Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У липні 2018 року позивачка пред'явила у суді вказаний позов, у якому просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона спадкоємицею після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO]. За життя померла розпорядилася своїм майном та склала заповіт про те, що все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті на що вона за законом буде мати право вона заповіла позивачці, тому вона є єдиною спадкоємицею після смерті своєї померлої баби. Позивачка спадщину прийняла, однак оформити право власності позбавлена можливості, оскільки документ, що посвідчує право власності на будинок [ADDRESS] на ім'я спадкодавця відсутній. З цих підстав нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Сторони в судове засідання не з»явились, на адресу суду надіслали заяви у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала, представник відповідача - сільський голова Романівської сільської Бердичівського району [PERSON] позов визнав. Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вимогами статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, відповідно до статті 206 ЦПК України, суд приймає визнання представником відповідача позову, та задовольняє позов з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачки - [PERSON] за життя все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 13, 19)), що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копіями свідоцтв про народження та копією заповіту(а.с. 6, 11, 12, 13, 16). З копії матеріалів спадкової справи вбачається, що особи, які претендують на обов'язкову частку в спадковому майні відсутні(а.с. 32-44). Постановою № 254/2000 від 23 травня 2018 державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після [PERSON], з тих підстав, що відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно(а.с. 7). На це будинковолодіння 15 травня 2018 року виготовлено технічний паспорт на ім»я [PERSON], з якого вбачається, що житловий будинок збудовано у 1971 році, інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 101246 гривень(а.с. 21-24). З довідки № 200 від 215 травня 2018 виданої КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", вбачається, що згідно наявних паперових носіїв житловий будинок житловий будинок [ADDRESS] по праву приватної власності в БТІ не зареєстрований (а.с. 20). Відповідно до виписки з по господарської книги № 2 за 1986-1990 роки, номер об»єкту по господарського обліку 159, головою двору за адресою: [ADDRESS] була [PERSON], що підтверджується довідкою № 347 від 29 травня 2018 року виданою Романівською сільською радою Бердичівського району(а.с. 17). Згідно довідки № 442 від 02 липня 2018 року виданою Романівською сільською радою Бердичівського району жиловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянцізагальною площею 0, 3600 га, яка не приватизована(а.с. 18). Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті(стаття 1218 ЦК України). Оскільки позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок у нотаріуса, а судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] згідно по господарського обліку рахується за [PERSON], зважаючи, що на час завершення будівництва будинку (1971) чинним законодавством не передбачалося його державної реєстрації та виникнення права власності у особи саме після державної реєстрації права на нерухомість - за позивачкою слід визнати право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Вбачається, що позивачка згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнена, так як вона є опікуном [PERSON], якій з 01 червня 2016 року призначено другу групу інвалідності як інваліду з дитинства, що підтверджується довідкою до акта МСЕК серіїї 12 ААА № 513531 від 22 червня 2016 року та рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 11 версеня 2013 року (а.с. 14, 15). А тому, відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 704, 80 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved