Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем було вчинено злочин, в ході скоєння якого, позивачу у приміщенні ТОВ "Заман ЛТД" на тлі особистої неприязні, були нанесені травми. Позивач звернулася до правоохоронних органів, які розпочали кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі №185/2045/14 було закрито кримінальне провадження у відношенні [PERSON] у зв'язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. У зв'язку з нанесенням відповідачем травм, позивач перебувала на протязі 15 днів на лікарняному, що призвело до матеріальних збитків, які, з урахуванням середнього заробітку, складають 39595,95 грн. Кримінальним правопорушенням позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків, втраті довіри до оточуючих. Внаслідок події, що сталася, позивач відчуває почуття безпорадності, образи. Наявність травми у позивача перешкоджала їй працювати та забезпечувати себе матеріально. Позивач перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес. Тому просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 39595,95 грн. та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представник позивачів у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року, було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України. Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи чи закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності; при цьому постанова суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Як вбачається з ухвали, [PERSON] обвинувачувалася у тому, що 02.08.2013р. приблизно о 08:00 год. в холі готельного комплексу "Заман" по вул.Дніпровській,414-а у м.Павлограді схопила [PERSON] за передпліччя, після чого нанесла 3-4 удари правою ногою в область лівого стегна, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді синців на зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, на задній поверхні лівого стегна в нижній третині, саден в області обличчя, шиї та обох верхніх кінцівках. Суд приймає до уваги, що провину відповідача не встановлено обвинувальним вироком суду, проте кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, подати докази на підтвердження обставин та підстав, з яких позов не підлягає задоволенню. Як вбачається з листка непрацездатності серії АГЕ №602181 та серії АГД №085934, позивач перебувала на амбулаторному лікуванні, у зв'язку з отриманням травми в період з 02 серпня 2013 року по 16 серпня 2013 року /а.с.4/ У відповідності до ч.1,2 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Як вбачається з податкової декларації платника єдиного податку, позивач є фізичною особою-підприємцем та нею задекларовано дохід за півріччя 2013 року у сумі 329996 грн. /а.с.5,6/ . Тикам чином, втрачений заробіток позивача за період непрацездатності з 02 серпня 2013 року по 16 серпня 2013 року складає: 329966 грн.: (251 (кількість робочих днів у 2013 році) : 2) х15 = 39595,95 грн. Суд вважає, що внаслідок спричинення фізичного болю та тілесних ушкоджень позивачу було завдано моральну шкоду. Було порушено її нормальні життєві зв'язки, позивач змушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки фізичний біль, який відчула позивач внаслідок протиправних дій відповідача, викликали відчуття страху, приниженої гідності, тривоги, позивач пережила емоційний стрес . У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Вирішуючи питання про розмір завданої [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 10000 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, з урахуванням вимог майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved