Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У березні 2020 року до Славутицького міського суду Київської області надійшов позов [PERSON] до Славутицької міської ради Київської області, треті особи: Відділ охорони здоров`я Славутицької міської ради Київської області, Комунальне некомерційне підприємство «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів. На підставі розпорядження голови Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О. цивільну справу [PERSON] направлено за підсудністю на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 86-87). Стислий виклад обставин та позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 1991 року обіймав посаду керівника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства |охорони здоров`я». Його посадові обов`язки, трудові права та гарантії закріплені контрактом № 876, укладеним 24.10.2016 року між ним та Міністерством охорони здоров`я України, термін дії якого закінчується 25.10.2019 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 196-р від 28.03.2018 року «Про передачу цілісного майнового комплексу державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» у власність територіальної громади м. Славутича», заклад був переданий до комунальної власності міської громади. 27.07.2018 року Славутицькою міською радою Київської області прийнято рішення № 1121-46-VІІ «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Славутича цілісного майнового комплексу державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України». Після зміни підпорядкування закладу позивач продовжував працювати на займаній посаді начальника закладу, та отримувати заробітну плату включно по листопад 2018 року. Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 03.10.2018 року № 1184-48-VII припинено діяльність ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області відповідно до ст. ст. 104, 106-108 ЦК України. У жовтні та грудні 2018 року Славутицьким міським головою направлено на адресу позивача листи про звільнення [PERSON] з посади начальника ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» з 16.11.2018 року та з 10.12.2018 року відповідно, а також запропоновано посаду лікаря-терапевта у комунальному некомерційному підприємстві «Славутицька міська лікарня». Будь-якої згоди на переведення у новостворену лікарню на посаду лікаря-терапевта позивач не надавав. Наказ про звільнення позивача з роботи, трудова книжка позивачеві не видавались і розрахунок при звільнення не проводився, також, позивача не призначено на жодну з посад у КНП «Славутицька міська лікарня». Листом Славутицького міського голови від 29.01.2019 року № 05-02/59 позивачеві запропоновано звернутись до МОЗ України з приводу подальшої дії його контракту. При цьому, у трудовий контракт жодні зміни не вносилися, питання щодо його дострокового розірвання органом управління майном не ставилося, останній був чинним до дати його закінчення, тобто до 25 жовтня 2019 року. Однак, будь-якого наказу про звільнення позивача унаслідок закінчення терміну дії контракту, останній не отримував, як і не отримував ні трудової книжки, ні розрахунку за час роботи. З огляду на викладені обставини, позивач просить: зобов`язати Славутицьку міську раду Київської області звільнити його із посади начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я» у зв`язку із закінченням строку дії контракту №876 від 24 жовтня з 26 жовтня 2019 року та провести розрахунок при звільненні відповідно до вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України; стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 26 жовтня 2019 рік по день видачі трудової книжки. Також, протиправні дії та бездіяльність відповідача призвели до того, що позивач не отримував заробітну плату із 20 грудня 2018 року по 25 жовтня 2019 рік, хоча трудовий контракт був чинним та жодні зміни до нього не вносилися. Тому, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі недоотриманої заробітної плати, що становить 204 444,60 грн. Крім цього, у зв`язку із протиправними діями та бездіяльністю відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зав`язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір даної шкоди [PERSON] оцінює у 150 000 грн., які також просить стягнути із відповідача на свою користь. Позиція відповідачів щодо заявлених позовних вимог. 17 квітня 2020 року від Славутицької міської ради Київської області надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що для прийняття рішення про звільнення позивача у відповідача не було достатніх підстав, оскільки оригінал контракту, який укладений 24 жовтня 2016 року між [PERSON] та Міністерством охорони здоров`я України, до відповідача не передано, до самого контракту не укладено додаткової угоди про зміну сторони контракту - роботодавця, не передано трудової книжки позивача. За таких обставин, відповідач вважає, що питання про звільнення позивача із займаної посади належить до компетенції Міністерства охорони здоров`я України. Вважає, що у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Славутицької міської ради Київської області, слід відмовити. Відповідь позивача на відзив. 05 травня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача, де позивач вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відзиву. Зокрема, помилковим є твердження відповідача, що питання про звільнення позивача із займаної посади належить до компетенції Міністерства охорони здоров`я України, оскільки контракт укладено із органом управління майном, яким наразі є відповідач, а не безпосередньо із Міністерством як роботодавцем. Крім того, чинним трудовим законодавством не передбачено обов`язку переукладення або розірвання трудового договору з підстав зміни власника установи (органу управління майном). Після зміни органу управління майном, яке відбулося відповідно до рішення Славутицької міської ради від 27.07.2018 року № 1121-46-VII, позивач і надалі працював на займаній посаді та за кошти органу управління майном йому продовжували виплачувати заробітну плату, відповідно до умов контракту. З даного слідує, що відповідач фактично визнав чинність контракту, жодних намірів щодо його зміни чи переукладань не вживав. Безпідставними є посилання відповідача про відсутність у нього оригіналу контракту, оскільки маючи копію такого контракту, відповідач не вчиняв жодних дій щодо його витребування у МОЗ України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 92-93 у І-му томі). Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача Славутицької міської ради Київської області про закриття провадження у справі (а.с. 237-239 у І-му томі). Ухвалою суду від 13 липня 2020 року залучено до участі у справ в якості третьої особи Міністерство охорони здоров`я України (а.с. 240-242 у І-му томі). Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року залишено без задоволення клопотання Славутицької міської ради Київської області про витребування доказів (а.с. 55 у ІІ-му томі). 18 грудня 2020 року змінено назву відповідача із «Славутицька міська рада Київської області» на «Славутицька міська рада Вишгородського району Київської області». Представник позивача - адвокат Балика М.А. у судовому засіданні доводи позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив про задоволення позовних вимог. Представник відповідача Шейко Ю.М. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Додатково пояснив, що на даний час органом управління Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради є Відділ охорони здоров`я Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, а не Славутицька міська рада, яка не має ніяких повноважень щодо звільнення працівників вказаного комунального підприємства. Крім того, позивач взагалі не звертався із проханням про звільнення із займаної посади. Представники третіх осіб Відділу охорони здоров`я Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради та Міністерства охорони здоров`я України у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Установлено, що 24 жовтня 2016 року між Міністерством охорони здоров`я України, як органом управління майном, в особі в.о. Міністра охорони здоров`я України Уляни Супрун, та [PERSON] укладено Контракт № 876, відповідно до якого [PERSON] призначений на посаду начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України», строк дії якого становить з 25 жовтня 2016 року по 25 жовтня 2019 року( а.с. 15-18 у І-му томі). Наказом в.о. Міністра охорони здоров`я від 24 жовтня 2016 року № 111-о у зв`язку із закінченням терміну дії контракту між Міністерством охорони здоров`я України та [PERSON] від 15.10.2013 року № 732 продовжено дію трудового договору з [PERSON] на посаді начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» на умовах нового контракту ( а.с. у І-му томі). Матеріалами справи установлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року № 196-р «Про передачу цілісного майнового комплексу державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» у власність територіальної громади м. Славутича» передано цілісний майновий комплекс Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України», що розміщений на земельних ділянках площею 8,5604 та 1,3454 гектара (кадастрові номери 3211500000:00:016:0004 і 3211500000:00:001:0005), у власність територіальної громади м. Славутича (Київська область). Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 27.07.2018 року № 1121-46-VII «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Славутича цілісного майнового комплексу державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №5 Міністерства охорони здоров`я України» прийнято у комунальну власність територіальної громади м. Славутича цілісний майновий комплекс Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України», відповідно до акту приймання-передачі та затверджено статут Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» в новій редакції, відповідно до якого уповноваженим органом управління закладу є Славутицька міська рада Київської області (а.с. 20-21). Згідно рішення Славутицької міської ради Київської області від 10.09.2018 року № 1147-47-VII «Про реорганізацію Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради» припинено діяльність Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради та встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради є правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованого шляхом приєднання Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України» (а.с. 45-46 у І-му томі). 13 вересня 2018 року на адресу [PERSON] направлено повідомлення № 01-16/1865, яке підписане міським горловою Славутицької міської ради Київської області, та в якому [PERSON] попереджено про звільнення із займаної посади з 16.11.2018 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. Також, у вказаному повідомленні позивачу запропоновано перевестися на вакантну посаду лікаря терапевта цього підприємства (а.с. 12 у І-му томі). Згідно повідомлення міського голови від 05 жовтня 2018 року № 01-16/2017, адресованого начальнику ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» [PERSON] , останнього попереджено про наступне звільнення з посади 10.12.2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, а також відповідно до штатного розпису Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області, запропоновано переведення на вакантну посаду лікаря терапевта цього підприємства (а.с. 13 у І-му томі). Матеріалами справи установлено, що 19 листопада 2018 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області прийнято рішення № 694 «Про створення конкурсної комісії для проведення конкурсу на зайняття посади керівника КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області. Згідно повідомлення міського голови № 05-03/2370 від 26.11.2018 року, адресованого начальнику ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» [PERSON] , останнього повідомлено про звільнення з посади 10.12.2018 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано переведення на вакантну посаду лікаря-терапевта КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області. Крім того, запропоновано взяти участь у конкурсі на посаду головного лікаря підприємства, відповідно до чинного законодавства (а.с. 14 у І-му томі). 15 листопада 2018 року виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області було прийнято рішення № 677 про проведення конкурсу на зайняття посади головного лікаря КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області та створення конкурсної комісії. 11 грудня 2018 року між начальником відділу охорони здоров`я Славутицької міської ради Київської області [PERSON] та [PERSON] укладено контракт про призначення останнього на посаду головного лікаря КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області, який 11.12.2018 року погоджено Славутицьким міським головою. Відповідно до наказу відділу охорони здоров`я Славутицької міської ради Київської області від 11.12.2018 року № 03-01/8, [PERSON] призначено за контрактом на посаду головного лікаря КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області. 21 січня 2019 року позивачем направлено лист, адресований головному лікарю КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області [PERSON] та міському голові Фомічеву Ю.К. , в якому позивач просив роз`яснити чи перебуває він у трудових відносинах з КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області. Відповідно до листа Славутицького міського голови Фомічева Ю.К. від 29.01.2019 року № 05-02/59 позивачеві роз`яснено, що згідно ст. ст. 36, 40, 49-2 КЗпП України, ч. 1 ст. 104, ст. 105 ЦК України та рішення Славутицької міської ради Київської області від 03.10.2018 року № 1184-48-VII, працівники ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» зараховані до облікового складу працівників КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області із збереженням посади, умов та фонду оплати праці з 18.12.2018 року. Оригінал одного з примірників контракту начальника ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» [PERSON] від 24.10.2016 року № 876, термін дії якого до 25.10.2019 року, знаходиться у Міністерстві охорони здоров`я України. Для з`ясування подальшої дії контракту та його фінансового забезпечення запропоновано звернутися до Міністерства охорони здоров`я України (а.с. 71-72 у І-му томі). Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року позивач звертався до Славутицького міського суду Київської області із позовом до Славутицької міської ради Київської області, Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області, Відділу охорони здоров`я Славутицької міської ради Київської області, третя особа Міністерство охорони здоров`я України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Свою відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що у матеріалах справи відсутні накази про звільнення позивача із роботи та про його переведення на іншу посаду, а отже, обставин про незаконне звільнення чи незаконне переведення судом не встановлено, тому відсутні підстави для поновлення позивача на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області. Дане рішення набрало законної сили. (а.с. 217-232 у І-му томі). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідність до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Питання у сфері трудових відносин регулюється положеннями Кодексу законів про працю. Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як зазначено у частині 3 вказаної статті, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. За змістом статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 43 -1 і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу. Зокрема, у частині 1 статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами. Відповідно до частин 3, 4 статті 36 КЗУпП зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Статтею 38 КЗпП України визначено, що строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Як установлено вище, 24 жовтня 2016 року між [PERSON] та Міністерством охорони здоров`я України укладено контрактом № 876 про призначення позивача на посаду начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 Міністерства охорони здоров`я України». Строк дії контракту становить з 25 жовтня 2016 року по 25 жовтня 2019 року. При розгляді даної справи встановлено, що трудова книжка [PERSON] знаходиться в Комунальному некомерційному підприємстві «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області. Із копії трудової книжки видно, що останній запис зроблений 08.08.2011 року про зміну назви посади позивача - начальник Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №5 Міністерства охорони здоров`я. Записів про звільнення із займаної посади немає. Звертаючись із даним позовом, [PERSON] посилається на те, що термін дії контракту, який укладений 24 жовтня 2016 року між ним та Міністерством охорони здоров`я України, закінчився 25 жовтня 2019 року. При цьому, відповідачем не винесено наказ про звільнення позивача у зв`язку із закінченням терміну дії такого контракту. Існування трудових відносин між позивачем та Комунальним некомерційним підприємством «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Київської області також підтверджується рішенням Славутицького міського суду від 20 травня 2019 року. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що свої посадові обов`язки [PERSON] фактично виконував до березня 2019 року. Після цього, будь-які вимоги про дострокове розірвання трудового договору позивачем до відповідача не пред`являлися. Також не звертався позивач ні до відповідача, ні до підприємства із вимогами звільнити його у зв`язку із закінченням контракту. При цьому, суд звертає увагу на те, що звільнення працівника після закінчення строку трудового договору не є обов`язком роботодавця, а трудовий договір не припиняється, якщо трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Враховуючи положення пункту 2 частини 1 статті 36 КЗУпП та ті обставини, що позивач не ставив вимогу (до відповідача, підприємства чи органу управління підприємством) про припинення трудового договору, суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача, яке б підлягало захисту в судовому порядку. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Свої позовні вимоги [PERSON] пред`являє до Славутицької міської ради Київської області, посилаючись на те, що міська рада є уповноваженим органом управління Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня». Як установлено вище, рішенням від 27 липня 2018 року Славутицька міська рада Київської області прийняла у комунальну власність територіальної громади м. Славутича цілісний майновий комплекс державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 5 міністерства охорони здоров`я України», діяльність якого на підставі рішення Славутицької міської ради від 03 жовтня 2018 року припинено у зв`язку із реорганізацією шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради. Рішенням Славутицької міської ради Київської області від 07.12.2018 № 1239-51-VII затверджено статут Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня Славутицької міської ради» (а.с. 30-44 у І-му томі). Вказаний статут діяв на час дії контракту, укладеного 24 жовтня 2016 року між [PERSON] та Міністерством охорони здоров`я України. Так, згідно п. 7.1. вказаного Статуту управління підприємством здійснює Відділ охорони здоров`я Славутицької міської ради, який виконує функції органу управління господарською діяльністю в межах та обсягах, визначених Законом України «Про місцеві самоврядування в Україні». Пункт 7.2. Поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює керівник Підприємства - головний лікар, який призначається на посаду і звільняється з неї за рішенням міського голови відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством та відповідним рішенням Славутицької міської ради, та який відповідає кваліфікаційним вимогам МОЗ. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність головного лікаря, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом (п. 7.2. Статуту). Відповідно до п. 7.6. Статуту міський голова погоджує контракт з головним лікарем підприємства. Разом з тим, п. 7.7.4. Статуту визначає, що відділ охорони здоров`я укладає та розриває контракт з головним лікарем Підприємства та здійснює контроль його виконання. Як видно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Відділ охорони здоров`я Славутицької міської ради Київської області є окремою юридичною особою. Рішенням Славутицької міської ради від 09.07.2020 №1926-70-VII затверджено нову редакцію статуту Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня Славутицької міської ради» (а.с. 6-17 у ІІ-му томі), де у пункт 7.2. внесено зміни та визначено, що поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює керівник Підприємства - генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї у порядку, визначеному чинним законодавством України, та який відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Строк найму, права, обов`язки і відповідальність головного лікаря, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом (п. 7.2. Статуту). Пункти 7.1. та 7.7.4. Статуту залишились незмінними. Пункт 7.8.10 Статуту визначає, що Генеральний директор Підприємства приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками. Проаналізувавши зміст Статуту, який є чинним на час розгляду справи, стає зрозумілим, що повноваження, щодо укладення та розірвання контракту із генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Славутицька міська лікарня Славутицької міської ради» належать Відділу охорони здоров`я Славутицької міської ради, а прийняття та звільнення з роботи інших працівників підприємства є компетенцією генерального директора підприємства. При цьому, як на час закінчення контракту із позивачем ( 26 жовтня 2019 року) так і на даний час, до компетенції Славутицької міської ради Вишгородского району Київської не входить вирішення кадрових питань в Комунальному некомерційному підприємстві «Славутицька міська лікарня Славутицької міської ради», в тому числі, відповідач не має ніяких повноважень щодо звільнення працівників підприємства, виплати їм заробітної плати, виплати середнього заробітку за час розрахунку при звільненні та інших виплат. Тобто, навіть у випадку встановлення порушення трудових прав позивача, Славутицька міська рада Вишгородського району Київської області не є належним відповідачем у такій справі. Отже, враховуючи вищевикладені обставини та відсутність порушення прав позивача із боку відповідача щодо звільнення із займаної посади, суд вважає позовні вимоги безпідставними. Також, необґрунтованими і безпідставними є вимоги про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, оскільки судом не встановлено неправомірних дій відповідача, яким завдано таку шкоду позивачу. Відтак, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed