Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

01.06.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до відповідача [PERSON], і в останній уточненій заяві просить суд стягнути з [PERSON] на\~користь [PERSON]\~аліменти на\~утриманнянеповнолітніх дітей,\~а саме:\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],[INFO], в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 01.06.2018 року до повноліття кожної дитини; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, а саме: [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на кожну дитину не може бути меншим, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 01.06.2018 року до 30.06.2019 року (включно). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.12.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану, про що видано свідоцтво про одруження І-ВЛ №102503. Від цього шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO] (6 років), [PERSON], [INFO] (12 років), [PERSON], [INFO] (14 років), [PERSON], [INFO] (18 років), які на даний момент проживають разом з позивачем, що підтверджується актом про фактичне проживання від 30.05.2018 року. 11.10.2013 року шлюб з відповідачем було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 11.10.2013 року. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати своїх дітей. [PERSON], [INFO] (18 років) продовжує навчання у Липковатівському аграрному коледжі (студент 3 курсу, строк навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року). У звязку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали. 18.06.2018 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2019 року у даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі п.п. 2.3.3, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.17 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п.6.2, 8.2, 8.3, 8.4 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В., ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.01.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В., призначено до розгляду в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON], згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.04.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 11.12.1999 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у Жовтневому відділ реєстрації актів громадянського стану м. Харків, про що зроблено відповідний актовий запис за №796 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №102503, виданого 11.12.1999 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Моісеєнко» (а.с. 6). У позивача та відповідача народилися діти [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №345224, виданого повторно 08.04.2014 року, актовий запис №567, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №361202, виданого повторно 08.05.2014 року, актовий запис №488, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №345225, виданого повторно 08.04.2014 року, актовий запис №500, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №345226, виданого повторно 08.04.2014 року. Батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків, актовий запис за №796 (а.с.7). Відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договорів дарування належить житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рєпіна, буд. 47-А, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав КП «ХМБТІ» від 19.10.2012 року та 09.11.2012 року (а.с.13,14). Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, також за вказаною адресою зареєстровано місце проживання дітей, що вбачається з відповідної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (л.д.93). Однак, з акту про фактичне проживання від 30.05.2018 року вбачається, що за адресою: 61124, [ADDRESS], починаючи з 20.06.2013 року фактично проживають [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Згідно з довідки Липковатівського аграрного коледжу від 18.05.2018 року та 13.03.2019 року за №287, [PERSON] є студентом ІV курсу Липковатівського аграрного коледжу за спеціальністю ветеринарна медицина, денна форма навчання. Строк навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с.12, 95). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~ч.2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ч.1-3\~ст.\~183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає\~за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба\~у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч. 1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, враховуючи надані позивачем докази, а також відсутність відзиву і відповідних підтверджених доказами заперечень з боку відповідача [PERSON] стосовно його стану здоровя та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та повнолітнього сина у звязку з продовженням навчання. У звязку з наведеним суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дітей в межах позовних вимог стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],\~[INFO],\~[PERSON],[INFO],у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому суд виходить з того, що позивачем не доведено в судовому засіданні будь-якими доказами достатність заробітку (доходу) платника аліментів для призначення мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч.3 ст. 183 СК України, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, судом встановлено, що вік повнолітнього [PERSON]перевищує 18, але є меншим 23 років, він проживає разом з матірю, продовжує навчання, потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, яку батько має можливість надавати, оскільки він, як відповідач не довів протилежного. Враховуючи наведене суд вважає необхідним та достатнім стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON], щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання [PERSON]у Липковатівському аграрному коледжі 30.06.2019 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Задовольняючи позов частково на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial