Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

01.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між нею, - [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 71 від 23.07.2011 року; - стягнути з [PERSON] на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп, та 300 грн, сплачені нею за надання юридичної допомоги при підготовці позову. 06.07.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 13.07.2015 року. В судове засідання, яке відбулося 13.07.2015 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чирном про день, час та місце слухання справи. Слухання справи в зв»язку з неявкою відповідача було відкладено на 03.08.2015 року. В судовому засіданні, яке відбулося 03.08.2015 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На запитання суду примиритися категорично не бажає, після вступу рішення в законну силу бажає мати прізвище дошлюбне, - «[PERSON]». Як сім»я, вона та відповідач припинили проживати близько року. В судове засідання, яке відбулося 03.08.2015 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини, (неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином), судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивачка [PERSON] не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідач повідомлявся належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Зазначена в позовній заяві адреса відповідача відповідає адресі, вказаній в довідці адресно - довідкового бюро, тому дана справу підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. В 2011 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 23 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Переяслав - Хмельницький Київської області, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка село Переселення Кагарлицького району Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 23 липня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 23 липня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 71. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони дітей, в тому числі неповнолітніх, не мають. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - близько 1 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду, що виражалося в пропозиції суду позивачці [PERSON] надати термін на примирення, проте, позивачка категорично відмовилася від надання терміну на примирення, так як зазначила, що між нею та відповідачем втрачено почуття любові, взаємоповаги, вони стали байдужими один до одного. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам її неповнолітніх дітей від першого шлюбу, так як суд вважає, що споглядання неповнолітніми дітьми негативних відносин між батьками, ( постійні сварки), може негативно вплинути на моральний розвиток дітей. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] судових витрат в сумі 543 грн. 60 коп., які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, та 300 грн. за підготовку позовної заяви. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved