Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

01.10.2014 р. Охтирська міська рада звернулася з позовом, який згодом було уточнено, в суд до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визначення порядку користування земельною ділянкою на території подвір'я та огорожі та приведення земельної ділянки у попередній стан шляхом знесення самовільно влаштованих парканів, мотивуючи свої вимоги тим, що в [ADDRESS], на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади Охтирської міської ради розташований будинок, в якому знаходиться чотири квартири: в квартирі № 1 та № 2 розміщується офіс комуністичної партії України, в квартирі № 3 проживає [PERSON], в квартирі № 4 проживає [PERSON] Будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі управління житлово - комунального господарства Охтирської міської ради. В цій садибі також знаходиться і будинок [ADDRESS], в якому проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], і який їм належить на праві приватної власності відповідно до рішення Охтирської міської ради від 21.01.1998 року №36, яким було передано у приватну власність для індивідуального будівництва земельну ділянку за адресою [ADDRESS], площею 500 кв. м. з уточненням площі при видачі державного акту. На виконання ст. 106 Земельного кодексу України щодо визначення спільних меж Охтирська міська рада прийняла рішення від 04.11.2009 р. № 881-МР «Про надання згоди на розроблення містобудівної документації для внесення змін до генерального плану міста гр. [PERSON]», однак на виконання вказаного рішення відповідачка не розробила технічну документацію, не узгодила межі земельної ділянки на місцевості домоволодіння по [ADDRESS]. Так, території подвір'я та городу на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS], як двір загального користування, повинен використовуватись всіма співвласниками жилих приміщень, так як реального розподілу меж земельної ділянки між землекористувачами не було. Однак відповідачі створюють перешкоди щодо вільного користування земельною ділянкою іншими землекористувачами, зокрема влаштували огородження (паркан), встановлення яких з іншими землекористувачами не узгоджували, що обмежує право користування земельною ділянкою інших землекористувачів. Охтирська міська рада вже зверталася з позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з проханням винести рішення про знесення самовільно влаштованих парканів на ділянці загального користування і рішенням Охтирського міськрайонного суду від 10.05.2012 р., яке було залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13.06.2012 р., позовні вимоги Охтирської міської ради було задоволено у повному обсязі, а відповідачів було зобов'язано знести самовільно встановлені дерев'яні паркани на території подвір'я загального користування домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS]. 11.04.2013 р. державним виконавцем паркани на території загального користування домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS], позначені на генеральному плані під номерами №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, були знесені, про що складено акт державного виконавця. Однак в подальшому [PERSON] на тому ж самому місці повторно встановив попередньо знесені дерев'яні паркани. Не зважаючи на неодноразові попередження та приписи, направлені відповідачам комісією з благоустрою про усунення виявлених порушень, відповідачі до цього часу порушення в добровільному порядку не усувають, та продовжують порушувати права інших землекористувачів. В зв'язку з цим Охтирська міська рада і звернулася з даним позовом, яким просить суд зобов'язати відповідачів звільнити територію подвір'я за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] від будівельних матеріалів та сміття, та знести самовільно збудований ними паркан на території вказаного подвір'я. а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник Охтирської міської ради Корабельська Л.В. уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд зобов'язати відповідачів звільнити територію подвір'я за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] від будівельних матеріалів та сміття, та знести самовільно збудований ними паркан на території вказаного подвір'я. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю та пояснили, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.1992 року, розташованого на земельній ділянці, право власності та користування якою перейшло до [PERSON] при купівлі житлового будинку по [ADDRESS]. Вони неодноразово зверталися до Охтирської міської ради про встановлення меж їхньої земельної ділянки, однак, такі звернення залишилися поза увагою, тому вони вважають, що є законними власниками земельної ділянки за місцем свого проживання і самостійно встановили дерев'яні паркани, щоб відокремити свою територію. Встановленням паркану права інших мешканців житлового будинку по [ADDRESS] вони ніяким чином не порушують, оскільки межі землі були визначені раніше, при укладенні договору оренди між Охтирською міською радою та [PERSON], за парканом, який відділяє двір від огороду немає нічиєї власності сусідніх власників квартир, а знаходиться земельна ділянка приватного домоволодіння [ADDRESS], яка була надана [PERSON] у власність. Крім того, державний акт на земельну ділянку у них з 2009 року знаходиться на стадії виготовлення, однак до цього часу його не виготовили не з їх вини. Тому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки Охтирська міська рада в судовому засіданні не довела, що вказана земельна ділянка дійсно належить їй на праві комунальної власності. Третя особа по справі - [PERSON] - в судовому засіданні підтримала позовні вимоги Охтирської міської ради, так як дійсно відповідачі перешкоджають іншим землекористувачам використовувати земельну ділянку у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема вони знову встановили дерев'яні паркани, які вже одного разу за рішенням суду були знесені, однак не зважаючи на це відповідачі знову їх збудували, крім того по всій земельній ділянці ними розкидано сміття та будівельні матеріали. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов Охтирської міської ради є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 16.10.1992 року та її право власності на даний житловий будинок зареєстроване в КП «Охтирське МБТІ» у встановленому законом порядку ( а.с.79). За вказаною вище адресою [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 36 від 21.01.1998 року (а.с. 84) [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] для індивідуального житлового будівництва, площею 500 кв.м., з умовою уточнення площі цієї земельної ділянки при видачі актів про право приватної власності на землю, про що відповідачі в суді не заперечували. Однак, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку за вказаною адресою на [PERSON] не видано. Так, свідок [PERSON], спеціаліст Управління Держземагентства в Охтирському районі Сумської області, в судовому засіданні пояснила, що на даний час [PERSON] та [PERSON] не є власниками земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. За ст. 80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності (ст. 83 ЗК України). З огляду на це суд приходить до висновку, що Охтирська міська рада Сумської області в даному випадку є належним позивачем у справі та правомірно заявила вимоги до відповідачів, її вимоги заслуговують на увагу. Як встановлено судом, на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] дійсно самовільно встановили дерев'яні паркани, про що відповідачі в суді не заперечували, та у дворі загального користування також встановив дерев'яні паркани, які на схемі до плану домоволодіння за вказаною адресою позначено під номерами від 1 до 10 (а.с. 15, 152). Як вбачається з акту обстеження території подвір'я житлового будинку [ADDRESS] від 29.10.2014 року житлові будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS] знаходяться на балансі управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради та розташовані на земельній ділянці спільного користування (а.с. 152). Мешканці квартир № 1-4 житлового будинку [ADDRESS] та мешканці житлового будинку [ADDRESS] державних актів на право власності на земельну ділянку не мають. [PERSON] на території подвір'я загального користування самовільно, без погодження з балансоутримувачем житлових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] і мешканцями домоволодіння [ADDRESS] влаштовано два дерев'яних паркани, які розділили територію спільного двору на три частини, чим обмежується доступ інших мешканців будинків до земельної ділянки, яка використовуються для господарських потреб. Суд вважає, що в даному випадку відповідачі дійсно порушують права інших мешканців багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] та [ADDRESS], так як з матеріалів справи та з пояснень сторін даних в суді вбачається, що [PERSON] на території подвір'я загального користування встановив паркан без погодження з балансоутримувачем і мешканцями зазначеного житлового будинку дерев'яні паркани. Посилання відповідачів на те, що при виникненні у них права власності на житловий будинок у них нібито виникло право власності і на земельну ділянку, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в розумінні ст. 125 ЗК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Доводи [PERSON] про те, що з даного приводу маються рішення судів, а тому з цієї підстави провадження в даній справі необхідно закрити не заслуговують на увагу, так як з наданих відповідачами судових рішень вбачається, що вирішувався інший спір. Таким чином, аналізуючи приведені докази по справі в їх сукупності та даючи їм оцінку суд вважає за необхідне позовні вимоги Охтирської міської ради задовольнити та зобов'язати відповідачів знести самовільно встановлені паркани на території подвір'я загального користування домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS]. Крім того, судом встановлено, чого не заперечували в судовому засіданні і самі відповідачі по справі, що на території вказаного подвір'я загального користування відповідачами [PERSON] та [PERSON] також зберігаються будівельні матеріали та знаходиться сміття, яке також заважає вільно користуватися земельною ділянкою іншим співмешканцям по [ADDRESS] та [ADDRESS], які в даному випадку суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачів прибрати з території подвір'я загального користування . В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судові витрати, понесені Охтирською міською радою, в розмірі 121 гривень 80 копійок в дольовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved