overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

01 липня 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 32187 грн. 39 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 321 грн. 87 коп. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, але надав до суду заяву у якій просив розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що 09.10.2012 року відповідач з ПАТ «Дельта Банк» уклав кредитний договір №002-16530-091012. Згідно п.2.3 частини 3 Договору, Банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 25 000 грн. У відповідності до п.2.3 частини 3 Договору, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 25000 грн. Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 07.04.2014 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.8). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 07.04.2014 року має заборгованість - 32187,39 грн., яка складається з: - 10497,49 грн. - тіло кредиту; - 12160,81 грн. - прострочене тіло кредиту; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками; - 9529,09 грн. - заборгованість за комісіями; Тому, ПАТ «Дельта Банк» просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 32187,39 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 321 грн. 87 коп. У відповідності до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

01 липня 2014 року позивач, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки всіх доходів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO]. Позивач зазначає в позові, що за час проживання з відповідачем у шлюбі, в них народилась дочка [PERSON] , яка після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу , проживає з нею на її утриманні. Відповідач систематичної участі в утриманні дитини не приймає , в зв'язку з чим просить стягнути аліменти в зазначеному розмірі на її користь. Представник відповідача з позовом згоден частково. Не заперечуючи фактичні обставини справи , пояснює , що відповідач , який має постійне місце роботи , згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів. Дослідивши докази , надані сторонами , та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Як встановлено, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено, після припинення спільного проживання сторін, та розірвання шлюбу, дитина проживає з позивачем на її утриманні, що підтверджується довідкою міської ради. Відповідач має постійне місце роботи та постійний дохід. Доказів неможливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки доходів стороною відповідача не надано. Таким чином судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 180,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття , частка заробітку, (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом, але відповідно до ч.2 ст. 182 СК України не може бути меншою ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого діючим законодавством України. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

01 липня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON],[PERSON] до Барвінківської міської ради Харківської області про усунення перешкод в користуванні будинком винесено рішення. [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у зв?язку з тим, що при ухваленні рішення від 01.07.2014 року судом не розглянуто питання скасування запису про обтяження житлового будинку, який в своїй заяві про винесення додаткового рішення зазначає, що прохає скасувати запис нотаріуса, реєстраційний номер 6293693 від 24.12.2007 року про заборону відчуження нерухомого майна (житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]). Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення ухвалити рішення. Як вбачається з матеріалів справи, заяви про винесення додаткового рішення сторони не ставили питання про скасування запису нотаріуса про відчуження нерухомого майна, у зв?язку з чим суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення з указанням того, що скасувати запис нотаріуса про відчуження нерухомого майна. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, ст. 113 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

01 липня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON],ю [PERSON] до Барвінківської міської ради Харківської області про усунення перешкод в користуванні будинком винесено рішення. [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у зв?язку з тим, що при ухваленні рішення від 01.07.2014 року судом не розглянуто питання скасування запису про обтяження житлового будинку, який в своїй заяві про винесення додаткового рішення зазначає, що прохає скасувати запис нотаріуса, реєстраційний номер 6293693 від 24.12.2007 року про заборону відчуження нерухомого майна (житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Кірова, 47 в м. Барвінкове Харківської області). Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення ухвалити рішення. Як вбачається з матеріалів справи, заяви про винесення додаткового рішення сторони не ставили питання про скасування запису нотаріуса про відчуження нерухомого майна, у зв?язку з чим суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення з указанням того, що скасувати запис нотаріуса про відчуження нерухомого майна. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, ст. 113 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

01 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 21270 грн. 26 коп. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6431-2012, відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі в сумі 13200 грн. зі сплатою відсотків за користування ним з кінцевим строком повернення до 03 квітня 2014 року (а/с 4-5). Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 26 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 21270 грн. 26 коп., з якої 12512 грн. 88 коп. - заборгованість по кредиту, 5771 грн. 76 коп. - заборгованість по процентам, 1650 грн. - заборгованість по комісії, 1335 грн. 62 коп. - пеня, що підтверджується розрахунком (а/с 7). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

01 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 18263 грн. 53 коп. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 18263 грн. 53 коп., з якої 4994 грн. 24 коп. - заборгованість по кредиту, 7815 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам, 4345 грн. 68 коп. - заборгованість по комісії, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 857 грн. 79 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 10-14). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

01 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 27085 грн. 09 коп. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 31 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 27085 грн. 09 коп., з якої 6982 грн. 20 коп. - заборгованість по кредиту, 14008 грн. 96 коп. - заборгованість по процентам, 4327 грн. 97 коп. - заборгованість по комісії, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1265 грн. 96 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 9-16). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

01 липня 2014 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровська та Солонянського району № 1 ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, приватне підприємство «МПП Вибір» про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно, яким позовні вимоги позивача були задоволені частково. Однак, в судовому рішенні не вирішено питання стягнення судового збору на користь держави в повному обсязі. У судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Судом встановлено, що 01 липня 2014 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровська та Солонянського району № 1 ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, приватне підприємство «МПП Вибір» про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно, яким позовні вимоги позивача були задоволені частково. Однак, в судовому рішенні не вирішено питання стягнення судового збору на користь держави в повному обсязі. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 14 вересня 1991 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких досяг повноліття, а інший: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з втратою почуття любові один до одного, через що сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з серпня 2014 року. На даний час позивач проживає однією сім'єю з іншою жінкою, від якої у нього незабаром народиться дитина та з якою він має намір укласти шлюб. Спору щодо поділу майна та утримання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просив його задовольнити. Зазначив, що з 14\~червня 2015 року шлюбні відносини з відповідачем припинені та з того часу вони проживають окремо. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав, просив суд про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що 14 червня 2015 року вона дізналась про те, що позивач підтримує інтимні стосунки з іншою жінкою, та з того часу шлюбні відносини з позивачем припинені та вони проживають окремо. Зазначила, що дитина проживає разом з нею і буде проживати разом із нею, та вказала, що збереження сім'ї з позивачем неможливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, позивач і відповідач уклали шлюб 14\~вересня 1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбів Відділом ЗАГС Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області зроблено запис за №\~475 та видане свідоцтво про укладання шлюбу (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачкою не склалося через те, що на теперішній час позивач підтримує інтимні стосунки з іншою жінкою, через що ані позивач, ані відповідач не бажають зберегти сім'ю. З 14 червня 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В судовому засіданні сторони наполягав на розірванні шлюбу, пояснивши, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 10 листопада 2009 року, мотивуючи тим, що не знаходять спільної мови з більшості питань ведення спільного господарства, внаслідок чого виникають постійні сварки. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2009 року. Від вказаного мають дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони проживають окремо з березня місяця 2015 року. Причиною цього є те, що вони не знаходять спільної мови з більшості питань ведення сімейного бюджету та в відношеннях один до одного. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved