Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.11.2021 року Департаменту патрульної поліції відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16200,00 гривень. Сторони у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно з ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.11.2021 року Департаменту патрульної поліції відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 08.11.2021 року представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16200,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої особи, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1 ст.246 ЦПК України). У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно зі ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі N 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі N 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №552/2145/16-ц). На підтвердження судових витрат на правову допомогу представник відповідача надав Договір про надання правової допомоги, як представника від 05.04.2021 року укладений між [PERSON] та адвокатом Дорошенком Сергієм Миколайовичем. 08.09.2021 року між [PERSON] та адвокатом Дорошенком Сергієм Миколайовичем укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги, як представника відповідно до п.2 якої сторони встановили розмір гонорару адвоката у фіксованій сумі 16200,00 гривень, тобто у розмірі 10% від суми позовних вимог. 05.11.2021 року між [PERSON] та адвокатом Дорошенком Сергієм Миколайовичем складено акт прийому-передачі правових послуг (виконаних робіт). [PERSON] сплатив адвокату Дорошенку Сергію Миколайовичу 16200,00 грн., на підставі Договору про надання правової допомоги від 05.04.2021 року, та додаткової угоди №1 від 08.09.2021 року до договору про надання правової допомоги, на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №83/11 від 05.11.2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу на суму 16200,00 грн. є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Як вбачається із матеріалів справи, в задоволенні позову Департаменту патрульної поліції відмовлено у повному обсязі. Суд також враховує, що дана справа розглядалася у суді тривалий період, у тому числі через уточнення позовних вимог позивачем, представник позивача не зверталася до суду з клопотанням про зменшення розміру судових витрат і не довела їх не співмірності із обставинами, зазначеними у ч.4 ст.137 ЦПК України. Отже, з позивача Департаменту патрульної поліції на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved