Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ (далі також відповідач), в якому в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.12.2010 року та 18.05.2011 року здійснила авансування витрат для проведення виконавчих дій щодо демонтажу самовільної добудови у розмірі 24089,00 грн., однак постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року обґрунтованими визнано витрати понесені по виконавчому провадженню на загальну сумі 7164,11 грн. Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ не повернені позивачу переплачена сума авансового внеску у розмірі 17013 грн.54 коп., у зв'язку чим позивач просила стягнути з відповідача вказані кошти. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 09 квітня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.07.2014 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09.04.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 02.12.2014 року до початку розгляду справи по суті позивач подала заяву про збільшення позовних вимог (а.с.172-173) та посилаючись на положення ст.ст.610, 612, 625 Цивільного Кодексу України просила стягнути з Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ три відсотки річних у розмірі 836,23 грн. та інфляційні нарахування 2753,42 грн., а всього на суму 3589, 65 грн. Під час розгляду справи судом було залучено в якості співвідповідача Головне управління юстиції у Житомирській області. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у ньому підстав. Представник відповідача Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав письмові заперечення (а.с.47-49,78-80,161-162), в яких зазначив, що авансування витрат здійснено позивачем добровільно і кошти сплачені на депозитний рахунок відділу, як авансові внески не належать відділу та були перераховані на спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Державного казначейства на ім'я Головного управління юстиції у Житомирській області, як розпорядника коштів, а тому відділ є неналежним відповідачем. Просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ за безпідставністю. Представник Головного управління юстиції у Житомирській області позов не визнала та на підтвердження доводів проти нього подала письмові заперечення (а.с.176-179), в яких зазначено, що [PERSON] було надано згоду на здійснення авансування витрат для проведення виконавчих дій, у зв'язку з чим стягував, за погодженням з державним виконавцем, внесла на відповідний рахунок органу ДВС певну грошову суму для здійснення необхідних витрат. Після винесення постанови про залучення суб'єкта господарювання ПП «Проффасадбуд» для участі у виконавчому провадженні, між Головним управлінням юстиції у Житомирській області та ПП "Проффасадбуд" укладено договір від 26.04.2011 року, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати демонтаж самовільно збудованої прибудови до житлового [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Згодом ПП «Проффасадбуд» надало до відділу ДВС зведений кошторисний розрахунок по демонтажу прибудови, згідно якого вартість робіт складає 24089 грн. Вказану суму згідно платіжної вимоги №23 Головне управління юстиції перерахувало на рахунок ПП «Проффасадбуд». Враховуючи вказані обставини, між [PERSON] та Головним управлінням юстиції відсутні матеріально-правові відносини. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову заперечував та подав письмові пояснення (а.с.41-43). Представник ПП «Проффасадбуд» в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності та письмовий відзив на позовну заяву (а.с.105-106), в якому просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову, посилаючись на те, що остання не є стягувачем у виконавчому провадженні, у зв'язку з чим вона не мала права на авансування витрат по демонтажу прибудови, ПП «Проффасадбуд» залучалося в якості експерта - суб'єкта оціночної діяльності, прибудову не демонтувало, коштів на демонтаж не отримувало. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, третьої особи, дослідивши та оцінивши документи та матеріали наявні в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що 19 січня 2010 року постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ відкрито виконавче провадження № 167341058 з виконання виконавчого листа № 2-8/05, виданого 07 липня 2005 року Корольовським районним судом м. Житомира про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою будинковолодіння [ADDRESS], шляхом знесення самовільної будівлі (а.с.51). 22 березня 2010 року за заявою [PERSON] надано згоду на здійснення авансування витрат на проведення Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ виконавчих дій (а.с.9). Згідно копій квитанцій № 2137.48.2, № 2137.48.1 від 11 грудня 2010 року та № 2395.307.1 від 18 травня 2011 року, [PERSON] перерахувала на рахунок одержувача ГУДКУ у Житомирській області авансування витрат по виконавчому провадженню у розмірі 13150 грн., 1640 грн. та 9300 грн. (а.с.11). 26 квітня 2011 року постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про залучення суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 16734108, призначено експертом, суб'єктом оціночної діяльності ПП «Проффасадбуд» (а.с.54). Згідно копії договору № 1 від 26 травня 2011 року Головне управління юстиції у Житомирській області доручило, а ПП «Проффасадбуд» прийняло на себе зобов'язання виконати демонтаж самовільно збудованої прибудови до житлового будинку по вул. Леваневського у м. Житомирі, власником якого є [PERSON] (на час розгляду справи [PERSON]), з вартістю робіт у сумі 24089 грн. (а.с.55,56). Відповідно до копії платіжного доручення № 23 від 14 липня 2011 року Головне управління юстиції у Житомирській області перерахувало на рахунок одержувача ПП «Проффасадбуд» грошові кошти за договором № 1 від 26 травня 2011 року у сумі 24089 грн. (а.с.64). Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року за позовом [PERSON] до Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, за участю третіх осіб ПП "Проффасадбуд", [PERSON] про визнання дій неправомірними, визнання протиправними і скасування постанов (а.с.12-18), а тому не потребують доказуванню відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України. Даною постановою, з урахуванням ухвали того ж суду від 17 грудня 2012 року про виправлення описки, залишеними без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2013 року, визнано дії Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ неправомірними і частково скасовано акт державного виконавця про витрати на проведення виконавчих дій від 07 вересня 2011 року та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 07 вересня 2011 року по виконавчому провадженню № 16734108 у сумі 17 013 грн. 54 коп. (а.с.12-22). Відповідно до ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, з авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій. Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону після завершення виконавчого провадження авансовий внесок повністю повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом. Так, згідно оглянутих в судовому засіданні оригіналів квитанцій № 2137.48.2, № 2137.48.1 від 11 грудня 2010 року та № 2395.307.1 від 18 травня 2011 року та, позивачем перераховано на рахунок ГУДКУ у Житомирській області 13150 грн., 1640 грн. та 9300 грн. із зазначенням призначення платежу: авансування витрат по виконавчому провадженню, індекс державного виконавця 22. Вказана банківська операція здійснена на підставі п.4.18.4 розділу 4 «Інструкції про проведення виконавчих дій», за якою кошти для проведення витрат за рахунок авансових внесків з депозитного рахунку згідно з письмовим розпорядженням державного виконавця перераховуються на спеціальний реєстраційний рахунок для обліку коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень, відкриті на ім'я Міністерства юстиції України, регіональних управлінь юстиції в органах державного казначейства, тобто на рахунок Головного управління юстиції у Житомирській області. Таким чином, оскільки виконавче провадження №167341058 з виконання виконавчого листа № 2-8/05, виданого 07.07.2005 року Корольовським районним судом м. Житомира завершено, у Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції відсутні відкриті рахунки на його ім'я, окрім депозитного, та враховуючи те, що за постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року з боржника на користь [PERSON] не підлягають стягненню витрати на проведення виконавчих дій в сумі 17 013,54 грн., авансовий внесок в розмірі 17 013,54 грн. має бути повернуто стягувачу шляхом стягнення зазначених коштів з Головного управління юстиції у Житомирській області, як такого, що отримав спірні кошти. Суд не приймає до уваги доводи третіх осіб про те, що [PERSON] не є стягувачем у виконавчому провадженні №16734108 по справі №2-8/05, у зв'язку з чим вона не мала права на авансування витрат по демонтажу самовільної прибудови, оскільки оформлення виконавчого листа, виписаного Корольовським районним судом м.Житомира по справі №2-8/05 та постанова Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 19.01.2010 року, в яких [PERSON] зазначена стягувачем не оскаржувалися і на день ухвалення рішення є чинними (а.с.50,51). Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних та трьох відсотків річних на суму 3589, 65 грн., то такі вимоги є безпідставними з огляду на те, що правовідносини, які виникли між сторонами не є зобов'язальними, а тому ст. 625 ЦК України не може застосовуватись. Даний правовий висновок викладено Верховним Судом України 01.07.2014 року за результатами аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві.

Outcome: partial