Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області звернулась до суду із заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на слідуючі обставини. Відповідачі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Представник позивача вказує, що [PERSON] на даний час виховується в сім'ї тітки свого батька в м.Татарбунари, у зв'язку з тим, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків , не створюють належних умов для повноцінного розвитку дитини. Мати дитини - [PERSON] та батько - [PERSON] за місцем проживання характеризуються негативно, зловживають алкоголем, ніде не працюють та ведуть аморальний спосіб життя. Представник служби у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явилась, направивши до суду заяву про слухання справи у її відсутність, повністю підтримуючи вимоги позову. Представник органу опіки та піклування Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи вимоги позову. Прокурор підтримав вимоги позову в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились по невідомим суду причинам, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, заяв про причини неявки не надіслали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виходячи зі ст.18 Конвенції з прав дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (заява № 39948/06), зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.4/ від 20.02.2001 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Із копії рішення №5 від 25.11.2014 року (а.с.5) вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Татарбунарської райдержадміністрації вирішила вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно доньки, [PERSON],[INFO]. З висновку органу опіки та піклування Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області /а.с.6/ видно, що Татарбунарська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно дитини [PERSON], [INFO]. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON],[INFO], складеного комісією 24.11.2014 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON]., [INFO] проживає в м.Татарбунари). За останній місяць родина почала пиячити та не прибирати в помешканні. В кімнатах безлад. Паливом та продуктами харчування на зиму не забезпечені. З характеристик, виданих виконкомом Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.8,9) видно, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не працюють, за час проживання на території Вишнівської сільської ради зарекомендували себе з негативної сторони. Зловживають спиртними напоями, в побуті ведуть аморальний спосіб життя. Крім того, [PERSON] в нетверезому стані агресивний та неодноразово судимий. Із довідок № 552, №553 від 24.11.2014 року, виданих виконкомом Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.10) вбачається, що [PERSON], та [PERSON] станом на 17.11.2014 року не вчаться, не служать, офіційно не працюють та трудової книжки не мають. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідачі не беруть участі у вихованні дитини, не цікавляться її здоров'ям, навчанням, не спілкуються та не підтримують зв'язків з дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, провівши ретельний аналіз можливих наслідків запропонованого заходу, виходячи із інтересів дитини, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів (а.с.6, досліджений в судовому засіданні), суд вважає можливим позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх доньки - [PERSON], [INFO], з стягненням з відповідачів аліментів щомісячно на утримання доньки до її повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу, де буде утримуватись дитина. При цьому, суд керується вимогами ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України, згідно якої особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача, або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України [PERSON] та [PERSON] зобов'язані утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття, тому суд вважає за необхідне стягнути з них аліменти на утримання дитини, з урахуванням вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, також задовольнивши вимоги позову у вказаній частині. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 02.12.2014 року.

Outcome: approved