Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 2902348,90 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до Кредитного договору № ML 700/1130/2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем, останній був наданий кредит в розмірі: перший транш - 76356,00 доларів США, другий транш - 3136,97 доларів США, із сплатою відсотків з користування кредитом у розмірі 4,99 % річних + FIDR. Датою повернення кредиту було визначено 03.04.2028 року. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н з додатковою угодою, відповідно до умов яких до позивача перейшли права кредитора та право вимоги боргу за Кредитним договором, укладеним з відповідачем. Своєчасно зобов'язання за Кредитним договором відповідачем виконані не були, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 03.02.2015 року складає 2902348,90 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1276185,42 грн., заборгованість з процентів - 174989,03 грн., заборгованість з пені - 1451174,45 грн. Представник позивача в судове засідання, призначене на 12.04.2017 року, не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В попередніх судових засіданнях представник позивача зазначав, що у них відсутній оригінал меморіального ордеру про видачу кредиту, а сам факт видачі коштів підтверджується тим, що відповідач періодично сплачувала заборгованість за Кредитом. У подальшому представником позивача надано суду письмові пояснення, згідно яких оригінал меморіального ордеру № 1 від 02.04.2008 року був знищений в 2014 року на підставі відповідного Акту про вилучення для знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню. З приводу виконавчого напису нотаріусу, представник позивача зазначив, що не може ні підтвердити, ні спростувати факт того, що виконавчий напис був здійснений нотаріусом 15.12.2009 року. Також у нього відсутня інформація з приводу того, чи виконаний зазначений виконавчий напис та чи продано майно, яке є предметом іпотеки. Представник відповідача в судовому засіданні 12.04.2017 року заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. Крім того, надав суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень зазначив, що у зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору, АТ «ОТП Банк» було направлено повідомлення від 18.12.2008 року № 22-3-2/47901, від 14.08.2009 року № 22-2/99351, від 19.10.2009 року № 22-2/217920 про наявність заборгованості за кредитним договором № ML 700/1130/2008 від 02.04.2008 року, в яких зазначалось про право Банку згідно п. 1.9 Договору у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань вимагати дострокового повернення суми Кредиту в цілому, а також звернути стягнення на предмет іпотеки. Після цього та приймаючи до уваги невиконання попередніх повідомлень, ТОВ «ОТП Факторинг» було направлено досудову вимогу від 02.06.2011 року про погашення заборгованості за Кредитним договором № ML 700/1130/2008 від 02.04.2008 року, в якій зазначено про дострокове виконання боргових зобов'язань на підставі п. 1.9 Кредитного договору протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги у загальній сумі 99032,57 доларів США. Таким чином, позивачем згідно з умовами Кредитного договору було змінено кінцеву дату повернення Кредиту та відсотків за користування ним з 03.04.2028 року на 03.07.2011 року. Оскільки заборгованість за Договором так і не була погашена після отримання вимоги, то починаючи з 03.07.2011 року розпочав перебіг трирічний строк позовної давності для звернення позивача до відповідача з вимогами, що виникли з укладеного Кредитного договору. Вказаний строк закінчився 03.07.2014 року. В той же час позивач подав позовну заяву до Московського районного суду м. Харкова лише 17.07.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності, хоча жодної перешкоди для звернення до суду у межах передбаченого законом строку у нього не було. Вищезазначене повністю відповідає правовій позиції Верховного суду України, зокрема у справі за № 6-106цс14. Крім того, в якості забезпечення зобов'язань за Кредитним договором було укладено Договір іпотеки № РML 700/1130/2008 від 10.12.2008 року. У зв'язку з невиконанням забезпеченого іпотекою зобов'язання 15.12.2009 року на договорі іпотеки нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким було звернуто стягнення на нерухоме майно, передане в іпотеку, в рахунок дострокового погашення всієї заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 15.12.2009 року складала 80861,15 доларів США. При цьому, як було зазначено нотаріусом в самому виконавчому написі, строк платежу за договором настав 21.04.2009 року. Таким чином, зазначений напис ще раз підтверджує, що Іпотекодержатель реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором та змінив кінцевий строк повернення коштів за Кредитним договором. З огляду на викладене, представник відповідача просив суд застосувати до позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні підтвердив той факт, що відповідач дійсно підписувала Кредитний договір та Договір іпотеки. При цьому представник відповідача також пояснив, що відповідач грошові кошти за Кредитом не отримувала та в Меморіальному ордері не розписувалась, а отже позивачем не надано доказів отримання відповідачем грошових коштів за Кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Кредитного договору № ML 700/1130/2008, укладеного 02.04.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" (Банком) та [PERSON] (Позичальником), остання отримала кредит в розмірі 76356,00 доларів США та зобов'язалась повернути кредит і сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання за договором. Остаточною датою повернення кредиту є 03.04.2028 року. Умовами Кредитного договору № ML 700/1130/2008 передбачено, що для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка (фіксований відсоток 4,99 % річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору)). Також умовами п. 4.1.1. Частини № 2 Кредитного договору було встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. 02.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML 700/1130/2008 від 02.04.2008 року, відповідно до п. 3.2 якого на період з 02.04.2009 року до 02.09.2009 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7,00 % річних. На період з 02.09.2009 року до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка в наступному розмірі: фіксований відсоток в розмірі 5,29 % + FIDR. Пунктом 2.2 Додаткового договору № 1 передбачено, що сторони домовились провести реструктуризацію частини Боргових зобов'язань з періодом погашення з 02.01.2009 року по 02.03.2009 року шляхом зміни порядку та строків погашення частини суми Кредиту в розмірі 396,10 доларів США, надання позичальнику траншу в сумі 3136,97 доларів США з метою погашення прострочених процентів. Пунктом 5 Частини № 1 Кредитного договору № ML 700/1130/2008 було передбачено, що Борговими зобов'язаннями є зобов'язання Позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи, але не обмежуючись, неодержанні доходи) у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших Платежів, якщо такі матимуть місце. Крім того, умовами кредитного договору № ML 700/1130/2008 від 02.04.2008 року було передбачено повернення Позичальником відповідної частини кредиту та сплати процентів шляхом щомісячних ануітетних платежів. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № ML 700/1130/2008 від 02.04.2008 року, між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РML 700/1130/2008 від 10.12.2008 року, згідно умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником його Боргових зобов'язань, визначених у ст. 2 цього Договору, Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір посвідчений 10.12.2008 року ПН ХМНО Самощенко О.А. за реєстровим номером 6191. 29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» продав (переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на Кредитний портфель, який включає в себе права вимоги до божників (їх поручителів), в тому числі права вимоги за вказаним вище кредитним договором № ML 700/1130/2008 від 02.04.2008 року. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок в тому числі передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, з наданих позивачем документів судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним вище Кредитним договором. Зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та неустойки за Кредитним договором відповідачем належним чином виконано не було, в зв'язку з чим у неї станом на 03.02.2015 року виникла заборгованість в загальному розмірі 2902348,90 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1276185,42 грн., заборгованість з процентів - 174989,03 грн., заборгованість з пені - 1451174,45 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене, позивачем правомірно нараховано відповідачу заборгованість з кредиту, процентів та пені. Доводи представника відповідача відносно того, що відповідачем грошові кошти за Кредитним договором фактично отримані не були та позивачем не надано суду меморіальний ордер із підписом відповідача, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки факт отримання відповідачем кредиту за Кредитним договором від 02.04.2008 року підтверджується в тому числі умовами Додаткового договору № 1 від 02.04.2009 року, який був укладений через рік після Кредитного договору та в якому сторони в тому числі домовились провести реструктуризацію частини Боргових зобов'язань, тим самим підтвердивши факт їх наявності та виникнення на підставі Кредитного договору. Крім того, як вбачається з наданих позивачем виписок з рахунків, відповідачем періодично здійснювались платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від банку грошових коштів за Кредитним договором. Оцінюючи доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності, суд керується наступним. Відповідно до ст. ст.256, 257 ЦК України, загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, складає три роки. Згідно з ч. ч. 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно умов п. 1.9. частини № 2 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3 та ст. 3 цього Договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги. Крім того, умовами пункту 2.1.4.1. Додаткового договору № 1 від 02.04.2008 року також передбачено, що Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та/чи інших зобов'язань за цим Договором чи іншими укладеними з Банком договорами та/або умов Документів забезпечення. При цьому, зобов'язання Позичальника щодо дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення Банком на адресу Позичальника відповідної Вимоги та повинно бути проведено протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної Вимоги. З наданих представником відповідача документів вбачається, що 02.06.2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило відповідачу досудову вимогу № 8646 про погашення заборгованості за Кредитним договором, в якій запропонувало достроково виконати боргові зобов'язання за Кредитним договором та сплатити позивачу протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги залишок заборгованості за кредитом в сумі 79035,47 доларів США та нараховані проценти (а.с. 82). Оригінал вказаної досудової вимоги, який знаходився у представника відповідача, було оглянуто судом в судовому засіданні. Представником відповідача було надано пояснення, згідно яких вказану досудову вимогу біло отримано відповідачем в той же день 02.06.2011 року. Крім того, представником відповідача надано суду виконавчий напис, вчинений 15.12.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., згідно якого запропоновано звернути стягнення на вказану вище Земельну ділянку, яка належить на праві власності [PERSON] Зазначене нерухоме майно на підставі Договору іпотеки передане в іпотеку ПАТ «ОТП Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 75898,50 доларів США, сума відсотків - несплачені відсотки за користування кредитом за період з 03.12.2009 року по 08.12.2009 року - 4962,65 доларів США. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що 02.06.2011 року відповідачем було отримано вимогу позивача про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, та вказане зобов'язання відповідач повинна була виконати не пізніше 30 днів з дати отримання такої вимоги. Верховним Судом України в постановах від 21 січня 2014 року по справі № 6-155цс14, від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14, від 17 вересня 2014 року по справі № 6-6цс14, від 08 жовтня 2014 року по справі № 6-128цс14, від 26 листопада 2014 року по справі № 6-75цс14, від 21 січня 2015 року по справі № 6-190цс14, висловлено наступні правові позиції. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами, сплати відсотків за користування кредитами та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до особи протягом встановленого законодавством строку, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений законодавством строк для звернення до суду підлягає обрахуванню від цієї дати. Вказані вище правові позиції Верховного Суду України є обов'язковими для судів. Таким чином, пред'явивши 02.06.2011 року до відповідача вимогу про дострокову сплату заборгованості за кредитом в повному обсязі, позивач змінив строк виконання вказаного зобов'язання. Відповідно, трирічний строк позовної давності має обраховуватись з 02.07.2011 року, тобто після спливу 30 днів, які були надані відповідачу згідно досудової вимоги для дострокової сплати заборгованості в повному обсязі. До суду з даним позовом позивач звернувся 17.07.2015 року, тобто після спливу позовної давності до основної вимоги щодо погашення тілу кредиту та процентів. Згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Доказів наявності поважних причин пропущення позовної давності, позивачем суду всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України, не надано. За таких обставин суд відповідно до заяви представника відповідача застосовує позовну давність до пред'явлених позивачем вимог та відмовляє в позові з підстав пропущення позовної давності.

Outcome: dismissed