Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

01.09.2015 позивач [PERSON]В.о звернувся до відповідача [PERSON] районного споживчого товариства (далі Скадовське РСТ) з вказаним позовом посилаючись на те, що оскаржуваною постановою позачергових зборів уповноважених членів споживчого товариства від 21.01.2013 його було звільнено з посади голови правління споживчого товариства. Посилаючись на порушення положень п. 20, 21, 23, 24 статуту товариства (звільнення його неповноважним органом та з порушення встановленого порядку), а також вимог ст. 7 Закону України «Про споживчу кооперацію» під час вирішення питання про його звільнення з займаної посади позивач просив суд визнати недійсною та скасувати оскаржувану постанову, а також поновити його на посаді голови правління Скадовського районного споживчого товариства. В подальшому позовні вимоги в частині поновлення на посаді були залишені без розгляду за заявою позивача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові. Пояснили, що [PERSON]В.о був обраний на посаду голови Скадовського РСТ. В подальшому його було притягнуто до кримінальної відповідальності з призначенням покарання у виді позбавлення права займати посади в органах споживчої кооперації строком на 1 рік. Оскаржуваною постановою загальних зборів уповноважених від 21.01.2013 року позивача було звільнено з посади на підставі п. 7 ст. 36 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до п. 21 статуту вирішення питання про дострокове припинення повноважень голови правління товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів. Відповідно до п. 22 статуту відповідачем з приводу звільнення позивача мали бути проведені збори членів товариства на всіх кооперативних дільницях. Доказів виконання вимог статуту в цій частині суду не надано, не надано переліку осіб які були присутні на зборах при вирішенні питання про звільнення позивача, тез їх виступів. Звернули увагу на те, що під час розгляду питання про звільнення позивач на зборах присутній не був, в журналі обліку трудових книжок стоїть не його підпис про отримання трудової книжки, хоча позивач факт її отримання не заперечував. Позивач вважає, що після відбуття призначеного судом додаткового покарання він мав продовжити роботу на займаній посаді. Також просили суд поновити строк оскарження спірної постанови, посилаючись на те, що її копію відповідач не надавав і ознайомитися з нею позивач зміг лише під час судового розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає позов необґрунтованим. Пояснила, що позивач був звільнений з займаної посади на виконання вироку суду, яким йому було призначене покарання у виді позбавлення права займати посади в органах споживчої кооперації строком на 1 рік тому рішення зборів з цього питання було формальним. У разі невиконання вказаного вироку посадові особи Скадовського РСТ могли б бути притягнуті до кримінальної відповідальності. В звязку з необхідністю виконати вирок та вимоги закону були проведені не загальні збори, а збори уповноважених на яких було прийняте відповідне рішення про звільнення позивача. З оскаржуваною постановою позивач був ознайомлений. Просила відмовити у задоволенні позову в т.ч. і з підстав пропуску місячного строку передбаченого ст. 233 КЗпП України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та їх представників, суд приходить до наступних висновків. [PERSON]В.о є пайовиком Скадовського РСТ, що вбачається з довідки №02 виданої споживчим товариством 28.01.2016 року. Постановою зборів уповноважених членів Скадовського РСТ від 01.04.2010 року [PERSON]В.о було обрано головою правління Скадовського РСТ. Постановою правління товариства №9-1 від 01.04.2010 року директора Скадовського кооперативного ринку [PERSON]В.о з вищевказаних підстав було переведено головою правління Скадовського РСТ. Про це зроблено відповідний запис у трудову книжку позивача. Вироком апеляційного суду Херсонської області від 20.03.2012 року позивача [PERSON]В.о за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України було призначене покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. в дохід держави з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій в організаціях споживчої кооперації, державних органах та органах місцевого самоврядування. Вирок набрав законної сили. З листування між Скадовським МВ КВІ УДПтСУ в Херсонській області та Скадовським РСТ вбачається, що інспекція неодноразово зверталася до відповідача з приводу виконання вищевказаного вироку в частині додаткового покарання. Для вирішення питання про виконання вироку та звільнення позивача з займаної посади відповідачем були скликані збори уповноважених. Про проведення вказаних зборів позивачу завчасно було направлене відповідне повідомлення, однак не отримане ним і повернуте відповідачу за закінченням терміну зберігання. З протоколу позачергових зборів уповноважених членів Скадовського РСТ від 21.01.2013 року, а також оскаржуваної постанови прийнятої на вказаних зборах вбачається, що було прийняте рішення звільнити голову правління Скадовського РСТ 21.01.2013 року за ст. 36 п. 7 КЗпП України (набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в організаціях споживчої кооперації, державних органах і органах місцевого самоврядування строком на 1 рік). Підпис про ознайомлення позивача з вищевказаною постановою відсутній. Про звільнення зроблено відповідний запис в трудовій книжці позивача. Того ж дня 21.01.2013 року правлінням Скадовського РСТ було прийняте розпорядження №3-К аналогічного змісту. З розпорядженням позивач ознайомлений під підпис. З Статуту Скадовського РСТ в редакції на 2012 рік вбачається наступне. Вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів які правомочні розглядати і вирішувати всі питання діяльності споживчого товариства (п. 19). Загальні збори, зокрема, обирають голову правління споживчого товариства, приймають рішення про дострокове припинення його повноважень (відкликання з посади) (пп. «д» п. 20). Рішення про дострокове припинення повноважень голови правління споживчого товариства (відкликання з посади) відноситься до виключної компетенції загальних зборів (п. 21). У разі, коли з організаційних причин (через територіальне розміщення та значну чисельність членів споживчого товариства) проведення загальних зборів членів споживчого товариства є проблематичним, для вирішення питань, що відносяться до компетенції загальних зборів, можуть скликатися збори уповноважених. При цьому для вирішення питання про дострокове припинення повноважень голови правління споживчого товариства (відкликання з посади), які безпосередньо стосуються інтересів всіх членів споживчого товариства , проводяться збори членів споживчого товариства на всіх кооперативних дільницях з єдиним порядком денним. Збори вважаються правомочними, якщо на них присутні не менше половини членів споживчого товариства кооперативної дільниці. Рішення з цих питань вважається прийнятим, якщо за нього згідно з протоколами проголосувало 3/4 членів споживчого товариства, що були присутні на дільничних зборах (за підсумком голосів). Результати голосування (за підсумком голосів) на зборах членів споживчого товариства на всіх дільницях оформлюються постановою зборів уповноважених як рішення загальних зборів членів споживчого товариства (п. 22). Особи, які мають або мали судимість за розкрадання, хабарництво та інші корисливі злочини, не можуть бути обраними головою або членом правління споживчого товариства, а також обіймати інші керівні посади, повязані з матеріальною відповідальністю (п. 25). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про кооперацію», трудові відносини в кооперативних організаціях регулюються цим Законом, законодавством про працю, статутами кооперативних організацій та правилами їх внутрішнього розпорядку. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, в тому числі членів кооперативів, їх об'єднань. Виходячи з викладеного, суд вважає, що за своєю суттю вказаний спір є трудовим і має розглядатися на підставі норм трудового законодавства. Оскаржувана постанова в даному випадку фактично є рішенням (наказом) про звільнення позивача. Відповідно до п. 7 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи. Сторонами не заперечувалося, що позивач був засуджений і вироком суду, який набрав законної сили йому було призначене додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в організаціях споживчої кооперації строком на 1 рік. Обовязковість судових рішень в т.ч. вироків передбачена ст. 124 Конституції України. Для того щоб звільнення було законним, суд має перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання роботодавцем передбаченої нормативними актами процедури його здійснення. Враховуючи наявність вищевказаного вироку суду, який унеможливлював подальшу роботу позивача на займаній посаді на час звільнення, а також п. 25 Статуту Скадовського РСТ, суд вважає що у відповідача була підстава для його звільнення. Щодо порушення процедури звільнення позивача. Під час судового розгляду відповідачем суду не надано доказів того, що була дотримана процедура проведення зборів на кооперативних дільницях. Позивач стверджував, що вказаним були порушені його права, оскільки у разі дотримання процедури передбаченої п. 21-22 Статуту загальні збори чи збори на кооперативних дільницях могли і не прийняти рішення про його звільнення. Однак, з такими доводами погодитися не можна. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України (в редакції на 21.01.2013 року), у випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили. Аналогічне вбачається і з ст. 32 КВК України. За таких обставин звільнення позивача відбулося на підставі прямої вказівки закону, ч. 2 ст. 36 КЗпП України, не потребувало дотримання будь-яких додаткових процедур в т.ч. передбачених статутом Скадовського РСТ. На думку суду, процедура передбачена п. 21-22 Статуту Скадовського РСТ не розповсюджується на випадок звільнення особи на підставі вироку суду, а охоплює інші випадки звільнення передбачені КЗпП України. При цьому суд також враховує, що норми КЗпП України мають вищу юридичну силу в порівнянні з положеннями статуту товариства, звільнення позивача було здійснене тим самим органом, який обрав його на посаду, а також те, що в даних правовідносинах голосування на зборах носило формальний характер і його результати жодним чином не впливали на необхідність виконати вирок суду в частині додаткового покарання та звільнити позивача з займаної посади. Враховуючи, що правова (п. 7 ст. 36 КЗпП України) та фактична (вирок апеляційного суду Херсонської області від 20.03.2012 року) підстави звільнення [PERSON]В.о у оскаржуваній постанові зазначені правильно, звільнення відповідає вимогам чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Крім того, не вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, слід зауважити, що вказаний строк позивачем пропущено, оскільки, отримавши трудову книжку з відповідним записом про звільнення та ознайомившись з розпорядженням правління про звільнення позивач мав можливість оскаржити своє звільнення у строки передбачені ст. 233 КЗпП України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed