Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

01.09.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором (позов зданий до відділення зв'язку для пересилання 29.08.2015 року). Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 07.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №10108629000 за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 75000,00 доларів США зі сплатою 11% річних за користування кредитом, на строк з 07.11.2006 року по 07.11.2013 року. Позивач зазначає, що банк виконав свої обов'язки в повному обсязі надавши відповідачу кредит. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за яким позивач набув права вимоги, зокрема, за кредитним договором укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем. Позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином умови договору і станом на 28.07.2015 року має заборгованість у розмірі 1926733,38 грн., з яких: 1142983,08 грн. тіло кредиту; 783750,30 грн. відсотки за користування кредитом. Вказаний розмір заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №31-ACL/11-2006А за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 75000,00 доларів США зі сплатою 11% річних за користування кредитом, на строк з 07.11.2006 року по 07.11.2013 року. Погашення кредиту має відбуватись згідно графіку щомісячно. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. За змістом акту прийому-передачі документації від 23.03.2012 року за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, на виконання п. 4.2. договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржника, а саме [PERSON], номер кредитного договору 10108629000 (первісний номер кредитного договору №31-ACL/11-2006А). Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведених обставин позивач набув права вимоги за договором кредиту №10108629000 (первісний номер кредитного договору №31-ACL/11-2006А) від 07.11.2006 року та є новим кредитором у зобов'язанні, що випливає з договору кредиту №10108629000 (первісний номер кредитного договору №31-ACL/11-2006А) від 07.11.2006 року. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 28.07.2015 року заборгованість позичальника за договором кредиту №10108629000 від 07.11.2006 року становить 87331,57 доларів США (еквівалент на дату розрахунку 1926733,38 грн.), що підтверджується довідкою про розмір заборгованості від 28.07.2015 року (а.с. 18). Вказана сума заборгованості складається з: - 51807,12 доларів США (еквівалент на час розрахунку 1142983,08 грн.) - заборгованість за кредитом; - 35524,45 доларів США (еквівалент на час розрахунку 783750,30 грн.) - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування розміру наявної заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази про повне та належне виконання боржником взятих на себе обов'язків. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договорами кредиту, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved