overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

01.06.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тоді як працює, має матеріальний статок, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду, зі згоди позивача позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивач являється матірю, а відповідач батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження а.с.3, з акту ТОВ «Дивобуд» від 26.05.2017 р. вбачається, що дитина проживає з позивачем а.с.5, однак як слідує з матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

01.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 24.11.2015 року у Червоноквітівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис 02, зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили з грудня 2016 року по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач прохав шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення про її виклик до суду в газеті «Зоря Полтавщини» від 08.08.2017 року, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання з грудня 2016 року по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, відповідач залишив родину та проживає в іншій місцевості, майновий спір між стронами відсутній, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

01.06.2017 року [PERSON] звернувсяз вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 18.05.1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх, малолітніх дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з травня 2009 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов визнала, просила розглянути справу без її участі. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 18.05.1991 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Палацом урочистої реєстрації актів цивільного стану Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів, актовий запис №534. Від шлюбу сторони неповнолітніх, малолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з травня 2009 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

01.06.2017 року [PERSON], звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що [INFO] року в с. Бухни Погребищенського району Вінницької області померла її мати - [PERSON] про що виконавчим комітетом Морозівської сіль\-ської ради Погребищенського району Вінницької області зроблено актовий запис № 17, що підтверджується відповіддю на запит Погребищенського РВДРАЦС від 18.05.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, однак при зверненні до державного нотаріуса було виявлено, що мати заявниці у свідоцтві про її народження іменується як «[PERSON]» однак запи\-сана в реєстрі актів про смерть на прізвище «[PERSON]». В теперішній час заявниця не може реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, в зв'язку з відсутністю доказів, що підтверджували б родинні зв'язки між [PERSON], та [PERSON]., яка померла [INFO] року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Представник заінтерисованої особи Морозівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, просив провести розгляд даної справи за відсутності їхнього представника, про що до суду подав відповідну заяву № 133 від 22.06.2017 року, при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні зокрема, свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), довідкою Морозівської сільської ради № 941 від 21.12.2016 року (а.с. 7) достовірно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року, то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

01.06.2017 року головний лікар КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» [PERSON] звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію в психіатричну лікарню [PERSON]. Представник лікарні [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] був госпіталізований 31.05.2017 року в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». Після особистого огляду [PERSON], лікар зробив висновок про необхідність його примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу він не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є огляд хворого комісією лікарів-психіатрів. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» у складі: голови комісії зав.відділенням №2 [PERSON], членів комісії: зав. відділенням № 4 [PERSON], лікарем-психіатром вищої категорії відділення № 2 [PERSON] Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Просить суд ухвалити рішення про госпіталізацію в КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська» в примусовому порядку [PERSON]. Лікар-психіатр [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якими установлено, що хворий страждає на психічний розлад, внаслідок чого він не здатний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Представник хворого [PERSON] суду пояснила, що вона є двоюрідною сестрою [PERSON] та є його опікуном з 2009 року. Протягом останнього часу, брат одягається в жіночий одяг, у квартиру приносить сміття, вмикає вдома газові прилади, палить у квартирі папір, веде себе неадекватно. Вона не заперечує проти госпіталізації [PERSON] в примусовому порядку до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська». Прокурор підтримав заяву головного лікаря про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричну лікарню. Вислухавши доводи представника заявника, лікаря-психіатра, представника хворого, думку прокурора, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 70/2 від 01.06.2016 року, [PERSON], [INFO] потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний заклад, у зв'язку з тим, що внаслідок психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. При таких обставинах, суд вважає, що у відповідності зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричну лікарню в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

01.06.2017 року до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою про визнання права власності на гараж. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 20.08.2013 р. вона є власником земельної ділянки площею 0,0027 га по вул. Ушакова, 5 в м. Новоград-Волинський. На вказаній земельній ділянці було самовільно збудовано гараж № 56. Позивач не має можливості оформити право власності на гараж у позасудовому порядку. Позивач у судове засідання прибула, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власниика земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно Свідоцтва про право власності від 20.08.2013 р. [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0027 га, що розташована по вул. Ушкова, 5, в м. Новоград-Волинський, цільове призначення будівництво індивідуальних гаражів. Згідно технічного паспорта від 04.01.2017 р. на вищевказаній земельній ділянці 1984 р. було побудовано гараж. Відповідно до висновку № 4 від 21.04.2017 р. гараж № 56 в гаражному масиві по вул. Ушакова, 5, в м. Новоград-Волинський, розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням. Враховуючи викладене, той факт, що земельна ділянка під будівництво виділена в передбаченому законом порядку, будова відповідає будівельно-технічним нормам, права будь-яких осіб не порушені, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

01.06.2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, а саме встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий 20 березня 2003 року Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON]. Заявник в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Пашковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. [PERSON] подала до суду письмові пояснення в яких просила задовольнити заяву та розглянути справу без її участі. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2003 року Пашковецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області було видано державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] [PERSON] (а.с. 6). В даному акті помилково зазначено по-батькові померлої. [INFO] померла [PERSON] (а.с.10 на звороті). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0.4477 га на території Пашковецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Відповідно до заповіту від 27.08.1991 року померла [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.7). 09.06.2005 року заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого, заявник є спадкоємцем спадкового майна, на яке в указаній частці (13/30) видано це свідоцтво складається з 1/2 частини земельної ділянки площею 0.4477 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Пашковецької сільської ради [ADDRESS] Заявник звернулася з наявним правовстановлюючим документом із заявою до ДП «Центру земельного кадастру» Старокостянтинівського району Хмельницької області на виготовлення технічної документації із землеустрою, проте у послузі було відмовлено через невідповідність по-батькові померлої (а.с.11 на звороті). Відповідно до копії заповіту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про смерть по-батькові померлої «[PERSON]», проте в державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] помилково зазначено «[PERSON]», що позбавляє заявника скористатись її правом на оформлення спадщини, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

01.06.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.10.2013 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.04.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 13488,83 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 07.10.2013 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.04.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 1890,44 грн.; по відсоткам за користування кредитом 10479,87 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 618,52 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 13488,83 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

01.06.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 12.07.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 18.04.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 11593,48грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 12.07.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 4000,00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 18.04.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 3055,02 грн.; по відсоткам за користування кредитом 770,05 грн.; по комісії 6740,15 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 528,26 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 11593,48 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

01.06.2017 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.04.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 21.05.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 15764,62 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 29.04.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 21.05.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 1912,58 грн.; по відсоткам за користування кредитом 12625,15 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 726,89 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 15764,62 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved