Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з\~позовом до [PERSON], [PERSON]\~про звернення стягнення на предмет застави: автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 р., номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, який належить [PERSON], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 3506.04.00.2329 від 10.04.2014 року у розмірі 175 054 грн. 47 коп. шляхом проведення публічних торгів (а.с.3-6). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - відмовлено (а.с.46). В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити та звернути стягнення на предмет застави (а.с.51-55). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3506.04.00.2329 від 10 квітня 2014 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було надано кредит в сумі 161 488,32 грн. для здійснення оплати за договором купівлі - продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 рік, номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом (а.с.7-10). 14 квітня 2014 року, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави № 3506.04.00.2329/S-1 від 14.04.2014 року, відповідно до якого [PERSON] передала в заставу позивачу автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 рік, номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 875107, виданого центром ДАІ 1212 УМВС України в Дніпропетровській області 09.04.2014 року. (а.с. 11-14). Починаючи з травня 2014 року [PERSON] почала порушувати зобовязання за кредитним договором шляхом несплати кредиту та процентів в порядку і в термін обумовлені кредитним договором, у звязку з чим 17 грудня 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 175 054,47 грн. (а.с.15-16), та видано виконавчий лист (а.с.17). 14 квітня 2015 року ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції, за заявою позивача, було відкрито виконавче провадження № 47304285 про стягнення заборгованості у сумі\~\~ 175054,47 грн. (а.с. 19-21). В ході вчинення виконавчих дій, 09.07.2015 року ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції отримало відповідь від Павлоградського центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованого ГУ МВС України в Дніпропетровській області, що 15.04.2014 року предмет застави (автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 р., номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]) був знятий з обліку для реалізації в межах України (Центром ДАІ 1406) по генеральському дорученню на імя [PERSON], та згідно копії результату пошуку тз по "НАК ДАІ" МВС України від 02.10.2015 року\~реалізований [PERSON] (а.с. 22-23). Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна в період з 14.04.2014 року по 14.04.2019 року предмет застави перебуває в обтяженні на підставі договору застави. (а.с. 24-25). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо належності спірного автомобілю марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 р., номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], на який позивач просить звернути стягнення, відповідачу [PERSON], що унеможливлює підтвердження факту\~того, що предмет застави, згідно договору застави № 3506.04.00.2329/S-1 від 14.04.2014 року, дійсно належить [PERSON] Однак, колегія суддів з даним висновками суду 1 інстанції не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3506.04.00.2329 від 10 квітня 2014 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було надано кредит в сумі 161 488,32 грн. для здійснення оплати за договором купівлі - продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 рік, номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, зі сплатою процентів та комісії за користування кредитом. Цього ж дня між сторонами для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір застави, відповідно до умов якого в заставу банку передане рухоме майно, а саме: автомобіль HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 рік, номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER], який належав відповідачу [PERSON]С на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 875107, виданого центром ДАІ 1212 УМВС України в Дніпропетровській області 09.04.2014 року. [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконувала, у звязку з чим утворилася заборгованість в сумі 175054,47 грн., сума якої відповідачем не спростована і яка не зважаючи на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року, яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором, підлягає погашенню, оскільки наявність рішення про її стягнення не припиняє зобовязання за договором, яке, відповідно до ст. 599 ЦК України, припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України, а отже підлягає виконанню, виходячи зі змісту кредитного договору та договору застави в спосіб обраний позивачем. Згідно відповіді Міністерства Внутрішніх справи України Головного сервісного центру № 31/1310 від 22.02.17 року, вбачаться, що результатами пошуку тз по "НАІС ДДАІ" МВС України,\~15.04.2014 року предмет застави (автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, дата випуску 2014 р., номер кузова [NUMBER] - Z94CU41CBDR284630, тип легковий седан, реєстраційний номер [NUMBER]) був знятий з обліку для реалізації в межах України (Центром ДАІ 1406) та реалізований [PERSON], та згідно реєстраційної картки ТЗ належить [PERSON] (а.с. 130-132). Отже, [PERSON] в порушення вимог ст. 586 ЦК України, ст.. 17 ЗУ «Про заставу» та договору застави від 14 квітня 2014 року, здійснила відчуження автомобілю без згоди заставодержателя позивача по справі. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу». Пунктом 4.1.4 договору застави від 14 квітня 2014 року встановлено заборону на відчуження предмету застави без письмової згоди заставодержателя. За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Згідно витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна в період з 14 квітня 2014 року по 14 квітня 2019 року, предмет застави перебуває в обтяженні на підставі договору застави (а.с.24-25), докази щодо відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна на час відчуження матеріали справи не містять. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. У силу ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією із підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Таким чином, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Пункт 4 ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Згідно з п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Пунктом 5.2 договору застави спірного автомобіля від 14 квітня 2014 року передбачено право заставодержателя достроково звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем обовязків встановлених цим договором. Отже при зверненні до суду з вказаним позовом банк скористався передбаченим Законом та договором правом й обрав спосіб звернення передбачений договором та Законом. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості та довідку про заборгованість по кредитному договору, яка складає 175054,47 грн., з яких: тіло кредиту - 161488,32 грн., відсотки 12186,03 грн., пеня - 1380,12 грн. Даний розрахунок на думку колегії суддів є обґрунтованим, оскільки відповідає умовам кредитного договору та ніким не спростований. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі справи не вбачається, що існуюче зобов'язання між сторонами було виконано, або припинено іншим шляхом, передбаченим ст. ст. 600-609 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір та договір застави є правомірними, оскільки їх недійсність законом прямо не встановлена та судом вони недійсними не визнані, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірними і повинні виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самих договорів. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави і задоволення за рахунок його вартості заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України та виходячи зі змісту ЗУ «Про судовий збір», сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved