Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

01.06.2018 року позивачка звернулась з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб. 04.06.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито, призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 14.06.2018 року. 14.06.2018 року підготовче судове засідання у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 19.07.2018 року. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 24.10.1975 року було укладено шлюб в якому у них народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми. Більше 30 років вона не підтримує жодних подружніх відносин з відповідачем. Враховуючи те, що подальше спільне життя як подружжя є неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить розірвати даний шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі покликаючись на викладені в позовні заяві обставини, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, також просить розірвати шлюб, оскільки дійсно не проживає з позивачкою більше 30 років. Заперечив щодо покладення на нього судових витрат, оскільки є пенсіонером та потребує коштів на лікування.. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 24.10.1975 року у виконкомі Стебницької селищної ради Львівської області, актовий запис №89, що стверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.10.1975. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом тривалий час ( більше 30 років), їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved