Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

02.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на його користь заборгованості в розмірі 2 700 доларів США, що еквівалентно 56 808, 00 за курсом НБУ станом на 29.05.2015 р. та 42, 83 долари США, що еквівалентно 901,14 за курсом НБУ станом на 29.05.2015 р. 3 % річних. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 17.11.2014 р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він передав у власність відповідача кошти в сумі 2 700,00 доларів США (56 808,00 грн. за курсом НБУ станом на 29.05.2015 р.) Дану суму відповідач зобовязувався повернути йому не пізніше 17.12.2014 р. Проте відповідач не виконав свої зобовязання за договором позики. На підставі ст. 625 ч. 2 Цивільного Кодексу України на суму основного боргу за період з 18.11.2014 р. по 29.05.2015 р. нараховуються 3% річних, в сумі 42, 82 доларів США (901,14 грн. за курсом НБУ станом на 29.05.2015 р.), оскільки станом на день подання позовної заяви до суду відповідач не виконав свої зобовязання за договором позики, тому позивач вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання адвокатом правової допомоги №25/15 від 25.04.2015 року підтримали позовні вимоги, покликаючись на вказані в позові обставини. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] 17.11.2014 р. позичив у позивача [PERSON] 2 700,00 доларів США., що підтверджується долученою до матеріалів справи розпискою від 17.11.2014 року. Згідно даної розписки відповідач зобовязувався повернути вказану суму не пізніше 17.12.2014 року. Проте відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав та станом на час розгляду справи отримані кошти не повернув. У відповідності до 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Оскільки позивач просив стягнути три відсотки річних то такі підлягають стягненню з розрахунку заборгованості в розмірі 42, 82 дол. США (901,14 грн. за курсом НБУ станом на 29.05.2015 р.) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача коштів є підставними та підлягають до задоволення, а саме з відповідача слід стягнути в користь позивача 65 808, 00 грн. основного боргу та 901, 14 грн. 3% річних. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved