Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення майна з-під арешту, який під час судового розгляду було уточнено. В обґрунтування позову зазначало, що 24.05.2006 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого у відповідності до ст. 512-514 ЦК України є ТОВ «ОТП Факторинг2) Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-201/191 /2006. 24.05.2006 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки №PML-201/191/2006, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. 03.10.2007 р. між сторонами було укладено кредитний договір №СМ-SME201/199/2007. В той же день, 03.10.2007 р. між сторонами було укладено договір іпотеки другої черги №РМ- SМЕ201/199/2007, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS], з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитними договорами №МЬ-201/191/2006 та №СМ- SМЕ201/199/2007. В червні 2016 р. відповідач [PERSON] звернулася до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з заявою про добровільний продаж предмету застави Для погашення заборгованості за кредитними договорами в максимальному розмірі, оскільки в разі продажу цього майна через виконавчу службу, сума продажу майна буде значно нижчою в порівнянні з добровільним продажом. 06.07.2016 р. з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо [PERSON] було встановлено, що на приміщення за адресою: [ADDRESS], 18.10.2010 р. було накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10373141 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №032954, 18.10.2010, підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. Старший державний виконавець Морар Марія Василівна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав, 28.10.2010 р. було зареєстровано арешт всього нерухомого майна, яке належить [PERSON], обтяжувач: Ленінський відділ державної виконавчої служби, реєстраційний номер обтяження: 10169520, дата, час реєстрації: 21.08.2010 12:38:10. 12.05.2014 р. постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Кривдою Ю.В. за виконавчим провадженням №2465762 було накладено арешт на нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що накладення арешту на нерухоме майно, який належить [PERSON] і знаходиться в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» порушує права позивача, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд скасувати арешти, накладені на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON], та знаходиться в іпотеці ТОВ "ОТП Факторинг Україна": арешт зареєстрований в державному реєстрі речових прав 21.08.2010 р. на все майно боржника [PERSON], обтяжувач: Ленінський відділ державної виконавчої служби, реєстраційний номер обтяження: 10169520, дата, час реєстрації: 21.08.2010 12:38:10; арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №032954 старшого державного виконавця Морар М.В. Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, 18.10.2010 р., реєстраційний номер обтяження 10373141; арешт, накладений на підставі постанови від 12.05.2014 р. державний виконавець Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Кривда Ю.В. за виконавчим провадженням №2465762. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Представники ВДВС в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи та заперечень проти позовних вимог не подали, у зв'язку з чим, суд вирішив розглядати справи, у відсутність нез'явившихся осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою Іпотекою є застава нерухомого майна, залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі в застав встановлюються законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основних зобов'язань відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передав іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Також відповідно, до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом встановлено, що 24.05.2006 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого у відповідності до ст. 512-514 ЦК України є ТОВ «ОТП Факторинг2) Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-201/191 /2006. 24.05.2006 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки №PML-201/191/2006, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS]. 03.10.2007 р. між сторонами було укладено кредитний договір №СМ-SME201/199/2007. В той же день, 03.10.2007 р. між сторонами було укладено договір іпотеки другої черги №РМ- SМЕ201/199/2007, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS], з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитними договорами №МЬ-201/191/2006 та №СМ- SМЕ201/199/2007. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо [PERSON] на приміщення за адресою: [ADDRESS], 18.10.2010 р. було накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10373141 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №032954, 18.10.2010, підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. Старший державний виконавець Морар Марія Василівна. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав, 28.10.2010 р. було зареєстровано арешт всього нерухомого майна, яке належить [PERSON], обтяжувач: Ленінський відділ державної виконавчої служби, реєстраційний номер обтяження: 10169520, дата, час реєстрації: 21.08.2010 12:38:10. 12.05.2014 р. постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Кривдою Ю.В. за виконавчим провадженням №2465762 було накладено арешт на нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено випадки зняття арешту з майна державною виконавчою службою. Відповідно до частини п'ятої вказаної статті Закону в усіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з частиною першої статті 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з вимогами статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Як свідчать матеріали справи, 29.04.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ЄДРПОУ 36789421) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 21685166) у відповідності до ст. ст. 512, 514, Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі - продаж) кредитного портфелю № б/н., договір про відступлення права вимоги № б/н. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитними договорами №МL-201/191 /2006 та №СМ-SМЕ201/199/2007 та договором іпотеки №РМ- SМЕ201/199/2007 право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України «Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за вищевказаним кредитним договором та договором застави. За вимогами п. 3.4 цього договору сторони домовилися, що права за договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками/Поручителями для забезпечення виконання зобовязань за Кредитними договорами не переходять до покупця. Передача (відступлення) прав за Кредитними договорами Покупцю не припиняє прав Продавця за договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками для забезпечення виконання зобовязань за Кредитними договорами. Продавець звертає стягнення на заставлене майно та зобовязується перерахувати покупцю усі кошти, отримані від реалізації Заставленого майна, а також будь-які інші платежі та кошти, отримані від Боржників/Поручителів за кредитними договорами, договорами поруки, як це передбачено Договором комісії. Пунктом 3.5 цього договору передбачено, що не зважаючи на положення статті 3.4 цього договору, на вимогу Покупця Продавець зобов'язаний передати права за окремими договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на Заставлене майно. 09 червня 2010 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29 квітня 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» передав та відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав, належних ПАТ «ОТП Банк» за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. Відповідно до п. 21 Додатку № 1 до цього Договору, позивачеві, серед інших, були відступлені права вимоги за договором іпотеки, укладеним з [PERSON] №PML-201/191/2006, №РМ- SМЕ201/199/2007. Як передбачено частиною третьою статті статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Враховуючи той факт, що обтяження АТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») за договором іпотеки було внесено в Єдиний реєстр іпотек 24.05.2006 р. та 03.10.2007 р., тобто раніше за обтяження, накладені постановами ДВС, та той факт, що заборгованість за кредитним договором на теперішній час не погашена у повному обсязі, арешти органу ДВС, накладені після реєстрації обтяжень за договором іпотеки підлягають скасуванню. Таким чином, відповідно до ст. 572 ЦК України, ст. 1,3 Закону України «Про іпотеку», арешти, накладені на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушують право ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як іпотекодержателя, на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, переважно перед іншими кредиторами. Згідно з п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може знятий за рішенням суду. Відтак, вимога іпотекодержателя про скасування арешту, накладеного постановами державних виконавців в межах виконавчого провадження, є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які документально підтверджені.

Outcome: approved