overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

02.02.2015 р. [PERSON] звернувся з заявою до суду, в якій вказав, що батько заявника [PERSON], 1929 р.н. помер [INFO]. У батька позивача була рідна сестра [PERSON], 1934 р.н., яка є рідною тіткою позивача. [PERSON] була одружена з [PERSON], 1933 р.н., після укладення шлюбу взяла собі прізвище чоловіка «[PERSON]». Чоловік тітки позивача [PERSON] помер [INFO]., після його смерті залишилося спадкове майно, яке успадкувала тітка позивача [PERSON] [INFO]. [PERSON] померла, спадкоємці першої черги відсутні - чоловік помер, а дітей у померлої тітки не було. Заявник вказує, що його батько [PERSON] який міг би належати до спадкоємців другої черги як рідний брат [PERSON] помер ще до смерті спадкодавця, інших спадкоємців тітка позивача не має. В зв'язку з чим виникла необхідність встановлення родинних відносин для визнання за заявником права власності на спадкове майно за законом у порядку спадкування за правом представлення як рідного племінника своєї тітки [PERSON] Заявник просить встановити, що він є рідним сином [PERSON], 1929 р.н. та рідним племінником [PERSON], 1934 р.н. В судовому засіданні заявник та його представник підтвердили вищевикладене та підтримали заявлені вимоги. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борівського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживала недалеко від заявника, добре знала його батьків та підтверджує, що [PERSON] являється його тіткою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням свідка [PERSON] Крім того, дані факти та відповідні правовідносини підтверджуються наявними у справі доказами: копією паспорту [PERSON] (а.с.5-6); копією свідоцтва про народження [PERSON].(а.с.7); архівною довідкою державного архіву Харківської області №01-30/9 від 19.01.2015 р. (а.с.9); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.10); копією свідоцтва про народження [PERSON]([PERSON]) (а.с.11); копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ([PERSON].)(а.с.12); довідкою голови Гороховатської сільської ради №66 від 30.01.2015 р.(а.с.13); копією погосподарської книги №5 (а.с.14-15); копією обліково-послужної картки [PERSON] (а.с.16); копією свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.17); копією свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.18). Суд, заслухавши заявника, його представника та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України «суд розглядає справи про встановлення факту…родинних відносин між фізичними особами…».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

02.02.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 19 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис №389, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через постійні сварки та суперечки між подружжям, що негативно впливає на виховання дитини. Внаслідок цього їх сім'я фактично розпалась, спільного господарства сторони не ведуть та не пов'язані спільним побутом. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позов та просить шлюб розірвати. Дослідивши зміст позовної заяви та додані документи, суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], сторони з 19 листопада 2011 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київської області, актовий запис №389. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». В цьому шлюбі [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де матір'ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем свідчить про відсутність у нього інтересу на збереження шлюбу та про припинення фактичних шлюбних стосунків. Таким чином шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить моральним засадам суспільства, не відповідає інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] доцільно розірвати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп., який підлягає стягненню з відповідача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

02.02.2015 р. в суд поступила заява [PERSON], 1979 року народження який просить визнати недієздатною його рідну тітку [PERSON], [INFO] з тих підстав, що з народження вона страждає на хронічне психічне захворювання та висновком психіатричної МСЕК безтерміново визнана інвалідом 2-ої групи з дитинства. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його тітка є інвалідом дитинства 2-ої групи внаслідок хронічного психічного захворювання та є одинокою, проживає разом з ними, до тепер її доглядала його мама, яка також уже н має можливості виконувати цю роботу у звязку з її похилим віком. Хвора ніколи не мала власної сім'ї, не була одружена, не мала власних дітей. В силу своєї хвороби тітка не вчилася в школі, не орієнтується в просторі, часі, не може спілкуватись, потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. Такий догляд понад двох років здійснює він. Його мати, яка являється рідною сестрою [PERSON] здійснює догляд за його батьком, який був оперований. Хоче встановити опіку над тіткою та просить заяву задовільнити. В суді заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить їх задовольнити заради порятунку хворої тітки, опікунська рада Довголуцької сільської ради рекомендувала призначити його опікуном хворої [PERSON], 1944 року народження та просить визнати її недієздатною внаслідок психічного захворювання. Представник заявника, адвокат Маципура Г.І. також заявлені вимоги підтримала, просиь їх заяву задовольнити, по справі зібрані необхідні докази, однак судді [PERSON]. закінчилися повноваження, тому справу перерозподілено до даного складу суду. Представники органу опіки та піклування Стрийської РДА та Довголуцької сільської ради Стрийського району в судов засідання не прибули, повідомлені повторно належним чином, подали суду заяви, якими просять слухати справу без їхньої присутності а.с. 17,30. Дослідженими доказами доведено, що заявлені вимоги підставні, підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З долученого до справи протоколу №1 засідання опікунської ради Довголуцької сільської ради від 11.02. 2015 року вбачається та вказано, що в разі визнання судом [PERSON] недієздатною, рекомендовано суду призначити [PERSON], [INFO] опікуном [PERSON], 1944 року народження. А.с. 30. Згідно свідоцтв про народження заявника [PERSON], копії його паспорта, а також копії паспорта та свідоцтва про народження хворої [PERSON], довідки Довголуцької сідбської ради та довідки з місця проживання вбачається, що заявник та його тітка прописані в одному помешканні, проживають однією родиною, дійсно підтверджено, що хвора являються рідною тіткою для заявника.. А.с. 4-10. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 15.05.2015 року, проведеної на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду [PERSON], [INFO] за заявою заявника визнано недієздатною, яка потребує опіки. а.с.36-37.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

02.02.2015 р. до суду заявлено цей позов, в якому прокурор Гайсинського району в інтересах держави просив стягнути з [PERSON] на користь держави матеріальну шкоду в сумі 1785 грн. 00 коп., що ним були заподіяні незаконним виловом риби забороненим знаряддям лову 10.06.2014 р. в Ладижинському водосховищі поблизу села Щурівці Гайсинського району. За вказане правопорушення він постановою Гайсинського районного суду 5.08.2014 року був звільнений від адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 85 КУпАП у зв'язку із малозначністю вчиненого. Прокурор Джежик Р.А. в судовому засіданні вимоги позову підтримала повністю, суду пояснила про те, що розрахунок заподіяної [PERSON] державі шкоди проведено відповідно до такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року. Відповідач вимоги позову визнав частково, вважав нараховану суму збитків надто високою, факт незаконного ним вилову риби за обставин, вказаних в позовній заяві та постанові суду підтвердив, просив суд зменшити розмір відшкодування з огляду на його важкий на цей час матеріальний стан у зв'язку із відсутністю роботи. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких міркувань. Достовірно доведено, що [PERSON] незаконним виловом риби (2 сазанів, 2 судаків та 9 карасів сріблястих вагою 2 кг) 10.06.2014 р. в Ладижинському водосховищі поблизу села Щурівці Гайсинського району завдав державі шкоду на суму 1785 грн. 00 коп., яку добровільно не відшкодував. Зазначені правовідносини регулюються: · ч.1 ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; · ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», за якою шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали таку діяльність. Оскільки, [PERSON] незаконним виловом риби (2 сазанів, 2 судаків та 9 карасів сріблястих вагою 2 кг) 10.06.2014 р. в Ладижинському водосховищі поблизу села Щурівці Гайсинського району завдав державі шкоду на суму 1785 грн. 00 коп., добровільно завдану шкоду не відшкодував, то вона підлягає стягненню з відповідача на користь держави у судовому порядку, а також судовий збір в сумі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

02.02.2015 р. до суду подано дану заяву, в якій заявниця вказала, що [INFO]. в с.Рахнівка Гайсинського району помер її брат [PERSON], в свідоцтві про народження якого в графі «мати» зазначено «[PERSON]», проте в свідоцтві про народження заявниці в графі «мати» записано «[PERSON]», просила встановити факт, що [PERSON], померлий [INFO]. є її рідним братом для подальшого оформлення нею права власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 14). Представник Чечелівської сільської ради Гайсинського району до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 16). Доведено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом спадкового майна після смерті [INFO]. її брата [PERSON], через зазначення в його свідоцтві про народження в графі «мати» « [PERSON]», а свідоцтві про народження заявниці мати записана, як «[PERSON]», а не «[PERSON]», тому не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який помер [INFO]., як спадкоємиця за законом першої черги спадщини через зазначення в його свідоцтві про народження в графі «мати» «[PERSON]», а свідоцтві про її народження «[PERSON]», а не «[PERSON]» не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією паспорта серії [NUMBER] виданого Гайсинським РВ УМВС 04.03.2002 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 6); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.09.1963 р., де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.09.1963 р., де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4);. - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2013 р., згідно з яким [INFO]. в с.Рахнівка Гайсинського району помер [PERSON] (а.с. 5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

02.02.2015 р. заявник звернувся до суду з заявою, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України у Балтському районі Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На обґрунтування вимог зазначив, що УПФУ у Балтському районі Одеської області відмовило йому у призначенні пенсії через розбіжність запису його по-батькові у паспорті та в трудовій книжці, виданій йому 12.11.1973 року автотранспортним підприємством Одеського обласного виробничого управління вантажного автотранспорту. У трудовій книжці його по-батькові вказане «[PERSON]» замість «[PERSON]». Оскільки встановлення факту належності йому трудової книжки тягне для нього юридичні наслідки, пов'язані з нарахуванням пенсії, просив суд встановити факт належності йому зазначеної трудової книжки. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала. Представник УПФУ у Балтському районі Одеської області в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши, що заперечень по справі не має. Вислухавши думку представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В паспорті заявника ( а.с.- 6) його по-батькові вказано «[PERSON]». Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], заявник по справі працював у автотранспортному підприємстві Одеського обласного виробничого управління вантажного автотранспорту і йому у 1973 році вказане підприємство видало трудову книжку, у якій помилково було зазначено його по-батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]». Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що вказана трудова книжка належить [PERSON], оскільки у ній прізвище заявника помилково було зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». В судовому засіданні встановлено, що встановлення факту належності заявнику даної трудової книжки тягне для нього юридичні наслідки у вигляді призначення пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON] звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Енергетична Компанія Херсонобленерго в особі Новокаховського РЕЗ і ЕМ, про визнання угоди недійсною. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні проголосити його вступну та резолютивну частини, що у повній мірі узгоджується з вимогами, викладеними в ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 222 ЦПК України. На підставі викладеного, в межах заявлених позивачем вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 липня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] Від даного шлюбу у них немає дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не проживають разом останні 2 роки, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Їх сім'я розпалась, вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливі. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак скерувала до суду заяву, в якій просили слухати справу без їх участі, позов підтримали.. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду, а також долученим до матеріалів справи оголошенням про виклик в судове засідання відповідача в газеті «Високий замок» від 13 березня 2015 року. Причин своєї неявки в судове засідання не повідомив. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, останні 2 роки разом не проживають, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина Сергія, [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). В обґрунтуванні позову вказує, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач позов підтримує в повному обсязі, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 180, 183 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача на одну дитину аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.10.2003 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.10.2003 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони з січня 2015 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved