Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

01.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] третя особа Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, встановивши наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] : побачення позивача з сином щотижня з 09.00 год суботи до 09.00 год понеділка, з відвідуванням сином місця проживання батька та сну за адресою проживання батька; право позивача без узгодження з матір`ю дитини відвідувати сина за місцем його навчання, у гуртках та секціях тощо, брати участь у батьківських зборах, спілкуватися з сином в телефонному режимі, в тому числі за допомогою сучасних засобів відеозв`язку. Позов обгрунтований тим, що 29.09.2017 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси по справі №523/7898/17 шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . Питання про визначення місця проживання дитини в судовому порядку не вирішувалось, після розірвання шлюбу син проживає з відповідачем за її адресою проживання. [PERSON] чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином, маніпулює дитиною, настроює сина проти батька. Позивач має достатній рівень доходу для забезпечення гідного догляду за дитиною, його квартира забезпечена всім необхідним для найкращого розвитку дитини, його навчання та відпочинку. Позивач в добровільному порядку систематично сплачує кошти на утримання [PERSON] . 25.04.2019 р. провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадженн. Ухвалою суду від 03.12.2019 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті. 20.01.2020 року відповідач надала суду відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги в редакції позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач за фахом моряк та тривалий час перебуває у відрядженнях за кордоном. Також зазначила, що ніколи не чинила перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, не заперечувала проти зустрічей [PERSON] з позивачем за місцем навчання дитини, в гуртках, секціях, не забороняла брати участь у батьківських зброрах, спілкуватись в телефонному режимі, в тому числі сучасними засобами відеозв`язку. Відповідач, згідно висновку органу опіки та піклування, просила визначити спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина [PERSON] шляхом встановлення перебування дитини з батьком: першу та третю неділю тижня з 10.00 до 18.00 год, другу та четверту неділю тижня з 10.00 до 18.00 год. Також просила суд, з урахуванням стану здоров`я дитини, покласти на позивача обов`язок під час зустрічей дитини з батьком дотримуватись рекомендацій лікарів стосовно лікування [PERSON] та нести відповідальність за життя, здоров`я у період зустрічей, не настроювати дитину проти матері, діяти в найкращих інтересах дитини. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не визнала позовні вимоги та підтримала запропонований у відзиві спосіб участі позивача у вихованні дитини, а також зазначила, що дитина хворіє, тому необхідно суворо дотримуватися рекомендацій лікаря, а вона не впевнена в тому, що позивач буде виконувати всі вимоги. Представник третьої особи Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в засідання не з`явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Направив до суду висновок органу опіки та піклування про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] . Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 06.04.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 349. Від спільного шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 11444 від 25.02.2014 року, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. 29.08.2017 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси у цивільній справі №523/7898/17 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони почали жити окремо один від одного, син залишився проживати разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/484вх від 27.12.2018 року, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення перебування дитини з батьком: першу та третю неділю тижня з 10.00 до 18.00 год, другу та четверту неділю тижня з 10.00 до 18.00 год. У висновку також зазначено, що відповідно до акту обстеження умов проживання батька дитини, [PERSON] , для дитини створені належні умови для проживання та всебічного розвитку. Мати дитини [PERSON] , на комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що ніколи не заперечувала проти зустрічей дитини з батьком, але просила взяти до уваги стан здоров`я сина, необхідність дотримуватись дієти та режиму дня. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1,3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою 13 Сімейного кодексу України. Статтею 151 СК України\~визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. В силу ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно до\~ ст.153 СК України \~визначено,\~ що\~ мати, \~\~батько\~ \~та\~ \~дитина\~ \~мають\~ право\~ \~на\~\~безперешкодне спілкування\~\~між\~\~собою,\~\~крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з вимогами частин 1,2,3\~ст.157 СК України\~\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно.Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~ст.159 СК України,\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до вимог ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України\~закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю (батьком). Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині,\~для повного\~і гармонійного\~розвитку її\~особи необхідно\~зростати в\~сімейному оточенні,\~в атмосфері\~щастя,\~любові і\~розуміння також\~в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється забезпеченню\~інтересів дитини\~(ст.\~3\~Конвенції про\~права дитини). В ході розгляду справи судом не встановлено будь-яких обставин, які б могли вплинути на висновок суду, відсутні\~\~обмеження\~\~для спілкування батька з дитиною. Виходячи із\~вимог вказаних\~норм,\~\~приймаючи\~до уваги\~встановлені обставини,\~вік дитини та ставлення батька до дитини, стосунки між сторонами, оцінюючи усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що встановлений органом опіки порядок участі позивача у вихованні сина не повністю буде відповідати, як інтересам батька так і інтересам дитини. Оцінивши усі\~докази в\~сукупності,\~в тому\~числі стан\~здоров`я\~дитини,\~виходячи із\~рівності прав\~обох батьків\~у спілкуванні,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню, а саме: необхідно визначити порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , кожну першу та третю суботу з 14.00 год. до неділі 17.00 год. з відвідуванням сином місця проживання батька та сну за адресою проживання батька, кожну другу та четверту неділю з 10.00 до 18.00 год. з дотриманням режиму харчування та сну для дитини. Згідно з вимогами ч.4\~ст.155 СК України\~ухилення\~\~батьків\~\~від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Враховуючи конфліктну ситуацію, яка виникла між сторонами по справі,\~ суд вважає необхідним попередити відповідача по справі про наслідки невиконання нею даного рішення суду, передбачені ч.4\~ст.159 СК України, згідно з якими в судовому порядку може бути вирішено питання щодо передачі дитини для проживання з батьком у разі ухилення відповідача від виконання рішення суду.\~\~

Outcome: partial