Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позов мотивувала тим, що з листопада 2001 року по 23 березня 2005 року вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, побут, мали спільний бюджет. Після прийняття рішення про створення сім`ї, вони поселились у будинку, що належав племінниці позивачки - [PERSON] , у будинку [ADDRESS] . 18 листопада 2002 року сторонами за спільні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS] житловою площею 40,4 кв.м та господарсько-побутові будівлі та споруди. Продавцем будинку була її неповнолітня племінниця, яка діяла за згодою свого батька - рідного брата [PERSON] гроші за будинок виплачувались нею та відповідачем за спільний бюджет частинами більше двох років з 2001 року по 2002 рік. Така усна домовленість існувала, оскільки сторонами за договором були родичі. У зв`язку з тим, що на час придбання будинку вона з відповідачем проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, договір купівлі-продажу було оформлено на [PERSON] . Рішенням Перехрестівської сільської ради від 21.04.2015 року вулиці Малярівщина було присвоєно назву Малярівська. Відповідно до рішення Перехрестівської сільської ради від 19.12.2018 року впорядковано нумерацію будинків по [ADDRESS] та змінено номер будинку 30 на номер 27. Після придбання будинку сторони здійснили за спільні сумісні кошти поточний ремонт. 24 березня 2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Перехрестівської сільської ради. Спільних дітей вони не мають. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 19.04.2019 р. шлюб між нею і відповідачем розірвано, рішення набрало законної сили. Встановити факт проживання однією сім`єю їй необхідно для визнання будинку, придбаного до реєстрації шлюбу, спільним сумісним майном та його поділу. Оскільки відповідачем не визнається факт спільного проживання до та в період купівлі будинку, виникає спір про право, а, отже, справа про встановлення факту проживання однією сім`єю має бути вирішена в порядку позовного провадження на загальних підставах. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача, викладені в позовні заяві, не визнає. Свої заперечення мотивує тим, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, адже в цей час він перебував в шлюбі з [PERSON] . З огляду на довготривалі непорозуміння з дружиною, він почав стосунки з позивачем, що мали характер періодичних зустрічей, адже позивач також була заміжня. Через деякий час він розлучився та в нього виникла необхідність переїхати зі спільного будинку для уникнення незручних ситуацій з колишньою дружиною. У цей час родичі позивача мали намір продати будинок, позивачка запропонувала йому придбати цей будинок, що він і зробив за кошти, що належали йому після шлюбу. Вважає, що довідки виконкому Перехрестівської сільської ради від 05.11.2018 року не можуть бути допустимими доказами з огляду на відсутність повноважень на видачу подібних довідок та неможливість встановлення факту фактичного проживання після сплину 10 років та його правомірного обгрунтування. Свої позовні вимоги позивач просить задовольнити, посилаючись на положення ст. 3 та ст. 74 СК України. Але п. 1 розділу VІІ При кінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004 року. Таким чином, положення СК України поширюються на правовідносини, які виникли з дня набрання ним чинності і не можуть поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту. Таким чином, необхідно керуватися нормами КпШС України, який не передбачав поняття проживання осіб однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с.37-38). Представник відповідача [PERSON] - Маляр М.В. подав відзив на позов від 07.10.2019 року, в якому зазначає, що звертаючись до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу позивач [PERSON] стверджує, що з листопада 2001 року проживала однією сім`єю з відповідачем у будинку, придбаному за спільні кошти. При цьому зазначає, що кошти за придбаний будинок сплачували на протязі 2001- 2002 років, що не відповідає дійсності, скільки дане твердження спростовується пунктом 3 договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченим 18 листопада 2001 р. державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Білашенко Л.В., де зазначено, що продаж вчинено за чотири тисячі гривень, які Продавець одержав повністю від Покупця до підписання цього договору. Позивач, я якості доказу проживання з відповідачем однією сім`єю також посилається на довідку за підписом голови Перехрестівської сільської ради від 09 листопада 2018 року, в якій зазначено, що вона складена на підставі акту від 09 листопада 2018 року. В той же час цей акт до позовної заяви не долучений і взагалі невідомо ким він був складений. Відповідач [PERSON] став проживати однією сім`єю тільки після купівлі будинку по [ADDRESS] , а до цього їх стосунки були періодичними. Вважає, що [PERSON] , звертаючись з позовом, не надала доказів на підтвердження своїх вимог, тому просить відмовити в задоволенні її позову (а.с.73). У поданому до суду відзиві на позов від 21.10.2019 року представник відповідача також зазначає, що діючим на час виникнення правовідносин законодавством не передбачалося заборони встановлення факту проживання однією сім`єю у разі знаходження будь-кого в іншому шлюбі, є безпідставними та суперечать принципам, встановленим КпШС України, оскільки жінка та чоловік можуть одночасно бути лише в одному шлюбі МАЛОСЬ НА УВАЗІ ЗАРЕЄСТРОВАНОМУ). Право на повторний шлюб у них виникає лише після припинення попереднього шлюбу. Факт проживання однією сім`єю чоловік ата жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК та ЦК України з 01 січня 2004 року, а КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно (а.с.89). Представник позивача Думал О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Додатково пояснила, що позивач і відповідач проживали спільно у період з листопада 2001 року по 23.09.2005 року, хоча позивач і не була зареєстрована у цьому будинку, придбаному за спільні кошти, що розташований у с. Малярівщина. Будинок на праві власності належав брату позивачки, тому її і відповідача брат і впустив проживати в будинок ще до укладення Договору купівлі-продажу. Розраховувались за будинок частинами, хоча у Договорі вказано інше. Позивачка на будинок позичала гроші у друзів. Позивачка і відповідач жили як сім`я, мали спільні кошти, вели спільний побут і господарство, внаслідок чого у 2005 році сторони зареєстрували шлюб, який на даний час розірваний. Представник відповідача Маляр М.В. вважає що позов необґрунтований, оскільки проживати разом з 2001 року сторони не могли, так як будинок придбаний був пізніше. У договорі зазначено, що продавці [PERSON] гроші отримали повністю, отже немає підстав вважати, що гроші отримувались частками. З позовами про оспорювання договору купівлі-продажу позивач не зверталась. Щодо придбання будинку, то 01.10.2011 відповідач проживав разом із дружиною [PERSON] , а після розлучення майно поділили. З цих коштів [PERSON] і придбав спірний будинок. А [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер у 2004 році і тому не могла проживати з відповідачем, оскільки до смерті свого чоловіка шлюб не розривала. Може вони і проживали періодично, але вона була у шлюбі, тому встановити факт не можливо. Відповідач [PERSON] пояснив, що проживати з [PERSON] він став у 2002 році, вже після того як придбав будинок. Позивачка покинула свого чоловіка, а він розлучився з дружиною і в кінці листопада 2002 року вони стали проживати разом у с.Малярівщина у його будинку, який він придбав у брата [PERSON] - [PERSON] , за 4000 грн. за свої кошти, які отримав внаслідок поділу майна з колишньою дружиною. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 04 червня 2019 року позову заяву залишено без руху, надано час позивачу для усунення недоліків. 14 червня 2019 року позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 14 червня 2019 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено справу до підготовчого засідання. 31 жовтня 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 09 листопада 1970 року уклали шлюб, прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.47). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 01 жовтня 2002 року (а.с.48). З актового запису про розірвання шлюбу № 69 від 27 жовтня 2004 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Роменського міськрайонного суду № 2-1061 від 12.08.2004 (а.с.92). Наведеними документами підтверджуються обставини перебування сторін у попередніх шлюбах. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 березня 2005 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 18 листопада 2002 року [PERSON] , діючи за згодою свого батька [PERSON] , продала [PERSON] , а останній придбав домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та розташоване на земельній ділянці розміром 0,2378 га. Договір купівлі-продажу посвідчений державним нотаріусом Роменської районної ДНК 18 листопада 2002 року, зареєстрований в Реєстрі за № 1076 (а.с.11-12). Рішенням Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області від 21.04.2015 року присвоєно вулиці в с . Малярівщина назву « Малярівська ». Зобов`язано секретаря сільської ради внести відповідні зміни в погосподарський облік (а.с.15). Рішенням Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області від 19.12.2018 року впорядковано нумерацію будинку жительці [ADDRESS] гр . [PERSON] , змінивши номер 30 на номер 27 (а.с.16). Згідно довідки Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області від 05.11.2018 року, [PERSON] , [INFO] , зареєструвалася за адресою: [ADDRESS] , з 23 серпня 2013 року (а.с.13). Згідно довідки Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області від 09.11.2018 року відповідно до Акту від 09.11.2018 року [PERSON] була не зареєстрована, а фактично проживала в [ADDRESS] , з листопада 2001 року разом з [PERSON] (а.с.14). Вказана обставина також стверджується Актом обстеження від 09.11.2018 року (а.с.95). суд приймає цей доказ до уваги, оскільки свідок [PERSON] , хоча і підписала вже складений Акт, але була обізнана безпосередньо і особисто з обставин, викладених у ньому, про що дала суду пояснення, наведені нижче. Тому суд вважає цей доказ належним і допустимим. У той час як заперечення представника відповідача Маляра М.В. про те, що даний доказ є неналежним, оскільки складений зі слів позивачки, нічим не підтверджені. Згідно довідки Бобрицької сільської ради Роменського району від 21.10.2019 року [PERSON] не проживала на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] , з кінця листопада 2001 року (а.с.98). Зазначені письмові докази підтверджують проживання сторін однією сім`єю, що фактично визнається і сторонами. Однак відповідач заперечує саме період спільного проживання. Судом в порядку ст.ст.90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були також допитані свідки. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона товаришувала з позивачкою та відповідачем, коли вони проживали разом. Добре пам`ятає, що у листопаді 2001 року [PERSON] та [PERSON] переїжджали в с. Малярівщина. Запам`ятала, тому що 5 листопада у неї День народження, а переїжджали після нього. ЇЇ ( [PERSON] ) чоловік на КАМАЗі перевозив речі сторін. Спочатку заїхали до [PERSON] , у будинок де він проживав з колишньою дружиною, забрали його речі, з гаража забрали метал, а потім приїхали до [PERSON] , де також була і вона, і усі четверо поїхали у с. Малярівщина вселятись у будинок брата позивачки, який на той час ще їм не належав. З речами перевезли також господарство: курей, порося та інше. Там же вони учотирьох зустрічали Новий 2002 рік. У березні 2002 року святкували вхідчини. Крім того пояснила, що їй відомо, що [PERSON] у вересні-жовтні 2001 року шукала будинок для проживання, оскільки з чоловіком стосунки зовсім погіршилися. Тітка позивачки запропонувала пожити у будинку в с.Малярівщина, тоді [PERSON] продала корову і віддала частину грошей за будинок братові, якому фактично належав цей будинок. Коли переїхали, будинок був пустий, сторони спільно робили там ремонт, проводили газ. Свідок [PERSON] пояснила, що сторони проживали разом у с.Малярівщина від неї через вигін. Крім того, раніше вона працювала фельдшером і по роботі також часто бувала у них вдома. Проживати разом вони стали з кінця 2001 року. Будинок сторони придбали разом, провели там газ. [PERSON] казала, що виплачує двоюрідному братові гроші за будинок частинами. Взаємовідносини у [PERSON] та [PERSON] були сімейні, вони разом вели господарство, тримали птицю, кролів, поросят. Чи перебували сторони у шлюбах на час спільного проживання, не знає. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає у с.Малярівщина. У листопаді 2001 року [PERSON] і [PERSON] переїхали проживати в їхнє село. Вони жили дружно у будинку, який купили у двоюрідного брата [PERSON]. Обставини купівлі будинку їй не відомі. Також пояснила, що підписувала Акт щодо проживання сторін разом. Позивачка пояснила їй, що відповідач не хоче визнавати, що вони проживали разом з 2001 року. На момент підписання нею Акту він був вже складений, але підписала його тому, що була згодна з викладеними у ньому обставинами про які сама знала. Свідок [PERSON] пояснив, що він доводиться двоюрідним братом [PERSON] . Будинок у с. Малярівщина це будинок батьків його дружини. На час продажу будинку всі вони померли і будинок залишився дочці [PERSON] , опікуном якої він був. Влітку 2001 року [PERSON] приїхала до нього додому у с. Перехрестівку і сказала, що хоче проживати разом з новим чоловіком і їй потрібно житло. Він дозволив [PERSON] і [PERSON] переїхати. У жовтні чи листопаді 2001 року [PERSON] друзі перевезли разом [PERSON] і [PERSON] у наш будинок. Так вони і жили однією сім`єю, разом хазяйнували, доки у 2011 році стосунки у них погіршились, а потім сторони розлучились. Також йому відомо, що у [PERSON] до [PERSON] була дружина, а у [PERSON] був чоловік. Зійшлися вони десь у червні-липні, а може і у квітні 2001 року. Пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у суду сумнівів не викликають, зокрема щодо початкового строку сумісного проживання сторін, оскільки їх пояснення є послідовними та логічними, свідки були безпосередніми споглядачами зазначених подій, заінтересованість вказаних свідків у наслідках розгляду справи не встановлена, при цьому враховано, що сам відповідач пояснив, що не може назвати причин з яких свідки його обмовляють. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною дочкою відповідача. У листопаді 2002 року батько став проживати разом з відповідачкою, яка на той час була у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вона і мати дізналися навесні 2002 року, що вони зустрічаються. Після розлучення батьків, яке відбулося у жовтні 2002 року, у листопаді 2002 року сторони стали проживати разом у с. Малярівщина. Зі слів батька знає, що він купив там будинок за гроші, які отримав при розподілі майна з матір`ю, але скільки було грошей і майна, не знає. Крім того пояснила, що має з відповідачкою неприязні стосунки через її зв`язок з батьком. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає через хату від будинку де проживав і зараз проживає [PERSON] з колишньою дружиною, у с. Бобрик. вони дружили сім`ями до того часу як подружжя [PERSON] розлучилося. Пам`ятає, що 20 квітня 2002 року під час святкування її ювілею [PERSON] ще були разом, а виїхав від дружини він в кінці листопада 2002 року. За ним приїхав автомобіль КАМАЗ і [PERSON] вивіз на ньому свої речі. Крім того пояснила, що [PERSON] також знає добре. До якого часу вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] їй не відомо, але знає, що останній теж пішов до іншої жінки, може, навіть раніше, ніж [PERSON], але точно сказати не може, хто з них раніше залишив сім`ю. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є колишньою дружиною відповідача. Шлюб вони розірвали 2 чи 6 жовтня 2002 року, а чоловік переїхав жити у с.Малярівщина разом з [PERSON] у листопаді 2002 року. [PERSON] на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після того як [PERSON] зійшлася з [PERSON] , стала ділити з [PERSON] будинок. Про те що її чоловік і [PERSON] зустрічаються дізналася навесні 2002 року. Коли вона з [PERSON] розлучалася, із сімейних коштів він забрав від 500 до 800 грн, а у нього були особисті кошти у сумі приблизно 3000 доларів, за них він і купив будинок у с.Малярівщина у брата [PERSON] про обставини купівлі будинку знає зі слів відповідача, який повідомив про це як повернувся до неї жити. З відповідачем вони на даний час проживають разом. Розуміє, що дочка пряма спадкоємиця на цей будинок. Крім того пояснила, що після розлучення вони з відповідачем перший час після розлучення спілкувались, у них були нормальні стосунки, він приїжджав до неї ще до осені 2003 року. Потім спілкуватись перестали. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки щодо обставин спільного проживання сторін ці свідки майже нічого не повідомили, крім того свідки [PERSON] та [PERSON] є близькими родичами відповідача, отже вбачається їх заінтересованість у наслідках розгляду справи. З цієї підстави, визначаючи період, з якого сторони почали проживати спільно суд бере за основу показання свідків зі сторони позивачки. До того ж, пояснення свідка [PERSON] щодо присутності обох з подружжя [PERSON] на її ювілеї в 2002 році не спростовують показання свідків позивача, бо сама [PERSON] підтвердила, що до осені 2003 року вони з відповідачем спілкувались, підтримували добрі стосунки. Враховуючи що [PERSON] та [PERSON] дружили сім`ями, то цілком могли бути запрошені на ювілей удвох, навіть за умови роздільного проживання. З проаналізованих обставин встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Норми права які застосував суд та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Виходячи зі змісту п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимога позивача розглядається в позовному провадженні, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю без реєстрації шлюб) може бути наслідком наступного майнового спору. Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Стаття 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Посилання сторін на ч.1 ст.74 СК України при вирішенні даної справи суд вважає таким, що не підлягає застосуванню, оскільки вимог щодо визнання майна спільним позивач не ставить, а лише зазначає, що такий спір може виникнути у майбутньому. Мотиви суду. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для задоволення позову. Виходячи з вищенаведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя. За таких обставин у взаємовідносинах позивача та відповідача слід дослідити характерні риси притаманні подружжю, а саме їх взаємні права та обов`язки, обов`язки батьків і дітей, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, їх спільного проживання та пов`язання їх спільним побутом. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Позивачем надано достатньо доказів спільного побуту з відповідачем [PERSON] .. Крім того, з пояснень відповідача [PERSON] , наданих у судовому засіданні вбачається, що відповідач фактично не заперечував того факту, що вони з [PERSON] проживали як сім`я, а заперечував лише той факт, що вони придбали будинок за спільні кошти та оспорював дату початку проживання. Щодо посилання представника відповідача на відсутність у КпШС України норм, які б регулювали відносини проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без шлюбу, слід зазначити, що Розділ ІІІ цього Кодексу «Сім`я», взагалі не містить визначення сім`ї. Натомість таке визначення надавалось у ст. 64 ЖК, заокрема про те, що членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. З наведених підстав позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, при цьому судом враховано, що відповідач є пенсіонером, тому суд вважає за можливе зменшити судовий збір на половину та стягнути з відповідача в дохід держави 384,20 грн. Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст. ст. 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: approved