Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

01 серпня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] міської ради в особі представника за довіреністю [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилалася на те, що 28 березня 2016 року о 06-20 годині на водній станції «Азовсталь» в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя [PERSON] в порушення ст. ст. 27, 34, 63 ЗУ «Про тваринний світ», Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 18 липня 1998 року № 1126, здійснив незаконний лов риби «Бичок» у кількості 249 одиниць, загальною вагою 13 кг забороненим знаряддям лову підйомною пасткою «хватка», чим завдав збитки рибному господарству України у розмірі 8 466 гривень. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2016 року по справі № 265/1883/16-ц [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 гривень з конфіскацією знаряддя лову. Однак при розгляді вказаної справи судом не було вирішено питання щодо відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України громадянином [PERSON] Відповідно до розрахунку матеріального збитку до протоколу № 006177/006178, сума загальної заподіяної шкоди складає 8 466 гривень, яка до цього часу не відшкодована. Розрахунок шкоди зроблено на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Просила суд сягнути зі [PERSON] на користь держави в особі [PERSON] міської ради матеріальну шкоду, завдану незаконним виловом риби у розмірі 8 466 гривень та судовий збір у сумі 1378 гривень. У попереднє судове засідання представник позивача [PERSON] міської ради, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, не зявилася, від якої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання також не зявився, надіславши на адресу суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги про стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої незаконним виловом риби у розмірі 8 466 гривень та судового збору в сумі 1378 гривень визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приймаючи рішення по справі, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. А також вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 006178 від 28 березня 2016 року, [PERSON], 28 березня 2016 рокуо 06:00 годині здійснював незаконний лов риби забороненим знаряддям лову підйомною пасткою (хватка), в результаті чого виловив рибу (бичок) у кількості 249 одиниць, чим завдав шкоду рибному господарству України на суму 8 466 гривень. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 квітня 2016 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєні зазначеного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 85 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення. Згідно з розрахунком збитків, заподіяних внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, який був здійснений головним держінспектором [PERSON] територіального відділу [PERSON] Петровим відповідно до до такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об'єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року, розмір заподіяної відповідачем шкоди складає 8 466 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, з передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах, встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об'єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно п. 9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Держкомрибгоспом за погодженням з Мінекобезпеки. Відповідно до п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.99 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 за № 269/3562), забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для тіл водного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Згідно вимог ст. 13 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об'єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об'єктів тваринного світу, є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Статтями 63, 68 ч.ч. 4, 5 Закону України «Про тваринний світ», передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу та про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно зі ст. ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню у повному обсязі і стягується до місцевого бюджету. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав та інтересів держави. Оскільки позов підлягає задоволенню, в порядку ст.88 ЦПК України, судовий збір у сумі 1378 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved