Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Представник позивача - Ільїна Х.Я. звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 23 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22684, відповідно до якого стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2013 року за період з 21.02.2013 року по 26.09.2017 року в розмірі 33278,75 грн., з урахуванням: 5800 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 119829,74 грн. - заборгованість за відсотками; 4496,11 грн. - заборгованість з комісії; 1152,90 грн. - заборгованість з пені за період з 25.09.2015 року по 26.09.2017 року. Про вчинення вищезазначеного виконавчого напису позивач дізнався 13.06.2018 року після того, як ознайомився з матеріалами відкритого у відношенні нього виконавчого провадження в Криворізькому районному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області прибувши до ВДВС після отримання поштою копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2018 року. Вважає, що виконавчий напис, вчинений 23.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено незаконно за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, та з порушенням процедури його вчинення, визначена сума банком не є безспірною, здійснено стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, крім того у виконавчому написі зазначено про стягнення заборгованості з фізичної особи-підприємця, в той час як з 13.01.2017 року позивач вже припинив свою діяльність, як ФОП. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 23.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 22684, про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.02.2013 року за період з 21.03.2013 року по 26.09.2017 року в розмірі 33278,75 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. Ухвалою судді від 06 липня 2018 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено підготовче засідання (а.с. 30). 13 лютого 2019 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 65). Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 71). Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, але надав відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглядати без представника банку, вважають позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, зазначають, що вчинений нотаріусом напис був здійснений відповідно до вимог законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії в нотаріусу не було (а.с. 44-45). В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинено виконавчий напис про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» не сплачену в строк за Кредитним договором б/н від 21.02.2013 року заборгованість за період з 21.02.2013 року по 26.09.2017 року у сумі 33278,75 грн. з урахуванням : - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5800,00 грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 11829,74 грн.; - заборгованості з комісії у розмірі 4496,11 грн.; - заборгованості з пені за період з 25.09.2015 року по 26.09.2017 року у розмірі 11152,90 грн. (а.с. 48). З інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність 13.01.2017 року (а.с. 9-10). Постановою державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 05.04.2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56121197 з виконання виконавчого напису № 22684 від 23.11.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 35078,75 грн. (сума заборгованості - 33278,75 грн. + витрати за вчинення виконавчого напису - 1800,00 грн.) (а.с. 8). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Як вбачається з виконавчого напису від 23.11.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського 6нотаріального округу Швець Р.О., зареєстрованого в реєстрі за № 22684 строк, за яким провадиться стягнення визначено з 21.02.2013 року по 26.09.2017 року, що складає 1678 днів, 4 роки 7 місяців 5 днів, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка. Згідно розрахунку банку останній платіж боржником вчинений 22.10.2013 року. Крім того, статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Встановлено, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмірі повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, який заявником нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності (з 21.02.2013 року по 26.09.2017 року ). Також, згідно з розрахунку заборгованості вбачається підвищення процентної ставки за кредитом, однак не надано жодних доказів щодо погодження банку та позичальника про те таке підвищення. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано нотаріусу доказів отримання позичальником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, а лише представлено копію такої вимоги та поштову квитанцію про їх направлення позивачу. Таким чином, у нотаріуса не було підстав для висновку про погодження (не заперечення) боржником розміру нарахованої банком заборгованості (а.с. 54,55). Більше того, з копії заяви на отримання кредиту від 21.02.2013 року вбачається, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 51). Однак, в документах, які надіслані суду нотаріусом, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, відсутні «Умови та Правила надання банківських послуг», а також «Тарифи», які діяли на час укладення кредитного договору, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису кредитного договору з інформацією про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо (а.с. 48-55). Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною; приймаючи до уваги, що нотаріус, при вчиненні виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, доказів підтвердження отримання боржником вимоги про погашення заборгованості, умов та тарифів за кредитним договором; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості та вчинив виконавчий напис поза межами встановленого законодавством строку для вчинення відповідних дій, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису, вчиненого 23.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 22684, про стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.02.2013 року за період з 21.02.2013 року по 26.09.2017 року в розмірі 33278,75 грн., таким, що не підлягає виконанню. Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved