 року [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги в судовому засіданні в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Зауважила, що просить стягнути із відповідача додаткові витрати, пов`язані із поїздками на лікування дітей, які включають оплату вартості проїзду і дітей, і її, оскільки здійснює супровід синів; не заперечує, щоб в подальшому відповідач проявив більше участі в долі синів та возив останніх на лікування самостійно. Додатково надала висновок магнітно-резонансної томографії головного мозку [PERSON] , 2006 року народження, проведений 16.08.2018р. в підтвердження проведеної оплати на суму 1200, 00 грн. за вказану дату. Окрім того, звернула увагу суду на розбіжності в сумах сплачених аліментів за лютий квітень 2020р. згідно даних бухгалтерії ПрАТ «Укргідроенерго» філія «Дністровська ГЕС» та Новодністровського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області. Пояснила, що витрати на репетитора були зумовлені бажанням сина [PERSON] навчатись у УФМЛ КНУ ім. Т. Шевченка, однак рівень знань за шкільною програмою не відповідав вимогам для вступу до ліцею. В подальшому, позивач подала заяву від 03.08.2021р. (а.с. 151) про продовження розгляду справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 06 серпня 2021 року [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою позицію щодо часткового визнання позову та просив при винесенні рішення врахувати розмір сплачуваних ним аліментів на спільних із позивачем дітей, співмірність в цій частині витрат позивача із його витратами; наявність у нього на утриманні іншої сім`ї, в якій також виховуються двоє дітей; стан його здоров`я. Зауважив, що не погоджується із призначеним сину лікарством ноофен, оскільки такий згідно інструкції може вживати особа лише після 14 років. Вважає, що позивач звернулася в суд із вказаним позовом, щоб компенсувати свої втрати по заробітній платі та не врахувавши значний розмір аліментів, які отримує на утримання дітей. Повідомив, що, маючи хронічне захворювання, щорічно несе витрати по своєму лікуванню, однак чеки, що підтверджують такі витрати ним не зберігалися. Також вказав, що змушений утримувати свою сім`ю сам, оскільки дружина, яка не має протипоказань щодо працевлаштування, на даний час не може знайти роботу за фахом у м.Новоднітровську. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, з`ясувавши обставини справи, встановив, що у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області 03.01.2007р. і 18.01.2010р. відповідно (а.с. 6-7). На підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.03.2013р., яке набрало законної сили 05.04.2013р., шлюб між сторонами розірвано, а також вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.01.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.5). Відповідач справно сплачує аліменти згідно вказаного рішення суду (а.с. 101-104, 143). Згідно ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. Як вбачається із заключень ЛКК №569, №570 та №571 від 30.05.2016р., виписок із амбулаторної картки від 26.07.2021р. (а.с.8-10, 133-134), [PERSON] та [PERSON] є часто хворіючими дітьми, мають хронічний аденоїдит, перебувають на «Д»-обліку та потребують лікування і оздоровлення. 03 серпня 2018 року позивач отримала на дітей [PERSON] та [PERSON] санаторно-курортні картки форми 072/у (а.с. 132), де в заключенні лікар [PERSON] направив [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2006 року народження, на санаторно-курортне лікування в санаторій ім. Горького. [INFO] [PERSON] придбала путівку в ДП «Клінічний санаторій імені Горького» на період з 07.08.2018 року по 18.08.2018 року вартістю 14536, 00 грн., що підтверджується копією зворотного талона до путівки №702868 та фіскального чека (а.с.14). Хоча вартість путівки і була розрахована на одного дорослого [PERSON] , та двох дітей [PERSON] і [PERSON] , однак суд звертає увагу, що даний санаторій не являється санаторієм дитячого типу і відповідно проживання дітей до 14 років можливе лише разом із дорослим. Відтак, суд вважає виправданими витрати [PERSON] на придбання путівки на трьох осіб вартістю 14536,00 грн., з огляду на направлення лікарем дітей сторін у конкретний санаторій дорослого типу. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності направлень на санаторно-курортне лікування та безпідставності понесених [PERSON] витрат на придбання путівок у санаторій ім. Горького, так як заперечення [PERSON] спростовуються дослідженими судом доказами, а саме, заключеннями ЛКК №569, №570 та №571 від 30.05.2016р., виписками із амбулаторної картки від 26.07.2021р. та санаторно-курортними картками від 03.08.2018р. Разом з тим, суд не бере до уваги платіжне доручення № Р24А401392776А41132 від 11.04.2018р. (а.с. 13) на суму 2010,05 грн., здійснене на ім`я [PERSON] , з призначенням платежу «бронь 2095», оскільки даний грошовий переказ було здійснено ще до заключень ЛКК та санаторно-курортних карток, а також в зворотному талоні до путівки №702868 відсутні відомості про сплату авансового платежу у сумі 2010,05 грн. і загальна вартість путівки не враховує суму броні. За таких обставин, вищевказаний платіж у розмірі 2010,05 грн. не може включатись у понесені позивачем додаткові витрати на дітей. Також, судом встановлено, що позивач придбала квитки зі ст. Жмеринка до м. Одеси та з м. Одеса до ст. Жмеринка на дати, що співпадають з початком та закінченням санаторно-курортного лікування в санаторії ім. Горького, на загальну суму 904,41 грн., що підтверджується копіями посадочних документів на залізничний транспорт (а.с.11-12). У п.2.28 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006р. № 1196, передбачено, що діти до 14 років допускаються до перевезення в пасажирських поїздах тільки в супроводі дорослих. Отже, витрати [PERSON] на купівлю чотирьох дитячих і двох дорослих квитків до м. Одеси і назад з огляду на вік дітей, яких супроводжувала до санаторію позивач, є обґрунтованими та підставними, а тому суд вважає, що дані витрати являються понесеними позивачем додатковими витратами на дітей, зумовлені їх лікуванням. Як вбачається із заключення і медичних обстежень лікаря, квитанцій про оплату послуг, 13.08.2018 року та 15.08.2018 року діти позивача проходили електроенцефалографію (ЕЕГ), а [PERSON] 16.08.2018 року проходив ще магнітно-резонансну томографію головного мозку (МРТ), загальна вартість яких склала 1640, 00 грн. (а.с. 14, 20-21, 142). Окрім того, лікар [PERSON] , який відповідно до скріншоту із сайту «UADOC» працює неврологом у санаторії ім Горького (а.с. 135), здійснив огляд [PERSON] , 2006 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, та призначив останнім курс лікування, який необхідно проходити кожних 6-12 місяців (а.с. 18-19). Так, лікарем було рекомендовано приймати протягом місяця [PERSON] 3 таблетки ноофену щоденно, 1 саше цераксону в день, а Володимиру 2 таблетки ноофену щоденно та 10 крапель цефавори 3 рази на день. Необхідність проведення вказаного курсу лікування також вказана у виписках із амбулаторної картки [PERSON] та [PERSON] від 26.07.2021р. (а.с. 133-134). Відповідно до наданих [PERSON] фіскальних чеків на придбання ліків, позивач протягом 2018-2021 року придбала лікарський засіб ноофен на суму 10463, 80 грн., цераксон на суму 2095, 80 грн., цефавора на суму 952,75 грн., а загалом на придбання ліків було витрачено 13512, 35 грн. (а.с. 14-17). Зважаючи на те, що курс лікування рекомендовано проходити лікарем-неврологом не менше, ніж щопівроку кожному із дітей сторін, беручи до уваги кількість пачок ноофену, яка потрібна для проходження разового місячного курсу лікування, та кількість придбаних позивачем ліків протягом 2018-2021 років, суд дійшов висновку, що дані витрати, як і витрати на обстеження [PERSON] і [PERSON] у санаторії, є обґрунтованими та такими, що належать до витрат на лікування, а отже являються додатковими витратами на дітей. Суд не погоджується із доводами відповідача щодо безпідставності вищевказаних витрат на лікування через відсутність рецептів лікаря та непідтвердження його кваліфікації з огляду на досліджені судом письмові докази та надані позивачем медичні документи. Також, відповідно до заключень ЛКК №736 та №737 від 16.12.2019р., виписок з амбулаторних карток від 26.07.2021р. (а.с. 24, 133-134) [PERSON] та [PERSON] мають двобічну плоскоступість ІІ ступеня, потребують ортопедичного взуття по 2 пари та супінаторів по 4 штуки. Позивачем було оплачено послуги з виготовлення трьох пар ортопедичний устілок для синів на суму 1554, 00 грн. та на суму 613, 00 грн., корекцію на суму 280, 00 грн., а загалом на 2447, 00 грн., що підтверджується товарним чеком від 03.02.2020р., квитанціями від 07.07.2020р. (а.с. 25-26). У відзиві на позов відповідач погодився відшкодувати половину вартості понесених витрат на ортопедичні устілки для [PERSON] на суму 1554, 00 грн. та витрати на проїзд 03.02.2020 року до м.Вінниця і назад в сумі 280, 00 грн. (а.с. 25, 49) Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Окрім того, суд бере до уваги також квитанцію про оплату послуг з виготовлення і корекції супінаторів від 07.07.2020р., так як даний документ містить відомості про особу платника, надавача послуг, оплату послуг та призначення виробу, а тому в сукупності з іншими письмовими доказами щодо наявності у дітей сторін діагнозу плоскостопість і визнання цієї обставини самим відповідачем, слід врахувати до понесених позивачем додаткових витрат на дітей витрати на придбання ортопедичного взуття та оплату дорожніх витрат до м. Вінниця і назад на двох осіб, тобто на\~ загальну суму 3007, 00 грн. Судом встановлено, що [PERSON] проходив лікування зубів у 2019р. у ФОП [PERSON] \~ на суму 1780, 00 грн., у 2020 році у ФОП [PERSON] на суму 2530, 00 грн., ФОП [PERSON] на суму 730, 00 грн. та КНП «Вінницька дитяча стоматологічна клініка» на суму 1051, 07 грн., що підтверджується копією виписки КНП «Вінницька дитяча стоматологічна клініка» №52124 від 27.08.2020р., квитанціями про оплату послуг, актами здачі-прийняття робіт №19/08-1 від 19.08.2020р., №20/08-1 від 20.08.2020р., №29/03-1 від 29.03.2019р., розрахунковими квитанціями (а.с.26-31). [PERSON] також проходив лікування у КНП «Вінницька міська клінічна стоматологічна поліклініка» з 2017 року по 2020 рік через проблеми із прикусом, що вбачається із виписок медзакладу від 17.04.2018р., від 15.05.2019р. та від 27.08.2020р. (а.с. 32-34). Згідно квитанцій про оплату послуг від 07.07.2020р., від 27.08.2020р., від 13.11.2020р. загальна вартість лікування Владислава склала 1169, 07 грн. (а.с. 26, 34, 52). [PERSON] у відзиві на позовну заяву частково визнав витрати на лікування зубів синів на суму 4429, 00 грн. та частину витрат на придбання квитків до м. Вінниця і назад загалом на суму 1120, 00 грн. Таким чином, враховуючи надані позивачем медичні та фінансові документи на підтвердження понесених нею витрат на лікування зубів [PERSON] та [PERSON] , суд вважає, що [PERSON] понесла додаткові витрати на лікування зубів дітей на загальну суму 7260, 14 грн. Разом з тим, на думку суду, наданий позивачем листок із рукописними записами імені лікаря та зазначенням дат (а.с.35-36) не може вважатись доказом обґрунтованості поїздок [PERSON] із синами в напрямку м.Новодністровськ-м.Вінниця і м.Вінниця-м.Новодністровськ згідно наданих копій проїзних документів, за винятком дат, які співпадають з датами оплати ортодонтичних послуг чи послуг з лікування зубів, зокрема, підставними є витрати на оплату проїзду до м. Вінниця і назад [PERSON] та дітей 15.05.2019р. (дата виписки КНП «Вінницька міська клінічна стоматологічна поліклініка») на суму 560, 00 грн. (а.с.45), 27.08.2020р. (дата оплати послуг лікування та виписки КНП «Вінницька міська клінічна стоматологічна поліклініка») на суму 840, 00 грн. (а.с.42, 47) та 13.11.2020р. (дата оплати послуг лікування КНП «Вінницька міська клінічна стоматологічна поліклініка») на суму 816, 00 грн. (а.с.52-53). Інші заявлені позивачем витрати на проїзд до м.Вінниця є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. При цьому, суд звертає увагу, що при розрахунку понесених [PERSON] витрат на оплату проїзду до м. Вінниця, які суд вважав підставними, було враховано необхідність придбання квитків не лише дітям, але й матері, з огляду на обов`язок дорослого супроводжувати дітей віком до 14 років у автомобільному транспорті, що перевозить пасажирів. Також, як вбачається із довідок Центру відновлення зору [PERSON] за 2019р. та за 2020р. (а.с. 136-137), консультативного висновку окуліста Центру відновлення зору Анатолія Совви №2174 від 14.08.2020р. (а.с.54), [PERSON] поставлено діагноз - гіперметропія середнього ступеня, складний гіперметропічний астигматизм, співдружня збіжна альтернуюча косоокість. Дані захворювання потребують лікування, а саме, придбання та носіння окулярів, проходження плеопто-ортоптичного лікування 3-4 курси в рік. Так, відповідно до фіскальних чеків, наданих [PERSON] , вартість обстеження та лікування зору для\~ [PERSON] \~ у 2019 році склала 1870, 00 грн. (а.с. 59), у 2020 році - 3422, 00 грн. (а.с. 55). Окрім того, позивачем було придбано квитки на автобус за маршрутом м.Новодністровськ-м.Чернівці і м.Чернівці-м.Новодністровськ на 04.04.2019р., на 14.08.2020р. та на 21.08.2020р. на загальну суму 872,46 грн. з розрахунку одна дитина і один дорослий (а.с.30, 56, 60). Разом з тим, суд не бере до уваги фіскальні чеки за 2018 рік на суму1270, 00 грн. (а.с. 58) на оплату послуг лікування зору [PERSON] , оскільки в матеріалах справи відсутні медичні обстеження та призначення лікаря-офтальмолога у 2018 році. Також не може вважатись фінансовим документом документи № 1622 від 27.08.2018р. на суму 500, 00 грн. та\~ №1751 від 11.01.2019р. на суму 730, 00 грн., так як останні не містять відомостей про надавача послуг, підпису, реквізитів, повну оплату та виписаний не на дітей сторін, а на [PERSON] . За таких обставин, при наявності медичних документів з встановленням діагнозу, рекомендацій лікаря-офтальмолога та підтверджених витрат на придбання окулярів, лікування і оплату вартості проїзду до м. Чернівці і назад, суд дійшов висновку, що загальні витрати у сумі 6164,46 грн., понесені позивачем на лікування вад зору [PERSON] є обґрунтованими за період 2019-2020 роки, а тому підлягають стягненню як додаткові витрати на дитину. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] з 2014 року є вихованцем КУ «Новодністровська ДЮСШ», відділення вільної боротьби, а [PERSON] є учнем-вихованцем КУ «Новодністровська ДЮСШ», відділення веслування на байдарках і каное, що підтверджується довідками КУ «Новодністровська дитячо-юнацька спортивна школа» №3 від 21.01.2021 року (а.с. 63-64). Відповідно до квитанцій від 23.01.2020р., від 24.01.2019р. та від 25.01.2019р. (а.с. 65-67), [PERSON] придбала спецодяг для тренувань синів [PERSON] та [PERSON] загалом на суму 2445,52 грн. Розмір та обґрунтованість даних витрат були визнані відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відтак, вищенаведена сума, з огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, підлягає врахуванню судом як додаткові витрати на дітей, понесені [PERSON] . Також [PERSON] погодився із відшкодуванням половини вартості МРТ головного мозку [PERSON] у сумі 3000, 00 грн., що підтверджуються копією направлення Центру травматології та ортопедії, квитанцією до прибуткового касового ордера від 19.11.2020р., результатами обстеження від 18.11.2020р. (а.с. 68-69). А тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, дана сума являється додатковими витратами, зумовленими захворюванням дитини, та підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, згідно з довідками Новодністровської музичної школи № 05-47/03 та № 05-47/04 від 25.01.2021р. (а.с. 61-62) [PERSON] та [PERSON] є учнями Новодністровської музичної школи та продовжують навчання на даний час; вказана щомісячна вартість навчання по роках в залежності від музичної спеціальності. Загалом на навчання дітей в музичній школі за період з вересня по травень 2018-2019, з вересня по травень 2019-2020, та з вересня по травень 2020-2021 позивач витратила 8145, 00 грн. З даних витрат [PERSON] визнав та погодився оплатити половину від суми 1145, 00 грн. Як зазначалося вище, ч.1 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відвідування музичної школи [PERSON] та [PERSON] не є достатнім доказом на підтвердження наявності у дітей музичних здібностей, оскільки сам факт участі у спортивних секціях чи музичному навчання не є тотожним поняттю розвитку певних здібностей, а лише свідчить про бажання одного з батьків займатись загальним розвитком дитини. Дана позиція узгоджується із висновками ВС, викладеними у постановах від 30.01.2019р. по справі №205/4622/16-ц та від 26.09.2018р. по справі № 761/6933/17. Окрім того, не являються додатковими витратами на дитину сплачені [PERSON] кошти за послуги репетитора [PERSON] в сумі 10000, 00 грн., так як пояснила сама позивач, остання скористалась даними послугами не для розвитку здібностей сина до точних наук, а для підготовки [PERSON] для вступу до ліцею при КНУ ім. Т. Шевченка. Не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на дитину, навчання дитини з метою здобуття професійної освіти. Такого висновку Верховний Суд дійшов у постанові від 26.08.2020р. по справі №336/1488/19. Відповідно і всі супутні витрати, пов`язані із підготовкою дитини до професійного навчання, зокрема, витрати на проїзд, проживання, харчування, не вважаються додатковими витратами на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України. Однак, відповідач визнав обґрунтованими понесені [PERSON] витрати на оплату проїзду з м. Новодністровськ до м. Києва і назад в сумі 2100, 00 грн. та 561, 00 грн. витрат на оплату проживання\~ в гуртожитку. За таких обставин, з урахуванням положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, беручи до уваги суми визнаних [PERSON] витрат на проїзд та проживання у м. Києві, суд дійшов висновку, що до додаткових витрат, понесених позивачем на підготовку сина до вступу у ліцей, слід віднести загалом витрати на суму 2661, 00 грн., натомість позовні вимоги в частині стягнення витрат на оплату послуг репетитора в сумі 10000, 00 грн. та на оплату харчування у м. Києві в сумі 542, 00 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю. Також, суд не бере до уваги лист Президента Всеукраїнського Благодійного Фонду Підтримки Таборів «РАЙДУГА» [PERSON] № 9 від 27.06.2019р. про сплату [PERSON] добровільного внеску на табір у сумі 2950, 00 грн. (а.с. 67), як підтвердження додаткових витрат, оскільки даний документ не свідчить про оплату відпочинку у таборі, а вказує на добровільний характер сплати вищевказаної суми. За таких обставин, дані витрати не являються додатковими витратами, що зумовлені особливими обставинами. Підсумовуючи розмір витрат, що, на думку суду, є підставними та обґрунтованими в розумінні ст. 185 СК України та з врахуванням часткового визнання позову відповідачем, [PERSON] за 2018-2021 роки понесено додаткових витрат на лікування та розвиток здібностей [PERSON] та [PERSON] на загальну суму 58491,88 грн. = 904,41+14536, 00+1640. 00+ 13512, 35+2447,00+560,00+7260, 14+2216,00+5292, 00+872, 46+2445,52+3000,00+1145,00+2100,00+561,00. Як зазначено у висновку ВС у постанові від 12.12.2019р. по справі №756/4947/17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Так, відповідач [PERSON] вказував на наявність істотних обставин, які просив врахувати при визначені частки додаткових витрат, що підлягає стягненню з нього, а саме:\~ розмір сплачуваних ним аліментів на спільних із позивачем дітей, співмірність в цій частині витрат позивача із його витратами; наявність у нього на утриманні двох інших малолітніх дітей та непрацюючої дружини; стан його здоров`я; значні витрати по оплаті оренди житла та комунальних послуг, а відтак, зменшити розмір витрат, а присуджену до сплати суму розстрочити не менше, ніж на півроку. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Оцінюючи надані [PERSON] пояснення та письмові докази, суд бере до уваги перебування на його утриманні двох інших малолітніх дітей (а.с. 106-107), а також відрахування третини доходів на утримання синів сторін спору [PERSON] та [PERSON] (а.с. 101-104, 143). Дані обставини суд вважає істотними та такими, що не дозволяють забезпечити повну оплату половини додаткових витрат, понесених [PERSON] , та є підставою для задоволення клопотання відповідача щодо зменшення суми стягнення та розстрочення виконання рішення суду на строк до одного року. Разом з тим, суд відхиляє доводи [PERSON] про перебування на його утриманні дружини (а.с. 108), великий розмір комунальних послуг (а.с.110-121), через що утворилась заборгованість по їх сплаті, та щодо витрат на його лікування, оскільки дружина відповідача являється працездатною особою, орендна плата і розмір комунальних послуг за житло [PERSON] є помірними у м. Новодністровськ та не свідчать про наявність особливих обставин у житті відповідача, а витрати на лікування [PERSON] , пов`язані із наявними у нього захворюваннями (а.с. 109), не підтвердженні жодними доказами. Відтак, слід зменшити розмір додаткових витрат на дітей, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з 29245, 94 грн. до 26544, 00 грн. з розстроченням виконання рішення суду на 12 місяців рівними платежами. На думку суду, даний розмір є справедливим та співмірним з огляду на наявність істотних обстави та часу, протягом якого дані витрати були понесені, матеріального становища сторін спору та реальної можливості [PERSON] такий розмір витрат сплатити, не порушуючи при цьому прав відповідача. У ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог [PERSON] (26544 грн.) до заявлених вимог (43426 грн.), із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 555, 01 грн. (908*26544, 00/43426, 00). На підставі ст. 185 СК України,

Outcome: approved