Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

02.03.2020 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що згідно договору позики від 15.02.2017 року товариство надало [PERSON] кредит в сумі 800,00 гривень. Відповідач у встановлені договором строки передбачені договором кошти не сплатив. Розмір заборгованості станом 21.02.2020 року складає 33 860, 00 грн. Окрім задоволення позовних вимог банк вважав можливим присудження судового збору в розмірі 2102,00 гривень. Враховуючи розпорядження Голови Малиновського районного суду м.Одеси від 30.12.2020 року № 26-р/с «Про дотримання заходів спрямованих на запобігання поширенню коронавірсуної хвороби (COVID-19)», належне повідомлення учасників справи про її розгляд, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, судове засідання проведено за відсутності учасників справи. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.12.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем укладений договір позики №138999 в електронній формі. На момент виникнення спірних правовідносин порядок оформлення позики встановлений «Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора товариства №2-1 від 27.10.2015 року (далі Правила). Правила розміщуються на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua. Згідно п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. 15.02.2017 року у встановленому пунктами 4.1, 4.2 Правил порядку, відповідач оформив заявку для отримання позики. Таке оформлення здійснено заповненням відповідачем всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Викладене підтверджується текстом заявки з офіційного веб-сайту позивача. Заявка для отримання позики містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, фото останнього, номер банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб. На підставі заявки між сторонами укладений договір позики в електронній формі. Пунктом 1.6 договору позики відповідач погодився, що Правила є невід*ємною частиною договору позики. Так, відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики. Спірний договір, укладений в електронній формі,вважається таким, що прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі (ст.ст. 6,627 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно довідки позивача № 6478-ВП від 31.01.2020 року ним 15.02.2017 року здійснена транзакція в системі WeyForPay на платіжну картку відповідача на суму 800 грн., вказану останнім в заявці на отримання позики. Виниклі між сторонами зобов`язання регламентовані нормамиЦК України про зобов`язання та договір. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В порядку ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частин 1-3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 1.3 договору позики сторонами встановлений строк позики - 7 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником вважається датою укладення договору позики (пункт 1.4). Пунктом 1.5. договору позики сторони обумовили порядок нарахування процентів за користування позикою. Відповідно статей 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами,одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має бути виконане відповідачем належним чином відповідно до договору та актів цивільного законодавства За наданим позивачем розрахунком станом на 21.02.2020 року заборгованість за договором позики № 138999 від 15.02.2017 року складає 33 860, 00 грн, з яких: 800,00грн. - основний борг; 16 598, 40 грн. - заборгованість по відсоткам; 16 461, 60 грн. - заборгованість за простроченими відсотками Розрахунок відповідачем не спростований. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними позивачем в процесі розгляду справи. Судовий збір в розмірі 2102,00 грн. підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved