Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

02.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 23.10.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №R53700345480В (далі Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 100 000,00 грн., з помісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,0% річних з кінцевим терміном повернення 23.10.2016 року. Згідно п.п. 3.3, 3.4, 3.5 кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредитні кошти і сплачувати за його користування відсотки помісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами (ануїтетними платежами) 28 числа кожного місяця. Відповідно до п.4.10 кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування втрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. Згідно п.5.2.1. Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Банк свої зобов'язання за наведеним Договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 100 000 грн. Згідно із п.1.1 Кредитного договору, відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, встановлені цим договором. Однак, відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року становить 90 716,55 грн., з яких: - 73 775,94 гривень - заборгованість з погашення (повернення) кредиту у сумі неповернутого кредиту; - 8 061,21 гривня - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 4 075,65 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; - 3 617,85 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту; - 60,63 гривень - заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; - 67,00 гривень - заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; - 420,69 гривень - заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; - 637,58 гривень - заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів. З огляду на викладене позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача Верещак В.М. в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якій зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між сторонами укладено кредитний договір №R53700345480В (далі Кредитний договір), згідно якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 100 000,00 грн., з помісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 33,0% річних з кінцевим терміном повернення 23.10.2016 року (а.с. 8-11). Відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, встановлені цим договором. Банк свої зобов'язання за наведеним Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 100 000 грн. (а.с. 15). Згідно п. 4.1. Кредитного договору за користування кредитом Відповідач сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п.3.3. цього Договору, або у розмірі який змінено відповідно до п.п. 3.3, 5.2.7. цього Договору. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору, проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 27 числа та в останній робочий день кожного місяця. Період за який сплачуються відсотки з 28 числа (включно) попереднього місяця по 27 число (включно) поточного місяця. Згідно із п.4.6 Договору, відповідач зобов'язався повертати кредит та проценти згідно з графіком (а.с. 12). Сума щомісячного платежу розраховується так, що протягом строку кредитування вказаного в п.3.2 Кредитного договору, сума кредиту відповідно до п. 3.1 Кредитного договору та нараховані проценти повертаються в повному обсязі. Взятих за Кредитним договором обов'язків відповідач належним чином не виконав, що призвело до утворення у нього перед позивачем заборгованості, як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, доданого до матеріалів справи (а.с.4-7), яка станом на 30.09.2014 року складає 90 716,55 грн., з яких: - 73 775,94 гривень - заборгованість з погашення (повернення) кредиту у сумі неповернутого кредиту; - 8 061,21 гривня - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 4 075,65 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; - 3 617,85 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту; - 60,63 гривень - заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; - 67,00 гривень - заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; - 420,69 гривень - заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; - 637,58 гривень - заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів (а.с.19-22). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, якою визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до п.7.1 Кредитного договору, у разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язання, включаючи день погашення. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 90 716,55 грн., з яких: - 73 775,94 гривень - заборгованість з погашення (повернення) кредиту у сумі неповернутого кредиту; - 8 061,21 гривня - заборгованість по процентах за користування кредитом; - 4 075,65 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; - 3 617,85 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту; - 60,63 гривень - заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; - 67,00 гривень - заборгованість по сплаті 3% річних за несвоєчасну сплату процентів; - 420,69 гривень - заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; - 637,58 гривень - заборгованість по сплаті інфляційних втрат за користування коштами Банку, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 907,17 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved