Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про виселення з тимчасово наданого в користування будинку, посилаючись на те, що її колишня подруга [PERSON] приблизно на початку лютого 2014 року звернулась до неї з проханням про надання їй в тимчасове користування дачного гостьового будинку для тимчасового мешкання її і дочки [PERSON], що розташований за адресою: [ADDRESS], до квітня 2014 року-до часу, коли вона закінчить ремонт в нещодавно придбаних квартирах за адресою: [ADDRESS] (потребує уточнення у зв»язку з тим, що право власності оформлено на дочку [PERSON]). Після її згоди [PERSON] перевезла до будинку свої особисті речі (предмети одягу, взуття та столові прилади-ложки, виделки та інше) та почала користуватись її майном на безоплатній основі за її згодою і згодою її чоловіка [PERSON]. Наприкінці квітня 2014 року вона дізналась, що [PERSON] закінчила ремонтні роботи в своїй оселі та переїхала на постійне місце проживання в квартиру за адресою: [ADDRESS], але частину своїх речей з її будинку так і не вивезла, ключі не віддала. [PERSON] протягом тривалого часу безоплатно користувалась належним її майном, і, крім того, вона і її чоловік [PERSON] власними коштами сплачували спожиту [PERSON] електроенергію, оскільки між ними існувала лише усна домовленість про її самостійну оплату за використану нею електроенергію, та після її вимоги про сплату спожитої електроенергії [PERSON] в категоричній формі відмовилась від сплати, хоча відповідно до показників лічильника електроенергії, встановленого на вході лінії електропередач, орендованого [PERSON] будинку, показники спожитої електроенергії (в тому числі за електроопалення будинку) склали 05699,60 кВт та відповідно до діючих тарифів склали 1 921 грн. 90 коп.. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Право користування власністю-це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення про відмову від договору. 22 квітня 2014 року вказане повідомлення було направлено відповідачу замовною кореспонденцією, однак, незважаючи на розірвання договору, відповідачка продовжує займати надане їй в оренду приміщення. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила зобов»язати [PERSON] звільнити дачний гостьовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В послідуючому позивач [PERSON] подала суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги і зазначала, що у зв»язку з наявністю у [PERSON] власного житла-квартири за адресою: [ADDRESS], де вона постійно мешкає, та з посиланням на вимоги ст. ст. 759, 760, 782, 785 ЦК України, позивач [PERSON] просила зобов»язати [PERSON] звільнити дачний гостьовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], для його вільного володіння нею, як власником цього майна, і повернути їй ключі від вхідних дверей будинку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з"явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача [PERSON] не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок садибного типу за адресою: Київська область, [ADDRESS] загальною площею 142 кв.м., житловою площею 85,2 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Як зазначала позивач [PERSON] у своїй позовній заяві, її колишня подруга [PERSON] приблизно на початку лютого 2014 року звернулась до неї з проханням про надання їй в тимчасове користування дачного гостьового будинку для тимчасового мешкання її і дочки [PERSON], що розташований за адресою: [ADDRESS], до квітня 2014 року-до часу, коли вона закінчить ремонт в нещодавно придбаних квартирах за адресою: [ADDRESS]. Після її згоди [PERSON] перевезла до будинку свої особисті речі (предмети одягу, взуття та столові прилади-ложки, виделки та інше) та почала користуватись її майном на безоплатній основі за її згодою і згодою її чоловіка [PERSON]. Наприкінці квітня 2014 року вона дізналась, що [PERSON] закінчила ремонтні роботи в своїй оселі та переїхала на постійне місце проживання в квартиру за адресою: [ADDRESS], але частину своїх речей з її будинку так і не вивезла, ключі не віддала. У зв»язку з цим вона, позивач [PERSON], просила зобов»язати [PERSON] звільнити дачний гостьовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], для його вільного володіння нею, власником цього майна, і повернути їй ключі від вхідних дверей будинку. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду зазначив, що він не бачив чи є в даний час речі відповідача [PERSON] в спірному будинку, та чи передавались позивачкою ключі від будинку відповідачці, про це йому невідомо і з цього приводу він нічого не знає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду свідчення і пояснив, що в 2013 році речі відповідачки [PERSON] знаходились у спірному будинку [ADDRESS] Київської області, бо свідок допомагав їх в будинок заносити. Свідку [PERSON] невідомо чи протягом 2014 року речі відповідачки знаходяться в спірному будинку, оскільки свідок був у вказаному будинку останнього разу ще восени 2013 року. Також свідок [PERSON] суду зазначив, що в його присутності ключі позивачкою відповідачці не передавались. Крім того, в позовній заяві позивач [PERSON] посилається на те, що 22 квітня 2014 року було надіслано повідомлення [PERSON] про звільнення будинку і вивезення речей. З наявної в матеріалах копії повідомлення вбачається, що 22 квітня 2014 року [PERSON] і [PERSON] попередили [PERSON], що вони не дають згоду на подальше користування спірним будинком і просять в строк до 27 квітня 2014 року вивезти залишки своїх речей. Однак позивачем не надано доказів, що дане повідомлення надіслано було рекомендованою кореспонденцією і вручено особисто [PERSON], а також слід зазначити, що, як встановлено судом, позов [PERSON] до [PERSON] про порушення її прав поданий до суду майже через шість місяців від квітня 2014 року, а саме в жовтні 2014 року, і позивачем не надано суду доказів, що на час звернення до суду відповідачка чинить перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні належним їй на праві власності будинком: не забирає речі та не повертає ключі від вхідних дверей будинку. Позивачем [PERSON] в позовній заяві і представником позивача не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів з приводу того, що відповідач [PERSON] займає дачний гостьовий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], та відмовляється вивезти свої речі, володіє ключами від вхідних дверей будинку і відмовляється їх повернути. В зв»язку з цим судом не встановлено порушення прав позивача [PERSON] у зв"язку із зверненням до суду з даним позовом. Також в позовній заяві позивач [PERSON] просила задовольнити її позов з посиланням на вимоги ст. ст. 759, 760, 782, 785 ЦК України, однак суду не надано було доказів, що між сторонами існували правовідносини, що випливають з договору найму. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача [PERSON] про зобов»язання [PERSON] звільнити будинок та повернути ключі від його вхідних дверей, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed