Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

01.07.2020 року позивач звернувся в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2005 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного життя у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем у нього не склалося, причиною цього стало відсутність взаєморозуміння та поваги, різниця характерів та поглядів на життя. Всі намагання зберегти сім`ю виявились безрезультатними, та він зрозумів, що їх шлюб існує лише формально. На примирення не згідний, а тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, однак подала відзив на позов в якому зазначила, що проти розрівняння шлюбу з відповідачем не заперечує, оскільки з лютого 2020 року вони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 25.02.2005 року зареєстрували шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане повторно 12.03.2020 року. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони з лютого 2020 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 840,80 грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved