Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

01.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м. Одеса, вул. Л. Толстого, 7, ЄДРПОУ 1570904678) суму виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 12 848, 90 гривень. В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідач надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, через що їм були надмірно виплачені кошти, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11.08.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання. В подальшому ухвалою суду від 20.10.2017 року було витребувано від Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) відомості щодо наявності на депозитних рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], грошових коштів у розмірі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб за період з 01.05.2015 року по 01.06.2016 року, з вказівкою розміру зазначених коштів. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засіданні представник позивача Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась про час дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, клопотань та заяв про відкладання розгляду справи суду не надала. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] [INFO] є громадянкою України, уродженка міста Макіївка, Донецької області, про що свідчить паспорт серії [NUMBER]. Відповідач на вихованні має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. Відповідач була взята на облік в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї). Згідно п. 5 вказаного Порядку, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. 03 лютого 2016 року Управлінням соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради було прийнято рішення про призначення [PERSON] допомоги на проживання з 24.11.2015 року по 18.05.2016 року, загальна сума допомоги на сім`ю - 2210 гривень. В подальшому 18.05.2016 року відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Проте, рішенням Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 21.11.2016 року відповідачу було відмовлено у наданні допомоги на проживання з підстав, що на депозитному рахунку члена сім'ї більше 10 прожиткових мінімумів коштів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що Актом ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 року, а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів з 2014-2016 роки в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19.10.2016 року № 041-11/105, визначено, що згідно з даними офіційної інформації, наданої Державній фінансовій інспекції України Міністерством фінансів України відповідно до доручення Міністра фінансів від 26.05.2016 №29020-06/1 для здійснення верифікації, гр. [PERSON] мала кошти на депозитних банківських рахунках з 01.05.2015 року, відкритих в банківських установах у розмірі, що перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб Таким чином, позивач стверджує, що [PERSON] надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, через що їй були надмірно виплачені кошти з листопада 2015 року по травень 2016 року у сумі 12 848, 90 гривень. Вказане підтверджується також довідкою ПАТ «ПриватБанк», наданою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.10.2017 року, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] мала грошові кошти на депозитних рахунках в загальному розмірі 16 342, 21 доларів США. У зв'язку з чим, 22.09.2016 року Управлінням соціального захисту в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради [PERSON] рекомендованим листом було направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та необхідність повернення надміру отриманих коштів. Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради обґрунтований, заявлений відповідно до чинного законодавства, а від так підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved