Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

01.08.2016 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарчими спорудами, які розташовані по вулиці Верхня, 18, в селі Кузьменкове Роздільнянського району Одеської області, що складаються з: «А» - житловий будинок, загальною площею 30,10 м2 в тому числі житловою площею 16,70 м2, «Б» - сарай, «В» - сарай, №1-2 огорожа, які належали [PERSON], яка померла 10 червня 2015 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.06.2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за вказаною адресою. 1950 року побудови, що підтверджується технічним паспорт та довідкою. [PERSON] за життя залишила заповіт від 31 травня 2013 року, згідно якого все своє майно заповідала позивачу. Позивач звернулася до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на це спадкове майно та його державної реєстрації. Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Відповідач [PERSON] сільська рада Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не прибув, надав заяву про визнання позову та просив розглядати справу у відсутності свого представника. Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оглянувши матеріали спадкової справи №136/2015 до майна померлої 10.06.2015 року [PERSON], дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], уродженка села Ольховець, Республіка Польща, проживала у [INFO] та була зареєстрована за цією адресою до своєї смерті. У її власності перебував житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за вказаною адресою. Згідно технічного паспорту на домоволодіння дійсно рік його побудови 1950. Згідно довідки [PERSON] сільської ради за №272/02-14 від 20.07.2016 року вказаний будинок є власністю [PERSON], згідно по господарської книги [PERSON] сільської ради №5 за 2011-2015 роки, особовий рахунок 0059-1. За життя [PERSON] склала заповіт від 31 травня 2013 року, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну її присадибну ділянку, площею 0,25 га та житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться у селі Кузьменкове, вул.Верхня, №18, Роздільнянського району, Одеської області та земельну ділянку (пай) площею 8,28 га, Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯА №093393, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області заповіла позивачу [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, реєстровий №3 від 31.05.2013 року. [PERSON] померла 10 червня 2015 року, актовий запис №403 від 12.06.2015 року, місце реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок і господарчі споруди, а саме: житловий будинок «А», загальною площею 30,10 м2, в тому числі житловою площею 16,70 м2, «Б» - сарай, «В» - сарай, №1-2 - огорожа, за адресою вулиця Верхня, 18, с. Кузьменкове, Роздільнянського району Одеської області, що розташовані на земельній ділянці площею 0,50 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно Звіту по визначенню ринкової вартості спадкового майна, вказаного вище, його вартість складає 51534 гривні. Позивач, донька [PERSON], звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, про що було відкрито спадкову справу №136/2015. Ніхто інший не звертався із заявами про прийняття спадщини до майна померлої. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок їй не видано, оскільки відсутня державна реєстрація вказаного майна. Право власності спадкодавця [PERSON] на вказаний житловий будинок підтверджується документами, а саме: технічним паспортом на житловий будинок, довідкою [PERSON] сільської ради, випискою із по господарської книги №5 за 2011-2015 роки, особовий рахунок 0059-1 та іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Право спадкодавця на вказане майно ніким не піддавалося сумніву при її житті, не піддається сумніву і тепер. Суд також враховує, що нерухоме майно створене у 1950 році, коли, згідно діючого на той час законодавства, для власника цього майна не було обовязковим отримання відповідного свідоцтва про право власності та його державна реєстрація. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину. Позов оснований на законі, не порушує ні чиїх прав та законних інтересів та підлягає задоволенню. Підстав для відмови у його задоволенні у суду немає. На підставі ст..ст.182, 355, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved