Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ЕТАЛОН» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди у\~порядку регресу шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 липня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія "ЕТАЛОН» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування наземного транспорту за № АО-1551708, забезпеченим транспортом згідно п. 7 якого є транспортний засіб Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] . 08.05.2020 року сталася дорожньо транспортна пригода за участі автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем Ford Focus, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2020 року по справі №307/1694/20 винною особою у скоєнні ДТП за ст.122-4, 124 КУпАП визнано відповідача. Згідно зазначеної постанови суду відповідач залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті вищезазначеного ДТП, автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, а його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу на суму 165 254, 30 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією з визначення вартості матеріального збитку №17821 від 05.05.2020 року. На підставі наданих документів та згідно з умовами Полісу, зазначене ДТП ПрАТ «СК «Еталон» визнала страховим випадком та виплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 98 000,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Представник позивача зазначає, що таким чином, ПрАТ «СК «Еталон» виконала в повному обсязі зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності AO-1551708 від 20.07.2019 року. Вважає, що з врахуванняим тих обставин, що постраждала від ДТП особа отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Еталон», до позивача в порядку ст. 1191 ЦК України та ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності" перейшло право зворотної вимоги (регресу)» Просить стягнути з відповідача 98000 гривень заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди у\~порядку регресу шкоди та судові витрати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 20.09.2021 року заявив клопотання в якому просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, адвокат Кустрьо М.М. в судовому засіданні пояснив, що відповідач на час розгляду справи відшкодував іншому учаснику дорожньо транспорної пригоди різницю завданої внаслідок ДТП шкоди , яка знаходиться поза межами ліміту страхового відшкодування. Він оспорював рішення суду першої інстанції щодо залишення місця ДТП його довірителем. Однак рішення суду судом апеляційної інстанції залишено без змін. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 20 липня 2019 року між ПАТ ««Страхова компанія "ЕТАЛОН» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування наземного транспорту за № АО-1551708. Забезпеченим транспортним засобом зазначено Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7). Судом встановлено, що 08 травня 2020 року о 21 год. 30 хв. у с. Нижня Апша по вул. Нижньоапшанській, Тячівського району, Закарпатської області, біля будинку 208, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенс Віто 111», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем марки «Форд Фокус», державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого водій [PERSON] залишив місце ДТП до приїзду працівників поліції, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2020 року по справі №307/1694/20 винною особою у скоєнні ДТП за ст.122-4, 124 КУпАП визнано відповідача (а.с.9). В силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті вищезазначеного ДТП, автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, а його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу на суму 165 254, 30 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією з визначення вартості матеріального збитку №17821 від 08.05.2020 року (а.с. 13-14). На підставі наданих документів було складено страховий акт №712-17821 від 18.11.2020 р. та згідно з умовами Полісу, зазначене ДТП ПрАТ «СК «Еталон» визнала страховим випадком та виплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 98 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.11.2020 р. (а.с. 16). Таким чином, ПрАТ «СК «Еталон» виконала в повному обсязі зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності AO-1551708 від 20.07.2019 року. Статтею 11 ЦК України регламентовано, що виникнення цивільних прав та обов`язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами у справі, останні регулюються спеціальними нормами, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п. «в» п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначено ст.16 Цивільного кодексу України. За змістом п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків. Згідно зі\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому\~ст. 1188 ЦК\~України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими\~у розумінні ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. У відповідності до\~ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Таким чином, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» набула право регресу до винної у ДТП особи \~відповідача [PERSON] .. Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» виплати страхового відшкодування у сумі 98 000, 00 грн. є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2270 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В матеріалах справи відсутні дані, які б дозволяли встановити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Беручи до уваги, що представником позивача не підтверджено належними й допустимими доказами розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат, що складаються з витрат на правову допомогу (гонорар) у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved