Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № DNH4KP89720996 від 01.06.2006 року, яка виникла за період з 15.05.2013 по 15.05.2018 в загальному розмірі 10937,08 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1762,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що відповідач відповідно до умов кредитного договору № DNH4KP89720996 від 01.06.2006, який складається із заяви позичальника, «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), отримав кошти в розмірі 3151,20 гривень, строкового кредиту на придбання товару. Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 15.05.2018, за кредитним договором № DNH4KP89720996 від 01.06.2006, утворилась заборгованість по відсоткам за користування кредитом в загальному розмірі 10937,08 гривень, яку представник позивача просить стягнути. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.4 зворот). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с.29, 35,36). Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.526, 629, 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 01.06.2006, укладений кредитний договір, який складається із Заяви позичальника від 01.06.2006 № DNH4KP89720996 та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка"), ("Стандарт"), предметом якого є строковий кредит у розмірі 3151,20 гривень, на строк з 01.06.2006 по 02.06.2008 включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки (а.с.7, 8-11), тобто, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України. Докази про визнання кредитного договору недійсним станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до заяви позичальника № DNH4KP89720996 від 01.06.2006, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати з 21 по 28 число кожного місяця. Позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж в розмірі 168,86 гривень (а.с. 7 зворот). З матеріалів справи видно, що у звязку із неналежним виконанням грошового зобовязання, у відповідача в період з 15.05.2013 по 15.05.2018 виникла заборгованість по процентам за користування кредитом в загальному розмірі 10937,08 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-6). Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобовязань по кредитному договору в матеріалах справи відсутні, тобто відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобовязання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Також повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві, а при непогашенні кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. У кредитному договорі кінцева дата виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості зазначено 02.06.2008, але це не кінцевий термін спливу виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобовязань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, встановлені у Заяві п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що кредитний договір не є розірваним чи припиненим, відповідно до правових підстав визначених ст.ст. 599. 651. 654 ЦПК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі; однак відповідач в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам в розмірі 10937,08 грн. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача, заборгованість по кредитному договору № DNH4KP89720996 від 01.06.2006 в розмірі 10937,08 гривень. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 1762,00 гривень (а.с.1).

Outcome: approved