Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Хорольська РДА, в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Хорольської РДА, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що13.02.2018 року до служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації звернувся неповнолітній [PERSON], [INFO], житель м. Хорол Полтавської області, з проханням розглянути питання щодо позбавлення його батьків [PERSON], [INFO], жителя м. Хорол Полтавської області та [PERSON], [INFO], жительки м. Хорол батьківських прав по відношенню до нього. Мати [PERSON] - [PERSON], народилася [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. Батько - [PERSON], народився [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача Хорольської районної державної адміністрації та третьої особи Служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, не з"явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися , але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з»ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Судом встановлено, що 13.03.2018 року працівниками служби у справах дітей та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснено обстеження умов проживання обох батьків. В ході перевірки було з'ясовано, що батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], схильний до зловживання спиртними напоями, життям сина не цікавиться, проти позбавлення його батьківських прав не заперечував. Мати - [PERSON] проживає разом з молодшим сином, схильна до зловживання спиртними напоями, життям сина - [PERSON] не цікавиться. В ході бесіди з неповнолітнім [PERSON] з'ясовано, що його батьки, ніякої участі у його вихованні не беруть та самоусунулися від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавляться його життям, здоров'ям та навчанням, на свята не вітають, матеріально не утримують, обоє схильні до зловживання спиртними напоями. З 2007 року неповнолітній проживає у родині своєї бабусі [PERSON] та перебуває повністю на її утриманні. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про її життя, здоров'я та майбутнє. Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] [PERSON] не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, [PERSON] заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та категорично відмовилася надати необхідні документи. Відповідно до ст. 164 СК України мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Заявляючи позов в інтересах малолітніх дітей орган опіки та піклування Хорольської районної державної адміністрації виходить з того, що вони не можуть самостійно захистити свої права та реалізувати процесуальні повноваження. Відповідно до частини 1 статті 165 Сімейного кодексу України особою, яка має право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, має право бути орган опіки та піклування. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постанови вбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позбавляючи батьківських прав відповідачів, суд в першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини, яка потребує належного виховання з метою духовного та фізичного розвитку її особистості. Саме на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, ухваленою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою ВРУ 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На думку суду, факт ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, що грубо порушує його права та інтереси, є доведеним, а тому позов є обґрунтованим. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до твердого переконання про необхідність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 25.04.2018 року. Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, суд вважає необхідним відповідно до ст. 180 СК України, задовольнити позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], Судові витрати покладаються на відповідачів на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved