Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

01 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, треті особи приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], Відділ з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права засновника фермерського господарства в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 04 червня 2018 року було відкрите провадження у справіта призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 червня 2018 року зобовязано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] надати належним чином засвідчену копію спадкової справи № 124/2017 після смерті [PERSON], померлого 03 липня 2017 року. 10 серпня 2018 року підготовче судове засідання було відкладено у звязку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 20 серпня 2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті. На обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що 03 липня 2017 року помер [PERSON], чоловік позивача [PERSON] Спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON], як дружина, та діти померлого [PERSON] та [PERSON] Діти відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з Фермерського господарства «МИР», яке розташоване на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та зареєстроване за адресою: [INFO]. Згідно установчих та реєстраційних документів [PERSON] був єдиним засновником Фермерського господарства «МИР». В установлений законом строк позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги, бажаючи продовжити діяльність Фермерського господарства «МИР», звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 травня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в частині визнання за нею права засновника на Фермерське господарство «МИР», оскільки наявні протиріччя нормативних актів не дають змоги правильно і однозначно вирішити питання спадкування прав і обовязків засновника (власника) фермерського господарства. У звязку з наведеним [PERSON] в позовній заяві просить суд: визнати за нею права засновника Фермерського господарства «МИР» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03 липня 2017 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглядати справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи - Відділу з державної реєстрації бізнесу та речових прав на нерухоме майно Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі. Третя особа - Приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 1976 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 80. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія I-КИ № 438180 від 21.08.1976 року. Встановлено, що [PERSON] був засновником Фермерського господарства «МИР» (код ЄДРПОУ 21914559 32286590, місцезнаходження: 51261, Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Марянівка. [PERSON] помер 03 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-КИ № 755477 від 04.07.2018 року. Згідно наданої суду спадкової справи № 124/2017, заведеної приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 03 липня 2017 року звернулася дружина спадкодавця - [PERSON]. Сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про відмову у прийнятті спадщини після смерті батька [PERSON] на користь їх матері [PERSON] Судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON]від 23 травня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Фермерське господарство «МИР», з посиланням на те, що ч.1\~ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство»\~визначено, що спадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу) здійснюється відповідно до закону, але, майно підприємства є його власністю, крім того, за вимогами законодавства України, спадкуватися можуть права та обовязки фізичної особи, а не юридичної особи. Статтею 63 Господарського Кодексу України,\~встановлені види та організаційні форми підприємств в Україні, в тому числі - приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи). У відповідності до\~ст. 66 Господарського Кодексу України,\~майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України. Цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об'єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим Кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього. Держава гарантує захист майнових прав підприємства. На підставі\~ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство»\~до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Аналогічні норми містяться і в\~ст. 191 ЦК України, відповідно до якої, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. В той же час, у відповідності до\~ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», зазначено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Пунктом 4\~ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство»\~передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. У відповідності до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. В звязку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача [PERSON], як до спадкоємця засновника фермерського господарства, який висловив бажання продовжити діяльність господарства, повинні перейти права засновника зазначеного господарства. Судом встановлено, що у відповідності до Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею користування землею, виданого на підставі рішення Марянівської сільської ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області від 29 січня 1993 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 520, [PERSON] був землеволодільцем земельної ділянки площею 50,00 га., яка надана у довічне успадковане володіння для організації фермерського господарства та розташована на території Марянівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.\~\~ Як зазначалося вище, на підставі\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно до\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до\~ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право користування земельною ділянкою, право на користування якої мав спадкодавець. Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved