Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною завою про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON], інших дітей у батьків не було. [PERSON] померла 02 листопада 2009 року, [PERSON] 16 жовтня 2013 року. ЇЇ батькові належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Святогірськ, вул. Комсомольська, 124. Після його смерті цей будинок увійшов до складу спадщини. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, в ході оформлення документів стало відомо, що за життя [PERSON] не оформив своє право власності та не має правовстановлюючого документа. З цих підстав було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вона зверталася до реєстраційної служби щодо реєстрації права власності на вказаний будинок, їй було розяснено, що з такою заявою повинен звертатися особисто її батько. [PERSON] на законних підставах збудував будинок та володів ним. Викладені обставини підтверджуються доданими документами. З урахуванням наведеного просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після померлого 16 жовтня 2013 року її батька [PERSON] У судове засідання позивач та її представник [PERSON], діючий на підставі договору, не зявилися, надавши суду заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідач Святогірська міська рада, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити без участі їхнього представника, рішення винести на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Словянського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявився, про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомив суд. Врахувавши зазначені у позові доводи позивача, з'ясувавши обставини по справі та які підтверджено доказами, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії І-НО № 728543 від 17 жовтня 2013 року, виданого виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, 16 жовтня 2013 року помер [PERSON]. Разом з цим, відповідно до виписки з рішення виконкому Словянської міської ради народний депутатів від 27 травня 1964 року [PERSON] було виділено земельну ділянку за адресою: вул. Комсомольська, 91А, площею 600 м2, для будівництва будинку. Відповідно до Довідки КП «БТІ м. Словянська» від 16 жовтня 2013 року згідно списків домовласників м. Словяногірська (нині м. Святогірськ), складених у 1980 році, житловий будинок, користувачем якого є [PERSON], обліковується під номером 124 по вул. Комсомольській. Інвентаризація нерухомого майна за вказаною адресою не проводилася і право власності в КП «БТІ» не зареєстроване. Відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок від 18 січня 2013 року, на земельній ділянці за адресою: м. Святогірськ, вул. Комсомольська, буд. 124, до 05 серпня 1992 року побудовано житловий будинок на земельній ділянці, що надана [PERSON] у безстрокове користування для будівництва. Колишня адреса земельної ділянки: м. Словяногірськ, вул. Комсомольська, 91А. Вбачається, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON], згідно Свідоцтва про одруження серія І-АБ №134837 від 10 жовтня 1970 року та Свідоцтва про народження від 22 вересня 1949 року. При цьому, [PERSON] заявою від 20 лютого 2014 року, поданою до приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області, прийняла спадщину після [PERSON] Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У положеннях п. 3.3. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13р. зазначено, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п. 3.1. цього [PERSON] при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до п. 3.2. розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомбуду № 127 від 24 травня 2001 року належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)\~\~житлові\~\~ будинки,\~\~ садові,\~\~ дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до абз. 2 п. 3.1. розділу 3 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок від 18 січня 2013 року, зазначений будинок та господарські споруди спадкодавцем було побудовано до 05 серпня 1992 на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети.\~\~ Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про необхідність визнати за позивачем право власності на садибний будинок, розташований за адресою : м. Святогірськ, вул. Комсомольська, 124, з відповідними господарськими та побутовими будовами. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При наявності таких доказів, позивач [PERSON], як спадкоємець за законом, має право на садибний будинок, розташований за адресою: м. Святогірськ, вул. Комсомольська, 124, з відповідними господарськими та побутовими будовами, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації судових витрат понесених по справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved