Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Сторони із 14 вересня 2001 року по 09 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають двох спільних малолітніх синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно не приймає належної участі в утриманні їх спільних дітей, позивач заявила до суду вимогу про стягнення із [PERSON] на її користь на утримання синів аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше встановленого законом мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позовну вимогу підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задоволити. Додатково суду пояснила, що відповідач старшого сина лише одів до школи, а меншому за все літо дав 50 гривень. Бажає, аби з нього на її користь на утримання спільних дітей щомісячно стягувалися аліменти. Відповідач позов визнав та не заперечив, щоб з нього стягували аліменти на утримання синів у передбаченому законом розмірі. Крім того, пояснив, що по мірі можливості він надає матеріальну допомогу на утримання синів як не в грошовій, то в натуральній формі, а також матеріально допомагають його батьки. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін у справі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступних підстав: Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 26 серпня 2014 року стверджується, що сторони з 14 вересня 2001 року по 09 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6) доводиться, що сторони мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Роздолівської сільської ради № 1093 від 05 листопада 2015 року (а.с. 7) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Із обставин, викладених відповідачем у судовому засіданні, слідує, що він матеріально забезпечений, має можливість отримувати доходи від праці, фізично здоровий, інших утриманців, крім спільних з позивачем дітей, не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Нормами сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Статтею третьою Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням викладених вище обставин, положень ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів, визнання позову відповідачем, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та дітей буде визначення розміру аліментів як 1/3 частини від його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір має бути стягнений з відповідача у розмірі, передбаченому підпунктом 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (0,4 розміру мінімальної заробітної плати) в сумі 487 гривень 20 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з цим позовом 05 листопада 2015 року.

Outcome: approved