Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

02.03.2020 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом. Вимоги мотивували тим, що [PERSON] та [PERSON] з 25.06.2016 року перебували у шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2020 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання малолітнього [PERSON] . Позивачі зазначають, що після припинення сімейних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] ними за спільною домовленістю було узгоджено порядок спілкування, участі у вихованні та розвитку малолітнього [PERSON] з батьком, бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Однак з часом відповідачка почала чинити перешкоди для особистого спілкування та прямих контактів рідних з [PERSON] , мотивуючи це незадовільним рівнем піклування позивачів за здоров`ям дитини, в результаті чого він часто хворіє. Посилаючись на те, що такі дії відповідачки суперечать інтересам дитини та порушуються права позивачів, а також зважаючи на бажання позивачів спілкуватися, приймати участь у вихованні та розвитку дитини, позивачі просили усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім [PERSON] , шляхом встановлення графіку зустрічей з ними наступним чином: періодичні побачення два рази на місяць першої та третьої середи кожного місяця з 16.00 до 19.00 години з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів під час побачень без участі, супроводження та присутності матері дитини [PERSON] ; періодичні побачення два рази на місяць другої та четвертої п`ятниці після шкільних занять до 19.00 години неділі за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , без участі, супроводження та присутності матері [PERSON] ; щороку у літній період з 15 по 30 червня, з 15 по 31 липня, з 15 по 31 серпня з проживанням за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з правом переміщення дитини з батьком, бабою та дідом разом або з кожним окремо по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення без участі, супроводження та присутності матері [PERSON] ; у разі зміни суттєвих обставин (хвороба, зміна розпорядку життя дитини та інше) за домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] визначений та встановлений порядок може бути змінений у кожному конкретному випадку з обов`язковим дотриманням загального встановленого часу спілкування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] дотримуватися визначеного судом способу, режиму і графіку прийняття участі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зустрічах, спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON] . Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні в якості свідків позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони бажають брати участь у вихованні дитини, однак відповідачка перешкоджає їм у цьому. Щоб поспілкуватись з дитиною вони змушені вмовляти відповідачку, щоб вона дозволили їм взяти дитину до себе додому. Просять встановити чіткий графік, коли б вони могли спілкуватися з дитиною, і це не залежало б від настрою матері дитини. Вважають, що в інтересах дитини, враховуючи її вік, буде встановлення такого способу спілкування, який зазначено в їх позовній заяві. Також просили не враховувати висновку органу опіки і піклування Охтирської міської ради щодо способу участі батька, бабусі та дідуся у вихованні та розвитку малолітнього [PERSON] від 26.05.2020 року № 01-14/1406, оскільки рішення органу опіки та піклування прийнято у відсутності позивачів, без урахування їх думки. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що вона не перешкоджає позивачам спілкуватись з малолітнім сином, однак заперечує проти того, щоб позивачі забирали дитину на тривалий період, так як дитина мала, хворіє на алергію і у звязку з цим потребує відповідного харчування та лікування. Раніше, коли вона (відповідачка) давала позивачеві дитину, то через неналежний догляд за дитиною з боку батька дитина поверталася до неї хворою і вона змушена була возити дитину в лікарню. Позивачі не розвивають дитину, не читають дитині книжки, не дотримуються режиму дня дитини. Крім того, зазначила, що позивачі не відповідають на її дзвінки, коли дитина в них, а вона (відповідачка) відповідальна за дитину та хвилюється за неї. Вважає, що влітку батько має право брати участь у вихованні дитини в той самий спосіб, як і в інших час - побачення по середам та у вихідні, та заперечує проти тривалого перебування дитини у позивачів. Представник виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області - органу опіки та піклування Охтирської міської ради - Гмиря В.П. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 26.05.2020 року № 01-14/1406 щодо способу участі батька, баби та діда у вихованні малолітнього [PERSON] , так як він відповідатиме інтересам дитини. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, покази допитаних в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Згідно вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що 25.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований в Охтирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 93. (а.с.17) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дідом та бабою малолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 06.07.1991 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] від 23.06.1992 року № [NUMBER] . (а.с. 24-25). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до довідки ПП «Жилкомсервіс» від 22.01.2020 року № 28 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с.19). На підставі судового наказу №583/221/20, виданого Охтирським міськрайонним судом 07.02.2020р., з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аляментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд зазначає наступне. В ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 7-10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. В ст. 157 СК України зазначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таки чином, з системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та рішення від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України» зазначено, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. За приписами ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення від спілкування та виховання. Згідно вимог ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Судом встановлено, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивачів можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, який проживає з матір`ю, та діда і баби з онуком. Це виявляється в тому, що відповідачка обмежує їх спілкування з малолітнім [PERSON] , не дає дитини, пояснюючи це тим, що батько, баба та дід недбало ставляться до дитини, та звинувачуючи їх у тому, що через таке ставлення дитина почала хворіти. Дана обставина підтверджується поясненнями позивачів та пояснення самої відповідачки [PERSON] , даними нею в судовому засіданні, які свідчать про існування між сторонами спору з приводу участі батька, діда та баби у вихованні дитини. На думку суду, зв`язок між батьком та сином, бабою, дідом та онуком має важливе значення для підтримання між ними відносин, як близьких осіб, що сприяє реалізації їх права на сімейне життя та сприяє нормальному розквіту людини в суспільстві. У такому випадку право дитини на сімейне виховання буде включати і право на спілкування з іншими членами сім`ї: батьком, дідом, бабою. Суд виходить з того, що у даному випадку, спілкування батька, діда та баби з малолітнім [PERSON] і бажання підтримувати зв`язок з дитиною є адекватною реакцією людини у життєдіяльності і сприяє розвитку особистості дитини будучи важливим елементом в її вихованні. Тому порушене право позивачів підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідачки не перешкоджати їм у спілкуванні та участі у вихованні дитини. При цьому суд вважає за необхідне визначити спосіб участі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON] , оскільки право батька, діда та баби на спілкування з дитиною є їх незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком, дідом та бабою відповідає її інтересам. За приписами ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області від 26.05.2020 року № 01-14/1406 орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити наступний порядок зустрічей батька [PERSON] , діда та баби [PERSON] та [PERSON] з малолітнім [PERSON] : періодичні побачення два рази на місяць першої та третьої середи кожного місяця з 16-00 до 19-00 години з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, заходів, які сприятимуть розвитку дитини, розширенню його культурно-освітнього, духовного потенціалу без участі та супроводу матері [PERSON] , з поверненням дитини до матері; періодичні побачення два рази на місяць другої та четвертої п`ятниці кожного місяця після шкільних занять до 19.00 год. неділі з правом ночівлі за місцем проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без присутності та супроводу матері [PERSON] , з поверненням дитини до матері о 19.00 год. у неділю; в один з літніх місяців малолітній син [PERSON] може проживати та відпочивати з батьком [PERSON] , дідусем та бабусею [PERSON] та [PERSON] з правом переміщення дитини по території України без участі та присутності матері; в один із літніх місяців дитина буде відпочивати з матір`ю; в третій літній місяць спілкування буде відбуватися відповідно до запропонованого позивачами графіка: два рази на місяць першої та третьої середи кожного місяця з 16.00 до 19.00 год. та два рази на місяць другої та четвертої пятниці з поверненням дитини після закінчення зустрічей матері о 19.00 год. В той же час, як вже було встановлено судом, малолітній син сторін, на час розгляду справи, не досяг 4-річного віку, хворіє на алергію і потребує відповідної дієти. Вказана обставини є суттєвою та не була врахована органом опіки і піклування при наданні висновку щодо вирішення спору про встановлення порядку участі позивачів у вихованні дитини, а саме: тривалого проживання та відпочинку дитини разом з батьком в літній період за відсутності матері, яка контролює харчування малолітньої дитини з урахуванням наявного у дитини захворювання та лікування дитини. При визначенні способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною суд враховує вік дитини, стан його здоров`я, відсутність доказів, що батько, дід та баба несуть загрозу інтересам дитини, з огляду на позитивні характеристики [PERSON] за місцем роботи, наявність належного побутового та матеріального забезпечення [PERSON] та [PERSON] , а також виходить із розумного балансу права на участь обох батьків, дідуся та бабусі у вихованні дитини. Встановлюючи порядок участі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , суд виходить із встановлених у справі фактичних обставин, зокрема, режиму дня дитини, її віку та стану здоров`я, враховує інтереси усіх сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них,

Outcome: partial