Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

01.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області «Про визнання права власності на спадщину за законом»(вхідний № 5921/16-вх), на обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , а [INFO] помер його брат [PERSON] Крім нього інших спадкоємців не має. Після смерті матері залишився спадок - земельна ділянка, площею 6,4248 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка розташована на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області в селі Парасковія . Згідно Витягу з технічної документації грошової оцінки земель КСП «Правда» від 25.06.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Нововодолазькому районі Харківської області, нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 179150,54 гривень. 20.06.2014 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Змієвською Т. М. йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що надано відповідну постанову, зі змісту якої вбачається, що ним пропущений законодавчо встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини для звернення із відповідною заявою до нотаріуса, а тому оформити спадщину слід через суд шляхом визнання права власності на спадщину за законом. Таким чином, оскільки ним було прийнято спадщину, а зареєструвати своє право він не має можливості, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку, площею 6,4248 гектарів, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка розташована на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області в селі Парасковія (а. с. 4 - 7). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, але скористався правом, визначеним частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через представника за довіреністю - [PERSON] . О. Крім того надав заяву, зареєстровану за вхідним № 2046/18-вх від 27.04.2018 року про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а. с. 64). Представник позивача [PERSON] . - [PERSON], що діє на підставі довіреності, посвідченої 29.05.2018 року виконуючим обов`язки старости Калиновецького старостинського округу № 3 Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Коваль Л. В. , у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 5958/18-вх від 03.08.2018 року, з проханням справу розглянути за його відсутності (а. с. 73, 74). Представник відповідача Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської областіу судове засідання теж не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Однак сільський голова Рудаченко В. Г. надіслав заяву, зареєстровану за вхідним № 420/18-вх від 26.01.2018 року, з проханням справу розглянути за їх відсутністю, зазначивши, що вони не заперечують проти задоволення позову (а. с. 55). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання учасниками справи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), виданого 01.03.2004 року Мелихівською сільською радою Нововодолазького району Харківської Області, [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років у місті Харкові, про що в книзі реєстрації актів про смерть 01.03.2004 року зроблено запис за № 6 (а. с. 10, 66). З Державного акту на право приватної власності на землю (серії [NUMBER] ), виданого 18.11.2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 107 від 11.05.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22, вбачається, що [PERSON] , яка проживає в селі Парасковія Нововодолазького району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана у приватну власність земельна ділянка (кадастровий № [NUMBER] ), площею 6,4248 гектарів, в межах згідно з планом, яка розташована на території Мелихівської сільської ради (а. с. 14, 67). Відповідно до витягу з технічної документації з грошової оцінки земель КСП «Правда» від 25.06.2015 року, виданого відділом Держземагенства у Нововодолазькому районі Харківської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, площею 6,4248 гектарів, становить 179150,54 гривень (а. с. 17). З копії паспорта громадянина України (серії [NUMBER] ), виданого 04.04.1996 року Золочівського РВ УМВС України в Харківській області, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у селі Парасковія Нововодолазького району Харківської області, й з 03.12.1975 року зареєстрований у [ADDRESS] (а. с. 8, 76 - 77). Відповідно до Свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого 25.05.1953 року Парасковіївським сільським ЗАГСом Харківської області, [PERSON] народився [INFO] у селі Парасковія Нововодолазького району Харківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 25.05.1953 року зроблено відповідний запис за № 11, та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12, 65). Згідно Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 28.02.2013 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 63 років в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, про що в цей день складено відповідний актовий запис № 50 (а. с. 13, 69). Як убачається з постанови завідуючої Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвської Т. М. від 20.06.2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 6,4248 гектарів, яка розташована на території Мелихівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, оскільки ним пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 16, 70). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45980883, виданої 30.11.2016 року о 12 годині 43 хвилини державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. (параметри пошуку [PERSON] ), а також з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50894915, виданої 13.02.2018 року о 10 годині 38 хвилин державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. (параметри пошуку [PERSON] ), за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 33, 62). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45980827, виданої 30.11.2016 року о 12 годині 41 хвилина державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. (параметри пошуку [PERSON] ), а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50894949, виданої 13.02.2018 року о 10 годині 39 хвилин державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. (параметри пошуку [PERSON] ), за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 33 зворот, 62 зворот). З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї вбачається, що [PERSON] , [INFO] , останні два роки перед смертю проживала разом із [PERSON] (а. с. 75). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). Як убачається з положень частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми права, які містяться у частині 1 статті 328 зазначеного вище кодексу України визначають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частини 1 статті 1217 цього ж кодексу). Згідно з правилами частини 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті, а часом її відкриття вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, що виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Також, як зазначено у частині 1 статті 1222 зазначеного кодексу України, спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Отже, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 зазначеного останнім нормативно-правового кодифікованого акту України). Положення статті 1258 Цивільного кодексу України роз`яснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу. Відповідно до приписів статті 1261 зазначеного кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. В ході розгляду цієї справи судом встановлено, що позивачі є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 вказаної статті визначено, що спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не заявив про відмову від неї. При цьому, відповідно до приписів частини 5 цієї ж норми права, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Також, як визначено у частині 2 статті 1220 того ж нормативно-правового кодифікованого акту часом відкриття спадщини є день смерті особи, а згідно із приписами частин 1 і 2 статті 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, доказом постійного проживання позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] є відповідний Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Оскільки згідно з частиною 3 статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, а підстав для усунення спадкоємця [PERSON] від спадщини [PERSON] , що передбачені статтею 1224 цього ж кодифікованого цивільного закону України, судом не встановлено, тому суд вважає доведеним, що спадкоємцем померлої [PERSON] , який прийняв спадщину, є її син [PERSON] , що був живим на час відкриття спадщини та прийняв її усю, так як постійно мешкав зі спадкодавцем. Приймаючи до уваги те, що земельна ділянка (кадастровий № [NUMBER] ), площею 6,4248 гектарів, розташована на території Мелихівської сільської ради, належить померлій [INFO] року [PERSON] на праві приватної власності (Державний акт на право приватної власності на землю (серії [NUMBER] ), виданий 18.11.2002 року на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 107 від 11.05.2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22), то позивач успадкував її. Ураховуючи також, що згідно з норми права, що міститься у частинах 1 та 3 статті 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, отже, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що до участі у справі залучений належний відповідач. Таким чином, проаналізувавши всі наявні докази у їх сукупності, наведені та встановлені у судовому засіданні факти та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення його позову повністю шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку, площею 6,4248 гектарів, передану їй у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мелихівської сільської ради. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених нею і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved