Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила, стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], дитина проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач свого батьківського обов'язку щодо утримання та виховання сина не виконує. Інколи він надає кошти на утримання дитини, проте їх не вистачає для достатнього розвитку дитини, забезпечення сина усім необхідним: одягом, взуттям, продуктами харчування. Крім того, син відвідує індивідуальні платні заняття по вивченню англійської школи, інші кружки, що теж потребує значних додаткових витрат. Вона не має можливості самостійно забезпечувати сина, оскільки на її утриманні перебуває ще малолітня дочка. Відповідач отримує пенсію та працює, тому він може надавати матеріальну допомогу синові. Домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач добровільно перерахував на її користь кошти на утримання сина за січень - квітень 2018 року, тому просила стягувати аліменти, починаючи з 01 травня 2018 року. Відповідач [PERSON] у суді позов визнав, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на сина [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити у справі рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є відповідно матір'ю і батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] постійно матеріальної допомоги на утримання сина позивачу не надає, домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто, останній у ході розгляду цієї справи сплатив на користь [PERSON] аліменти на сина за період із січня по квітень 2018 року. Даного факту позивач у суді не заперечувала, просила суд стягувати аліменти на дитину, починаючи з 01 травня 2018 року. За змістом положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги синові [PERSON], [INFO], постійно не надає, позов визнав, за січень - квітень 2018 року перерахував аліменти на сина позивачу добровільно, остання просить стягувати на її користь аліменти на дитину з 01 травня 2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved