Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

02.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої, прохала суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого 18.07.1995 р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів їй, [PERSON], доньці - [PERSON] та сину - [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. 25.04.2016 р. вони уклали договір про поділ нерухомого майна (квартири), що є спільною сумісною власністю. Відповідно до умов даного договору, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, [PERSON], реєстровий № 194, кожен з них став власником 1/3 частки вищевказаної квартири. В цей же день, тобто 25.04.2016 р. син подарував їй належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Останнє підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, [PERSON], реєстровий № 195 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме дайно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкті нерухомого шийна щодо обєкта нерухомого майна № 58069105 від 25.02.2016 p. З довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук № 2962/41 від 23.02.2017 року вбачається, що відповідач по справі - [PERSON] зареєстрований у [INFO] з 26.11.1985 р. в якості співвласника. Після укладення договору дарування відповідач перестав були співвласником спірної квартири, крім того з 2002 р. він не проживає в даній квартирі. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується Актом ТОВ «Місто для людей Кременчук» від 23.02.2017 року, відповідно до якого свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] з 2002 року по день складання акту за адресою: [ADDRESS], а тому є всі підстави визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилася надала до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилася, але завчасно направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не зявився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки , суд вирішив на підставі ст. 224 ЦПК ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при тому, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого 18.07.1995 р. Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів (розпорядження № 3688/2 ) [PERSON], доньці - [PERSON] та сину - [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. 25.04.2016 р. між ними було укладено договір про поділ нерухомого майна (квартири), що є спільною сумісною власністю. Відповідно до умов даного договору, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, [PERSON], реєстровий № 194, кожен з них став власником 1/3 частки вищевказаної квартири. 25.04.2016 р. [PERSON] подарував належну йому 1/3 частку квартири [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, [PERSON], реєстровий № 195 та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме дайно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкті нерухомого шийна щодо обєкта нерухомого майна № 58069105 від 25.02.2016 p. та № 58078720 від 25.04.2016 p. З довідки ТОВ «Місто для людей Кременчук» № 2962/41 від 23.02.2017 року вбачається, що відповідач по справі - [PERSON] зареєстрований у [INFO] з 26.11.1985 р. в якості співвласника. Згідно акту ТОВ «Місто для людей Кременчук» б/н від 23.02.2017 року, відповідно до якого свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON] з 2002 року по день складання акту за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладено, враховуючи той факт, що відповідач, без поважних причин не користувався житловим приміщенням, яке належить позивачу, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 640, 00 грн.

Outcome: approved