Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У січні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 01 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на об'єкт нерухомого майна, який на праві приватної власності належить позивачці. Посилаючись на те, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не відповідає вимогам закону та порушує її права, позивачка просила суд задовольнити заявлені вимоги. У судовому засіданні представник позиваки підтримав пред'явлені вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та позивачкою укладено кредитний договір № 08-038/603к, згідно з умовами якого банк надав позичці кредит в сумі 106 000 доларів США з кінцевим терміном погашенням кредитної заборгованості строком до 13 грудня 2031 року, зі сплатою 11,95% річних. З метою забезпечення виконання позивачкою основного зобов'язання, 13 грудня 2006 року між нею та банком укладено договір іпотеки № 02-038/1198і, предметом якого є однокімнатна квартира [ADDRESS], яка на праві власності належить позивачці. У зв'язку з неналежним виконанням позивачкою зобов'язань за кредитним договором, 17 червня 2013 року банком позивачці було направлено досудову вимогу (а.с. 62), в якій відповідач зазначив розмір загальної заборгованості за кредитом та повідомив позивачку, що у разі незадоволення вказаної вимоги банк буде змушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка зазначена в розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Досудова вимога отримана позивачкою особисто 08.07.13 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією зворотнього поштового повідомлення (а.с. 63). Враховуючи те, що позивачкою порушено визначений сторонами кредитного договору графіку погашення кредиту та не виконано направлену банком письмову вимогу, 01 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №3157, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка на праві власності належить позивачці. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, він був вчинений нотаріусом за заявою банку з метою задоволення вимог за кредитним договором на загальну суму 169 221,24 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.06.2012 року складає 1352 585, 37 грн., з якої: сума заборгованості за кредитом - 104 536,76 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.06.2013 року складає 835 562,32 грн.; сума заборгованості за відсотками - 56 551,68 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.06.2013 року складає 452 017,58 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 619,65 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.06.2013 року складає 4 952,83 грн.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7 513,15 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.06.2013 року складає 60 052,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису нотаріусу надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису відповідачем нотаріусу подано відповідну заяву, оригінал договору іпотеки, копію кредитного договору, розрахунок наявної заборгованості та копію письмової вимоги з документом, який підтверджує отримання вказаної вимоги боржником. Обґрунтовуючи пред'явлений позов, позивачка посилається на порушення нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості в частині стягнення з неї пені, оскільки нотаріус на момент вчинення виконавчого напису не перевірила тієї обставини, що банк звернувся за вчиненням виконавчого напису в частині стягнення з неї пені з пропуском річного строку та не застосувала положення ч. 4 ст. 267 ЦК України щодо наслідків пропуску такого строку. Таким чином, вважає позивачка, сума боргу в частині стягнення пені, на яку був вчинений виконавчий напис, нотаріусом не була безспірною. Між тим, як вбачається із наданого банком нотаріусу розрахунку заборгованості, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, сума боргу по стягненню з позивачки пені була розрахована з 15 липня 2012 року по 14 червня 2013 року, тобто в межах річного строку. Таким, чином посилання позивачки на ту обставину, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений поза межами річного строку щодо стягнення з неї нарахованої банком пені, не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи викладене, а також те, що в ході розгляду справи не здобуто будь-яких даних, які б свідчили про порушення вимог закону нотаріусом при вчиненні нею виконавчого напису та прав позивачки, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed