Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з неї заборгованості у сумі 71890 грн 56 коп, з яких: тіло кредиту: 0,00 грн; прострочене тіло кредиту: 39892 грн 58 коп; заборгованість за відсотками: 31997 грн 98 коп; заборгованість комісіями: 0,00 грн, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного сторонами 13.04.2013 року кредитного договору № 004-14544-130413, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13.04.2013 року позивач Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та відповідач [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитний договір № 004-14544-130413. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та відповідно до п.2.3 частини 3 договору, встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 36300,00 грн. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, відсоткам за користування ним, що станом на 29.11.2017 складає 71890 грн 56 коп. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомленого про судове засідання, не з'явився, з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася. При цьому, 24.05.2018 року надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. 21.02.2018 року відповідачем у справі надано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач посилається на те, що вона та позивач 13.04.2013 року уклали кредитний договір № 004-14544-130413 та в подальшому нею отримано в користування грошові кошти у сумі 36300 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач користувалася наданими коштами та виконувала зобов'язання перед позивачем. Останній платіж нею був здійснений 28.03.2014 року у розмірі 915 грн. 02.02.2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача із вимогами про стягнення заборгованості на загальну суму 71890 грн 56 коп, тобто з порушенням строку позовної давності. Також відповідач у відзиві зазначила, що, на її думку, нарахування у позові суми заборгованості по кредиту є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації. Враховуючи вказане, відповідач просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Крім того, відповідачем, одночасно із відзивом на позовну заяву, була додана копія свідоцтва про зміну імені із [PERSON] на [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.04.2013 року позивач Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та відповідач [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитний договір № 004-14544-130413. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та відповідно до п.2.3 частини 3 договору, встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 36300,00 грн. (а.с.6). Згідно з п.1 частини 3 договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. На підставі п. 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Свої зобов'язання за кредитною лінією банк виконав. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, відповідач порушила умови договору і станом на 29.11.2017 загальна сума заборгованості складає 71890 грн 56 коп, з яких: тіло кредиту: 0,00 грн; прострочене тіло кредиту: 39892 грн 58 коп; заборгованість за відсотками: 31997 грн 98 коп; заборгованість комісіями: 0,00 грн. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] [PERSON], що народилася [INFO] у с.Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області змінила ім'я 23 вересня 2014 року на [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області складено актовий запис №13 (а.с.34). Згідно із ст.257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Відповідно до частини четвертої ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 004-14544-130413 останній платіж відповідачем був здійснений 28.03.2014 року у сумі 915 грн (а.с.5). Розрахунок заборгованості складений позивачем 29.11.2017 року, а позовна заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" надійшла до суду 03.01.2018 року. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності. Крім того, відповідач зазначила, що домовленості щодо збільшення строку позовної давності між сторонами досягнуто не було. Згідно із частинами третьою, четвертою ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, а, отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed