Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

У січні 2018 року позивач, як правонаступник ЗАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором б/н від 24.10.2011, внаслідок чого на 30.11.2017 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком в сумі 87143,62 грн. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1762,00 грн. Ухвалою суду від 02.07.2018 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. У справі є клопотання позивача про ухвалення заочного рішення. Відповідачу копію ухвали, позовної заяви і доданих до неї документів направлено за зареєстрованим місцем проживання від отримання яких він відмовився 13.07.2018; копію повідомлення про судове засідання 24.07.2018 відповідач отримав 16.07.2018 особисто. Відповідач не подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, не подав відзив. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, шляхом заповнення та підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 7) 24.10.2011 укладено договір б/н, згідно якого відповідач 24.10.2011 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до зазначеної заяви заява разом із пам'яткою клієнта (відсутня у справі), умовами кредитування (а.с. 8), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 9-32) складають договір про надання банківських послуг. Умовами кредитування "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яким визначено, зокрема, пільговий період кредитування 55 днів за кожною витратою зі сплатою 0,01 % річних, базова процентна ставка 1,7 % на місяць, обов'язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; 2 формули розрахунку пені, штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом; комісія за моніторинг неактивної картки не більше 10 грн. при залишку на рахунку коштів не менше 100 грн. Отже між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України - далі ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). З наданого позивачем розрахунку (а.с. 5-6) вбачається, що з 24.10.2011 відповідач користувався кредитними коштами банку, допустив несвоєчасне погашення відповідних платежів на користь банку. Останнє повернення коштів відповідачем здійснювалось 12.06.2014 у розмірі 155,00 грн. Згідно розрахунку станом на 30.11.2017 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за Договором на суму 87143,62,16 грн, яка складається із: 2401,28 грн заборгованість за кредитом, 75231,45 грн заборгованість за процентами, 4885,00 грн заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 4125,89 грн штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії 4885,00 грн, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач. Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, надані судові тарифи не передбачають нарахування комісії, суд не має достатніх правових підстав для стягнення зазначених 4885,00 грн та відмовляє у позові у цій частині. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 17 жовтня 2017 року № 347/1910/15-ц). Отже позовна вимога про одночасне стягнення і 500,00 грн штрафу (фіксована частина), і 4125,89 грн штрафу (процентна складова) не ґрунтується на законі. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов'язань за Договором, станом на 30.11.2017 відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором на загальну суму 78132,73 грн (2401,28 грн кредит + 75231,45 грн проценти + 500,00 грн штраф), і позов підлягає частковому задоволенню у цих межах. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1579,80 грн (1762*78132,73 /87143,62) На підставі викладеного,

Outcome: approved