Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

У серпні 2019 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, Служба у справах дітей Дарницької в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Позивач вказує, що 07 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1748. За час перебування у шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що на час подання позову про визначення місця проживання дитини, до Дарницького районного суду м. Києва також подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Як зазначає позивач, син проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] загальною площею 167,1 кв. м. та земельна ділянка належать позивачеві на праві власності. У будинку створені всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання та нормального розвитку дитини. Син проживає в окремій кімнаті, яка облаштована необхідними меблями, технікою, створено умови для відпочинку, навчання та гри. [PERSON] закінчив 2 клас Хотівського НВК «ЗОШ 1-3 ступенів - гімназія» та із закінченням канікул продовжить навчання в цьому ж навчальному закладі. Син із задоволенням відвідує школу, росте позитивним та соціально активним хлопчиком, має багато друзів. [PERSON] працює, має середньомісячний дохід близько 15 000, 00 грн. Позивач приділяє сину максимум свого часу, уваги та любові, має з ним гарні стосунки, основані на довірі та взаємній повазі, а тому, може гарантувати стабільне проживання дитини, забезпечити йому почуття любові та безпеки. Позивач просить суд визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. 28.08.2019 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено справу у підготовче судове засідання з викликом сторін. 15.10.2019 в підготовчому судовому засіданні, позивач заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копій наступних документів: заяви [PERSON] в Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 03.09.2019 про долучення додаткових матеріалів до заяв про чинення перешкод у спілкуванні із сином та про чинення психологічного насильства [PERSON] ; інформаційної довідки про психологічно - діагностичні консультації з [PERSON] за вих. №69 від 02.10.2019; заяви [PERSON] в Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 01.08.2019 про перешкоджання [PERSON] відповідачем у справі, у спілкуванні та зустрічах з дитиною; заяви [PERSON] в Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 27.08.2019 про чинення [PERSON] перешкод у спілкуванні та зустрічах з сином; заяви [PERSON] в Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 27.08.2019 про психологічне насильство [PERSON] над нею та дитиною; заяви [PERSON] в Дарницьке управління поліції ГУ НП у м. Києві від 03.09.2019 про чинення [PERSON] перешкод у спілкуванні та зустрічах з сином; заяви [PERSON] в Дарницьке управління поліції ГУ НП у м. Києві від 03.09.2019 про психологічне насильство [PERSON] над нею та дитиною; довідки №196 від 04.09.2019 зі школи. 23.10.2019 відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] разом з батьком, яка прийнята судом до розгляду. За змістом зустрічного позову, позивач вказує, що 7 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1748. За час перебування у шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . В подальшому спільне сімейне життя з [PERSON] не склалось з причини різних поглядів на спосіб життя та відсутності взаєморозуміння і довіри. Шлюбно - сімейні відносини щораз погіршувались та зрештою були припинені після поїздки на відпочинок влітку 2019 року до Турецької Республіки, де відповідач за зустрічним позовом познайомилась з іншим чоловіком. Після чого, [PERSON] звернулась до суду про розірвання шлюбу, де Дарницьким районним судом м. Києва винесено рішення від 27.08.2019 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . На даний час [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо визначення місця проживання їх спільного малолітнього сина [PERSON] , дитина проживає з батьком у квартирі, що належить останньому на праві приватної власності, за адресою: [ADDRESS] . В квартирі створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, його навчання та ігор. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрований, як фізична особа - підприємець, має стабільний заробіток, в середньому 30 000,00 грн. на місяць та позитивно характеризується за місцем роботи. Позивач має стабільний графік роботи, що дає йому змогу забирати сина зі школи та гуртків, ввечері займатись навчанням, гуляти та спілкуватись із сином. Позивач вказує, що може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Також, позивач просить врахувати те, що відповідач за зустрічним позовом не має жодного доходу, що унеможливлює належне утримання та розвиток дитини, не приділяє вихованню сина належної уваги та часу. Поведінка [PERSON] до членів сім`ї позивача характеризуються грубістю. Відповідач емоційна, неврівноважена та схильна до фізичних образ, хронічно зловживає спиртними напоями, створює психологічну напругу, стрес та емоційні розлади для дитини, внаслідок чого семирічний син, [PERSON] категорично не бажає проживати з матір`ю та уникає спілкування. Позивач зазначає, що не чинитиме перешкод для спілкування відповідача за зустрічним позовом з сином, та зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. Представником третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, подано клопотання розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами та зазначено, що питання про визначення місця проживання дитини розглядається службою у справах дітей за місцем проживання дитини. 13.01.2020 представником третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації подано Висновок про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком. З висновку вбачається наступне. Дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Працівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації відвідано помешкання 06.08.2019, про що складено відповідний акт. З`ясовано, що зазначене житло з усіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою. У двокімнатній квартирі у дитини є окрема кімната, облаштована необхідними меблями, технікою, куточком для навчання та ігор. Встановлено, що [PERSON] , батько дитини, виконує свої батьківські обов`язки на належному рівні, за місцем проживання та реєстрації місця проживання дитини створив необхідні умови для сина, має стабільний дохід для утримання [PERSON] . Мати дитини, [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Питання визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , 12.12.2019 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. На засіданні був присутній батько. Матір не надалось можливим запросити на комісію. Зі слів батька, вона перебуває за кордоном. Рішення комісії проголошувалось у присутності батька. Комісією було заслухано дитину. [PERSON] повідомив, що йому добре та весело з батьком і він хоче з ним проживати. Вивчивши матеріали справи, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від № 12.12.2019 №24), з метою забезпечення виключно прав та інтересів дітей, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вражає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] (а.с. 235-236). 27.12.2019 відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в місті Києві державної адміністрації області про визначення місця проживання дитини разом з батьком. У відзиві [PERSON] заперечує факт стосунків з іншим чоловіком з яким вона нібито познайомилась в Туреччині, як зазначено у зустрічній позовній заяві. Також відповідач зазначила, що сімейні стосунки з позивачем погіршились вже давно, а після прийняття рішення про розірвання шлюбу позивач за зустрічним позовом забрав сина та з 20 липня 2019 року відповідач сина не бачила. Також, відповідач вказує, що позивач за зустрічним позовом чинить перешкоди у спілкуванні з сином, не йде на компроміс та відмовляє відповідачеві у спілкуванні з їх спільною дитиною. [PERSON] неодноразово зверталась в Службу у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації та в Дарницьке управління поліції ГУ НП в м. Києві, але все марно, відповідач сина так і не бачила. Відповідач вважає, що позивач за зустрічним позовом негативно впливає на їх сина, морально та психологічно тисне на нього. Зі слів позивача, їх син [PERSON] навчається дистанційно, що на думку відповідача позбавляє дитину спілкування з однокласниками, друзями, ровесниками та порушує його право на щасливе дитинство. [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в місті Києві державної адміністрації області про визначення місця проживання дитини разом з батьком у повному обсязі. 28.01.2020 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області, Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької в місті Києві державної адміністрації області про визначення місця проживання дитини разом з батьком - закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились. Про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Відповідачем та третіми особами надана заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 7 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1748 (т.1 а.с. 14). В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (т.1 а.с. 15). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 167,1 кв.м. та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с. 16-17). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 12.08.2019 за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини створено такі умови: відведено окрему кімнату для дитини, кімната оснащена дитячими меблями, в наявності дитячий одяг та іграшки для дитини відповідно до віку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та членам сім`ї, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в рівних долях належить квартира за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 147). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.08.2019 за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окрему кімнату у двокімнатній квартирі, кімната достатньо освітлена, облаштована меблями. Відтак, зважаючи на надані суду докази, а саме наявність у обох сторін у власності нерухомого майна, відповідність житлово-побутових умов проживанню дитини, суд приходить до висновку, що у обох батьків сприятливі умови для проживання дитини. Як вказує позивач за первісним позовом, [PERSON] вона працює та має середньомісячний дохід близько 15 000 грн. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрований, як фізична особа - підприємець, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1 а.с. 149,150). [PERSON] вказує, що має стабільний заробіток, в середньому 30 000,00 грн. на місяць (т. 1 а.с. 151-172). За наданими до суду характеристиками обоє батьків за місцем роботи характеризуються позитивно. Відповідно до характеристик зі шкільного закладу на дитину, які надані сторонами, [PERSON] , характеризується позитивно. Має високий рівень працездатності, швидко сприймає і добре запам`ятовує навчальний матеріал. Показує значний рівень навчальних досягнень з математики. Також, відвідує гуртки, займається спортом. За характером [PERSON] спокійний, врівноважений, доброзичливий, ввічливий зі старшими, уважний до їх вимог та зауважень, дотримується правил поведінки і спілкування. Обоє з батьків беруть участь у вихованні та житті дитини, цікавляться її розвитком, успіхами. Крім того позивач та відповідач є фізично самодостатніми за станом здоров`я. Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, як позивач так і відповідач мають постійне місце роботи, задовільний стан здоров`я, стабільний дохід та позитивні характеристики, що надає їм рівноправну можливість для матеріального забезпечення та належного виховання дитини. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 02.01.2020 №101-32/03 визначено місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Статтею 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені факти щодо ставлення дитини до обох батьків, прихильності до кожного з батьків, вік дитини, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання. Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України а також закріплено у багатьох міжнародних актах: Загальною декларацією прав людини від 10 грудня 1948 року (ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права від 16 грудня 1966 року (ст. 12), Протоколом N 4 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод від 16 вересня 1963 року (ст. 2) та іншими. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що передбачено ст. 141 СК України та витікає зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більше, що поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за судовим рішенням. Разом з тим, вирішуючи справу за наданими доказами суд зважає на думку дитини, яка висловила бажання жити з батьком виходячи з наступного. Як встановлено судом, позивач та відповідач мають матеріальні можливості для утримання дитини. Згідно положень, закріплених у статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Проте принцип, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до викладених обставин,судом встанолено, що дитина проживає разом з батьком, який проводить з сином майже весь свій вільний час, маючи на це можливість, приділяє йому належну увагу та повноцінно займається розвитком дитини. З матір`ю дитини втрачено усталені батьківські зв`язки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини з їх батьком - відповідачем по справі. При цьому суд враховує, що проживання дитини з батьком не призведе до істотного порушення прав матері, оскільки відповідно до закону той з батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на безперешкодне спілкування з дитиною і зобов`язаний брати участь у її вихованні. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у первісному позові та задоволенні зустрічного позову, оскільки позови є взаємовиключаючими.

Outcome: approved