Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вони з [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Дочка знаходиться на утриманні позивача та постійно проживає разом з нею. Відповідач фізично здоровий, працездатний, та хоча й надає певну матеріальну допомогу на утримання дитини, однак її розмір є недостатнім для забезпечення всіх потреб неповнолітньої дочки. На підставі вищенаведеного, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно приписів ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 2007 року виконкомом Щастинської міської ради Жовтневого району м. Луганська, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Дитина постійно проживає разом з позивачем. Позивач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано автомобіль марки Nissan Primera, 2004 р.в., та автомобіль марки Daewoo Lanos TF55Y, 2006 р.в., що підтверджується інформацією від 24.09.2021 року, витребуваною судом з ТСЦ МВС №4442 (а.с. 30). З наданих доказів відповідача вбачається, що він дійсно надавав матеріальну допомогу на утримання дочки, про що свідчить виписка по його банківській картці, з якої вбачається, що ним з 2013 року регулярно здійснювалися перекази коштів на рахунок [PERSON] . Згідно копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих з них податків у 2019 році [PERSON] не отримував доходів, у 3 кварталі 2020 року [PERSON] було виплачено соціальну допомогу у розмірі 6955 грн. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №282648807 від 03.11.2021 року щодо [PERSON] встановлено, що останньому на праві власності належить Ѕ частка квартири загальною площею 36,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,073 га, та квартира загальною площею 108,5 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Також з копії свідоцтва про народження від 13.07.2011 року вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком ще однієї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст.183 СК України: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить 2510 гривень. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, з урахуванням того, що відповідач позов визнав, є особою працездатного віку і за законом зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дочку, яка проживає окремо від нього, до досягнення нею повноліття, а також потреби неповнолітньої дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, беручи до уваги рівний обов`язок батьків щодо утримування дитини, матеріальний стан відповідача та враховуючи наявність іншої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 26.08.2021 року (згідно відбитку штемпелю на поштовому конверті). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який складає 908,00 грн. Відповідно до ст. ст. 112, 180, 181,182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved