Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення нею позовних вимог, просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 25 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 267, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 25 квітня 2015 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, між ними постійно виникали сварки. Із січня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча проживають за однією адресою. Відновлення сімейних стосунків вона не бажає, час для примирення подружжя просила не надавати, оскільки це суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір`ю. Вона виховує сина та повністю забезпечує його усім необхідним за власні кошти, проте коштів їй не вистачає. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини їй надає, але не в достатньому обсязі. [PERSON] є здоровою, працездатною особою, має мінливий дохід та можливість надавати їй допомогу на утримання сина [PERSON] , проте в добровільному порядку цього він не робить. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що зменшені позовні вимоги він визнає, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, не заперечує. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 квітня 2015 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 267. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Судом встановлено, що із січня 2018 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, хоча проживають за однією адресою, примиритися не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Їхній малолітній син [PERSON] на даний час проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, отримує мінливий дохід, добровільно надає позивачу на утримання сина матеріальну допомогу, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на місяць. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що прожитковий мінімум у 2020 році на дитину на місяць віком до 6 років становить: з 1 січня - 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, визнання позову відповідачем [PERSON] і в частині стягнення на користь позивача [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню і в цій частині заявлених вимог. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на їхнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави (за вимогу про стягнення аліментів) та на користь позивача (за вимогу про розірвання шлюбу) підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 840 грн. 80 коп. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved