Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень просять: визнати дійсним договір купівлі-продажу 21/50 частини будинку по [ADDRESS] , укладений між [PERSON] від імені якого діяла [PERSON] та [PERSON] , діючим за себе та як законний представник неповнолітніх [PERSON] , 1987 року народження, [PERSON] , 1989 року народження, та [PERSON] ; визнати за собою право власності по ј частини 21/50 частини будинку по [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . За життя, [PERSON] діючи від себе та від своїх неповнолітніх дітей разом з [PERSON] уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28 серпня 1997 року, предметом якого є 21/50 частина жилого будинку [ADDRESS] . Зазначений договір був укладений та посвідчений Павлоградською товарною біржою та зареєстрований в Павлоградському МБТІ. На момент укладення договору, діючим законодавством не заборонялось укладати такі договори на товарній біржі та не вимагалось нотаріальне посвідчення. Через зміни у законодавстві, позивачі не можуть реалізувати свої спадкові права, а також розпоряджатися своєю часткою житлового будинку на свій розсуд. У судове засідання позивачі не з`явилися. Представником позивачів подано письмове клопотання, в якому просила розглянути справу за відсутності позивачів, уточнені вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або відзиву на позов не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. п. 1, 3 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 28 серпня 1997 року, продавець [PERSON] від імені якого діяла [PERSON] , продав, а [PERSON] , діючий від себе та як законний представник [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., [PERSON] купили 21/50 частину жилого будинку [ADDRESS] . Пунктом 4 даного договору засвідчено, що зазначене нерухоме майно до цього часу нікому не продано, не подаровано, у спорі та під арештом не знаходиться (а.с.13). Вказаний договір зареєстровано в КП «Павлоградське МБТІ», що підтверджується копією реєстраційного посвідчення (а.с.16). Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачів є законними та обґрунтованими матеріалами справи, та вважає необхідним визнати дійсним договір купівлі-продажу 21/50 частини жилого будинку [ADDRESS] , укладеного 28 серпня 1997 року на Павлоградській товарній біржі та зареєстрованого за № 8/65, та визнати за кожним з позивачів по 21/200 (1/4 від 21/50) частині вказаного житлового будинку.

Outcome: approved