Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 11 травня 2016 року о 11-15 годині в м. Дніпропетровську на вул. Троїцька площа,7 [PERSON], керуючи автомобілем Мазда 323 д/н [NUMBER], не дотримавшись безпечної дистанції та не обравши безпечної швидкості руху, скоїла зіткнення з автомобілем Фольксваген Пассат д/н [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Кошторис завданої позивачу шкоди складає 12605,85 грн., за авто експертне дослідження оцінки шкоди позивачем сплачено 550 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 12605,85 грн., 550,00 грн. - кошторис експертного дослідження, судові витрати Позивач у судове засідання не з'явився, його представник надав заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутності вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про явку в судове засідання був повідомлена належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що 11 травня 2016 року близько 11:15 години в м. Дніпропетровську на вул. Троїцька площа,7 водій [PERSON], керуючи автомобілем Мазда 323 д/н [NUMBER], не врахувала безпечної швидкості руху та не дотрималася безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Фольксваген Пассат д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.62.2016 року по справі № 200/8746/16-п [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Рішення суду набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, які мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У вищезазначеній ДТП транспортному засобу Фольксваген Пассат д/н [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження. Згідно висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 028/16 від 31.05.2016 року, складеного експертом [PERSON], матеріальний збиток складає 12605,85 грн. Відповідно до квитанції № 16012 від 31 травня 2016 року, виданої ФОП [PERSON], вартість послуги щодо складання висновку № 028/16 становить 550,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 1192 ЦК України З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Постановою Верховного суду України від 20 січня 2016 року №2-2808цс 15 встановлено, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на зазначене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення суми шкоди з відповідача, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач заявив письмове клопотання про витребування матеріалів адміністративної справи стосовно ДТП, та повного тексту висновку експерта з додатками. Суд вважає що вказане клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А отже, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення та завданні матеріальної шкоди позивачу, встановлена, і доказів скасування цього рішення відповідачем не надано, суд вважає недоцільним дослідження вказаної адміністративної справи. Відповідачем не висловлено заперечень та спростувань щодо розміру матеріальної шкоди, яка визначена у висновку експертного дослідження, тому на думку суду, додатки до висновку, які по суті своїй не змінюють його суть, не мають доказового значення у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що сума витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 550,00 грн., має бути стягнута з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved