Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

01 квітня 2015 року позивач - [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 23 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сторони фактично не мешкають як одна сім`я, хоча зареєстровані за однією адресою. У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач має намір вивезти малолітню доньку - [PERSON] за межі України, а саме до Російської Федерації, проте не має такої можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини - [PERSON], однак останній добровільного дозволу на виїзд дитини не надає, для оформлення відповідних документів до нотаріуса звертатися відмовляється. На підставі наведеного, позивач просила суд надати їй дозвіл без згоди батька- [PERSON] тимчасово вивезти малолітню доньку - [PERSON], [INFO] за межі України,а саме до Російської Федерації. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] у жодне судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації - Кригіна Т.М., у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повномуобсязі. У зв'язку з неявкою відповідача [PERSON], не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 23 лютого 2013 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 9). У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач має намір вивезти малолітню доньку - [PERSON] за межі України, а саме до Російської Федерації, проте не має можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини - [PERSON], однак останній добровільного дозволу на виїзд дитини не надає, для оформлення відповідних документів до нотаріуса звертатися відмовляється. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава пря\-мування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач - [PERSON] зазначила державу прямування та часовий проміжок перебування в цій державі. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача на надав, представник служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації позовні вимоги підтримала, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Висновок суду підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Outcome: approved