Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

02.02.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 жовтня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк, на підставі п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. Банком свої зобовязання за договором виконано та надано кредит. В свою чергу, відповідачка, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобовязання не виконала, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 15 листопада 2017 року становить загальну суму 22748 грн. 44 коп., з якої: 4935 грн. 87 коп. - заборгованість за кредитом; 3547 грн. 80 коп. - по процентам за користування кредитом; 12705 грн. 32 коп. за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1059 грн. 45 коп. - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку сума заборгованості не погашена. Просив стягнути з [PERSON] 22748 грн. 44 коп. кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» [PERSON] в судовому засіданні 04 квітня 2018 року позов підтримав повністю. 12 квітня 2018 року представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядом відкласти у звязку з наданням додаткового часу для надання доказів та продовжити строк розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобовязані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. \~Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких\~не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі. Наведене дає суду підстави зробити висновок, що позивач безпідставно зволікає з розглядом даної справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної справи, а тому в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ право позивача не буде порушеним. Суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, згідно відзиву, поданого її представником, вбачається, що вона позов не визнає в повному обсязі, прохає відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні 04 квітня 2018 року визнав частково позовні вимоги, а саме в частині заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентам, які потрібно рахувати за процентними ставками НБУ. 12 квітня 2018 року представник відповідачки в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін у відповідності до положень ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 12.02.2018 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 12.03.2018 року. Протокольною ухвалою суду від 12.03.2018 року справу було відкладено на 22.03.2018 року та надано додатковий строк для подачі відзиву на позов. Протокольною ухвалою від 22.03.2018 року справу було відкладено на 04.04.2018 року в звязку із задоволенням клопотання представника відповідача щодо витребування з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» довідки про рух коштів по кредитній картці [PERSON] із зазначенням номера картки, дати здійсненої операції, суми операції та призначення платежу; підписані [PERSON] Умови та правила надання банківських послуг. 04.04.2018 року в слуханні справи оголошено перерву до 12 квітня 2018 року. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2015 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Додані банком до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] не підписані. Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку предявлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обовязковість укладання договору у письмовій форми шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме, заяви, памятки, довідки про умови кредитування. [PERSON] підписала лише анкету-заяву. Доказів про підписання відповідачкою памятки клієнта, довідки про умови кредитування чи витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком не надано. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 15 листопада 2017 року відповідачка має заборгованість за кредитом на загальну суму 22748 грн. 44 коп., з якої 4935 грн. 87 коп. - заборгованість за кредитом; 3547 грн. 80 коп. - по процентам, 12705 грн. 32 коп. - за пенею, 1559 грн. 45 коп. по штрафах. Відповідно до вимог ст. ст.\~12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2\~ст.207 ЦК України\~передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З огляду на вищевикладене вбачається, що правочин з укладення кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, неустойки (пені, штрафу) у розмірі, визначеному кредитним договором, підписаним сторонами. Надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКу, підписана [PERSON] не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу. А наданий Витяг з [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD» Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем, не доводять про досягнення між сторонами у справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та комісії, штрафу на умовах, визначених цими документами. Позивачем не доведено, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою мала на увазі відповідачка, підписуючи анкету - заяву, що саме долучені до позовної заяви Умови та Правила є складовою частиною укладеного договору. Відповідно до ч. 1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ. Посилання позивача в позовній заяві на те, що заборгованість за процентами за користування кредитом має бути стягнена у розмірі заявленому позивачем, оскільки відповідачка визнала свої зобовязання за договором та погодилася з ними, а саме виконувала умови договору, частково сплачуючи заборгованість за договором, є безпідставними та не підтверджується наданими позивачем доказами. Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір відсотків, які відповідачка повинна сплачувати за вказаним договором, потрібно визначати на рівні облікової ставки Національного банку України, обраховуючи розмір даних відсотків за період з 11 лютого 2016 року по 15 листопада 2017 року, виходячи з облікової ставки НБУ. Облікова ставка Національного банку України за вказаний період складає: з 11 лютого 2016 року\~22 % річних, з 22 квітня 2016 року\~19% річних, з 27 травня 2016 року\~18% річних; з 24 червня 2016 року\~16,5% річних, з 29 липня 2016 року\~15,5% річних, з 16 серпня 2016 року\~15% річних, з 28 жовтня 2016 року\~14 % річних, з 14 квітня 2017 року\~13% річних, з 26 травня 2017 року\~12,5% річних, з 27 жовтня 2017 року 13,5% річних. Таким чином, виходячи із суми заборгованості по тілу кредиту (4935 грн. 87 коп.) та кількості днів прострочення за відповідні періоди дії облікової ставки Національного банку України, розмір процентів за період з 11 лютого 2016 року по 15 листопада 2017 року складає 1322 грн. 06 коп. Щодо стягнення пені та комісії, штрафу, то суд вважає ці вимоги безпідставними, оскільки, сама анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інші угоди з цього приводу між сторонами укладено не було. Таким чином, виходячи з принципів диспозитивності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по тілу кредиту у сумі 4935 грн. 87 коп. та 1322 грн. 06 коп. боргу зі сплати процентів за користування кредитним коштами, а всього 6257 грн. 93 коп., відмовивши в решті позовних вимог за необґрунтованістю. У звязку з частковим задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в суді підлягає стягненню з відповідачки пропорційно до задоволених вимог в розмірі 493 грн. 36 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial