Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

02.02.2016 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про поділ домоволодіння в м.Бориспіль по вул.Червоноармійській, 40, а саме просить: - поділити між ним та відповідачкою зазначене домоволодіння; - виділити та передати позивачу в особисту приватну власність ? частину домоволодіння, а саме: житлові кімнати 2-2, 2-3, кухня 2-1, веранда 2-1, кладова 2-ІІ та надвірні будівлі і споруди: навіс «Е», сарай «Д», гараж «Ж», вбиральня «Л», навіс «М», а також самочинно збудовані прибудови за номерами 2-5, 2-ІІ, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10, а всього виділити та передати в особисту приватну власність частку зазначеного домоволодіння у розмірі 54,7%; - в спільному користуванні залишити надвірні будівлі та споруди: огорожа №1,2,3,6. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 серпня 2008 між ним та [PERSON] був укладений договір дарування житлового будинку, згідно з яким [PERSON] подарувала позивачу 1/4 частку житлового будинку №40 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в м. Борисполі по вул. Червоноармійська. 24 жовтня 2008 року між позивачем та співвласником будинку відповідачкою [PERSON], якій належить ? частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, був укладений договір конкретного користування житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. У відповідності до вказаного договору відповідачу [PERSON] перейшла у користування частина житлового будинку, що складається із зазначених в плані житлових кімнат за номерами 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, коридор 1-8, веранди 1-1, кухні 1-2, санвузла 1-3 та надвірні будівлі і споруди: льох «В», сарай «Б», вбиральня «Г», а позивачу перейшла у користування частина житлового будинку, що складається із зазначених в плані житлових кімнат 2-2, 2-3, кухні 2-1, веранди 2-І, кладової 2-ІІ та надвірні будівлі і споруди: навіс «Е», сарай «Д», гараж «Ж», вбиральня «Л», навіс «М»; в спільному користуванні залишилися надвірні будівлі та споруди : огорожа 1,2,3,6. Як зазначено позивачем, у 2009 році ним були самочинно здійснені прибудови за номерами 2-5, 2-ІІ, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10, інвентаризаційна вартість його частини будинку разом із добудовами складає 430116 гривень. 05 серпня 2015 року зазначені прибудови були прийняті у експлуатацію і був виданий технічний паспорт. Після проведеної технічної інвентаризації будинку частка його домоволодіння складає 54,7%, частка відповідачки -45,3%. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 29.12.2015. було частково задоволено його позов та визнано за позивачем право власності на самочинно збудовані прибудови за номерами 2-5, 2-ІІ, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 за вищевказаною адресою. Позивач стверджує, що постільки спірний будинок є спільною частковою власністю позивача і відповідача, він не може самостійно і в повному обємі володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому часткою домоволодіння, а добровільно поділити частки відповідачка не бажає, тому він змушений звернутись до суду. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив слухати справу за його відсутності, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України у звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача та її представника суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти якого представник позивача не заперечує. Дослідивши подану заяву, письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є співвласниками домоволодіння, що розташоване по вул.Червоноармійській в м.Борисполі Київської області. Встановлено, що позивачу [PERSON]В на праві власності належить ? частина житлового будинку №40 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в м. Борисполі по вул. Червоноармійська Київської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 05 серпня 2008 року, укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON], посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області, реєстровий № 5399 (а.с.9). Право власності позивача зареєстровано КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» 17.10.2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20612502 від 17.10.2008 (а.с.10). Власником інших ? частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд спірного домоволодіння є відповідач [PERSON], що належать відповідачу на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області 10.02.2006 року, за реєстровим №231 та зареєстрованого КП «Бориспільське БТІ» Київської області 17.10.2008 року за реєстраційним №12608010, що вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору конкретного користування житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд від 24 жовтня 2008 року (а.с.11) Так, за змістом вказаного Договору конкретного користування житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області 24 жовтня 2008 року за реєстровим №7020, за взаємною згодою встановлено наступний порядок користування вказаним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами: в користування відповідачу [PERSON] переходить частина житлового будинку, що складається із зазначених в плані житлових кімнат за номерами 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, коридор 1-8, веранди 1-1, кухні 1-2, санвузла 1-3 та надвірні будівлі і споруди: льох «В», сарай «Б», вбиральня «Г», а позивачу [PERSON] у користування переходить частина житлового будинку, що складається із зазначених в плані житлових кімнат 2-2, 2-3, кухні 2-1, веранди 2-І, кладової 2-ІІ та надвірні будівлі і споруди: навіс «Е», сарай «Д», гараж «Ж», вбиральня «Л», навіс «М»; в спільному користуванні залишилися надвірні будівлі та споруди : огорожа 1,2,3,6 (а.с.11). За змістом п.13 Договору, цей договір є невідємною частиною правовстановлюючого документа. З досліджених в судовому засіданні технічного паспорта на присадибний (індивідуальний) житловий будинок №40 по вул.Червоноармійській в в м.Борисполі, виготовлений станом на 16 липня 2008 року КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» (а.с.54-59) та технічного паспорта на житловий будинок №40, виготовленого 05 серпня 2015 року ФОП [PERSON], який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних зі створенням обєктів архітектури, за категорією інженер з інвентаризації нерухомого майна серії АЕ №003611(а.с.16-32), встановлено, що внаслідок здійснених позивачем перебудов змінився перелік і площа приміщень по квартирі 2, яка за домовленістю виділена йому в користування а також обсяг надвірних будівель, та фактично в користуванні та володінні позивача знаходиться частина будинку яка становить 54,7% від визначеної квадратури будинку, а саме: житлові кімнати 2-3, 2-4 (стара нумерація 2008 року житлові кімнати 2-2, 2-3) санвузол 2-1, коридор 2-2, веранда 2-І (стара нумерація 2008 року кухня 2-1, веранда 2-І, кладова 2-ІІ), та надвірні будівлі і споруди: гараж «Ж», вбиральня «Л», а також самочинно збудовані прибудови за номерами: кухня 2-5, коридор 2-6, коридор 2-7, санвузол 2-8, тамбур 2-ІІ,житлові кімнати 2-9 та 2-10, та надвірна споруда -навіс «Н». Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року було часткового задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та визнано за позивачем право власності на самочинно збудовані ним прибудови з номерами 2-5, 2-ІІ, 2-6, 2-7, 2-8, 2-10 за адресою Київська область, м.Бориспіль , вул.Червоноармійська, 40 (а.с.1-15). Рішення суду набрало законної сили 29.12.2015 року. Також встановлено, що станом на 05 серпня 2015 року, на момент складання технічного паспорта, частина надвірних будівель, які згідно з Договором конкретного користування житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд від 24 жовтня 2008 року були залишені в користування позивача відсутня, а саме: навіс «Е», сарай «Д», навіс «М», - та у 2009 році самочинно побудовано навіс «Н» (альтанка). Відповідно до ч.1 ст.349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. За змістом ч.2 вказаної статті, у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд, відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України, може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідних вимог щодо визнання за ним права на самочинно зведений у 2009 році навіс «Н» (альтанка) позивачем заявлено не було. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом ч.3 вказаної статті, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з даними паспорта та за змістом поданих до суду заяв позивача встановлено, що він зареєстрований та проживає у спірному домоволодінні №40 по вул.Червоноармійській в м.Борисполі (а.с.3, 6-7, 53). Відповідач [PERSON] згідно з даними адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області з 13.12.2005 року зареєстрована за іншою адресою: м.Бориспіль, вул.Червоноармійська, 48, що також підтверджується змістом укладеного сторонами Договору конкретного користування житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд від 24 жовтня 2008 року (а.с.11), проте за вказаною адресою не проживає, про що свідчать, направлені в адресу відповідача рекомендовані листи, що повернулись до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.38,47,51) . Враховуючи, що позивач [PERSON] позбавлений можливості врегулювати свій спір з відповідачем, яка відсутня за зареєстрованим місцем проживання, внаслідок чого з метою захисту своїх порушених та невизнаних прав співвласника щодо виділу належної йому частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, в тому числі з урахуванням здійсненого ним самочинного будівництва звернувся з даним позовом до суду, та, даючи оцінку усім дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог. Так, зазначений позивачем варіант поділу житлового будинку та надвірних споруд домоволодіння №40 по вул.Червоноармійська в м.Бориспіль є можливим, оскільки відповідає фактичному порядку користування житловим будинком на надвірними будівлями і спорудами, що склався між співвласниками на підставі укладеного ними Договору конкретного користування житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд від 24 жовтня 2008 року, та відповідає належній позивачу ? частині домоволодіння, яка збільшилась у звязку зі здійсненими позивачем прибудовами, право власності на які визнано за позивачем вищевказаним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року. Будь-яких заперечень щодо технічної можливості поділу будинку та надвірних будівель і споруд, а також щодо невідповідності визначеної позивачем частки у спільному нерухомому майні, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Проте, враховуючи, що на момент розгляду справи в суді зазначені позивачем надвірні будівлі навіс «Е», сарай «Д», навіс «М» при технічній інвентаризації 05.08.2015 року за вказаною адресою по вул.Червоноармійській, 40 в м.Борисполі не виявлено, що підтверджується долученим до матеріалів справи технічним паспортом на житловий будинок (а.с.16-32), право власності на них у звязку зі знищенням вказаного нерухомого майна підлягає припиненню в порядку, визначеному чинним законодавством, а отже виділити їх та передати в особисту приватну власність позивача у суду підстави відсутні. В звязку з цим в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Щодо зазначеної позивачем огорожі №1,2,3,6, вона відповідно до заявлених позовних вимог, у звязку з неможливістю її поділу, підлягає залишенню у спільному користуванні. Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 2156 гривень (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial