Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

01.08.2018 року відкрите провадження у справі за позовом [PERSON], в якому вона просила: припинити обтяження - заборону на відчуження нерухомого майна, номер запису про обтяження 9940130, власник [PERSON], який був накладений відповідно до постанови АК № 623035 від 16.06.2010 року виданої міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на виконанні в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби у Київській області перебував виконавчий лист про стягнення з її чоловіка 3 809,89 грн. В ході проведення виконавчих дій на майно боржника накладений арешт. Її чоловік погасив заборгованість за виконавчим листом та 23.10.2017 року помер. Після нього, залишилась спадщина до складу якої увійшла 1/4 частка квартири. Вона звернулась до органів нотаріату з метою оформлення прав на спадкове майно, однак нотаріус їй відмовив у звязку із наявністю чинних обтяжень на квартиру. В позасудовому порядку припинити обтяження вона не може, через відмову органів виконавчої служби. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. 21.11.2018 року в звязку із визнанням відповідачем позову, суд проводив розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Із пояснень позивача, представника відповідача, письмових доказів, що містяться в матеріалах справи суд встановив, що згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2018 року № 1453/02-31 (а.с. 4) [PERSON] відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті її чоловіка [PERSON], оскільки був виявлений арешт на належну померлому 1/4 частку квартири № 164, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 118, м. Біла Церква. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 124047706 від 16.05.2018 року, арешт на частку квартири накладений за постановою про арешт майна боржника\~ та оголошення заборони на його відчуження серії АК № 623035 від 16.06.2010 року виданою міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Згідно довідки Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 48732 від 15.06.2018 року вбачається, що провадження, які перебували у відділі відносно [PERSON] закінчені в 2010 році на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а матеріали справи передані в архів та знищені. В звязку із чим, відділ не має можливості зняти арешт з майна. Відповідно до довідки комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа»\~ № 206 від 21.06.2018 року заборгованість у [PERSON] перед підприємством відсутня. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Відповідно до ч. 4-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, оскільки позивач не має можливості припинити обтяження в позасудовому порядку, виконавче провадження в межах якого накладений арешт закінчене та знищене, в звязку із чим позивач позбавлений можливості оформити спадщину, суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved