Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

01.02.2018 р. до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], де просить визнати останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 18, розташованим по вулиці Коцюбинського в місті Калинівка Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що є власником житлового будинку № 18, розташованого по вулиці Коцюбинського в місті Калинівка Вінницької області, в якому зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак з лютого 2014 року за вказаною адресою не проживають, а тому втратили право на його користування. Позивачка в судове засідання не зявилась, у поданій письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі в судове засідання не зявились, в телеграмі просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав: Позивач [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААЕ № 203069, посвідченого 04.03.1997р. державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 102 та зареєстрованого в Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 10.05.1997 р. за № 709, є власником будинку № 18, розташованого по вулиці Коцюбинського в місті Калинівка Вінницької області. Відповідно до Домової книги форми № 18 за адресою: Вінницька область, місто Калинівка, вулиця Коцюбинського, будинок № 18, в передбаченому законом порядку зареєстровані: позивач [PERSON], 05.08.1953р. народження; та відповідачі [PERSON], 25.02.1976р. народження, [PERSON], 09.12.1996р. народження, [PERSON], 25.09.2004р. народження, у якості членів родини господаря. Факт не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з лютого 2014 року та на даний час за вказаною адресою підтверджується письмовим актом від 28.01.2018р., складеним та засвідченим секретарем Виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області [PERSON], а також письмовими поясненнями сусідів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] добровільно покинули будинок № 18, розташований по вулиці Коцюбинського в місті Калинівка Вінницької області, виїхали до Російської Федерації, де фактично постійно проживають, суд вважає, що останні втратили право на користування спірним житлом, оскільки не проживають в ньому без поважних причин понад один рік. Відповідачами не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для їх законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідачі не зверталися. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved