Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Екс-уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни, в якому просив зобов'язати останню включити грошові кошти позивача в сумі 897 350,65 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів у четверту чергу кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті №300131/159435/370-14, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 97 000,00 грн., з процентною ставкою 25,50% річних, з кінцевим строком вкладу 05 січня 2016 року. Крім того, 19 травня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті №300131/49161/370-4, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 40 000,00 дол. США, з процентною ставкою 9,60% річних, з кінцевим строком вкладу 23 травня 2016 року. У зв'язку із все зростаючою тенденцією до неплатоспроможності, Національним банком України прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу 25.12.2015 року було виплачено 200 000,00 грн. Після даної виплати заборгованість банку перед позивачем складала 38 201,39 дол. США, що станом на 18.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становило у сумі 897 350,65 грн. (1 дол. США = 23,4876 грн.). 29 грудня 2015 року позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням включити його до списку кредиторів на виплату коштів по вкладу. Між тим, до реєстру акцептових вимог кредиторів по невідомій причині позивача не включено, а тому останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити посилаючись на свої письмові заперечення, в яких зазначив про те, що інформація про ліквідацію Банку була розміщена 23 грудня 2015 року на офіційному сайті Фонду. Позивач не скористався своїм правом, відповідно до ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не звертався до Уповноваженої особи ФГВФО у місячний строк з вимогою про включення його до реєстру кредиторів. Так, у відповіді Фонду на лист позивача від 29.12.2015 року було зазначено, що [PERSON] повинен був подати заяву про включення до реєстру акцептових вимог безпосередньо до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявській О.С. за адресою Банку: м. Київ, вул. Артема, 60. Крім того, представник відповідача звертав увагу суду, що в матеріалах справи міститься копія конверта, в якому було надіслано кредиторську вимогу позивача, з відміткою дати відправлення де чітко видно, що заяву було надіслано з пропущенням строку. Дана заява отримана банком 01.02.2016 за №1046-г, отже строк для подачі кредиторської вимоги позивачем було пропущено. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що 31 грудня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву №300131/159435/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті, за умовами якого позивач вніс, а Банк прийняв грошові кошти у розмірі 97 000,00 грн. на строк з 31 грудня 2014 по 05 січня 2016 року, з процентною ставкою 25,50% річних. (а.с 20). Крім того, 19 травня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено Договір-заяву №300131/49161/370-4 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, за умовами якого позивач передав банку грошові кошти у розмірі 40 000,00 дол. США, на строк з 19 травня 2015 року по 23 травня 2016 року, з процентною ставкою 9,60% річних (а.с 22). З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, згідно з яким розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року (включно) та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації а АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську Олену Степанівну. (а.с. 43-46). Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 01.09.2016р. №1703 «Про зміну уповноваженої особи на ліквідацію та делегування повноважень ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. з 04.09.2016 року, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37, 38, 47 - 52, 52-1, 53 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банківа Валендюка Владислава Сергійовича з 05 вересня 2016 року. Постановою Правління Національного Банку України №898 від 17.12.2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с 47). Відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно доЗакону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON], станом на 19.08.2015 року вихідний залишок складає 41 500,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює сумі 916 625,73 грн. (а.с. 23). В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивач був включений до переліку вкладників для отримання відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми 200 000,00 грн., в зв'язку з чим 25.12.2015 року було здійснена виплата суми гарантованого відшкодування, що не заперечувалось стороною позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі по тексту Закон) фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, що не входять до гарантованих виплат, або що їх перевищують, на суму перевищення. За умовами до п. 3 ч. 1 ст. 48 вказаного Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; Відповідно до ч. 1 ст. 49 цього ж Закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Судом встановлено, що інформація про ліквідацію банку була розміщена на офіційному сайті Фонду за адресою: www.fg.gov.ua, а також опубліковані у газеті «Голос України» №242 (6242) від 23 грудня 2015 року (а.с. 53). Таким чином, приймання вимог кредиторів для їх подальшого акцептування здійснювалось, відповідно до вимог частини 5 статті 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії у газеті "Голос України" - у термін з 23.12.2015 року по 21.01.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про включення до реєстру кредиторів (а.с. 14), яка була отримана останнім 31.12.2015 року, проте відповідь на неї була надана листом за вих. №21-036-3615/16 від 20.01.2016 року, тобто через 20 календарних днів, в якій було запропонованозвернутися до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит». (а.с. 15-16). Таким чином, через зволікання зі сторони відповідача у розгляді такої заяви, та фактичне надання відповіді щодо невідповідності поданої заяви вимогам, які висуваються до подібних заяв, фактично позбавило позивача можливості усунути вказані недоліки заяви та належним чином заявити про свої вимоги як кредитора до закінчення строку подання такої заяви. Між тим, відповідач у своїх запереченнях виходить з того, що позивачем пропущено строки на реалізацію його права, оскільки він повинен був звернутись саме до визначеної згідно ст..48 Закону уповноваженої особи, а не до Фонду. Вказана позиція відповідача, на думку суду, є помилкової, оскільки в розумінні вимог ст..48 вказаного Закону для включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, відповідна особа вправі звернутись як до Фонду, так до уповноваженої особи. З викладених обставин вбачається, що майнові права та інтереси позивача були обмежені протиправно, а тому на підставі поданої ним заяві до Фонду від 31.12.2015 року, його необхідно було включити до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За умовами ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в четверту чергу задовольняються вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Оскільки, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог позивача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання його кредитором банку та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка Владислава Сергійовича включити [PERSON] в четверту чергу реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України та вимогами ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за умовами якого нових зобов»язань у відношенні банку, що ліквідується, не виникає, що виключає можливість стягнення з відповідача судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved