Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до відповідачів, в якому просить виселити всіх мешканців, які проживають в квартирі № 24, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Колодязна, 4, без надання іншого приміщення. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-400/045/2008, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 20 000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99% річних, з кінцевою датою повернення 24 березня 2018 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 01 квітня 2008 року між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки № РML-400/045/2008, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 1792, за умовами якого [PERSON] передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 01 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-400/045/2008. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Але в супереч вимог діючого законодавства України, [PERSON] умови кредитного договору не виконав, кредит не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом. 18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого банк відступив позивачу право вимоги за кредитним договором № ML-400/045/2008 від 01 квітня 2008 року, іпотечним договором № РML-400/045/2008 від 01 квітня 2008 року та договором поруки № SR-400/045/2008 від 01 квітня 2008. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2012 року задоволено позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] та стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 152 327 грн. 69 коп. та 8 291 грн. 29 коп., а всього 160 618 грн. 98 коп. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою та необхідними документами з метою отримання виконавчого напису. 27 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було видано виконавчий напис, реєстраційний № 712 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 16 697,60 доларів США. З довідки Ф-9 від 01 липня 2013 року, виданої ТОВ «Центральний 1» вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], зареєстрований з 1995 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 1996 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований з 2008 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 2005 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована з 2010 року. 24 березня 2014 року позивачем була направлена на адресу відповідачів письмова вимога за вих. № 151/14 про звільнення житлового приміщення. Однак, жодних заходів, спрямованих на позасудове врегулювання даного спору, відповідачами вжито не було. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 40 «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на спірну квартиру було звернено стягнення задля задоволення вимог кредитора, так як [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання по вказаному кредитному договору, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі по 60 грн. 90 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved