Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП: [NUMBER] - батьком [PERSON] , [INFO] , громадянки України, РНОКПП: [NUMBER] , та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за № 1240 від 05 листопада 2003 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, одночасно змінивши по батькові дитини з « [INFO] » на « [INFO] ». В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Мелітополі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На момент народження [PERSON] її мати, [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») не перебувала у зареєстрованому шлюбі, а тому запис про батька позивачки у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Так, 21 лютого 2014 року мати позивачки уклала шлюб з відповідачем по справі - [PERSON] , змінивши своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В 2017 році [PERSON] вирішила змінити своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 27.06.2017. Нещодавно [PERSON] від своєї матері дізналась, що вона та відповідач по справі [PERSON] раніше перебували у стосунках та він є біологічним батьком позивачки. Дізнавшись про це, [PERSON] виявила бажання внести зміни до актового запису про своє народження та в графі відомості про батька вказати своїм батьком [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі прізвище дитини - « [INFO] ». Однак, на теперішній час [PERSON] не має можливості через органи РАЦС внести зміни до актового запису про своє народження, а тому змушена звернутись до суду з метою вирішення цього питання. Сторони у судове засідання не з`явилися. В позовній заяві про визнання батьківства представник позивачки - адвокат Ігнатов Є.Є. просив розглядати справу за його відсутності та у відсутність позивачки, проти винесення заочного рішення не заперечував. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити позов. Від третьої особи - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представник третьої особи - Мелітопольського відділу ДРАЦС у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на заяву від нього не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін регулюються такими нормами права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, актовий запис № 1240 У графі «батько» записаний [PERSON] . У графі «мати» записана [PERSON] /а.с.14/. 21 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.16/. 27 червня 2017 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] /а.с.15/. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України ( 254к/96-ВР ) норми Сімейного кодексу України (2947-14) (далі - СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК (2947-14) застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. Пунктом 2 вказаної постанови визначено, що при розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК (2947-14) норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім`ю України (2006-07) (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у цивільній справі № 159/3926/18, щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved