Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

01.11.2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та згідно заяви про зміну предмету позову від 08.12.2018 р. просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 10725 гривень щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з жовтня 2014 року до досягнення [PERSON] повноліття. При цьому посилається на те, що вона з відповідачем з 19.08.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.03.2014 р. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Приведеним рішенням Приморського районного суду м. Одеси також встановлено, що на момент розірвання шлюбу неповнолітні діти за згодою відповідача мешкали разом з матір'ю, відповідач приймав участь у їх вихованні та утриманні, за домовленістю між сторонами, останній повинний був надавати у добровільному порядку на утримання дітей грошову суму не менше 1000 доларів США щомісяця. Однак, після розірвання шлюбу, тобто з березня 2014 року відповідач припинив надання грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей в обумовленій сумі та надавав кошти в меншому розмірі. З вересня 2016 р. неповнолітній син [PERSON] за власним бажанням мешкає разом з рідними дідом та бабою. Молодший син [PERSON] продовжує мешкати разом з нею. З вересня 2016 року вона приймає істотну участь в утриманні неповнолітнього [PERSON] та повністю утримує молодшого сина - неповнолітнього [PERSON] З січня 2017 року відповідач коштів на утримання дітей не надавав взагалі. У звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та за відсутністю її представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19.08.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.03.2014 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] 23.05.2015 року змінила прізвище „[PERSON] на „[PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 43. З вересня 2016 р. неповнолітній син [PERSON] за власним бажанням мешкає разом з рідними дідом та бабою. Молодший син [PERSON] продовжує мешкати разом з позивачкою. З січня 2017 року відповідач коштів на утримання дітей не надавав. З 2014 року відповідач працює директором Департаменту туризму та курортів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Відповідно до щорічних декларацій особи уповноваженої на виконання функцій держави за 2015, 2016 та 2017 роки, які розміщені на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, у 2015 році відповідачем за основним місцем роботи отримана заробітна плата в сумі 241041,0 грн. та дивіденди в сумі 8833,0 грн., у 2016 році відповідачем за основним місцем роботи отримана заробітна плата 388122,0 грн., за період з січня по липень 2017 р. відповідачем за основним місцем роботи отримана заробітна плата в сумі 286543, 0 грн., матеріальна допомога в сумі 60985,0 грн. Крім того, згідно декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави за 2015, у 2015 році відповідачем у власність була придбана земельна ділянка вартістю на дату набуття 20000,00 грн. та будинок вартістю на дату набуття 415600,00 грн., автомобіль Citroen Cactus 2015 року випуску вартістю 494276,0 грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Будь-яких доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з жовтня 2014 року, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати суду не надано. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] починаючи з дня предявлення позову, тобто з 01.11.2017 р. Таким чином, суд вважає, що за вказаних обставин, з урахуванням матеріального стану сторін з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 10725 гривень щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.11.2017 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до 16.11.2024 року. Суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial