Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "Креді Агріколь Банк", ПАТ «ОТП Банк», про поділ спільної сумісної власності подружжя. Вказуючи на те, що починаючи з 09 серпня 2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому сторонами набуто спільне майно, що складається з: житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], Васильківський р-ну, Київської області; автомобіля Тоуота RАV4, державний номер [NUMBER], 2010 року випуску; земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, [ADDRESS],яке [PERSON] просить поділити в порядку ч. 1 ст. 69 СК України, шляхом задоволення заявлених вимог. Представник позивачки, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, 08 квітня 2015 року подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 123). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, 07 квітня 2015 року надіслав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 122). Представник ПАТ "Креді Агріколь Банк", будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, 11 березня 2015 року надіслав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності (а.с. 50). Представник ПАТ «ОТП Банк», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, заяв про можливість слухання справи за його відсутності не надіслав, причини неявки не повідомив (а.с. 40). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 09 серпня 2002 року між сторонами у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 163, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 09 жовтня 2006 року нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6856, [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 7-8). Право власності на вказану земельну ділянку оформлено на ім'я [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № [NUMBER] (а.с. 9-10). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 09 жовтня 2006 року нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 6851, [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], Васильківський р-ну, Київської області. Вказаний договір зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 22 листопада 2006 року(а.с. 11-12). Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], [PERSON] є власником автомобіля Тоуота RАV4, державний номер [NUMBER], 2010 року випуску(а.с.13). 10 жовтня 2006 року [PERSON] в інтересах сім'ї уклав з акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» кредитний договір № ML-001/243/2006 на суму 100 000 доларів США, в забезпечення якого 10 жовтня 2006 року укладено Договір іпотеки № PCL-001/243/2006, предметом якого є житловий будинок разом з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, що знаходяться в [ADDRESS], та Договір поруки, поручителем за яким є [PERSON] (а.с. 33-38). 28 грудня 2010 року [PERSON]. в інтересах сім'ї уклав з Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк» кредитний договір № 1/10968996 на суму 206 289,00 грн., в забезпечення якого 28 грудня 2010 року укладено Договір поруки, поручителем за яким є [PERSON] (а.с. 32, 53-61). Надання згоди на укладення Кредитних договорів та використання отриманих коштів в інтересах сім'ї підтверджується, окрім договорів поруки, згодою подружжя на укладення кредитного договору та договору застави, посвідченої 08 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованою в реєстрі за № 1482 (а.с. 85). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду положень ст.ст. 60, 61, 63, 65, 66, 68 СК України вбачається, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Подружжя має право домовитись між собою про порядок користування майном. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно. Розпорядження цим майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками за взаємною згодою. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї. Таким чином, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі наявності в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, а також за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі не вчинення таких дій, а також невчинення одним із подружжя дій щодо припинення права другого з подружжя на частку у спільному майні, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їхніх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно в їхній спільній частковій власності. Згідно до ст.ст. 81, 89, 116, 132 ЗК України передбачають умови та порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку, в тому числі на підставі придбання за договором купівлі-продажу. Ч. 2 ст. 89 ЗК України передбачено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Ураховуючи те, що житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], Васильківський р-ну, Київської області; автомобіль Тоуота RАV4, державний номер [NUMBER], 2010 року випуску; земельна ділянкя площею 0,1000 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, [ADDRESS],придбані сторонами в період шлюбу, то вказане майно підлягає поділу між сторонами шляхом визнання за кожним з них права власності на ? її частину. На підставі викладеного,

Outcome: approved