Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

01.10.2014 року представник ЖКП «Жилкомплекс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території в сумі 4918,54 гривень, посилаючись на те, що відповідачка, проживаючи за адресою: [ADDRESS], не вносить плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.03.2007 року по 01.09.2014 року у неї утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 4918,54 гривень. Відповідачка у добровільному порядку суму боргу не сплачує, у зв'язку з чим позивач був змушений звертатися до суду з позовом про стягнення суми боргу у примусовому порядку, а також просив стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень. У судове засідання представник позивача за довіреністю Калиновський І.В. не з'явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], не вносить плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з 01.03.2007 року по 01.09.2014 року у неї утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 4918,54 гривень, що підтверджується наданими розрахунками. У судовому засіданні встановлено, що фактично між сторонами існують правовідносини з надання житлово-комунальних послуг і користування такими послугами, які витікають із зазначених вище нормативно-правових актів. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 01.10.2014 року, а заборгованість у сумі 4918,54 гривень нарахована відповідачам за період з 01.03.2007 року по 01.09.2014 року. Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.07.2013 року ЖКП «Жилкомплекс» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 2006 року по даний час в сумі 4029,49 гривень /а.с. 13/. За змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону. Тому якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Таким чином, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.07.2013 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу було відмовлено, позовна давність не переривалася. Тому суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності у три роки, стягнувши з відповідачки заборгованість, яка утворилася за період з 01.10.2011 року по 01.09.2014 року у розмірі 1796,38 гривень. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 243,60 гривень, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 1796,38 гривень ?100% : 4918,54 гривень ціни позову = 36,5 %), тобто 36,5 % від ціни позову (36,5 % ? 243,60 гривень :100% = 88,91 гривень), що складає 88,91 гривень.

Outcome: partial