Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 300 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що в Службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Дані про батька дитини, в актовому записі про народження, вказані згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до рішення Рівненського міського суду у справі № 569/8621/17 від 27.07.2017 [PERSON] була попереджена про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] та попереджена, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. У листопаді 2017 року у зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, Службою у справах дітей від імені органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду було подано повторно позовну заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . 12 вересня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради було розглянуте питання про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ю матері [PERSON] . Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність повернення [PERSON] . [INFO] , на проживання в сім`ю матері [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Після повернення [PERSON] в рідну сім`ю, матері були надані відповідні рекомендації щодо виховання сина. У період вересня 2018 року по лютий 2019 року [PERSON] виконувала всі необхідні рекомендації. Однак, у 2019 році ситуація різко змінилася. Відповідно до інформації Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №11 [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки стосовно сина [PERSON] . [PERSON] постійно пропускає уроки без поважних причин, порушує поведінку в класі та в школі. [PERSON] визнає, що не мас виховного впливу на дитину, на запрошення класного керівника прийти до школи для спілкування не з`являється, в телефонній розмові просить вчителя вплинути на поведінку дитини. Відповідно до п. 4 статті 164 Сімейного кодексу України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Позивач стверджує, що впродовж кількох років працівниками служби у справах дітей та Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді обстежувались матеріально-побутові умови проживання [PERSON] , проводилась профілактично-роз`яснювальна робота з нею щодо належного виконання батьківських обов`язків, усвідомленого ставлення до виконання батьківських обов`язків, підвищення рівня батьківської компетенції. Також була здійснена оцінка потреб сім`ї [PERSON] , здійснювався соціальний супровід сім`ї Рівненським міським центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді. В рамках соціального супроводу здійснювалися візити в сім`ю [PERSON] , з відповідачкою проведені неодноразові бесіди щодо мотивації на ведення здорового способу життя, профілактики негативних звичок. Надавались рекомендації щодо раціонального розподілу коштів державної соціальної допомоги, планування першочергових та другорядних витрат, певних заощаджень. Здійснювалися бесіди щодо неприпустимості недбалого ставлення до здоров`я дитини, необхідності до виконання медичних рекомендацій у повному обсязі, створення належних умов для проживання, виховання та розвитку сина. [PERSON] не визнає факту існування в неї алкогольної залежності. Конкретних дій з боку [PERSON] шодо покращення своєї життєвої ситуації не спостерігається. Працівником центру надана допомога у отриманні державної допомоги одинокій матері. Згідно з висновком спеціаліста, який проводив роботу із сім`єю, у [PERSON] не має бажання концептувати свої зусилля на материнських обов`язках, вона не усвідомлює своєї відповідальності за здоров`я та безпеку дитини, вважає певну поведінку нормою, низький рівень мотивації до змін, жінка продовжує легковажно ставитися до виконання своїх батьківських обов`язків, від усіх пропозицій вона відмовляється. [PERSON] жодної наданої рекомендації не виконала. тривала рооота позитивних результатів у житті сім і не спостерігається. [PERSON] постійно просила дати їй шанс на виправлення. За тривалий час жінка жодних дій стосовно зміни способу життя не вчинила. Відповідно ситуація в сім`ї залишається без змін. 2 березня 2021 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулась [PERSON] з повідомленням про [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування. [PERSON] повідомила Службі у справах дітей, що мати дитини [PERSON] не займається вихованням та утриманням дитини, продовжує зловживати алкогольними напоями, ніде не працює. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», [PERSON] внесений до журналу обліку повідомлень про дітей, які залишилися без батьківського піклування, та тимчасово влаштована в сім`ю тітки. [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що [PERSON] проживає разом із тіткою [PERSON] , в трикімнатній квартирі на першому поверсі. [PERSON] займає окрему кімнату, у якій наявне окреме місця для сну та відпочинку, місце для навчання, шафа для одягу та особистих речей. У квартирі створені належні умови для проживання та виховання [PERSON] . Він за місцем проживання забезпечений всім необхідним для повноцінного розвитку. [PERSON] надав Службі у справах дітей пояснення в якому вказав, що останні 2 роки постійно проживає разом з тіткою [PERSON] , оскільки пішов від мами через те, що вона не доглядала за ним, мати постійно пиячила, казала що перестане пити, але обіцянок не дотримувалася. [PERSON] періодично викидав пляшки з-під алкогольних напоїв. Коли [PERSON] була в стані алкогольного сп`яніння, вчиняла сварки з [PERSON] і казала дитині іти геть з дому. [PERSON] вказує, що до мами почали приходити незнайомі особи і він не бажає знати, шо вони там роблять. [PERSON] не хоче повертатися до мами, також пояснив, що у нього з тіткою дуже хороші стосунки і в подальшому хоче з нею проживати. Вона його повністю угримує та забезпечує всім необхідним. Відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, [PERSON] знаходиться на обліку в центрі з 25 жовтня 2019 року. Працівниками центру постійно проводиться робота з жінкою, щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, профілактики вживання алкогольних напоїв. [PERSON] підтвердила наявність проблем щодо зловживання нею алкогольними напоями, погодилась на співпрацю з Центром щодо дотримання узгодженого плану для покращення ситуації в сім`ї, а саме: відвідання групи АА, пошук постійної оплачуваної роботи, догляд за дитиною, покрашення умов проживання. Висловила готовність до зміни власного життя, проте, вона жодних рекомендацій не взяла до уваги. Протягом березня-квітня 2021 року з [PERSON] велися неодноразові бесіди щодо здорового способу життя, формування стереотипів мислення, відповідального батьківства. Обговорено питання щодо пошуку робот. Бесіди щодо відповідального батьківства, здорового способу життя та формування правильних життєвих позицій. Під час консультації неодноразово жінка озвучувала, що потребує продуктові пакети, а від гуманітарної допомоги у вигляді одягу вона відмовлялася. Також велися неодноразові телефонні бесіди із сестрою [PERSON] - [PERSON] , яка повідомляла про неналежну поведінку жінки, часті алкогольні запої та безвідповідальне ставлення до свого життя . [PERSON] неодноразово була запрошена на консультацію у Центр, але не з`явилася жодного разу вказуючи, що має високу температуру або записана на прийом до травматолога. Відповідно до інформації Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №11: Рівненської міської ради вбачається, що [PERSON] проживає в неповній сім`ї. Мати зовсім не займається вихованням сина, не має виховного впливу на нього, взагалі не цікавиться навчанням. Стосунки між матір`ю і сином напружені. [PERSON] тимчасово проживає у тітки, рідної сестри матері, у тому ж будинку. Мати впродовж 2020-2021 навчальних років не приходила до школи, не цікавилася навчанням [PERSON] . На дзвінки класного керівника, психологічної служби школи не відповідала. Тітка [PERSON] [PERSON] , в телефонній розмові повідомила класному керівнику, що змушена була забрати [PERSON] до себе, так як мати зловживає спиртними напоями, ніде не працює. У квітні 2021 року [PERSON] з`явилась до Служби у справах дітей на консультацію. З жінкою була проведена бесіда, де вона вкотре просила не порушувати питання про стан виконання батьківських обов`язків на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. [PERSON] казала, що змінить спосіб життя, влаштується на роботу. Однак змін не відбулося. Всі ці факти свідчать про те, що всупереч вимогам ст. 150 та 180 СК України, [PERSON] не виконує батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина. Мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Поведінка матері не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. Все це свідчить про безвідповідальне відношення [PERSON] до виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина. Ухилення від виконання юридичного обов`язку виховувати та утримувати дитину - це акт свідомої поведінки матері, оскільки вона має реальну можливість піклуватися про [PERSON] , але не вчиняє відповідних дій. Питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14 червня 2021 року. На комісії були присутні мати дитини [PERSON] , тітка дитини [PERSON] та [PERSON] . Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради одноголосно прийняла рішення про звернення Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] та рекомендувала органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , будучи судом попередженою про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] та про те, що у разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно дитини, діяла всупереч інтересам свого сина не створила належних умов для проживання сина, продовжила вживати алкогольні напої, не за призначенням використовувала державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям, належним чином не займалася вихованням сина. За таких підстав служба у справах дітей, якій рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19.10.2004 №261, делеговані повноваження звертатися до суду з позовними заявами про позбавлення батьківських прав, представництво інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей в суді від імені органу опіки та піклування, з міркувань найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за доцільне звернутися до суду із заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав, що зазначені у ньому. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, просила надати їй вчергове шанс на виправлення та не позбавляти її батьківських прав. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 10 квітня 2007 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 772. Відомості про батька [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Як слідує з копії наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 29.03.2017 № 41-осн, малолітнього [PERSON] було взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконанням батьківських обов`язків. Згідно з висновком органу опіки та піклування № 08-1139 від 17.06.2021, [PERSON] не виконує батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , [INFO] . З міркувань найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає за доцільне звернутися до суду із заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Відповідно до рішення Рівненського міського суду у справі № 569/8621/17 від 27.07.2017 [PERSON] була попереджена про необхідність змінити ставлення до виховання сина [PERSON] та попереджена, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків вона може бути позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. У листопаді 2017 року у зв`язку з ухиленням матір`ю від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, Службою у справах дітей від імені органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради до Рівненського міського суду було подано повторно позовну заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] . 12 вересня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради було розглянуте питання про повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ю матері [PERSON] . Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення про доцільність повернення [PERSON] . [INFO] , на проживання в сім`ю матері [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Після повернення [PERSON] в рідну сім`ю, матері були надані відповідні рекомендації щодо виховання сина. Відповідно до інформації Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №11 № 171 від 26.03.2019, [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов`язки стосовно сина [PERSON] . [PERSON] постійно пропускає уроки без поважних причин, порушує поведінку в класі та в школі. [PERSON] визнає, що не має виховного впливу на дитину, на запрошення класного керівника прийти до школи для спілкування не з`являється, в телефонній розмові просить вчителя вплинути на поведінку дитини. 2 березня 2021 року до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулась [PERSON] з повідомленням про [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування. [PERSON] повідомила Службі у справах дітей, що мати дитини [PERSON] не займається вихованням та утриманням дитини, продовжує зловживати алкогольними напоями, ніде не працює. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», [PERSON] внесений до журналу обліку повідомлень про дітей, які залишилися без батьківського піклування, та тимчасово влаштована в сім`ю тітки. [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що [PERSON] проживає разом із тіткою [PERSON] , в трикімнатній квартирі на першому поверсі. [PERSON] займає окрему кімнату, у якій наявне окреме місця для сну та відпочинку, місце для навчання, шафа для одягу та особистих речей. У квартирі створені належні умови для проживання та виховання [PERSON] . Він за місцем проживання забезпечений всім необхідним для повноцінного розвитку. Відповідно до пояснень, які [PERSON] надав Службі у справах дітей 04.03.2021, останні 2 роки постійно проживає разом з тіткою [PERSON] , оскільки пішов від мами через те, що вона не доглядала за ним, мати постійно пиячила, казала що перестане пити, але обіцянок не дотримувалася. [PERSON] періодично викидав пляшки з-під алкогольних напоїв. Коли [PERSON] була в стані алкогольного сп`яніння, вчиняла сварки з [PERSON] і казала дитині іти геть з дому. [PERSON] вказує, що до мами почали приходити незнайомі особи і він не бажає знати, шо вони там роблять. [PERSON] не хоче повертатися до мами, також пояснив, що у нього з тіткою дуже хороші стосунки і в подальшому хоче з нею проживати. Вона його повністю угримує та забезпечує всім необхідним. Відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді, [PERSON] знаходиться на обліку в центрі з 25 жовтня 2019 року. Працівниками центру постійно проводиться робота з жінкою, щодо належного виконання нею батьківських обов`язків, профілактики вживання алкогольних напоїв. [PERSON] підтвердила наявність проблем щодо зловживання нею алкогольними напоями, погодилась на співпрацю з Центром щодо дотримання узгодженого плану для покращення ситуації в сім`ї, а саме: відвідання групи АА, пошук постійної оплачуваної роботи, догляд за дитиною, покрашення умов проживання. Висловила готовність до зміни власного життя, проте, вона жодних рекомендацій не взяла до уваги. Згідно інформації Рівненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №11 Рівненської міської ради від 26.03.2021 № 01-15/195 вбачається, що [PERSON] проживає в неповній сім`ї. Мати зовсім не займається вихованням сина, не має виховного впливу на нього, взагалі не цікавиться навчанням. Стосунки між матір`ю і сином напружені. [PERSON] тимчасово проживає у тітки, рідної сестри матері, у тому ж будинку. Мати впродовж 2020-2021 навчальних років не приходила до школи, не цікавилася навчанням [PERSON] . На дзвінки класного керівника, психологічної служби школи не відповідала. Тітка [PERSON] [PERSON] , в телефонній розмові повідомила класному керівнику, що змушена була забрати [PERSON] до себе, так як мати зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачки права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дитини до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки, суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідачки інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідачки захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь [PERSON] , особи в сім`ю якої влаштована неповнолітня дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 300 гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 06 липня 2021 року. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 06 липня 2021 року по 05 серпня 2021 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 816 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved