Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового приміщення квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання, посвідченого 21 квітня 2005 року держаним нотаріусом Красн олиманської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1377, та зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 13.05.2005 року за № 9782701. У вказаному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі [PERSON]- син позивачки та його дружина [PERSON], вони, як члени її сімї були прописані в квартирі позивачки, але вони фактично з 01.06.2014 року у квартирі не проживають; на даний час мешкають на території Російської Федерації. Позивач здійснює виконання обовязків щодо утримання зазначеної квартири в належному стані, виконує інші обовязки, повязані з використанням нерухомості; не скасована реєстрація відповідачів за колишнім місцем проживання порушує житлові права позивача відповідно до ст.383 ЦК України. З огляду на це, позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивач була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.24), однак для участі в судовому засіданні не прибула, долучила до матеріалів справи заяву про розгляд справи без її участі(а.с.21), підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їхньому повному задоволенні. Відповідачів [PERSON], [PERSON] було повідомлено про час та місце розгляду справи(а.с.25,26); але відповідачі в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось згідно зі\~ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. На підставі договору довічного утримання, посвідченого 21 квітня 2005 року держаним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1377, та зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 13.05.2005 року за № 4250, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS](а.с.9-11,13). Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за місцем проживання у цьому житловому приміщенні, що підтверджено довідкою виконкому Лиманської міської ради Донецької області від 30.11.2016 року № 10242/18-08(а.с.12). Відповідачі фактично не проживають у квартирі більше трьох років, проте залишаються зареєстрованими; вони є членами родини позивача. Відповідачі за вказаною адресою тривалий час не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно(а.с.14). Відповідачі фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Позивач здійснює виконання обовязків щодо утримання зазначеної квартири в належному стані, інші обовязки, повязані з використанням нерухомості. Відповідно до ст. 8 [PERSON] України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Ст. 41 [PERSON] України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном(ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 21.04.2005 року у позивачки виникло право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання, посвідченого 21 квітня 2005 року держаним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1377, та зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянська 13.05.2005 року за № 9782701, що є чинним і сторонами не оспорюється. Відповідачі протягом тривалого часу користувалася вказаним житловим приміщенням, але вже більше трьох років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.

Outcome: approved