Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

У листопаді 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Тернівського міського суду Дніпропетровської області із указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17446,24 грн та судові витрати у розмірі 2102 грн. Позивачем в обґрунтування вказаного позову зазначено, що 06 липня 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 519827497. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 519827497. В подальшому, 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 30 січня 2019 року до договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в сумі 17446,24 грн, з яких: 13720 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3726,24 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30 січня 2019 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати кредит в строки, передбачені кредитним договором. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 17446,24 грн та судові витрати. Ухвалою судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, та надійшла вказана справа 16.02.2021 року. Ухвалою судді від 17.02.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідач у судові засідання, призначені на 15.03.2021 року, 14.07.2021 року та 27.07.2021 року не з`явилася, судові повістки повернулися до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також повідомлялася судом шляхом виклику до суду через оголошення на сайті судової влади відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. При цьому, відзив на позов відповідачем не подано, жодних заяв та клопотань від неї до суду не надходило. Судові повістки про виклик на 19.04.2021 року, 21.05.2021 року, 18.06.2021 року, не були відправлені у зв`язку із відсутністю у суду знаків поштової оплати на відправлення судових повісток, про що складений відповідний акт. Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник позивача в письмовій заяві зазначив про розгляд справи в його відсутність, а також про згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 06 липня 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 519827497, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 13720 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,97 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строком на 28 днів (а.с. 13-15). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами був укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Матеріали справи не містять доказів того, що при підписанні кредитного договору № 519827497 від 06 липня 2018 року [PERSON] було використано електронний цифровий підпис, або електронний підпис одноразовим ідентифікатором, або аналог власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису). Водночас пунктами 4.1 - 4.2 договору № 519827497 від 06 липня 2018 року передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між позичальником та товариством у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. Однак копії вказаних Правил, які б підтвердили можливість використання, передбаченого п. 4.2 договору, логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету в якості електронного підпису одноразовим ідентифікатором, як то передбачено ст. 12 Закону України «Про електронний цифровий підпис», під час розгляду справи позивачем не надано. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви. В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Заявляючи клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході розгляду справи, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи вказані обставини суд вважає, що без надання підтвердження підписання договору № 519827497 від 06 липня 2018 року [PERSON] в електронній формі у відповідності до зазначених вище вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», з урахуванням положень Закону України "Про електронні довірчі послуги" щодо використання сторонами договору при підписанні договору електронного цифрового підпису, або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, або аналогу власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису), відсутні підстави вважати, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір на умовах, які зазначені в доданому до позовної заяві договорі № 519827497 від 06 липня 2018 року. Окрім того, позивачем всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач [PERSON] отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти у розмірі 13720 грн. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що скільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо виникнення обов`язку у [PERSON] сплатити заборгованість у розмірі 17446,24 грн за кредитним договором № 519827497 від 06 липня 2018 року, з яких 13720 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3726,24 грн - сума заборгованості за відсотками, тому відсутні підстави для задоволення даного позову. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed