Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

у жовтні 2020 року ДП "КиївГазЕнерджи" звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого з 01.07.2015р. здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015р. Позивач зазначає, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг, не сплачуючи їх та порушуючи цим права та інтереси позивача. У зв`язку з неналежним виконавцем відповідачем своїх зобов`язань за договором у відповідача виникла перед позивачем заборгованість, внаслідок чого 07 червня 2019 року проведено відключення відповідача від газопостачання, що підтверджується Актом на відключення газу від 07 червня 2019 року, в якому зазначається, що станом на момент відключення газу заборгованість складає 71636,06 грн. Акт підписаний зі сторони відповідача без зауважень. Крім того,07 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 3646/19-3 про реєструктуризацію заборгованості. Цей договір визначає, що станом на 01.09.2017 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 18831,70 грн., і що боржник [PERSON] зобов`язується погасити заборгованість до 31.03.2018 року. Станом на червень 2019 заборгованість відповідача перед позивачем становить 68599,76 грн. За таких підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] суму основного боргу в розмірі 68599,76 грн., 3 відсотка річних у розмірі 4256,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 6101,46 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 37) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого з 01.07.2015р. здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015р. Ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу переоформлена Постановою НКРЕКП від 18.05.2017 року № 674. Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015р. в газеті «Сегодня» за № 116. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, затверджений постановою КМУ № 938, в редакції постанови КМУ від 02.03.2015р. № 74. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30.06.2015р. отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30.06.2015р. отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладання вказаного договору. У разі якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01.07.2015р., він є таким, що з 01.07.2015р. уклав договір про надання послуг з газопостачання. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015р. затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам». Типовий договір постачання пригороднього газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання пригороднього газу споживачу як товарної продукції постачальником та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634,641,642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу споживачем. Відповідач приєднався до умов договору шляхом фактичного споживання природного газу та сплатою відповідачем рахунків позивача за спожитий природній газ. Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість пригороднього газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Пунктами 4.1, 4.2 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за природній газ за ціною, що встановлюється Регулятором. Ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (розрахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Згідно п. 4.4 Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання пригороднього газу споживачем за розрахунковий період визначається у спосіб: за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що міститься в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або за плановим величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період. Відповідно до пункту 4.6 Договору при розрахунку та квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунком. 07 червня 2019 року в «Газеті по-українськи» за № 43 були опубліковані зміни до умов Типового договору, зокрема пункт 4.6 Договору доповнено (конкретизовано), а саме: «Остаточний розрахунок за отримані послуги здійснюються до 25 числа місяця наступного за розрахунком». У випадку не проведення розрахунків до 25 числа місяця наступного за розрахунком, з 26 числа місяця наступного за розрахунком умови договору, в частині проведення розрахунків, вважаються порушеннями, у зв`язку з чим постачальник здійснює перерахування пені, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Встановлено, що 07 вересня 2017 року між ДП «КиївГазЕнерджи» та [PERSON] укладено договір № 3646/19-3 про реструктуризацію заборгованості. Цей договір визначає, що станом на 01.09.2017 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 18831,70 грн., і що боржник [PERSON] зобов`язується погасити заборгованість до 31.03.2018 року. Станом на березень 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 34288,71 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, внаслідок чого 07 червня 2019 року проведене відключення у квартирі [ADDRESS] від газопостачання, що підтверджується Актом на відключення газу від 07 червня 2019 року, в якому зазначається, що станом на момент відключення газу заборгованість складає 71636,06 грн. Акт підписаний зі сторонами відповідача без зауважень. Згідно з ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором у [PERSON] виникла перед ДП "КиївГазЕнерджи" заборгованість у сумі 68599,76 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 4.9 Договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі 0,01 відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до розрахунку загальна сума позовних вимог становить 78957,88 грн., що складається: - 68599,76 грн. основного боргу; - 4256,66 грн. 3 % річних; - 6101,46 грн. інфляційних втрат. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 68599,76 грн., 3 відсотка річних у розмірі 4256,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 6101,46 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved