Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 08 листопада 2011 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №146. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у 2015 році, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає, що подальше збереження їх сім"ї недоцільне і просила шлюб між ними розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 08 листопада 2011 року Мереф'янською міською радою Харківського району Харківської області за актовим записом №146. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4, 6). У судовому засіданні також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у 2015 році, з цього часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Ухвалою суду від 03 травня 2017 року сторонам надавався строк для примирення тривалістю три місяці. Але, як встановлено у судовому засіданні, за цей строк сторони не примирились. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. В резолютивній частині позовної заяви позивач просила залишити доньку проживати з нею. При цьому зміст позовної заяви не містить будь-яких обгрунтування щодо наявності між сторонами спору з питання визначення місця проживання дитини. Окрім того вирішення спору про місце проживання малолітніх дітей має відбуватись з урахуванням положень ст.161 та ч.4 ст.19 Сімейного Кодексу України, тобто за обов"язкової згоди органу опіки та піклування та за наявності письмового висновку щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved