Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «АкцентБанк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №AN7MCC9GGV0049 (далі Договір) від 01.03.2011 року [PERSON] (далі Відповідач) отримала кредит у розмірі 20000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.02.2014 р.. Свої зобов'язання за Договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит. В порушення умов Договору Відповідач не виконав свої зобов'язання, у разі чого має заборгованість станом на 06.02.2013 року в розмірі 104394,48 гривень, яка складається з наступного: 19401,60 гривень - заборгованість за кредитом; 30,08 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 8400,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 71115,44 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 - штраф (фіксована частина); 4947,36 гривень - штраф (процентна складова). Просив стягнути з Відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 1043,94 гривень. Представник позивача у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позові, додатково зазначила, що розрахунок заборгованості зроблено з урахуванням сплачених відповідачем сум за кредитним договором в подальшому у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, зазначила, що дійсно укладала кредитний договір з позивачем, на даний час сплатила 8385,00 грн. за цим кредитним договором, розрахунок заборгованості зроблений відповідачем не відповідає дійсності, позивач не врахував всі сплачені нею суми в погашення заборгованості за кредитним договором, на її думку не враховано 2500 грн. які вона сплачувала за квитанціями які вона надала суду. Погашення за кредитним договором вона здійснювала за графіком який встановив позивач і тільки останній платіж вона прострочила на декілька днів. Сума платежу, яку вона повинна була сплачувати кожного місяця дорівнювалася 956,50 грн., але вона сплачувала більш ніж ця сума. Всі квитанції вона надала суду, інших сум за кредитним договором вона не сплачувала. З умовами кредитного договору вона знайома кратко, він складався з одного листа в якому була зазначена сума, строк, реквізити банка, її дані, та на другій сторінці згода дружини/чоловіка. В подальшому відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву у якій просила відкласти розгляд справи у зв'язку із виїздом до іншого регіону, але доказів на підтвердження поважності причини своєї відсутності у судовому засіданні не надала. Неявка відповідача визнана судом неповажною про що ухвалено продовжити розгляд справи у відсутність відповідача. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № AN7MCC9GGV0049 від 01.03.2011 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" ( далі Позивач) та [PERSON]( далі Відповідач), останній було надано кредит в сумі 20000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 36 місяців з 01.03.2011 року по 28.02.2014 рік включно, єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 200,00 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 400,00 грн. відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (далі Умови). Своїм підписом в заяві позичальника, анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку та довідці про умови кредитування А Банку та сукупну вартість споживчого кредиту Відповідач власним підписом засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с. 8-9, 111,112). Заявою позичальника, та графіком погашення кредиту відповідач був зобов'язаний повертати кредит щомісячними платежами в сумі по 956,60 грн. на рахунок №29090061405064, які включають заборгованність за кредитом, відсотки, винагороди, комісії, інших витрат згідно договору (а.с.8, 113). Позивач свої обов'язки за Договором виконав надавши Відповідачу споживчий кредит в розмірі 20000, 00 гривень ( а. с. 61), за вирахуванням єдиноразової винагороди в сумі 200 грн., відповідно до умов заяви позичальника (а.с.8). Про що сторонами не заперечується. 06.09.2013 р. Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області ухвалено заочне рішення №266/1860/13- ц яким договір кредиту № AN7MCC9GGV0049 укладений між Публічним акціонерним товариством «Акцентбанк» і [PERSON] від 01.03.2001 р. на загальну суму 20000 грн. визнано недійсним ( а. с. 86-87). Рішенням апеляційного суду Донецької області №266/1860/13-ц (№22-ц/775/283/2014(м) від 17 лютого 2014 року заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2013 року скасовано та в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору № AN7MCC9GGV0049 укладеного 01 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] відмовлено ( а. с. 99- 104). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з графіку погашення кредиту за договором № AN7MCC9GGV0049 від 01.03.2011 р. сума платежу за розрахунковий період кожного місяцю складає 956,50 грн. ( а.с. 113). Як вбачається з наданих відповідачем квитанцій на підтвердження внесків за кредитним договором останньою на картковий рахунок [NUMBER] відкритий позивачем для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості по кредити, відсоткам, винагороді та іншим платежам ( а. с. 8) було сплачено внески: за квитанцією від 29.07.2011 р. - 500,00 грн.( а. с. 53); за квитанцією від 07.09.2011 р. - 518,73 грн. (на погашення пішло 481,27 грн.) ( а. с. 58); за квитанцією від 12.09.2011 р. - 500,00 грн.( а. с. 52); за квитанцією від 23.09.2011 р. - 1000,00 грн.( а. с. 56); за квитанцією від 30.09.2011 р. - 1000,00 грн.( а. с. 62); за квитанцією від 03.10.2011 р. - 1000,00 грн.( а. с. 55); за квитанцією від 02.11.2011 р. - 1000,00 грн.( а. с. 54). Як вбачається з виписки наданої позивачем з 01.03.2011 р. по 07.06.2013 р. [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] внесена загальна сума 5885,26 грн. ( а. с. 114-115). Порядок спрямування отриманих банком коштів на погашення заборгованості встановлений п.4.3 Умов, а саме у першу чергу відшкодування збитків, пені, далі прострочена винагорода, відсотків, заборгованості за кредитом. З розрахунку позивача заборгованості за кредитом вбачається, що грошові кошти які надходили від відповідача були зараховані відповідно до вищезазначеної черговості.(а.с.6). Відповідачем в свою чергу розрахунку, який би спростовував доводи позивача суду не надано. Таким чином судом встановлено, що Відповідач в порушення умов договору свої обов'язки виконав частково, затримав сплату кредиту та процентів за його користування має заборгованість за кредитом сумі 19401,60 грн., процентів за користування кредитом в сумі 30,08 грн., по комісії за користування кредитом в сумі 8400,00 грн. За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача зобов'язання перед Позивачем не виконано, Відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати від Відповідача повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Відповідач має заборгованість за тіло кредиту в розмірі 19401,60 гривень (а.с.6-7). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з кредитного договору відсоткова ставка на момент підписання кредитного договору складає 0,01 % на місяць (а.с.8-9). Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки за користування кредитом 30,08 грн. Згідно кредитного договору щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту складає 400,00 грн. ( а. с. 8). Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача по поверненню кредиту, підлягає сплаті заборгованість по комісії за користування кредитом, що становить 8400,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Як вбачається з п. п. 5.3. п.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачений договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити Відповідачу штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Відповідач за порушення вимог користування Кредитом повинен сплатити штраф в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 4947,36 гривень (процентна складова). Що до вимог Позивача про сплату 71115,44 грн. - пені за прострочення повернення кредиту в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з п.п. 5.1 Умов надання кредиту при порушенні зобов'язання, передбачених договором Позичальник сплачує пеню в розмірі 1,25% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Згідно ст.. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність становить 3 роки, про стягнення неустойки встановлений спеціальний строк позовної давності 1 рік. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на п.п.5.5 п. 5 Умов надання кредиту строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки встановлено сторонами тривалістю 5 років оскільки це суперечить умовам чинного законодавства України. Суд погоджується з розрахунком позивача тільки в межах нарахування пені в сумі 60058,30 грн. за період з 25.01.2012р. по 25.02.2013 р. оскільки цей розрахунок зроблено в межах 1 річного строку, що передував до звернення його до суду. ( а. с. 122-128). Проте розмір пені перевищує суму заборгованості за кредитом майже в 3 рази. Позивачем не надано доказів на спричинення йому яких-небудь збитків в наслідок неналежного виконання договору. Зі справи вбачається, що відповідач невчасно вносив грошові кошти на погашення кредиту, але сплатив загальною сумою 5885,26 грн. і їх значна частина пішла на сплату винекнених штрафних санкцій, у зв'язку із чим погашення боргу по тілу кредиту майже не відбувалося і на нього нараховувалася пеня. За таких підстав враховуючи досить значний період невиконання відповідачем зобов'язань забезпечених пенею суд вважає можливим відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені до 15000 грн. Вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафів (фіксована частина та процентна складова) суд виходить з наступного. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Такого ж висновку прийшов ВССУ ухвалою по справі №6-51098св13 від 19.03.2014р. в аналогічних правовідносинах. На спростування доводів позивача, відповідачем були надані квитанції про перерахування грошових коштів від 22.08.2011р. (а.с.50, 51) на суму 800 грн. і 500 грн. відповідно; від 22.09.2011р. на суму 470 грн. (а.с.57); від 25.07.2011р. на суму 500 грн. (а.с.59, 63). Суд не приймає їх до уваги оскільки з них вбачається, що грошові кошти перераховувались відповідачем на інший рахунок №5457092026028047 не пов'язаний з кредитними зобов'язаннями, що не не узгоджується з рахунком №29090061405064 передбаченого кредитним договором (а.с.8). Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем по кредиту становить: 19401,60 гривень - заборгованість за кредитом; 30,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8400,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 15000 гривень - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 4947,36 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь Позивача з Відповідача підлягає стягненню суми судового збору пропорційно 46,25% задоволених вимог позивача, що дорівнює 482,82 грн.

Outcome: partial