Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за теплову енергію, покликаючись на те, що позивач надає відповідачам послуги з надання теплової енергії за адресою: [ADDRESS]. Будинок [ADDRESS] обладнаний будинковим лічильником теплової енергії, а відтак оплата за опалення розраховувалась згідно встановлених тарифів, а заборгованість за гарячу воду порахована виходячи із кількості осіб. Внаслідок не сплати відповідачами нарахованих сум за постачання теплової енергії з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року, заборгованість відповідачів становить 22912,62 грн. Просить стягнути з відповідачів 22912,62 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та сплачений судовий збір. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що у них відсутня заборгованість за спожиту теплову енергію, оскільки вони оплачують усі надані їм послуги згідно лічильника, який належним чином був встановлений та опломбований. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. /а.с. 7/ Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається із пояснень представника позивача наданих у судовому засіданні та розрахунку суми боргу за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 10 листопада 2015 року нарахування оплати за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго» здійснювалось виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та у відповідності до кількості осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Однак, згідно наданих у судовому засіданні пояснень відповідача [PERSON], які не заперечив представник позивача та акта реєстрації лічильників №095619 від 30 жовтня 2003 року у квартирі [ADDRESS] встановлено лічильники №х5059225, х5059227, х5059672, х5059677. /а.с. 43/ У відповідності до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Проте, всупереч наведеній імперативній нормі закону, позивачем ЛКП «Залізничнетеплоенерго» розмір плати за комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води розраховувався виходячи з розміру затверджених цін/тарифів, а не на підставі показників засобів обліку, що призвело до невірного розрахунку розміру плати, а відтак, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed