Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.03.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11309822000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 70600,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 05.03.2029 року та з оплатою 11,90 % річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору, Позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Однак, позичальник умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь Банку не повернув. В забезпечення усіх грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11309822000 від 04.03.2008 року між Акціонерним інноваційним комерційним банком "УкрСиббанк", яке в свою чергу, змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі за текстом відповідно Відповідачі), 04.03.2008 року було укладено Іпотечний договір № б/н, предметом якого є: - квартира: загальною площею: 41,1 кв. м.; житловою площею 17,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. 04.03.2008 року за реєстровим № 571, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 04 березня 2008 року № 2734597. Сторони за умовами Іпотечного договору дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 356787,00 грн. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 26.06.2013 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 107472,31 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 859026,18 грн.з яких: · 69843,43 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 558258,54 грн. - заборгованість за кредитом; -37628,88 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 300767,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач також посилається на те, що на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Таким чином у ПАТ «Дельта банк» існують всі підстави для стягнення заборгованості. На підставі ст. 11, ч. 1 та 3 ст. 33, 41 Закону України „Про іпотеку» позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11309822000 від 04.03.2008 року в розмірі 107472,31 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 859026,18 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON]: квартиру, загальною площею: 41,1 кв. м.; житловою площею 17,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В процесі розгляду справи представник позивач підтримав позовні вимог у повному обсязі. В останнє судове засідання не зявився, проте згідно поданої заяви просив розглянути справу у його відсутність. Представниця відповідачки позовні вимоги не визнала, оскільки банк «Укрсиббанк» не повідомляв відповідачку про перехід прав та обовязків до ПАТ «Дельта-Банк», а також до неї не надходили відповідні претензії від позивача. В останнє судове засіданні представник відповідача не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 04.03.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11309822000, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 70600,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 05.03.2029 року та з оплатою 11,90 % річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору, Позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. (а.с. 7-26) В забезпечення усіх грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11309822000 від 04.03.2008 року між Акціонерним інноваційним комерційним банком "УкрСиббанк ", яке в свою чергу змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі за текстом відповідно Відповідачі), 04.03.2008 року було укладено Іпотечний договір № б/н, предметом якого є: - квартира: загальною площею: 41,1 кв. м.; житловою площею 17,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить заставодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є. 04.03.2008 року за реєстровим № 571, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 04 березня 2008 року № 2734597. (а.с. 27-31) Сторони за умовами Іпотечного договору дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 356787,00 грн. Однак, позичальник умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь Банку не повернув. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 26.06.2013 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 107472,31 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 859026,18 грн. з яких: · 69843,43 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 558258,54 грн. - заборгованість за кредитом; · 37628,88 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 300767,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. (а.с. 32) 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. (а.с. 42-46) На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Судом також встановлено, що 21.10.2013р. представником ПАТ «Дельта-Банк» було надіслано на адресу відповідачки [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також повідомлення про перехід прав та обовязків за договором іпотеки до ПАТ «Дельт-Банк», що підтверджується реєстром рекомендованих повідомлень (а.с. 37-40) Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, суд вважає, що твердження представника відповідача, що відповідачці не було направлено повідомлення про перехід прав та обовязків за договором іпотеки до ПАТ «Дельт-Банк» не відповідає дійсності. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідачка порушили умови договору, то позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» N 898-ІУ іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Згідно зі ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачається право іпотекодержателя в незалежності від повідомлення іпотекодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедуру продаж) , встановленої статтею 38 цього Закону. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11309822000 від 04.03.2008 року в розмірі 107472,31 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 859026,18 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON], а саме, на квартиру, загальною площею: 41,1 кв. м.; житловою площею 17,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В той же час,відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який опубліковано 07.06.2014р., протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., яка перебуває в іпотеці у ПАТ «Дельта-Банк», згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011р.. (а.с. 103-105), інших обєктів нерухомого майна за відповідачкою не зареєстровані. Згідно умов договору відповідачці було надано кредит у розмірі 70600,00 дол. США, у звязку з чим, на відповідачку розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України. В Постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту і звернення стягнення на предмет іпотеки\~за заявою публічного акціонерного товариства УкрСиббанк про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року зазначено, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений Законом України Про мораторій» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Частиною 2 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином, що рішення суду підлягає виконанню після зупинення дії Закону України «Про мораторій на \~\~стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII. На підставі викладеного,

Outcome: approved