Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У січні 2017 року представник позивача ПАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування вимог вказала, що ПАТ «ЦГЗК» є власником квартири № 15 будинку № 90 по мікрорайну 5 Зарічний у місті [PERSON]. У зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON]. Однак він в квартирі з 2011 року не проживає та комунальні платежі не здійснює, таким чином перешкоджає ПАТ «ЦГЗК» володіти та розпоряджатися даною квартирою.. Тому за захистом порушених прав власника , ПАТ «ЦГЗК» змушені звернутися до суду. У судове засідання представник позивача ПАТ «ЦГЗК» - [PERSON] надала суду письму заяву в якій просила позовні вимоги задовільнити в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, на виконання вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ч. 4 ст.169, ст.ст.224,225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи [PERSON] комітету Покровської районної у місті [PERSON] ради [PERSON] в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з клопотанням, про розгляд справи у її відсутность та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Криворізького міського нтаріального округу [PERSON], 25 грудня 2003 року за реєстром № 15336, позивач ВАТ «ЦГЗК» здійснив купівлю п'ятикімнатної квартири, загальнолю площею 98,8 кв.м., житловою площею 67,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS], копія договору міститься в матеріалах справи. Відповідно до витягу КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентарізації» про державну реєстрацію прав від 30 січня 2004 року (номер витягу 2700191, реєстраційний номер 2166511), вищевказана квартира належить на праві колективної власності Відкритому акціонерному товариству "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією витягу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі, однак не проживає в ній з 2011 року, що підтверджено актом від 21 грудня 2016 року, затвердженим начальником участку № 2 ТОВ «УЮТ-2011» [PERSON]. Позивач не чинить ніяких перешкод в проживанні та користуванні житловою площею, замки на вхідних дверях не міняв, в квартирі немає ніяких особистих речей відповідача. Відповідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК\~України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~\~Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється\~ протягом\~ семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за\~новим місцем проживання особи, рішення\~ суду яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином обов'язок третьої особи по зняттю особи з реєстраційного обліку за рішенням суду виникає після набрання вказаним рішенням законної сили.\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідності їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1378,00 гривень судового збору, сплаченого при подачі позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved