Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У березні 2016 року заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Броварської міської ради Київської області, Броварської районної ради Київської області та Броварської ЦРЛ, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Броварської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 5443,23 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 10.01.2014 року близько 17.00 год. [PERSON] у районі домоволодіння № 231 по вул. Київській, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-21099» не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, порушивши вимоги п. 2.3-б Правил дорожнього руху України при появі на нерегульованому пішохідному переході небезпеки у вигляді пішохода не вжив вчасно заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] у результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася у період з 10 січня по 18 лютого 2014 року на стаціонарному лікуванні у Броварській ЦРЛ, витрати на її лікування складають 5443 грн. 23 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2014 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З підстав відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину позивач змушений звернутися до суду У судове засідання прокурор Гармаш В.В. не з'явилася, подала клопотання про розгляд даної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Броварської ЦРЛ Корнійко Л.О. у судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд даної справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Броварська міська рада Київської області та Броварська районна рада Київської області у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких зазначали, що позов підтримують, просять розглянути справу за відсутності їхніх представників. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Третя особа Управління фінансів Броварської районної державної адміністрації Київської області до суду теж не з'явилося, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 10.01.2014 року близько 17.00 год. [PERSON] у районі домоволодіння № 231 по вул. Київській, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-21099» не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, порушивши вимоги п. 2.3-б Правил дорожнього руху України при появі на нерегульованому пішохідному переході небезпеки у вигляді пішохода не вжив вчасно заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки, внаслідок чого здійснив на наїзд на пішохода [PERSON] у результаті чого остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2014 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження стосовно [PERSON], який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, судом закрито. Із Калькуляції № 9 Броварської ЦРЛ вбачається, що потерпіла [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні лікарні 39 днів у період з 10 січня по 18 лютого 2014 року . Загальна вартість лікування складає 5443,23 грн. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, згідно із ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. У п. 2, 3 цього Порядку встановлено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день і стягується з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позов про відшкодування витрат закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого у кримінальному провадженні не заявлявся, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому на користь Броварської ЦРЛ із відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на лікування потерпілої від злочину [PERSON] у розмірі 5443,23 грн. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved