Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області, [PERSON], [PERSON], третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Левковича С. М., Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання недійсними: рішення Чортківської міської ради № 216 від 30 травня 2013 року; рішення Чортківської міської ради № 87 від 28 березня 2014 року; свідоцтва про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку; скасування державної реєстрації земельної ділянки; визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 липня 2014 року та скасування його державної реєстрації. В позовній заяві [PERSON] вказала, що вона є співвласником двохквартирного житлового будинку [ADDRESS] їй на праві приватної власності належить квартира № 2. Інша частина житлового будинку перебуває у власності її сусідів [PERSON] та [PERSON], яким на праві приватної власності належить квартира № 3 даного житлового будинку в рівних частках. Квартира № 2 19 грудня 2011 року була виділена в окреме будинковолодіння за № 2а. За житловим будинком [ADDRESS] була закріплена (перебувала у користуванні) присадибна земельна ділянка із фактичним розміром 620 кв. м. Вказану присадибну земельну ділянку для обслуговування житлового будинку мають право приватизувати його співвласники, зокрема і позивачка [PERSON]. В серпні 2017 року позивачка звернулась до Чортківської міської ради для того, щоб скористатись своїм правом на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, однак її повідомлено листом № Ш-1089/020 від 4 серпня 2017 року про те, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS], приватизована. Частина спірної земельної ділянки була передана органом місцевого самоврядування у власність [PERSON], який не є співвласником житлового будинку [ADDRESS] а тому така приватизація земельної ділянки є незаконною та такою, що порушує права та інтереси позивачки [PERSON] як власника квартири № 2 вказаного житлового будинку. Тому з метою відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів позивачки, вона просить скасувати рішення Чортківської міської ради № 216 від 30 травня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]»; рішення Чортківської міської ради № 87 від 28 березня 2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]». Відповідач [PERSON], отримавши правовстановлюючий документ на земельну ділянку (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно) 19 липня 2014 року відчужив її за відплатним договором відповідачці [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 19 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С. М. Отже, правовстановлюючий документ на земельну ділянку [PERSON] та Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19 липня 2014 року також підлягають визнанню в судовому порядку недійсними, оскільки видані та укладені в результаті незаконних рішень органу місцевого самоврядування. В листопаді 2017 року від відповідачки [PERSON] надійшло заперечення на позов, в якому вона вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити в їх задоволенні з огляду на наступне. [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,015 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка знаходиться по [ADDRESS] Право власності на земельну ділянку вона набула на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] 19 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Левковичем\~С.\~М. Позивачка [PERSON] не являється власником або користувачем спірної земельної ділянки у розумінні статей 79-1, 125, 126 ЗК України, ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", так як у матеріалах справи відсутні докази формування земельної ділянки площею 0,015 га з присвоєнням кадастрових номерів (проектної документації землеустрою), державної реєстрації земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та документи, що підтверджували б право власності на належну площу. Таким чином, не можна говорити про юридичне порушення речового права (власності, користування) [PERSON], бо таке право у неї взагалі не виникало, а тому її вимога про захист права на земельну ділянку є безпідставною. Із матеріалів справи не вдається встановити, чи являється належна [PERSON] на праві власності земельна ділянка тією земельною ділянкою, яка «начебто перебувала» у користуванні позивачки. Не відповідають дійсним обставинам доводи позивачки, що на спірній земельній ділянці розташована належна їй квартира [ADDRESS], оскільки, як і станом на час відведення земельної ділянки у власність [PERSON], так і станом на сьогодні будь-яке нерухоме майно на земельній ділянці відсутнє. Окрім того, [PERSON] не наділена правом заявляти вимогу про визнання незаконним та скасування рішень Чортківської міської ради щодо передачі земельної ділянки у власність, адже вона не являється ані власником спірної земельної ділянки, ані землекористувачем. Відповідачка [PERSON] вважає, що позивачка не надала жодних доказів того, що саме вказаний правочин є перешкодою у приватизації земельної ділянки останньою або ж порушує її право на землю, а тому така вимога є необґрунтованою. 22 грудня 2017 року [PERSON] подала суду уточнену позовну заяву, в якій залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідачів Головне територіальну управління юстиції у Тернопільській області. За клопотанням третьої особи - Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області судові засідання по справі проводились в режимі відеоконференції. Згідно пояснень Головного територіального управління юстиції Тернопільської області на уточнену позовну заяву, які надійшли до суду 16 січня 2018 року, Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області не наділене повноваженнями щодо проведення державної реєстрації, в тому числі щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно статті б Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. 30 квітня 2016 року завершився визначений Законам України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перехідний період для децентралізації владних повноважень у сфері державної реєстрації нерухомості та передачі їх виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, а також юридичним особам публічного права за умови їх акредитації в установленому порядку. Відповідно з 1 травня 2016 року державні реєстратори органів юстиції припинили виконання повноважень у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно. У зв'язку з децентралізацією у Тернопільській області отримали повноваження районні державні адміністрації, виконавчі комітети сільських, селищних та міських рад, нотаріуси та акредитовані суб'єкти. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйною нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна. Оскільки спірне нерухоме майно знаходиться за адресою: [ADDRESS], тому відповідно рішення суду повинно скеровуватися до виконання органу Чортківської міської ради. Відповідач [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, необгрунтованими та незаконними, про що в січні 2018 року надав відзив на позовну заяву. У відзиві він вказав, що позивачка не являється власником або користувачем спірної земельної ділянки в розумінні статей 79-1, 125, 126 ЗК України, ст. 3 Закону України "Пре реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", так як у матеріалах справи відсутні докази формування земельної ділянки площею 0,015 га з присвоєнням кадастрових номерів (проектної документації із землеустрою), державної реєстрації земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та документи, що підтверджували б право власності на належну площу. Таким чином, не можна говорити про юридичне порушення речового права (власності, користування) позивачки, бо таке право у неї взагалі не виникло, а тому вимога про захист її права на земельну ділянку є безпідставною. Із матеріалів справи не вдається встановити, що предметом даного спору є саме земельна ділянка (кадастровий номер [NUMBER]), яку він отримав безоплатно у приватну власність в порядку відведення із земель комунальної власності Чортківської міської ради. Також не відповідають дійсності доводи [PERSON] про те, що на спірній земельній ділянці розташована належна їй квартира [ADDRESS], оскільки станом на час відведення йому у власність земельної ділянки будь-яке нерухоме майно на ній було відсутнє. По-друге, доводи позивачки про те, що розпорядник земель Чортківська міська рада не мала жодних підстав надавати йому у власність земельну ділянку є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. В обґрунтування заявленої вимоги щодо скасування договору купівлі-продажу земельної ділянки ([NUMBER]), яка знаходиться по [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Левковичем С. М. позивачка не надала жодних доказів того, що саме вказаний правочин не відповідає вимогам чинного законодавства або порушує її право на землю, а тому така вимога є необґрунтованою, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 14 березня 2018 року згідно клопотання представника позивачки [PERSON] постановлена ухвала про забезпечення позову, згідно якої накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], за реєстровим номером № 376874061255. Заборонено вчиняти правочини щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,0150 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та реєструвати такі зміни у відповідних державних реєстрах. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві та уточненій позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] позовних вимог не визнають, просять відмовити у їх задоволенні огляду на обставини, викладені у запереченнях на позов. Представник відповідача - Чортківської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з'явився, від міської ради надійшло клопотання про слухання справи за відсутності представника, при ухваленні рішення міська рада покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Третя особа - приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М. в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представники третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів - Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області - [PERSON], [PERSON], [PERSON]., які брали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, посилаючись на обставини викладені в письмовому поясненні, при винесенні рішення в даній справі покладаються на розсуд суду. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 57,2 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31 липня 2017 року. Право власності на цю квартиру позивачкою було набуто внаслідок укладення договору купівлі продажу від 3 вересня 2004 року, згідно якого [PERSON] продала, а позивачка [PERSON] купила вказану квартиру з підвалом. Рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради № 510 від 23 вересня 2005 року позивачці [PERSON] було надано дозвіл на розширення жилого жилого будинку по [ADDRESS] З повідомлення Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 16 серпня 2017 року № 63 (на адвокатський запит [PERSON].) вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] станом на 1 січня 2013 року складався з двох квартир, так як квартира [ADDRESS], власниками якої являються [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Чортківською міською радою 19 грудня 2011 року, виділено в окреме будинковолодіння по [ADDRESS] Власниками квартир станом на 1 січня 2013 року в житловому будинку по [ADDRESS] були [PERSON] та [PERSON] - квартира № 3, [PERSON] - кв. № 2. Власником квартири по [ADDRESS] згідно паперових носіїв Чортківського ОК МБТІ [PERSON] відсутній. За житловим будинком [ADDRESS] була закріплена (перебувала у користуванні) присадибна земельна ділянка із фактичним розміром 620 кв. м, що підтверджується викопіровкою з плану забудованого кварталу [ADDRESS] від 1 жовтня 1975 року. З відповіді Чортківської міської ради на адвокатський запит за № 01-36/1122 від 16.08.2017 року вбачається, що частина присадибної земельної ділянки житлового будинку, що по [ADDRESS] загальною площею 150 кв. м, була передана органом місцевого самоврядування у власність відповідачу [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. [PERSON] набув право власності на вищевказану земельну ділянку в такому порядку. З заяви [PERSON] вбачаться, що він 8 травня 2013 року звернувся до Чортківського міського голови Вербіцького М.В. з приводу надання дозволу на розробку проекту детального плану території для будівництва і обслуговування по [ADDRESS] орієнтованою площею 0,015 га. Згідно рішення тридцять другої сесії шостого скликання Чортківської міської ради Тернопільської області від 30 травня 2013 року № 216 міська рада вирішила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] орієнтовною площею 150 кв. м по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель Чортківської міської ради (землі запасу/ненадані у власність або постійне користування в межах населеного пункту/ забудовані землі громадського призначення). Згідно рішення сорок третьої сесії шостого скликання Чортківської міської ради від 28 березня 2014 року № 87 міська рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,0150 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель Чортківської міської ради (землі громадської та житлової забудови, ненадані у власність або постійне користування в межах населеного пункту/ забудовані землі: громадського призначення). Передати безоплатно у власність земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею - 0,0150 га [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером [NUMBER]. 4 червня 2014 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 22562866, об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,015 га, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням державного реєстратора Чортківського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області Кельби Г.М. про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 13543379 від 04 червня 2014 року, зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,015 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована по [ADDRESS] Тернопільської області, за відповідачем [PERSON], поштовий індекс 48501, жителем [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], (номер запису про право власності 5895338). Проте з кадастрової зйомки видно, що приватизована відповідачем [PERSON] земельна ділянка площею 0,015 га, кадастровий номер [NUMBER], частково знаходиться під квартирою [ADDRESS] Тернопільської області, власником якої є позивачка [PERSON]. Крім цього, з вищенаведеного повідомлення Чортківського обласного комунального міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 16 серпня 2017 року № 63 вбачається, що відповідач [PERSON] не був власником квартир в будинку по [ADDRESS], а тому надання йому присадибної земельної ділянки суперечить цільовому призначенню такої земельної ділянки. 19 липня 2014 року з однієї сторони, [PERSON], яка діє від імені [PERSON] (продавець) та з другої сторони - [PERSON], яка діє від імені [PERSON], (покупець) уклали договір купівлі-продажу, згідно якого: продавець від імені [PERSON] продав та передав покупцю, а покупець від імені [PERSON] купив та прийняв від продавця земельну ділянку площею 0,015 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Договір посвідчено приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Також рішенням приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Левковича С.М. було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0, 0150 га, що розташована по [ADDRESS] Тернопільської області (номер запису про право власності 6390441, індексний номер 14558260 від 19 липня 2014 року). за відповідачкою [PERSON], поштовий індекс 48501, жителькою [ADDRESS], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, знищення майна. Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Отже припинення права власності на таке майно пов'язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно. Таким чином, право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] не зверталася з відповідною заявою про внесення змін до державного реєстру в зв'язку із знищенням квартири, а тому за таких обставин вона на даний час продовжує залишатися власником квартири [ADDRESS]. За таких обставни фактична відсутність на місцевості квартири [ADDRESS] (ці обставини в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON].) не свідчить про припинення права власності позивачки на вказану квартиру. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 120 Земельного кодексу України в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на будівлі і споруди, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на будівлі і споруди. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ст. 120 ЗК України особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходуправа власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Враховуючи наведене, рішення Чортківської міської ради від 30 травня 2013 року № 216 та від 28 березня 2014 року № 87 прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки відповідач [PERSON] не користувався виділеною йому земельною ділянкою раніше, а також він не міг одержати її із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, так як вона не вільна від забудови, а перебувала у користуванні співвласників житлового будинку [ADDRESS] для його обслуговування. За таких обставин, внаслідок прийняття Чортківською міською радою незаконних рішень порушено право [PERSON] на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні для обслуговування житлового будинку. Так як суд прийшов до висновку про незаконність рішень сесії Чортківської міської ради ради від 30 травня 2013 року № 216 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]» та від 28 березня 2014 року № 87 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS]», а тому з метою відновлення становища, яке існувало до порушення прав позивачки визнанню недійсними підлягають також правовстановлюючий документ на земельну ділянку [PERSON] - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно та правовстановлюючий документ на цю ж земельну ділянку [PERSON] - Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19 липня 2014 року. При визнанні недійним правочину від 19 липня 2014 року суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Згідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності. В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання недійсними Свідоцтва про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 липня 2014 року, а тому підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку за відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Суд не знаходить підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, як того вимагають відповідачі [PERSON] та [PERSON], виходячи з наступних обставин. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Судом встановлено, що позивачка про приватизацію відповідачем [PERSON] земельної ділянки дізналася в серпні 2017 року після звернення з відповідною заявою в Чортківську міську раду, а тому саме з серпня 2017 року починається перебіг строку позовної давності в спірних правовідносинах і з цього часу в позивачки виникло право на позов. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, які позивачка понесла при зверненні з позовом до суду, слід покласти на відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved