Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

01 листопада 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював у ДП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на посаді теплотехніка шахтової поверхні енергомеханічної служби. 21 червня 2017 року був звільнений з вищевказаного підприємства за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, із виплатою вихідної допомоги у розмірі 3 місячного заробітку, що передбачена ст.44 КЗпП України. У день звільнення виплата всіх належних йому сум проведена не була, лише 23 серпня 2017 року підприємство сплатило заборговані кошти по заробітній платі. Оскільки його середньоденний заробіток становив 319,87 грн., а за період з 22 червня 2017 року по 22 серпня 2017 року минуло 43 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача в свою користь 13754,41 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 22 червня 2017 року по 22 серпня 2017 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності та у відсутності її довірителя, позов просила задоволити повністю, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 22). Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що до матеріалів справи долучено розписку про отримання судової повістки (а.с.21). Відповідно до ст.225, ст.226 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] та копії виписки з наказу №67-К від 22 червня 2017 року, позивач був звільнений з ДП «Волиньвугілля», на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, в звязку з невиконанням адміністрацією законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку (а.с.5,8). Відповідно до довідки ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» №267 від 16 серпня 2017 року середньоденна заробітна плата позивача становила 319,87 грн. (а.с.6). У судовому засіданні встановлено, що відповідач виплатив заборговані кошти по заробітній платі лише 23 серпня 2017 року (а.с.10-14). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні, а тому задоволює позов і стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 13754,41 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 червня 2017 року по 22 серпня 2017 року включно, з розрахунку 319,87 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]М.) 43 (робочі дні за вищевказаний період). На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 640 грн. судового збору.

Outcome: approved