Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є донькою померлого [INFO] року [PERSON], а її батько є сином померлого [INFO] року [PERSON]. Вказувала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Зазначала, що її батько фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки постійно проживав та був зареєстрований за вищезазначеною адресою, а вона відповідно фактично прийняла спадщину у вигляді житлового будинку за [ADDRESS], оскільки постійно проживала та була зареєстрована за вищезазначеною адресою. Проте, під час звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину з'ясувалось, що в свідоцтві про смерть діда була допущена помилка - замість прізвища «Педоренко» вказано «[PERSON]», що унеможливлює в подальшому отримати необхідні для спадкування документи. У зв'язку з вищевикладеним, просила суд задовольнити її заяву. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилась, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник заявника [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 27.08.2014 року (а.с.22) в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, навела доводи аналогічні доводам викладеним в заяві та просила їх задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У зв'язку з тим, що на запит суду приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] надала копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] року [PERSON], та з якої судом встановлено, що крім заявника [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.37-54), то судом не вбачається спір про право, що дозволяє розглянути цивільну справу за правилами окремого провадження. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.1955 року, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6), а [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до долученої до матеріалів справи копії домової книги на житловий будинок [ADDRESS], судом також встановлено, що за цією адресою мешкав саме [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10). Проте, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] судом вбачається, що прізвище померлого [INFO] року [PERSON] було записано як [PERSON] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.1971 року судом вбачається, що [PERSON], [INFO], тобто заявник по справі, є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] засвідчено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 11.01.1992 року, та останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.20). Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Таким чином, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог заявника про встановлення факту, що [PERSON] є онукою [PERSON], померлого [INFO] року та те, що [PERSON], померлий [INFO] року є сином [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки про це свідчать письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні. Щодо вимоги [PERSON] про встановлення приналежності свідоцтва про право особистої власності на будівлю, яке було видано 20.03.1958 року виконавчим комітетом Велико - Данилівської селищної ради, виданого на підставі рішення виконкому Велико - Данилівської селищної ради від 20.03.1958 року, протокол №5 [PERSON], який помер [INFO] року, то суд приходить до наступного. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 20 березня 1958 року, виданого виконавчим комітетом Велико - Данилівської селищної ради, то воно підтверджує, що дане свідоцтво дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с.8). Проте, як вбачається з пояснень представника заявника та матеріалів справи, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] судом вбачається, що прізвище померлого [INFO] року [PERSON] було записано як [PERSON], а тому без судового рішення неможливо довести належність свідоцтва померлому. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з окрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи можливості в досудовому порядку виправити описку у написанні прізвища [PERSON] не є можливим, оскільки на теперішній час [PERSON] помер, а власне саму помилку було зроблено у його прізвищі у зв'язку з перекладом з російської на українську мову при зміні радянського паспорта на паспорт громадянина України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved