Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулась з позовом [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], є співвласником ( 19 / 24 частини ) квартири [ADDRESS] 5 / 24 частин вищезазначеної квартири належить на праві спільної часткової власності відповідачці, [PERSON]. З початку 2011 року відповідачка стала провокувати сварки зі [PERSON] та стала створювати перешкоди в користуванні та володінні належними мені 19 / 24 частинами вищезазначеної квартири, а з вересня 2012 року взагалі перестала її допускати у вищезазначену квартиру та позбавила її можливості володіти та користуватися моєю власністю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представники позивачки [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 22.05. 2012 року ( а.с.20) та [PERSON], який діє на підставі довіреності НАА 006294 від 09.07. 2014 року 9 а.с.21) позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зазначивши, що відповідач у справі [PERSON] використовує дану квартиру для сдачі в оренду квартирантам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності належним чином повідомленого відповідача у порядку ст. 224 ЦПК України. Разом з тим, відповідачу у встановленому порядку направлялись судові повістки про виклик в судове засідання за місцем його реєстрації та проживання, через ЖЕК, однак всі вони повернулись за терміном зберігання. За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також, відповідно до ч.2 п.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстроваеною у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином ( ч.3 п. 5 ст. 74 ЦПК України). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представників, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1 ) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2 ) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо ), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3 ) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4 ) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5 ) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати; 7 ) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8 ) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Як становлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] є співвласником ( 19/24 частини) квартири [ADDRESS], а 5/24 частин спірної квартири належить на праві спільної часткової власності відповідачці [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.05. 2009 року на 5/24 частини квартири ( а.с. 9) та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02. 2012 року на 7/12 частини квартири ( а.с.10), витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі ( а.с.11) та про державну реєстрацію прав від 27.02. 2012 року ( а.с.12). Із рішення Дарницького районного суду м. Києві від 11.11. 2014 року ( а.с. 38 -39) вбачається, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні власністю позивачки. З грудня 2012 року відповідачка не допускає позивачку до житла та змінила замки на вхідних дверях, а тому остання була вселена в квартиру в квартиру [ADDRESS] та зобов"язано відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою . Твердження позивачки та її представників на той факт, що відповідачка незаконно володіючи її власністю отримує прибутки, а отже за період не проживання у спірній квартирі з вересня 2012 року по теперішній час могла отримати доходи від володіння своїм майном в розмірі 83 125 гривень із розрахунку ( 3 325 гривень х 25 місяців) = 83 125 гривень, не заслуговують на увагу та не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки спростовуються добутими доказами в ході судового засідання. Так, допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є поштаркою, та раз в місяць приносила матері [PERSON] пенсію, та часто там бачила позивачку. Чи проживають у спірній квартирі квартиранти вона не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2012 року, оскільки відповідач [PERSON] її туди не допускає, щодо укладання відповідачем договору оренди з квартирантами їй не відомо. На даний час відповідачка проживає зі своєю сім"єю та співмешканцем. Свідок [PERSON] пояснив що є сином позивачки, та відомо той факт що у спірній квартирі проживають квартиранти, однак чи укладався договір оренди йому не відомо. У відповідності до ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ч.1 ст. 390 ЦК України, власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно ( недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Однак, позивачкою [PERSON] не надано суду жодних доказів того, що відповідачка [PERSON] здає спірну квартиру [ADDRESS] в оренду та має від цього прибуток. Про те, відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України відшкодування упущеної вигоди (неодержаних доходів) може мати місце лише у договірних зобов'язаннях, тоді як між позивачкою та відповідачкою такого зобов'язання немає. Отже, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed