Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Київенерго» про витребування і видачу трудової книжки, зміну дати звільнення, проведення розрахунку та стягнення відшкодування за порушення строків розрахунку при звільненні і затримки видачу трудової книжки, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 10.01.2019 р. в судовому засіданні [PERSON] заявлено відвід головуючому судді Дибі О.В. з мотивів того, що 13.12.2018 року вона подала клопотання про витребування у відповідача доказів. За результатами розгляду вказаного клопотання постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання про відмову у його задоволенні з посиланням на положення статей 83, 175 ЦПК України. Саме указані обставини, на думку позивачки, свідчать про упередженість головуючого судді по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2019 року заява [PERSON] про відвід головуючому по справі судді Дибі О.В. передана на розгляд судді Жуку М.В. За приписами ч. 8 ст. 40 ЦПК України учасники справи у судове засідання для вирішення питання про відвід судді не викликались. Згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. За приписами ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь- якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. У постанові від 13.06.2007 р. "Про незалежність судової влади" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді. Як вбачається з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12). Тому дослідивши матеріали справи та обставини, зазначені у заяві про відвід, приходжу до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, а незгода сторони з процесуальними рішеннями головуючого судді по даній справі та діями судді під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений позивачем [PERSON] відвід безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed