Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 60124,42 грн. за кредитним договором без номеру від 25.07.2007 року, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 25.07.2007 року відповідач отримала кредит у позивача у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. У судове засідання представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що позивачу за її заявою, яка фактично є складовою кредитного договору було видано картку, проте вона її не використовувала. Згодом банком дану карту було перевипущено та збільшено кредитний ліміт, представник вказав, що не може точно вказати з яких причин, чи була заявка відповідачки або інше рішення банку, через сплив дії картки, наприклад, він повідомити не може через відсутність інформації. Згодом відповідачу видавалися інші картки, якими вона користувалась та в межах дії останньої картки банк звернувся с позовом, без пропуску строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Романченко О.М. у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що банком взагалі не доведено що між ними із відповідачем виникли грошово-кредитні відносини за картковим овердрафтом. Долучена до матеріалів справи копія анкети від 25.07.2007 року не є кредитним договором, крім того, в ній не відображено, що позивач отримала картку на яку посилається позивач вимагаючи стягнення грошових коштів, в анкеті в графі, що не містить підпису відповідачки йде мова зовсім про іншу картку, яку як зазначив представник банку позивач не використовувала. Крім того, представник відповідача також вважав недоведеним сам факт підпису відповідачем навіть наданої банком анкети, одночасно зауважив, що не вважає доцільним проведення почеркознавчої експертизи так як сам банк не заперечує, що дана картка не використовувалася. Одночасно вважаючи, що банком в повному обсязі не доведено позовні вимоги, просив про застосування позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2007 року [PERSON] завернулась до позивача з Заявою про персональні/контактні дані та Заявою про ідентифікацію за карткою/ рахунком [NUMBER] . В даній заяві своїм підписом засвідчила, що згодна та ознайомлена із умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку які їй були надані у письмовому виді. Виразила свою згоду, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. В заяві в розділі «Відмітки банку» одночасно зазначено номер виданої за даною заявою карти [NUMBER]. В розділі «платіжна картка» зазначено про встановлення кредитного ліміту на картку у сумі 500 гривень. Обумовлені умови погашення заборгованості та розмір процентної ставки. Судом заяви оглянуті в оригіналі у судовому засіданні, встановлено відповідність оригіналу наданій копії (а.с. 12 на оберті). З наданих суду позивачем розрахунків заборгованості за договором без номеру від 25 липня 2007 року вбачається що у [PERSON] наявний рух грошових коштів, здійснювалися нарахування банком з 04 січня 2008 року по 14 червня 2018 року. Зазначено, що заборгованість [PERSON] становить 60124,42 гривень, з яких 24935,04 гривень тіло кредита, 29574,83 гривень нарахованих відсотків, 2275,29 гривень нарахована пеня, 3339,26 гривень заборгованість по судовим штрафам (а.с.6-11). Довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 07 грудня 2018 року виданій [PERSON] , зазначено що остання станом на 07 грудня 2018 року має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» за наступними договорами: - рахунок [NUMBER] від 04 січня 2008 року угода № SAMDN50ОТС000492514; - рахунок [NUMBER] від 04 січня 2008 року угода № SAMDN50ОТС000492514; - рахунок [NUMBER] від 04 січня 2008 року угода № SAMDN50ОТС000492514; - рахунок [NUMBER] від 04 січня 2008 року угода № SAMDN50ОТС000492514; - рахунок [NUMBER] від 01 жовтня 2017 року угода №бёнКВ@79185; - рахунок [NUMBER] від 14 квітня 2017 року угода №І53НАDLGOWZF0; - рахунок [NUMBER] від 18 червня 2018 року угода № SAMDN86000747770915. По кожному з рахунків на підставі відповідної угоди вказані відповідні розміри заборгованості (а.с.49-50). Довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 07 грудня 2018 року виданій [PERSON] , зазначено що остання станом на 07 грудня 2018 року має залишок по рахунках перед АТ КБ «Приватбанк» за наступними договорами: - рахунок [NUMBER] угода від 09 жовтня 2013 року №SAMDN85000738406971; - рахунок [NUMBER] угода від 04 листопада 2015 року №SAMDNWFD0070887971600; - рахунки [NUMBER], [NUMBER] угода від 01 березня 2016 року №SAMDNWFС00024108898; - рахунки [NUMBER] , [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] угода № SAMDN50ОТС000492514; - рахунок [NUMBER] угода від 09 жовтня 2013 року №SAMDN30000112769661; - рахунок [NUMBER] угода від 08 вересня 2017 року № SAMDNWFС00037265657. По кожному з рахунків на підставі відповідної угоди вказані відповідні розміри заборгованості (а.с.51). В обґрунтування позовних вимог про заборгованість за договором від 25 липня 2007 року позивачем надано довідку про рух грошових коштів по клієнту [PERSON] за період з 01 липня 2007 року по 26 грудня 2018 року , зазначено номер картки [NUMBER] (а.с. 77-94). В обґрунтування позовних вимог про заборгованість за договором від 25 липня 2007 року позивачем надано роздруковане фото, на якому зображена жінка із карткою у руках, проте номер картки, надписи на ній та навіть колір за фото ідентифікувати неможливо, через погану якість фото (а.с.95). Довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 26 грудня 2018 року суд повідомлено, що [PERSON] згідно кредитного договору без номеру від 25 липня 2007 року отримала картки № [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] зі строком дії останньої перевипущеної картки до останього дня 10 жовтня 2018 року, до довідки додано реєстр №8877870 за яким боржник [PERSON] обліковується за договором №SAMDN50ОТС000492514 (а.с.96-97). Інших доказів в обгрутування своїх доказів або заперечень сторонами не надано. Учасникам процесуальні права та обов`язки були відомі, про що вони зазначили у судовому засіданні. Сторони, у передбачений законом строк, надали докази, які вважали необхідними для підтвердження своїх вимог та заперечень. Відтак, суд виходячи з того, що час для надання доказів сплив, сторони використали свої права на власний розсуд, приймає рішення на підставі наявних доказів та в межах позовних вимог. При вирішенні спору, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В той же час вимоги позивача щодо стягнення штрафів суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, штраф (фіксована частина та процентна складова) і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу (фіксована частина та процентна складова) та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості . Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи Заяву про персональні/контактні дані та Заяву про ідентифікацію за карткою/ рахунком (а.с. 12 на оберті), як доказ, суд виходить з того, що відповідачем та її представником не заявлялося клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на спростування справжності підпису відповідача у даній заяві. Хоча такої можливості відповідач та її представник не були позбавлені. Відтак, у суду нема підстав ставити під сумнів справжність даного доказу, як і підпис відповідача у ньому. Судом встановлюється, що відповідач дійсно зверталася із даними заявами до позивача. Відтак, судом встановлено, що 25 липня 2007 року [PERSON] було підписано заяву/Анкету до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про отримання кредиту та видачу кредитної картки [NUMBER] , із встановленням кредитного ліміту 500 гривень договір №SAMDN40000015130813. Сторонами визнано, а відповідно не підлягає доказуванню, що відповідач [PERSON] не користувалася вказаною карткою. На користь цього факту додатково свідчить розрахунок заборгованості наданий самим банком, в якому період розрахунку заборгованості [PERSON] відліковується банком з 04 січня 2008 року, а не з 25 липня 2007 року. Також відповідно до наданих позивачем довідок, серед карток, що отримувала [PERSON] та по яким вона має заборгованість картка [NUMBER] самим банком не вказується, не вказано і договір SAMDN40000015130813 (а.с.49-50, 51). У довідці про рух грошових коштів по клієнту [PERSON] за період з 01 липня 2007 року по 26 грудня 2018 року позивачем також зазначена не картка [NUMBER]. Відтак, банком надано, заяву/Анкету до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про отримання кредиту та видачу кредитної картки [NUMBER], із встановленням кредитного ліміту 500 гривень договір №SAMDN40000015130813, проте не надано доказів, що саме за вказаним договором та вказаною карткою у відповідача існує заборгованість. Будь-яких доказів, щоб стосувалися даного договору матеріали справи не містять. Відомостей про перевипущення картки [NUMBER] , відповідно до умов договору №SAMDN40000015130813 від 25 липня 2007 року банком суду не надано. Як не надано і докази наявності згоди на це відповідача. Всі надані суду виписки про рух грошових коштів та розрахунки заборгованості, довідки про наявність заборгованості починаються з 04 січня 2008 року стосуються інших карток та договорів, тому не сприймаються судом як доказ наявності заборгованості по договору №SAMDN40000015130813 від 25 липня 2007 року. Відповідачем в якості доказів наявності заборгованості за договором №SAMDN40000015130813 від 25 липня 2007 року надано суду відомості щодо інших кредитних договорів, карток, рахунків та заборгованості по ним. Проте питання про стягнення заборгованості у позові ставилося лише щодо заборгованості за договором №SAMDN40000015130813 від 25 липня 2007 року, відтак суд розглядає позов в межах заявлених вимог, одночасно зауважуючи, що це не позбавляє банк можливості звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за іншими договорами у разі потреби. Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відтак, покладений процесуальним законом обов`язок доказування порушення відповідачем умов кредитного договору від 25 липня 2007 року №SAMDN40000015130813 позивач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - не виконав, враховуючи викладене, в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову за недоведеністю, вимога представника відповідача про застосування строку позовної давності судом не розглядається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed