Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини, призначення опікуна. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини [PERSON] внесені до свідоцтва про народження відповідно до ст.. 135 СК України. На даний час [PERSON] не спілкується із дитиною, не приймає участі у її вихованні та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини та проживає окремо у м. Кіцман, Чернівецької області. [PERSON] 3 2014 року проживає у бабусі [PERSON] у с. Червона Слобода, Буринського району, Сумської області та повністю перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини позивач просить суд позбавити його батьківських прав, щодо дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та призначити опікуном неповнолітнього [PERSON] його бабу [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах цивільної справи міститься заява [PERSON] , в якій вона зазначає, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] та просить розгляд справи проводити за її відсутності. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, із заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Із дослідженого судом свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи те, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , котра не виконує обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, а також беручи до уваги, що на судовий розгляд справи відповідач не надала жодних доказів, які б спростовували обґрунтування позивача, тому суд прийшов до висновку, що вимоги є законними, доведеними і підлягають до задоволення. Аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, становлять їх мінімальний розмір, що визначений законом та жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 ( v0020700-08 ) від 19.12.2008 року ) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та про доцільність встановлення опіки від 21.12.2020 року, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Проживає окремо. Не цікавиться життям, навчанням дитини. З 2014 року і на даний час [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] , яка самостійно займається вихованням та навчанням дитини. Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] та призначити опікуном неповнолітнього [PERSON] його бабу [PERSON] .. Із дослідженої судом заяви від 17.11.2020 року, зареєстрованої у реєстрі за №1618 та посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області встановлено, що [PERSON] з 2014 року не займається вихованням та утриманням свого сина [PERSON] , [INFO] , не має можливості та бажання виконувати батьківські обов`язки щодо нього та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. Також на судовий розгляд справи відповідач не надала суду жодних належних, допустимих доказів, котрі б спростували доводи позивача та підтвердили, що вона не виконує батьківських обов`язків по вихованню дитини з незалежних від неї причин (внаслідок хвороби чи тяжкого захворювання). Виходячи з вищенаведеного та з урахуванням тієї обставини, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини та подала нотаріально посвідчену заяву, в якій позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав визнала, суд приходить до висновку, що є підставними та підлягають до задоволення позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] . Задовольняючи вимогу щодо призначення опікуном неповнолітнього [PERSON] його баби [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Із дослідженого судом висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та про доцільність встановлення опіки від 21.12.2020 року встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківського піклування та виховується своєю бабусею [PERSON] , яку орган опіки та піклування Буринської районної ради вважає за доцільне призначити опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Оскільки малолітній [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківського піклування, тому суд приходить до висновку, що його опікуном слід призначити його бабусю [PERSON] , [INFO] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved