Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ГО «Спілка інвалідів «АВЕРС» звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати, що інформація, розміщена у відкритому зверненні голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] від 31 липня 2015 року №29 до Президента Україна (копія для Премєр міністра України) та стосується діяльності громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» є недостовірною та такою, що завдала шкоди ділової репутації громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС»; зобовязати голову Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] вжити заходів щодо відновлення порушеного особистого немайнового права громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС», а саме: інформацію щодо «А Розпорядженням Голови Харківської ОДА [PERSON] №№66 та 67 від 14 лютого 2015 року від оподаткування податком на прибуток підприємств (заднім числом з 1 січня 2015 р.!!!) звільнено два підприємства, засновані Громадською організації інвалідів «Аверс», юридична адреса якої: 94005, Луганська обл., місто Стаханів, вул. 3 поселення, будинок 175 тобто на території, яка тимчасово контролюється терористами.» спростувати у спосіб, який вона була поширена шляхом звернення до Президента України та Премєр міністра України; стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що письмовим зверненням голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] до Президента України (копія Премєр-міністру України) від 31 липня 2015 року 29 була викладена інформація, яка є неправдивою, такою, що не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС». Вказував, що дійсно, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №66 «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» підприємству обєднання громадян «КВАНТ» (код ЕДРПОУ 38350252) громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» було надано дозвіл на право користування пільгами оподаткування, передбаченими пунктом 142.1 статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно. Крім того, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №67 «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» підприємству обєднання громадян «ПРОТОН» (код ЕДРПОУ 38350247) громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» було надано дозвіл на право користування пільгами оподаткування, передбаченими пунктом 142.1 статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно. Проте, позивач звертав увагу, що дозвіл на право користування пільгами з оподаткування було надано безпосередньо підприємствам обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН», які мають юридичну та фактичну адресу у м. Харків, а не громадській організації «Спілка інвалідів «АВЕРС». Також позивач зазначив, що згідно з п.9 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадської організації інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року №1010 (з відповідними змінами), строк дії дозволу може становити квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому, вказував, що існують певні підстави для прийняття рішення про надання дозволу на строк менше року, проте вони не розповсюджуються на підприємства обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН», у звязку із чим, вважав правомірним надання дозволу на право користування пільгами підприємствам обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН» Харківською обласною державною адміністрацією саме на період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року включно, а твердження голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] про те, що розпорядженнями голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №66 та №67 «заднім числом з 01 січня 2015 року) є некоректним та таким, що не відповідає дійсності. Вказував, що поширена недостовірна інформація дає всі підстави вважати, що громадська організація «Спілка інвалідів «АВЕРС» підконтрольна збройним терористичним формуванням, що знаходяться на Сході України та бере участь у проведенні та фінансуванні розвідувально-підривної діяльності на території України, що в свою чергу дискредитує їх перед органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, громадськістю, волонтерським рухом, іншими громадськими організаціями інвалідів. Таким чином, стверджував, що головою Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] у відкритому зверненні до Президента України поширено недостовірну інформацію, яка носить компрометуючий характер, та такі неправомірні дії порушили особисте немайнове право громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» - недоторканість її ділової репутації. На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги, судові витрати стягнути з відповідачів. 13 жовтня 2015 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Харківська обласна державна адміністрація звернулась до суду із позовом до Голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON], громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата», в якому просила суд визнати, що інформація, розміщена у відкритому зверненні голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] від 31 липня 2015 року №29 до Президента України (копія Премєр міністру України), що стосується діяльності Харківської обласної державної адміністрації як місцевого органу виконавчої влади, є недостовірною та порочить ділову репутацію Харківської обласної державної адміністрації; зобовязати голову Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] та громадську спілку «Харківська громадська люстраційна палата» вжити заходів щодо відновлення порушеного особистого немайнового права Харківської обласної державної адміністрації шляхом відкликання протягом двох днів з дня набрання законної сили рішенням суду Відкрите звернення від 31 липня 2015 року №29 направлене до Президента України та його копію, направлену Премєр міністру України, шляхом направлення відповідного звернення до Президента України та Премєр міністру України із спростуванням інформації, що викладена у Відкритому зверненні від 31 липня 2015 року №29; шляхом розміщення на офіційному веб-сайті громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» повідомлення про ухвалене у справі рішення, включаючи публікацію його тексту. В обґрунтування позову третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову вказувала, що Відкрите звернення від 31 липня 2015 року №29, направлене головою Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] до Президента України (копія Премєр міністру України) містить у собі інформацію, що стосується діяльності Харківської обласної державної адміністрації та її керівництва, яка за своїм змістом є недостовірною, завдає шкоди діловій репутації Харківській обласній державній адміністрації. Так, інформацію, викладену у абзаці 3 Відкритого звернення : «… ГС «ХГЛП» 2 лютого 2015 року під час першої, після призначення на посаду голови Харківської обласної державної адміністрації, зустрічі п. І. Райніна з представниками кількох десятків громадських організацій та рухів Харківщини, запропонувала йому пройти процедуру громадської публічної люстрації, на що п. І. Райнін добровільно й публічно погодився. Відповідно до процедури, визначеної Положенням про ГС «ХГЛП», п. І.Райнін особисто заповнив та розмістив для вільного доступу на сторінці ХОДА в Facebook Люстраційну заяву ГС «ХГЛП»…» вважав такою, що не відповідає дійсності, оскільки 02.02.2015 року зазначені вище події не відбувалися, що підтверджував тим, що [PERSON] був призначений головою Харківської обласної державної адміністрації Указом Президента України від 03 лютого 2015 року №56/2015, а зустріч його вже як голови ХОДА з представниками громадських і волонтерських організацій відбулася 04 лютого 2015 року. Вказував, що громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата» участі у цьому заході не приймала, що підтверджували тим фактом, що ця громадська спілка зареєстрована лише 12.05.2015 року. Крім того, зазначив,що люстраційну заяву головою ХОДА [PERSON] було заповнено не 02 лютого 2015 року, а 21 лютого 2015 року та 22 березня 2015 року розміщено у вільному доступі на сторінці Харківської обласної державної адміністрації у соціальній мережі Facebook. При цьому, вказав, що підписуючи та розміщуючи у вільному доступі цієї заяви голова ХОДА надав згоду на оприлюднення інформації, що міститься у заяві та Декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, але при цьому не керувався положенням про громадську спілку «Харківська громадська люстраційна палата». Так, інформацію, викладену у абзаці 4 Відкритого звернення : «… на кожне з кількох офіційних звернень ГС «ХГЛП» з пропозицією визначити зручні для нього дату та час проходження цієї процедури (у тому числі, враховуючи напружений графік його роботи у позаробочий час чи у вихідний день) п. І.Райнін письмової відповіді не надав, чим грубо порушив Закон України «Про звернення громадян», який зобовязує посадову особу надавати письмову відповідь на кожне подібне звернення протягом 15 днів.» вважав такою, що не відповідає дійсності та підлягає спростуванню, оскільки будь-яких звернень громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» до Харківської обласної державної адміністрації до 16 липня 2015 року не надходило. Крім цього, звертав увагу суду, що положеннями Закону України «Про звернення громадян» не регулюються питання щодо звернення юридичних осіб, яким є громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата», до органів державної влади взагалі та зокрема в аспекті громадської люстрації, отже й порушень цього Закону з боку ХОДА у відносинах із відповідачем не могло бути допущено. Так, інформацію, викладену у абзацах 5 та 6 Відкритого звернення : «…Координаційна рада ГС «ХГЛП» 12 липня 2015 року ухвалила рішення про призначення процедури публічної громадської люстрації п. І. Райніна на 24 липня 2015 р. о 16-00, про що офіційно в письмовій формі повідомила голову Харківської ОДА. На жаль, п. І [PERSON] і на цей раз, у порушення Закону України «Про звернення громадян», офіційної відповіді не надав, а саму процедуру публічної громадської люстрації проігнорував.» вважав такою, що не відповідає дійсності та підлягає спростуванню з огляду на те, що 16.07.2015 року (вх. №8153/10) до ХОДА надійшло запрошення громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» прийняти участь у організованому цією громадською спілкою заході, який відбудеться 24.07.2015 року о 16-00. Відповідно до доручення голови ХОДА участь у зазначеному заході приймав директор Департаменту масових комунікацій ХОДА [PERSON], тобто запрошення відповідача не було проігноровано. При цьому вказав, що порушень Закону України «Про звернення громадян» із вищезазначених підстав порушено не було. Так, інформацію, викладену у абзаці 7 Відкритого звернення : «[PERSON] занепокоєння викликає реакція на рішення Журі ГС «ХГЛП» з боку як самого п. І.Райніна, так і інших посадовців Харківської ОДА, які замість налагодження процесів конструктивної співпраці з інститутами громадського суспільства, до чого Ви, пане Президенте, постійно публічно закликаєте, обрали тактику відкритої дискредитації через ЗМІ як самої ідеї участі громадськості в процедурах очищення влади, так і окремих членів ГС «ХГЛП» (http://www.radiosvoboda.org/content/article/27155047.html, http://glavnoe.ua/articles/a10192). Більш того, подібний алгоритм поведінки свідчить про психологічну готовність деяких представників чинної влади Харківщини, які окрім того, входять до керівного складу партії «Солідарність» (яка асоціюється з Вашим іменем), до використання по відношенню до громадських ініціатив методів злочинного, антинародного режиму [PERSON], який було повалено саме завдяки активній позиції громадянського суспільства. Особливо небезпечною ця тенденція є для Харківщини, мир і спокій на території якої значною мірою є результатом діяльності саме патріотично налаштованої частини громадянського суспільства.» вважав такою, що не відповідає дійсності та підлягає спростуванню у звязку із тим, що зазначені вище Інтернет ресурси не є офіційними сайтами ХОДА, у підготовці цих матеріалів працівники обласної державної адміністрації участі не приймали, зазначені автори статей, а саме [PERSON] та [PERSON] не є посадовими особами ХОДА. Крім цього, вказував, що у цьому абзаці міститься висновки, що базуються на інформації, яка завідомо не відповідає дійсності, чим завдано шкоду діловій репутації Харківської обласної державної адміністрації. Так, інформацію, викладену у абзаці 8 Відкритого звернення: «…відкрите ігнорування з боку голови Харківської ОДА п. І. Райніна конструктивних ініціатив громадянського суспільства Харківщини є непоодиноким..» вважав такою, що не відповідає дійсності та підлягає спростуванню оскільки ХОДА жодним чином не допущено порушень чинного законодавства у відносинах з громадськими організаціями, у тому числі з громадською спілкою «Харківська громадська люстраційна палата», жодного факту «ігнорування з боку голови Харківської ОДА п. І. Райніна конструктивних ініціатив громадянського суспільства Харківщини» відповідачами не наведено і не доведено. Так, інформацію, викладену у абзаці 9 Відкритого звернення також вважає такою, що не відповідає дійсності, оскільки у цьому абзаці відповідачами на основі зазначеної вище інформації, що не відповідає дійсності робиться наступні висновки: «…подібний негативний стиль взаємовідносин голови Харківської ОДА п. І.Райніна з частиною патріотично налаштованого громадянського суспільства Харківщини, демонстрація «діалогу» лише з тими його представниками, позиція яких є «комфортною» для влади, створюють реальну загрозу реваншу на Харківщині представників колишнього злочинного режиму [PERSON] під час місцевих виборів, які відбудуться вже через три місяці. А це, у свою чергу, може призвести до досить небезпечних наслідків не лише для регіону, але й для держави загалом». Так, інформацію, викладену у абзацах 10, 11 Відкритого звернення: «Також занепокоєння громадськості викликає низка розпоряджень керівництва Харківської ОДА, які можуть свідчити про наявність тісних звязків чинної влади з представниками колишнього режиму [PERSON]. Так, наприклад, 12 червня 2015 року Розпорядженнями Харківської ОДА №№270 та 271 надано дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для розміщення та експлуатації свердловини Огульцівського газоконденсатного родовища для ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія», кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якої, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру, є екс-міністр екології та природних ресурсів України [PERSON], оголошений Генеральною прокуратурою України в розшук. А Розпорядженням Голови Харківської ОДА [PERSON] №№66 та 67 від 14 лютого 2015 року від оподаткування податком на прибуток підприємств (заднім числом з 1 січня 2015 р.!!!) звільнено два підприємства, засновані Громадською організації інвалідів «Аверс», юридична адреса якої: 94005, Луганська обл., місто Стаханів, вул. 3 поселення, будинок 175 тобто на території, яка тимчасово контролюється терористами.» вважав такою, що викладена у звинувачувальному та дискредитуючому стилі, та не підтверджується жодним доказом того, що громадськість є занепокоєною щодо видання цих розпоряджень головою ХОДА, оскільки жодних звернень до обласної державної адміністрації від громадськості щодо зазначених розпоряджень не надходило, а тому така інформація є такою, що не відповідає дійсності та підлягає спростуванню. Крім того, вказував, що вищезазначені розпорядження не оскаржені, не скасовані, а тому є законними, такими, що видані в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Так, інформацію, викладену у абзаці 12 Відкритого звернення: «Громадянська спілка «Харківська громадська люстраційна палата» вважає, що своїми діями голова Харківської обласної державної адміністрації п. І. Райнін демонструє відкриту зневагу до значної частини інститутів громадянського суспільства, до українських законів, чим дискредитує [PERSON], пане Президент, особисто, як особу яка його призначила на посаду, дискредитує Премєр міністра України, за поданням якого його було призначено, дискредитує чинну державну владу України, яку, до речі, було обрано в наслідок повалення громадянським суспільством недемократичного, злочинного режиму [PERSON], створює сприятливі умови для реваншу представників колишньої влади, суттєво загрожує стабільності в Харківському регіоні та в Україні в цілому.» вважав такою, що базується на інформації, яка завідомо не відповідає дійсності, направлена на приниження честі та гідності голови обласної державної адміністрації, чим саме завдається шкода діловій репутації Харківської обласної державної адміністрації. На підставі викладеного просив суд задовольнити позовні вимоги, судові витрати стягнути з відповідачів на користь Харківської обласної державної адміністрації. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2015 року вказані позови були обєднані в одне провадження, як такі, що повязані між собою. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 25 вересня 2015 року (а.с.32). в судовому засіданні підтримала позов, просила суд його задовольнити. Крім того, не заперечувала проти задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON], які діють на підставі довіреностей від 24.09.2015 року (а.с.33, 81) в судовому засіданні проти первісного позову ГО «Спілка інвалідів «АВЕРС» заперечували, просили суд у його задоволенні відмовити, надали письмові заперечення на позов та в судовому засіданні вказали, що інформація, яка була викладена у відкритому листі голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] від 31 липня 2015 року №29 до Президента Україна (копія для Премєр міністра України) та стосується діяльності громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» не є недостовірною, оскільки зміст, дата, номери, назви, імена, які містяться у розпорядженнях Голови Харківської ОДА [PERSON] №№66,67 віл 14 лютого 2015 року повністю збігаються з тими даними, що наведені у відкритому зверненні. Крім того вказували, що той факт, що дозвіл на право користування пільгами, тобто звільнення від оподаткування, наданий 14 лютого 2015 року, але він діє з 1 січня 2015 року, тобто його дія почалась за півтори місяці, означає, що він поширений на минулий час. Вважали, що той факт, що позивач звернувся до ОДА із заявою про надання пільг двом своїм підприємствам 29.12.2014 року не є доведеним, та не спростовує факту прийняття розпоряджень саме 14.02.2015 року. Зазначали, що достовірність інформації про юридичну адресу позивача:94005 Луганська область, місто Стаханов, вул. 3 поселення, буд. №175 не спростовується позивачем, та навпаки підтверджується наданою ним довідкою №652153 з ЄДРПОУ та витягом з Єдиного реєстру, що був отриманий відповідачем на сайті Міністерства юстиції України. Вважали, що той факт, що обидва підприємства, які звільнені від оподаткування, наприкінці 2014 року змінили своє місцезнаходження на м. Харків, не спростовує інформації про адресу позивача та не має відношення до висловлювання відповідача, оскільки мова йшла саме про адресу позивача, а не заснованих ним підприємств. Вказували, що інформація про те, що м. Стаханів знаходиться на території, яка тимчасово контролюється терористами є загальновідомою та не спростовується позивачем, а висновки позивача, що ця інформація дає підстави вважати, що «громадська організація «Спілка інвалідів «АВЕРС» підконтрольна збройним терористичним формуванням, що знаходяться на Сході України та бере участь у проведенні та фінансуванні розвідувально-підривної діяльності на території України» є хибними, оскільки висловлювання відповідача не містять жодних оцінок діяльності позивача та його підприємств, жодних припущень щодо їх підконтрольності. Зазначали, що інформація, що викладена у листі від 31.07.2015 року №29 стосується насамперед не позивача і не заснованих ним підприємств, а діяльності посадової особи Голови Харківської ОДА. Звертали увагу суду на положення статті 40 Конституції України та вказали, що рішення про звернення було прийнято колегіально на засіданні Координаційної ради, тому звернення відображає не особисту думку її голови, а позицію спілки. Стверджували, що попри назву листа, останній був не поширений через ЗМІ, а був направлений лише адресатам, тобто відповідачі обрали найбільш конфіденційний спосіб висловити свою думку. Вважали, що відповідачі своїми діями не порушували особисті немайнові права позивача, не завдали шкоди його особистим немайновим благам, тому відкрите звернення ніяким чином не вплинув і не міг вплинути на ділову репутацію позивача (а.с.84-87). Щодо позовної заяви третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, то також вважали її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Долучили до матеріалів справи письмові заперечення на позов (а.с.96-104), відповідно до якого вважали, що кожен із приведених представником ХОДА абзаців відкритого звернення від 31.07.2015 року №29 не містить у собі недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню, а містить лише оціночні судження, думки та критичну оцінку певних фактів і недоліків, які відповідно до статті 277 ЦПК України не можуть бути предметом судового розгляду. Пояснили, що «ХГЛП» була створена навесні 2014 року як громадська ініціатива без статусу юридичної особи, а 28 серпня 2014 року на зборах, в яких прийняли участь представники 36 громадських організацій, було затверджено Положення про ХГЛП. На зборах засновників від 17.03.2015 року було прийнято рішення створити юридичну особу під назвою громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата», яку і було зареєстровано 12 травня 2015 року. Щодо дати проведення зустрічі між п. І. Райніним та представниками громадських організацій, яка була вказана у відкритому зверненні, то зазначили, що мала місце помилка, яка на їх думку не вплинула на репутацію п. Райніна та Харківської обласної державної адміністрації і ніякої шкоди не завдала (абзац 3). Вказували, що висновок про те, міститься в діях п. І. Райніна порушення Закону України «Про звернення громадян» або ні, не має відношення до інформації, та є оцінкою дій посадової особи (абзац 4). Зазначили, що позивачем не було спростовано той факт, що п. І. Райнін не зявився на процедуру публічної громадської люстрації, яка мала місце 16.07.2015 року, що відповідно до Положення про ХГЛП не передбачає представництво особи, яку викликають на цей захід (абзац 6). Щодо абзацу 7 Відкритого звернення зазначили, що викладена реакція на рішення Журі ГС «ХГЛП» з боку п. І. Райніна, так і інших посадовців ХОДА викладена правильно, характер висловлювань визначений вірно, підстави для занепокоєння членів спілки були очевидні. Щодо абзацу 8 Відкритого звернення зазначили, що вони не ставили завдання в одному листі написати всі випадки ігнорування з боку голови Харківської ОДА конструктивних ініціатив громадянського суспільства із зазначенням доказів, а лише привели тезу, яка не має конкретного змісту та носить оціночний характер. Щодо абзацу 9 Відкритого звернення, то також вказали, що висловлення, які мались у ньому є лише оцінка діяльності п. І. Райніна з їх боку, яка містить у собі припущення щодо її наслідків. Щодо абзацу 10 Відкритого звернення зазначили, що у зверненні звертається увага на порушення закону при їх ухваленні, та не ставиться питання про визнання їх недійсними. Щодо стилю викладення інформації, то це не може бути предметом судового розгляду. Щодо абзацу 11 Відкритого звернення зазначили, що висловлена у ньому інформація не є недостовірною, оскільки зміст, дата, номери, назви, імена, які містяться у розпорядженнях Голови Харківської ОДА [PERSON] №№66,67 віл 14 лютого 2015 року повністю збігаються з тими даними, що наведені у відкритому зверненні. Крім того вказували, що той факт, що дозвіл на право користування пільгами, тобто звільнення від оподаткування, наданий 14 лютого 2015 року, але він діє з 1 січня 2015 року, тобто його дія почалась за півтори місяці, означає, що він поширений на минулий час. Вважали, що той факт, що позивач звернувся до ОДА із заявою про надання пільг двом своїм підприємствам 29.12.2014 року не є доведеним, та не спростовує факту прийняття розпоряджень саме 14.02.2015 року. Зазначали, що достовірність інформації про юридичну адресу ГО «Спілка інвалідів «АВЕРС»: 94005 Луганська область, місто Стаханов, вул. 3 поселення, буд. №175 не спростовується позивачем, та навпаки підтверджується наданою ним довідкою №652153 з ЄДРПОУ та витягом з Єдиного реєстру, що був отриманий відповідачем на сайті Міністерства юстиції України. Вважали, що той факт, що обидва підприємства, які звільнені від оподаткування, наприкінці 2014 року змінили своє місцезнаходження на м. Харків, не спростовує інформації про адресу позивача та не має відношення до висловлювання відповідача, оскільки мова йшла саме про адресу позивача, а не заснованих ним підприємств. Вказували, що інформація про те, що м. Стаханів знаходиться на території, яка тимчасово контролюється терористами є загальновідомою та не спростовується позивачем, а висновки позивача, що ця інформація дає підстави вважати, що «громадська організація «Спілка інвалідів «АВЕРС» підконтрольна збройним терористичним формуванням, що знаходяться на Сході України та бере участь у проведенні та фінансуванні розвідувально-підривної діяльності на території України» є хибними, оскільки висловлювання відповідача не містять жодних оцінок діяльності позивача та його підприємств, жодних припущень щодо їх підконтрольності. Щодо абзацу 12 Відкритого звернення зазначили, що все викладене у ньому не містить конкретної інформації, лише оцінку діяльності п. І. Райніна, яка є критичною. Звертали увагу суду, що інформація, яка була викладена у листі від 31.07.2015 року №29 стосується насамперед не Харківську обласну державну адміністрацію, а діяльності її посадової особи Голови, тому вимоги ХОДА щодо захисту своєї репутації є безпідставними. Посилались на положення статті 40 Конституції України та вказали, що рішення про звернення було прийнято колегіально на засіданні Координаційної ради, тому звернення відображає не особисту думку її голови, а позицію спілки. Стверджували, що попри назву листа, останній був не поширений через ЗМІ, а був направлений лише адресатам, тобто відповідачі обрали найбільш конфіденційний спосіб висловити свою думку. Вважали, що відповідачі своїми діями не порушували особисті немайнові права ХОДА, не завдали шкоди її особистим немайновим благам, оскільки не поширювали недостовірну інформацію, яка принижує ділову репутацію ХОДА. Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON]А, який діє на підставі довіреності від 09.02.2015 року (а.с.61) в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог Харківської обласної державної адміністрації наполягав, наводив доводи, які були викладені у позові. Щодо первісного позову ГО «Спілка інвалідів «АВЕРС», то не заперечував проти його задоволення, вважав його обґрунтованим. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 2 ст. 16 ЦК України містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір; здійснення цих прав може бути обмежене законом для захисту репутації або прав інших людей. В силу статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Так, добре імя людини завжди підлягало захисту. В сучасних правовідносинах захисту свого доброго імені (репутації, ділової репутації) потребує не лише фізична, але й юридична особа. Частиною 4 статті 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У статті 299 Цивільного кодексу України зазначено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації; фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. У відповідності із ч.1 статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати людині. Таким чином, право на недоторканість своєї ділової репутації відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Також, це право за своєю природою може належати не лише фізичній, але й юридичній особі. Статтею 94 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Тобто, за змістом приписів Цивільного кодексу України, право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта (підприємця) (п. 8 Інформаційного листа ВГСУ № 01-8/184 від 28.03.2007 р.). Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, 31.07.2015 року головою Координаційної ради ГС «Харківська громадська люстраційна палата» було направлене відкрите звернення до Президента України (копія Премєр міністру України) №29 (а.с.6-7). Вирішуючи по суті вимоги позивача ГО «Спілка інвалідів «АВЕРС» про визнання інформації, яка розміщена у відкритому зверненні голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстрацій на палата» [PERSON] від 31 липня 2015 року №29 до Президента України (копія Премєр міністру України) та стосується діяльності громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» недостовірною та такою, що завдала шкоди діловій репутації громадській організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» суд виходить з положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого для юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, необхідною є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)\~\~поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)\~\~поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Так, з абзацу 11 Відкритого звернення вбачається, що відповідачі розмістили наступну інформацію: «А Розпорядженням Голови Харківської ОДА [PERSON] №№66 та 67 від 14 лютого 2015 року від оподаткування податком на прибуток підприємств (заднім числом з 1 січня 2015 р.!!!) звільнено два підприємства, засновані Громадською організації інвалідів «Аверс», юридична адреса якої: 94005, Луганська обл., місто Стаханів, вул. 3 поселення, будинок 175 тобто на території, яка тимчасово контролюється терористами.» Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Судом вбачається, що вищезазначену інформацію було викладено у відкритому зверненні, що має два адресата Президент України та Премєр міністр України та крім того в подальшу ця ж інформація була розміщена сайті : «http://civilforum.com.ua/infotsentr/3934-kharkovskie-lyustratory-napisali-otkrytoe-pismo-prezidentu-foto.html KHARKIV CRISIS (а.с.72-76), одним із засновником якого як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось представниками відповідачів є [PERSON], тобто відповідач у справі. Тобто, можна прийти до висновку, що дійсно мале місце поширення інформації. Також суд, проаналізувавши зміст спірного абзацу Відкритого звернення, вбачає, що вислови, які в ньому маються, були надруковані у контексті висвітлення діяльності позивача, а саме зазначається його назва, адреса та сама суть, що безпосередньо стосується громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС». Тобто, поширена інформація стосується саме позивача. Аналізуючи зміст самої інформації та вирішуючи питання про наявність чи відсутність поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, суд виходить з наступного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували,але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Так, дійсно, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №66 «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» підприємству обєднання громадян «КВАНТ» (код ЕДРПОУ 38350252) громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» було надано дозвіл на право користування пільгами оподаткування, передбаченими пунктом 142.1 статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно. Крім того, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №67 «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» підприємству обєднання громадян «ПРОТОН» (код ЕДРПОУ 38350247) громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» було надано дозвіл на право користування пільгами оподаткування, передбаченими пунктом 142.1 статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно. Отже, судом встановлено, що дозвіл на право користування пільгами з оподаткування було надано безпосередньо підприємствам обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН», які мають юридичну та фактичну адресу у м. Харків, а не громадській організації «Спілка інвалідів «АВЕРС». Згідно з п.9 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадської організації інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року №1010 (з відповідними змінами), строк дії дозволу може становити квартал, півріччя, три квартали, рік. Відповідачі не довели суду неправомірність надання Харківською обласною державною адміністрацією дозволу на право користування пільгами підприємствам обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН» саме на період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року включно, а їх твердження про те, що розпорядженнями голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №66 та №67 було зроблено «заднім числом з 01 січня 2015 року) є некоректним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки розпорядження набуває чинності з часу підписання, а податкова пільга надається саме на рік. Отже, судом встановлено, що при характеристиці позивача автор звернення не використовує гіперболи, алегорії або сатиру, які зазвичай застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи. Натомість речення містять дієслова та стверджувальні вислови, які дискредитують позивача в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку, повязуючи їх із сумнівним, на думку відповідачів, отриманим ними правом користування пільгами з оподаткування та привязкою до діяльності терористичних угруповань на території Луганської області, а тому фрагменти абзацу є негативною інформацією, яка подана у формі фактичних тверджень. З урахуванням наведених норм та у звязку з доведенням факту розміщення відповідачем недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, суд дійшов висновку, що поширення спірної інформації є порушенням особистих немайнових прав позивача. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування інформації. За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Врахувавши викладене, суд дійшов висновку про доведення позивачем того, що поширена відповідачем [PERSON] є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, а отже, наявні всі обставини в сукупності, що становлять юридичний склад правопорушення, на яке посилається позивач, а тому позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право на недоторканність ділової репутації інформацію, що була розміщена у 11 абзаці відкритого звернення голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстрацій на палата» [PERSON] від 31 липня 2015 року №29 до Президента України (копія Премєр міністру України) та стосується діяльності громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак, у порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивач не надав доказів, що б підтверджували причинно-наслідковий зв'язок між поширенням інформації, розміщеної у відкритому листі, та завданою йому моральною шкодою, оскільки не надав жодних доказів, які могли підтвердити чи спростувати розмір моральних страждань.\~\~У пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розяснено зокрема про те, що позивач має навести у заяві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, і що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначивши розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. Проте достатніх обґрунтувань розміру відшкодування моральної шкоди та критеріїв визначення її розміру в позовній заяві не наведено. Таким чином, в стягненні компенсації на її відшкодування слід відмовити. Вирішуючи по суті вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги про визнання інформації, що розміщена у відкритому зверненні голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» [PERSON] від 31 липня 2015 року №29 до Президента України (копія Премєр міністру України), що стосується діяльності Харківської обласної державної адміністрації як місцевого органу виконавчої влади, недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Харківської обласної державної адміністрації,суд також виходить з положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до якого визначено юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову. Так, тексту абзаців 3-12 Відкритого звернення вбачається, що відповідачі розмістили у них певну інформацію. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Судом вбачається, що вищезазначену інформацію було викладено у відкритому зверненні, що має два адресата Президент України та Премєр міністр України та крім того в подальшу ця ж інформація була розміщена сайті : «http://civilforum.com.ua/infotsentr/3934-kharkovskie-lyustratory-napisali-otkrytoe-pismo-prezidentu-foto.html KHARKIV CRISIS (а.с.72-76), одним із засновником якого, як вже було встановлено судом, є [PERSON] Тобто, суд прийшов до висновку, що поширення інформації, яка викладена у відкритому зверненні від 31.07.2015 року №29, дійсно мале місце. Також суд, проаналізувавши зміст спірних абзацу Відкритого звернення, вбачає, що вислови, які в них маються, були надруковані у контексті висвітлення діяльності Харківської обласної державної адміністрації та її голови, а саме зазначається назва третьої особи, прізвище його керівника та сам зміст звернення безпосередньо стосується діяльності Харківської обласної державної адміністрації. Тобто, на думку суду є всі підстави стверджувати, що поширена інформація стосується певної юридичної особи, тобто третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, а тому ця обставина юридичного складу правопорушення, що визначається п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вважається судом встановленою. Крім того, судом встановлено, що дійсно 02.02.2015 року зазначені у 3 абзаці Відкритого звернення події не відбувалися, що підтверджується тим, що [PERSON] був призначений на посаду голови ХОДА Указом Президента України від 03 лютого 2015 року №56/2015, що було визнано обома сторонами у справі, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягало доказуванню. Крім того, у судовому засіданні було доведено, що громадська спілка «Харківська громадська люстраційна палата» як юридична особа участі у цьому заході не приймала, що підтверджено тим фактом, що ця громадська спілка офіційно зареєстрована лише 12.05.2015 року, що також не заперечувалось відповідачами. Посилання представників відповідача на існування їх організації з весни 2014 року як громадської ініціативи без статусу юридичної особи, тобто формалізованого обєднання, не спростовує час їх офіційної реєстрації в статусі юридичної особи, а тому ствердження щодо здійснення ГС «ХГЛП» пропозиції [PERSON] щодо проведення процедури громадської публічної люстрації та керування [PERSON] при заповненні та розміщенні заяви саме положеннями громадської спілки, є на думку суду інформацією, що не відповідає дійсності. Також судом вбачається, що будь-яких звернень громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» до Харківської обласної державної адміністрації до 16 липня 2015 року не надходило, оскільки докази зворотного представники відповідачів суду не надали, а тому викладена у абзаці 4 Відкритого звернення інформація, що «… на кожне з кількох офіційних звернень ГС «ХГЛП» з пропозицією визначити зручні для нього дату та час проходження цієї процедури (у тому числі, враховуючи напружений графік його роботи у позаробочий час чи у вихідний день) п. І.Райнін письмової відповіді не надав, чим грубо порушив Закон України «Про звернення громадян», який зобовязує посадову особу надавати письмову відповідь на кожне подібне звернення протягом 15 днів.» є на думку суду такою, що не відповідає дійсності. Крім того, суд вважає не доведеними існування будь-яких порушень положень Закону України «Про звернення громадян» з боку Харківської обласної адміністрації, мова про які йдеться у 4 абзаці Відкритого звернення, оскільки належних та допустимих доказів їх існування відповідачі до суду не надали. Щодо інформації, викладеної у абзацах 5 та 6 Відкритого звернення, то суд прийшов до наступного. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, 16.07.2015 року (вх. №8153/10) до ХОДА надійшло запрошення громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» прийняти участь у організованому цією громадською спілкою заході, який відбудеться 24.07.2015 року о 16-00. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідно до доручення голови ХОДА участь у зазначеному заході приймав директор Департаменту масових комунікацій ХОДА [PERSON], тобто запрошення відповідача не було проігноровано. У звязку із вищезазначеним, суд вважає, що інформація, викладена у абзацах 5 та 6 Відкритого звернення є недостовірною. Аналізуючи інформацію, викладену у 7 абзаці Відкритого звернення, суд прийшов до наступного висновку. Так, у наведених у Відкритому зверненні посиланнях на сторінки у мережі Інтернет наводиться стаття [PERSON] «Голова Харківської ОДА уникнув громадської люстрації, посилаючись на зайнятість» сайту «Радіо Свобода» та стаття «Чисты ли помыслы служителей очистки?» [PERSON] рубрики «Мнение» сайту «Главное». Проте, як встановлено у судовому засіданні, Інтернет ресурси (http://www.radiosvoboda.org/content/article/27155047.html, http://glavnoe.ua/articles/a10192), що були наведені у зверненні, не є офіційними сайтами ХОДА, а зазначені автори статей, а саме [PERSON] та [PERSON] не є посадовими особами ХОДА, у звязку з чим висновки, що викладені у спірному абзаці, базуються на інформації, яка завідомо не відповідала дійсності, що завдало шкоду діловій репутації Харківської обласної державної адміністрації. Також, відповідачами не було спростовано того факту, що Харківською обласною державною адміністрацією не було допущено порушень чинного законодавства у відносинах з громадськими організаціями, у тому числі з громадською спілкою «Харківська громадська люстраційна палата», мова про що йшла у 8 абзаці Відкритого звернення, оскільки жодного факту «ігнорування з боку голови Харківської ОДА п. І. Райніна конструктивних ініціатив громадянського суспільства Харківщини» відповідачами не наведено і не доведено. Крім того, питання взаємодії місцевих державних адміністрацій з громадськістю врегульовано Порядком проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 року №996, а відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів допущення з боку Харківської обласної державної адміністрації порушень чинного законодавства у відносинах із громадськими організаціями, у тому числі із громадською спілкою «Х харківська громадська люстраційна палата», а тому суд вважає, що інформація, викладена у 8 абзаці Відкритого звернення є недостовірною. Щодо інформації, яка викладена у 9 абзаці Відкритого звернення, то суд вбачає, що її зміст викладений як певний висновок, зроблений із попередніх абзаців, які містять у собі недостовірну, перекручену інформацію, при цьому він складається з висловів, які дискредитують третю особу в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку, повязуючи їх діяльність з конкретно наведеними негативними елементами, використовуючи при цьому стверджуючу конструкцію у реченні, а тому не відповідає дійсності та завдає шкоду діловій репутації Харківській обласної держаній адміністрації. Щодо інформації, викладеної у 10 та 11 абзацах, то суд також вбачає, що інформація, викладена у них є недостовірною, а тому підлягає спростуванню, виходячи з наступного. Так, дійсно, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №66 «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» підприємству обєднання громадян «КВАНТ» (код ЕДРПОУ 38350252) громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» було надано дозвіл на право користування пільгами оподаткування, передбаченими пунктом 142.1 статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно. Крім того, розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №67 «Про надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування» підприємству обєднання громадян «ПРОТОН» (код ЕДРПОУ 38350247) громадської організації «Спілка інвалідів «АВЕРС» було надано дозвіл на право користування пільгами оподаткування, передбаченими пунктом 142.1 статті 142 «Звільнення від оподаткування» розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств» Податкового кодексу України з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно. Отже, судом встановлено, що дозвіл на право користування пільгами з оподаткування було надано безпосередньо підприємствам обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН», які мають юридичну та фактичну адресу у м. Харків, а не громадській організації «Спілка інвалідів «АВЕРС». Згідно з п.9 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадської організації інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року №1010 (з відповідними змінами), строк дії дозволу може становити квартал, півріччя, три квартали, рік. Рішення про надання дозволу на строк менше року може прийматися Міністерством соціальної політики, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим у разі: надходження від засновника заяви з обґрунтуванням щодо надання дозволу на строк менше року; виявлення на підприємстві, в організації простроченої заборгованості із виплати заробітної плати. Відповідачі не довели суду неправомірність надання дозволу на право користування пільгами підприємствам обєднання громадян «КВАНТ» та «ПРОТОН» Харківською обласною державною адміністрацією саме на період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року включно, тобто на 2015 податковий ріка їх твердження про те, що розпорядженнями голови Харківської обласної державної адміністрації від 14 лютого 2015 року №66 та №67 було зроблено «заднім числом з 01 січня 2015 року) є некоректним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки розпорядження набуває чинності з часу підписання, а податкова пільга підприємствам надається саме на рік. Щодо розпоряджень від 12.06.2015 року №270, 271, то судом встановлено, що відповідні дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою надавалися безпосередньо юридичній особі ТОВ «Перша Українська газонафтова компанія», а не її засновникам, в тому числі тому, мова про якого йдеться у 10 абзаці Відкритого звернення. Відповідно до ч.3 ст. 96 Цивільного кодексу України учасник (засновник) юридичний особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими та законом. На підставі викладеного, суд вважає, що інформація щодо надання розпоряджень Харківської обласної державної адміністрації №270, 271 від 12.06.2015 року викладена у перекрученій формі, що дискредитують третю особу в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку, повязуючи їх діяльність з конкретно наведеними негативними елементами, використовуючи при цьому стверджуючу конструкцію у реченні, а тому завдає шкоду діловій репутації Харківській обласної держаній адміністрації. Такожсудом встановлено, що при викладені інформації у 12 абзаці Відкритого звернення автор не використовує гіперболи, алегорії або сатиру, які зазвичай застосовуються при наданні критичної оцінки діяльності тієї чи іншої особи. Натомість речення містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги тих чи інших протиправних дій та дискредитують Харківську обласну державну адміністрацію, її керівництво та посадових осіб в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку їх ділових та професійних якостей, а тому 12 абзаці цього звернення є негативною інформацією, яка подана у формі фактичних тверджень. З урахуванням наведених норм та у звязку з доведенням факту розміщення відповідачем недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, суд дійшов висновку, що поширення спірної інформації є порушенням особистих немайнових прав Харківської обласної державної адміністрації. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування інформації. За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. В п. 24 постанови за № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Пленум ВСУ наголошує, що задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні, за необхідності, суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. У звязку з чим, суд погоджується із вимогами Харківської обласної державної адміністрації щодо обраного ними способу відновлення їх порушених немайнових прав, а саме зобовязати відповідачів здійснити спростування розповсюдженої ними інформації у такий же спосіб, у якій вона була поширена, а також відкликати відкрите звернення від 31.07.2015 року №29, тобто шляхом направлення відповідачами відповідного звернення до Президента України та Премєр міністра України щодо відкликання відкритого звернення від 31 липня 2015 року №29 та з спростуванням інформації, що викладена у цьому зверненні. Також, враховуючи те, що у судовому засіданні було встановлено поширення вищезазначеної недостовірної інформації відповідачами у мережі Інтернет, то вимоги Харківської обласної державної адміністрації щодо відновлення їх порушених немайнових прав шляхом зобовязання відповідачів розмістити на офіційному веб-сайті Громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата» повідомлення про ухвалене у цій справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас судом критично оцінюються заперечення відповідачів з приводу того, що поширена інформація, у формі відкритого листа, зроблена головою Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстрацій на палата є його особисте оціночне судження. Критичність даного заперечення відповідача полягає у наступному. Вирішуючи питання про визнання поширеної\~\~ інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи\~\~ оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обовязковість застосування національними судами України норм Конвенції. Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. (рішення ЄСПЛ у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» від 07.12.1976 року). Як зазначено вище, судом оцінювалися наявні у справі докази у їх взаємозвязку, а саме зміст Відкритого звернення від 31.07.2015 року №29. Так, звернення було складено від імені голови Координаційної ради громадської спілки «Харківська громадська люстраційна палата», тобто особи, яка займає керівну посаду у громадській спілці і має достатньо високий у суспільстві публічний статус, що, відповідно, зобовязує надзвичайно виважено ставитися до власних висловлювань, що в свою чергу повинно автоматично виключати приватний характер оціночного судження. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи, що заявляє самостійні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє вимоги позивача частково, то на користь держави, з огляду на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору з відповідача ГС «ХГЛП» підлягає стягнення сума судового збору у пропорційному розмірі від її загального розміру, а решта суми компенсується за рахунок держави, оскільки другий відповідач - голова Координаційної ради ГС «ХГЛП» звільнений від сплати судового збору (а.с.117). Також, у звязку з тим, що позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, були судом задоволенні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ГС «ХГЛП» на користь третьої особи у пропорційному розмірі суму судового збору, що була ними сплачена при зверненні до суду, іншу частину компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial