Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, оскільки остання у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійнювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 відж 27.10.2015 року зареєстрованого в реєстрі фінансових установ за №16103225). 14.01.2016 року між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 2 000, 00 гривень шляхом зарахування вказаної суми коштів на картковий рахунок. Відповідач зобов'язувалась повернути позику та сплатити відсотки за користування позикою (п. 1.1 укладеного між сторонами договору). Пінктом 1.3. вказаного договору позики встановлено, що позика надається строком на 25 днів. Згідно п 1.5. договору нарахування відсотків за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: - 1,5 відсотка від суми позики, але не менше ніж 50 гривень за перший день користування позикою; - 1,5 відсотка від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2. договору; - 3 відсотка від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п 1.2. договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманої позики, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.12.2018 року склала 65 920, 00 гривень. За розрахунком, наданим банком, така заборгованість складається з: 2 000, 00 гривень - заборгованість за основною сумою позики; 63 920, 00 гривень - заборгованість за відсотками за користування позикою. Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відзиву на позов не подала, свого ставлення до позовної заяви не висловила. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов договору позики та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час договір позики є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань у причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 762,00 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved