Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

01.10.2020 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Савинцівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] постійно проживали в житловому будинку [ADDRESS] . Домоволодіння віднесене до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON] . Рішенням № 5 виконавчого комітету Савинцівської сільської ради від 26.03.1997 «Про оформлення прав власності на будинки, що розташовані в селі Савинці», вирішено оформити право приватної власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті, відкрилася спадщина на все належне їй майно. Спадщину по закону прийняв онук [PERSON] , їх родинні відносини встановлені рішенням суду від 24.02.2009. Право власності на вищезазначений будинок в ДКП «Миргородтехінвентаризація» не зареєстроване, тому позивачі не можуть зареєструвати право власності кожен на свою 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Відтак, нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування, яка належала [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Крім того державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив [PERSON] у державній реєстрації права власності на його 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Підставою для відмови зазначив, наступне: головою домогосподарства зазначена [PERSON] ; розбіжності в площі об`єкта нерухомого майна у виписці з погосподарської книги та технічному паспорті; не поданий документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку. В зв`язку з вказаними обставинами позивачі з метою захисту своїх прав звернулися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.10.2020 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с.47). Ухвалою суду від 21.12.2020 закрито підготовче засідання, призначено до судового розгляду (а.с.58). В судове засідання позивачі не з`явилися, направили заяву в якій позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити та провести розгляд справи у їх відсутність (а.с.71-77). Представник відповідача Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с. 68). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо визнання права власності на домогосподарство віднесене до групи «колгоспний двір» та цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом 1/5 частки домогосподарства після смерті [PERSON] , які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Встановлено, що рішенням №5 виконавчого комітету Савинцівської сільської ради «Про оформлення прав власності на будинки, що розташовані в селі Савинці» від 26.03.1997, будинок [ADDRESS] було віднесене до суспільної групи господарства «колгоспний двір» та є спільною частковою власністю. Цим рішенням, вирішено оформити право приватної власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку, за [PERSON] на 1/5 частку (а.с. 27,28). У період 1991 - 1995 роки у домоволодінні по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] - голова двору; [PERSON] - невістка; [PERSON] - онук; [PERSON] - невістка; [PERSON] - правнук. Родинні відносини між [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджені рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.02.2009 року, яке набрало законної сили 10.03.2009 року, справа № 2-0-11/2009 (а.с. 24). Право власності на будинок не було зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація». 13 грудня 1995 року Державний комітет України по житлово-комунальному господарству наказом № 56 затверджує Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. Розділ 5 Правил регламентує порядок оформлення фізичним особам права власності на об`єкти нерухомого майна при відсутності правовстановлюючих документів. Пунктом 5.4 Правил передбачено, що саме орган місцевого самоврядування виносить рішення щодо видачі свідоцтва про право власності. На території Савинцівської сільської ради таке рішення «Про оформлення прав власності на будинки, що розташовані у селі Савинці» було прийняте 26.03.1997. Отже повноважний орган - виконавчий комітет Савинцівської сільської ради встановив, що вищезазначений житловий будинок є спільною частковою власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] частки яких є рівними. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.22). Спадщину по закону після [PERSON] прийняв її онук, позивач [PERSON] , що підтверджується довідкою Першої миргородської державної нотаріальної контори (а.с. 70). Державний реєстратор прав на нерухоме майно Фречка В.В. відмовив у державній реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за [PERSON] , що підтверджується рішеннями про відмову реєстрації прав та їх обтяжень № 53277627 від 24.07.2020 (а.с.35). Підставою для відмови зазначив, що головою домогосподарства відповідно до виписки з погосподарської книги №3 за 1991-1995 роки зазначена [PERSON] , також наявні розбіжності в площі об`єкта нерухомого майна у виписці з погосподарської книги та технічному паспорті, крім того не поданий документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (а.с.35). Відповідно до довідки 290 від 14.07.2020 земельна ділянка за адресою [ADDRESS] не приватизована (а.с.36). Постановою нотаріуса від 18.09.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину житлового будинку в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на частину спадкового майна виданого на ім`я спадкодавця (а.с.34). 26.02.2020 у ДКП «Миргородтехінвентаризація» була проведена інвентаризація будинковолодіння за адресою [ADDRESS] та виготовлений технічний паспорт (а.с. 25, 29-33). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо визнання права власності на домогосподарство віднесене до групи «колгоспний двір» та цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом 1/5 частки домогосподарства після смерті [PERSON] , які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Оскільки на час постановлення рішення [PERSON] померла, визнати право власності померлої неможливо. Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на майно колгоспного двору та цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом та регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] на праві сумісної власності житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , частки яких становлять по 1/5 підтверджений. Розбіжності в написання імені голови колгоспного двору виникли через те, що ім`я « [PERSON] » є похідним від « [PERSON] » та використовувалося у сільських населених пунктах. Відтак 1/5 частка спадкодавця [PERSON] входить до складу спадщини після її смерті. Позивач [PERSON] є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій [PERSON] , вчинив дії по прийняттю спадщини. Відтак він набув право на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Оскільки право позивачів на оформлення їх прав на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, позивачі не заявляють вимогу про відшкодування судових витрат, тому судові витрати понесені позивачами при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на їх користь.

Outcome: approved