Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

01 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким в інтересах малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, постановити рішення про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти у розмірі по 1/4 від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття. Стягнути з відповідачки на користь держави всі судові збори та витрати пов`язані з розглядом даної справи. Свої вимоги мотивує тим, що з 21 травня 2020 року в їхньому закладі на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня [PERSON] , [INFO] . За весь час перебування малолітньої дитини в закладі її ніхто з родичів та близьких не відвідує, допомоги в вихованні та утриманні дитини не надає. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 02.04.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача Комунального Некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» - Карташова Валентина Олександрівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органe опіки та піклування - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Cуд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Сімейним Кодексом України. У судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про народження складено від 01.07.2020 року № 3155). Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області від 27.12.2013 року, відповідно до Відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 21.07.2020 року № 1355ССД/01-08, з 13.05.2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На даний час місце проживання/перебурання матері дитини невідоме. Відомості про батьків дитини до актового запису про народження дитини внесені відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок № 4» Одеської міської ради від 28.04.2020 року № 04-01/172, з`ясовано, що гр. [PERSON] народила доношену дитину жіночої статі та написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку. Також, 27.04.2020 року гр. [PERSON] була запропонована соціальна допомога, від якої вона відмовилась. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.06.2020 року № 216 було надано дозвіл на реєстрацію дитини жіночої статі в органах ДРАЦС, з присвоєнням прізвища - « [PERSON] », імені - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] », та вказано [INFO] . Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку служби у справах дітей Одеської міської ради згідно з наказом № 96 від 02.07.2020 року. Малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилась без батьківського піклування, про що 27.04.2020 року складений акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, який засвідчений належним чином. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.07.2020 року № 289 малолітній [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Згідно з Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.08.2020 року № 314, малолітню [PERSON] , [INFO] було влаштовано до державного дитячого закладу, в якому проживають діти-сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування, на повне державне забезпечення. За направленням Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 19.05.2020 року № 59/03, малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до Комунального некомерційного підриємства «Міський спеціалізований будинок дитини № 1», з 21.05.2020 року, де вона перебуває по теперішній час. Відповідно до листа, наданого Хаджибеївським відділенням Суворовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.05.2020 № 39/2544 встановлено, що гр. [PERSON] відмовилась від новонародженої дитини у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Відповідно з інформацією, наданою Центром соціальних служб Одеської міської ради від 18.05.2020 року № 04/01-1463, з`ясовано наступне: 15.05.2020 провідний психолог відділу з питань надання соціальних послуг та правового забезпечення Центру соціальних служб Одеської міської ради повторно провів бесіду з [PERSON] . У ході бесіди [PERSON] повідомила, що не має бажання та можливості виховувати та утримувати свою новонароджену дитину. До служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло клопотання КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради від 11.01.2021 року № 15, щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . За інформацією адміністрації КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради, за весь час перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , в закладі, її ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги у вихованні та утриманні дитини не надавав. Згідно з протоколjv бесіди від 12.01.2021 року, 12.01.2021 у телефонній розмові (тел. [NUMBER] ) з головним спеціалістом територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі - [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , повідомила, що вона більше шести місяців не проживає за адресою: [ADDRESS] , нову адресу проживання називати відмовилась. Також, [PERSON] надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Служба у справах дітей Одеської міської ради, відповідно до проекту висновку від 01.02.2021 року за № 07/1050, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В матеріалах справи міститься також висновок Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/180/1вих від 26.02.2021 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні судом встановлено, що мати дитини самоусунулася від виховання та утримання своєї дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не цікавиться її життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні доведено той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, а тому вона повинна бути позбавлена батьківських прав. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Норми Конвенції про права дитини, говорять про те, що кожна дитина має право на захист зі сторони держави від всіх форм фізичного або психологічного насильства, образи, відсутності піклування або недбайливого ставлення, грубого звернення або експлуатації. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» яким встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, з урахування вище вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти у розмірі ј усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідача та малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 1 816,00 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. На підставі викладеного ,ст.ст. 164 , 165 ,166, СК України та

Outcome: approved