Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

01 червня 2018 року [PERSON] в особі представника [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує неможливістю оформити спадкові права після смерті 09.11.1997 р. матері [PERSON] на земельні ділянки: площею 4,052 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та площею 0,899 га, передану для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області, в звязку з видачею на імя матері [PERSON] актів на ці земельні ділянки після її смерті. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, в заяві до суду представник просила про розгляд справи у її та у відсутності позивача, в якій позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області до суду не зявився, в заяві до суду позов визнав та просив про розгляд справи у його відсутності. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] до залу суду не зявилася, надав заяву про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Справу розглянуто за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 листопада 1997 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-БП № 022320, виданого виконкомом Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області 11.11.1997 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка уточнено площею 4,0519 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5924184700:01:004:0228, та земельна ділянка уточненою площею 0,8994 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5924184700:01:004:0370, які розташовані на території Гришинської сільської ради Роменського району Сумської області. З довідки Гришинської сільської ради від 26.03.2018 року, що видається у звязку з оформленням спадкових прав, вбачається, що спадкоємцем та все майно [PERSON] є її син [PERSON], який постійно проживав з нею на час відкриття спадщини; інших спадкоємців немає; заповіт від імені [PERSON] у виконкому Гришинської сільської ради не посвідчувався (а.с. 10). Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51610895, сформований приватним нотаріусом [PERSON] 17.04.2018 р. (а.с. 9). Проте, видати свідоцтва про право на спадщину [PERSON] приватний \~ \~ \~ \~ нотаріус [PERSON] не може, в звязку з тим, що в спадкоємець надав правовстановлюючі документи за вищезазначені земельні ділянки, які видані після смерті [PERSON], про що нотаріус надала письмові розяснення (а.с. 13.) Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~з п.\~2\~Указу Президента\~України «Про\~порядок паювання\~земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З листа Відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 20.04.2018 р. № 15/140-18 вбачається, що рішенням Гришинської сільської ради від 28.06.1995 р. прийнято рішення про передачу землі в колективну власність, на підставі якого 30.06.1995 р. виданий державний акт на право колективної власності на землю КСП «Гришинське» із додатком списком власників земельних часток (паїв). До державного акту додавався список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай), куди була занесена і [PERSON], набувши таким чином право на земельну частку (пай). Відповідно до розпорядження Роменської районної державної адміністрації від 10.09.2002 р. № 389 «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів та право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Гришинської сільської ради» у приватну власність [PERSON] передані земельні ділянки загальною площею 4,951 га, з них для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 4,052 га, та для ведення особистого селянського господарства кормові угіддя 0,899 га, про що видані державні акти на право приватної власності на землю серії Р2 № 682886 та Р2 № 652556 та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 866 та 944 від 20.09.2002 р. відповідно (а.с. 14). Згідно з [PERSON] актами на право приватної власності на землю, серії Р2 № 682886 та серії Р2 № 652556, виданими Гришинською сільською радою Роменського району Сумської області 30 вересня 2002 р. на підставі Розпорядження голови Роменської райдержадміністрації № 398 від 10 вересня 2002 р., зареєстрованими у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №№ 866 та 944 власником спадкових земельних ділянок значиться [PERSON], яка померла 09.11.1997 року (а.с. 11, 12). Тобто, [PERSON] акти видані після смерті спадкодавця [PERSON] З Витягів державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5907234452018 та НВ-5907234362018 вбачається, що 25 травня 2018 р. за [PERSON] була проведена державна реєстрація вищевказаних земель, уточнені площі земельних ділянок та присвоєні кадастрові номери: земельній ділянці площею 4,0519 га 5924184700:01:004:0228, земельній ділянці площею 0,8994 - 5924184700:01:004:0370. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~\~\~\~ За таких обставин, з урахуванням положень ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності на майно у порядку спадкування, оскільки відповідач позов визнає в повному обсязі, що не суперечить закону, позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], якій належать дві земельні ділянки, позивач спадщину прийняв своєчасно. Але в звязку з тим, що позивач має документи на нерухоме майно, яке перейшло у власність до його матері після смерті останньої, то отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку він не може, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку.

Outcome: approved