Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони з 23.07.2016 перебували у шлюбі. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/3265/18 від 12.04.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Однак, з 2018 року [PERSON] постійно висловлює активну незгоду із тим, що син проживає разом з [PERSON] , та має наміри змінити місце проживання сина. [PERSON] погрожує безпосередньо викрасти (відібрати фізично) сина у матері, коли той піде в садок або до її батьків в гості. Тобто, на даний час відсутня згода між [PERSON] та [PERSON] щодо того, з ким із них буде проживати їх малолітня дитина, а наявні суперечки з цього приводу не відповідають інтересам дитини, тому суд має визначити місце проживання малолітнього [PERSON] . Ухвалою суду від 21.10.2020 року, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. У березні 2021 року від третьої особи надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 09.03.2021 року про визначення місце проживання дитини. Ухвалою суду від 16.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Представник третьої особи, у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 23.07.2016 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2018 року було розірвано (а.с.12). За час перебування в шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім`ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 1 та 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи, а саме [PERSON] разом із сином [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності (а.с.43, 50). [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 240, що підтверджується характеристиками виданим навчальним закладом. (а.с. 20-23). Крім того, [PERSON] відвідує індивідуальні заняття з тренером з плавання у спортивно-оздоровчому клубі « Дельфін », що підтверджується відповідною довідкою (а.с.24). Судом встановлено, що [PERSON] працює у АТ «АБ «Радабанк» на посаді провідний економіст з обслуговування клієнтів, що підтверджується характеристикою від 21.09.2020 року та довідкою про доходи від 21.09.2020 року (а.с. 46-47). Судом встановлено, що згідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 09.03.20221 року № 101-1664/02 місце проживання [PERSON] повинно бути з матір`ю - [PERSON] (а.с.96-97). Крім того, у висновку встановлено, що [PERSON] не заперечує, щоб дитина проживала разом з матір`ю. Відповідно до ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з викладеного вище, обставин, встановлених в судовому засіданні, суд приходить до висновку про встановлення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із його матір`ю [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved