Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

01.03.2016 року директор СО «Шаргородські ЕМ» звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ПАТ «Вінницяобленерго» до [PERSON], в якому зазначив, що 12.11.2014 року працівниками Шаргородських ЕМ проводилися перевірки електроустановок побутових абонентів в с. Рахни-Лісові. При перевірці електроустановки [PERSON] було виявлено самовільне підключення до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, договір з енергопостачальною організацією не укладений, внаслідок чого електроенергія споживалася, проте не обліковувалася і не оплачувалася, про що представником енергопостачальної організації було складено акт №2793 від 12.11.2014 року про порушення Правил користування електроенергією для населення. Відповідно до п.53 ПКЕЕН в разі порушення ПКЕЕН побутовим споживачем, енергопостачальна організація проводить розрахунок розміру завданих збитків згідно «Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН». 02.12.2014 року Комісією по розгляду актів СО «Шаргородські ЕМ» відповідачеві було нараховано до сплати 2947,92 грн. за порушення Правил користування електроенергією для населення у відповідності до п.п.5 п.3.1 «Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН». Відповідачеві надсилалося попередження про оплату заборгованості, умови якого ним на день подання позову не виконані. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Шаргородські ЕМ» 2947,92 грн., оскільки останній добровільно збитки не відшкодував, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір. В судове засідання представник ПАТ «Вінницяобленерго» [PERSON], що діє на підставі довіреності від 04.01.2016 року не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, зазначеною в інформації Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області, отриманій згідно з вимогами ч.3 ст.122 ЦПК України (а.с.13). Із судових повісток, що направлені судом на імя відповідача за місцем реєстрації проживання, зазначеним в інформації Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області, одна вручена відповідачеві (а.с.20), а друга повернута до суду відділенням Укрпошти з поміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання (а.с.21-22). Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь в справі… У разі ненадання особами, які беруть участь в справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, що не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Відтак, суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи і двічі не зявився до суду без поважних причин, заперечень щодо позову на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.03.2016 року, до суду не надав. Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не зявився до суду без поважних причин, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, заяви про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подав, то, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.11.2014 року працівниками Шаргородських ЕМ проводилася перевірка електроустановки побутового споживача [PERSON], що знаходиться в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області на вул. З. Космодемянської, 86, в ході якої було виявлено самовільне підключення до мереж ПАТ «Вінницяобленерго», по за лічильником, з порушенням схеми обліку, відкритим способом, внаслідок чого електроенергія споживалася без обліку і не оплачувалася, про що в присутності відповідача складено акт №2793 (а.с.3). При складанні означеного акту відповідач був присутній, підписав його, заперечень щодо обставин, викладених в Акті про порушення Правил користування електроенергією для населення, не зазначав (а.с.3 та на звороті). На підставі означеного акту 02.12.2014 року Комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією для населення СО «Шаргородські електромережі» проведено розрахунок заподіяної енергопостачальній організації шкоди, яка складає 2947,92 грн. (а.с.5-6). При цьому, як вбачається із протоколу засідання Комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН від 02.12.2014 року та розрахунку збитків за актом №2793, розрахунок збитків, заподіяних відповідачем енергопостачальній організації, здійснювався на підставі пп.5 п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року №562, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції 04.07.2006 року за №782/12656 «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією». Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в [INFO] на вул. З. Космодемянської, 86, що підтверджується інформацією Шаргородського РС УДМС (а.с.13). Також, судом встановлено, що відповідач станом на 12.11.2014 року також проживав у [INFO] на вул. З. Космодемянської, 86, та споживав електроенергію внаслідок самовільного підключення до електромереж, що підтверджується актом про порушення від 12.11.2014 року. До теперішнього часу відповідачем збитки не відшкодовано. Встановленому судом факту відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України. Згідно із ч.3 ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного цивільного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ч.2 ст.22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. (ч.3 ст.22 ЦК України). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. Таким чином, закон у вказаних правовідносинах ставить можливість покладання відповідальності за заподіяну шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. Відповідно до п.9 Правил споживання електроенергії для населення, споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків, передбачених цими Правилами. Пунктом 35 ПКЕЕН встановлено, що енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі. Згідно з п.48 ПКЕЕН, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження… Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника (п.53 ПКЕЕН). Оскільки судом встановлено, що дії [PERSON] були неправомірними і між ними і завданою шкодою є безпосередній причинний звязок і, враховуючи, що відповідач не довів, що шкода енергопостачальній організації завдана не з його вини та не відшкодував заподіяну безобліковим споживанням електроенергії шкоду, то право Шаргородських ЕМ на відшкодування збитків, завданих споживачем внаслідок порушень, допущених під час використання електроенергії, порушено і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1378 грн. (а.с.1), згідно з вимогами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved