Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

02.02.2016 року ПАТ «Креді [PERSON]» звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказано, що 19.12.2008 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]», було укладено Кредитний договір № 3038/714518, відповідно до якого позивачем 19.12.2008 року було надано відповідачу кредит у розмірі 62400 грн. зі сплатою 19,99% річних, строком з 19.12.2008 року по 18.12.2015 року (включно), а відповідач отримав даний кредит та зобовязувався повернути його зі сплатою щомісячно по кредиту до 19 числа кожного наступного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, згідно Графіка погашення заборгованості за Кредитним договором та відсотків на умовах, визначених Розділом 2 Кредитного договору. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору щомісяця у період до 19 числа кожного наступного місяця за розрахунковим та одночасно з погашенням заборгованості за кредитом позичальник сплачує відсотки, нараховані Банком, відповідно до розрахунків Банку. 19.12.2008 року в забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору між [PERSON] та позивачем було укладено Договір поруки № 3038/714518-п, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON] Згідно п. 3.1 Договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність перед позивачем нарівні з [PERSON] за Кредитним договором. ПАТ «Креді [PERSON]» свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 62400 грн. Відповідно до п. 3.3.2 Кредитного договору відповідач зобовязаний погашати суму кредиту (частину кредиту) в строки згідно умов Кредитного договору та сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом в порядку, визначеному в розділі 2 цього Договору та повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання та можливі штрафні санкції, в порядку та у випадках, визначених Кредитним договором. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору у випадку прострочення Позичальником строків сплати відсотків, а також строків повернення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. [PERSON], в порушення умов Кредитного договору, зокрема в порушення п.п. 1.1, 3.3.2, несвоєчасно повертає платежі по кредитному договору, у звязку з чим у нього виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором перед Банком по кредиту та нарахованим відсоткам, включаючи відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобовязання Кредитному договору. Станом на 12.10.2015 року розмір заборгованості становить 20425 грн. 92 коп. та складається із: 1) простроченого кредиту 1087 грн. 85 коп.; 2) нарахованих (строкових) відсотків по кредитному договору за період з 30.09.2015 року по 12.10.2015 року 7 грн. 15 коп.; 3) нараховані (строкові) відсотки по кредитному договору 19300 грн. 46 коп.; 4) пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 30 грн. 46 коп. ПАТ «Креді [PERSON]» неодноразово зверталося до відповідачів з вимогами про погашення заборгованості перед Банком, проте, борг до теперішнього часу не погашено. На підставі викладеного, ПАТ «Креді [PERSON]» просило стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Банку загальну заборгованість за Кредитним договором від 19.12.2008 року № 3038/714518 у розмірі 20425 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином. [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила ухвалити відповідно до норм діючого законодавства. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 19.12.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 3038/714518, за умовами якого [PERSON] надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 62400 грн. на строк до 18.12.2015 року (включно). Позивальник ([PERSON]М.) зобовязувався повертати кредит Банку щомісячно до 19 числа кожного місяця, згідно Графіка погашення заборгованості за Кредитним договором (Додаток № 1 до даного Договору, який є невідємною його частиною). Кредит було надано на купівлі автомобіля Dacia Sandero для особистих потреб. За користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду за користування кредитом (проценти) щомісячно в розмірі 19,99% річних, у валюті кредиту, починаючи з дня списання коштів з рахунку Позичальника, зазначеного в п.п. 3.1.1 цього Договору, до моменту повного погашення заборгованості за цим Договором. Відповідно до п. 3.3.2 Кредитного договору відповідач зобовязаний погашати суму кредиту (частину кредиту) в строки згідно умов Кредитного договору та сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитом в порядку, визначеному в розділі 2 цього Договору та повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання та можливі штрафні санкції, в порядку та у випадках, визначених Кредитним договором. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору у випадку прострочення Позичальником строків сплати відсотків, а також строків повернення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі несплати Позичальником заборгованості за кредитом (частиною кредиту) згідно з п. 1.1 цього Договору та/або процентів за користування кредитом згідно з п. 2.4 цього Договору протягом 30 днів, [PERSON] направляє Позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій. Невиконання зобовязання по повному погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів з дати направлення повідомлення дає право Банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. У цьому випадку, [PERSON] направляє Позичальнику та/або Поручителю [PERSON] про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. Якщо Позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому вимоги Банком, не виконає [PERSON] про дострокове погашення, [PERSON] вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням або звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку /а.с. 5-7, 8, 9/. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань по Кредитному договору, [PERSON] 19.12.2008 року уклав договір застави № 3038/714518-з, за яким в заставу передав автомобіль марки Dacia, модель Sandero, державний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) UU1BSDAAH40665289, рік випуску 2008. Крім того, 19.12.2008 року між [PERSON] та позивачем було укладено Договір поруки № 3038/714518-п, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON] Згідно п. 3.1 Договору поруки [PERSON] несе солідарну відповідальність перед позивачем нарівні з [PERSON] за Кредитним договором /а.с. 11/. 15.02.2011 року між ПАТ «Індустраільно-Експортний Банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Кредитного договору від 19.12.2008 року № 3038/714518, яким змінено термін сплати щомісячних платежів, Розділ про порядок надання кредиту, погашення кредиту та процентів, а також інші умови. Отже, [PERSON] отримав від ПАТ «Креді [PERSON]» кредит у сумі 62400 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру від 19.12.2008 року № 306 /а.с. 10/. Відповідачі також не заперечували факт укладення Кредитного договору та Договору поруки, навпаки, стверджували, що кредитні кошти отримували, користувалися ними, зокрема, виконували свої зобовязання щодо повернення Кредиту, надавши на підтвердження своїх доводів копії квитанцій про погашення кредиту та процентів /а.с. 10, 45-99/. Однак, судом встановлено, що [PERSON] не в повній міри виконував свої зобовязання за Кредитним договором від 19.12.2008 року, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 12.10.2015 року становить 20425 грн. 92 коп. та складається із: 1) простроченого кредиту 1087 грн. 85 коп.; 2) нарахованих (строкових) відсотків по кредитному договору за період з 30.09.2015 року по 12.10.2015 року 7 грн. 15 коп.; 3) нараховані (строкові) відсотки по кредитному договору 19300 грн. 46 коп.; 4) пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 30 грн. 46 коп. /а.с. 4/. Відповідачі заперечували проти наявності заборгованості, зокрема, посилаючись на вказані вище квитанції, однак, з наданих ПАТ «Креді [PERSON]» відомостей про порядок нарахування і погашення нарахованих відсотків та про рух коштів по погашенню поточної та простроченої заборгованості по кредиту вбачається, що сплачені [PERSON] кошти враховані та відображені у вказаних Відомостях, якими і підтверджується, що відповідачем не сплачені нараховані Банком проценти. ПАТ «Креді [PERSON]» було направлено відповідачам [PERSON] про погашення заборгованості перед Банком, які були отримані [PERSON] та [PERSON], однак, вказані вимоги не виконані, у звязку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду з вказаним позовом /а.с. 17, 18, 19/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 19.12.2008 року [PERSON] уклав кредитний договір із ПАТ «Креді [PERSON]», отримав кошти, користувався ними, однак, внаслідок не виконання ним взятих на себе зобовязань виникла заборгованість. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, судом встановлено, що відповідачі перебували у договірних відносинах з ПАТ «Креді [PERSON]», але взятих на себе зобовязань належним чином не виконували, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 20425 грн. 92 коп., а, відповідно, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] зобовязані солідарно відшкодувати наявну заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову та необхідність солідарного стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Креді [PERSON]» 20425,92 грн. заборгованості за кредитним договором від 19.12.2008 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1378 грн.

Outcome: approved