Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

01 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу укладеного 05 листопада 2007 року є власником житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS]. Поряд із цією земельною ділянкою живуть відповідачі, які, всупереч протипожежним та будівельним нормам, самовільно побудували дерев'яні господарські споруди та захопили частину його землі. На усні його вимоги знести самовільні споруди відповідачі відмовляються це зробити. Вважає, що його права порушені, оскільки [PERSON] та [PERSON] створюють перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Посилаючись на викладене та окремі норми закону, просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] шляхом знесення самочинно встановлених господарських споруд. Відповідачі подали до суду зустрічний позов у якому вважають первісний позов таким, що не відповідає дійсності, оскільки надання позивачу у власність земельної ділянки по [ADDRESS] в умовах щільної громадської забудови, при наявності інших двох комунальних багатоквартирних житлових будинків по [ADDRESS] [NUMBER] та [NUMBER] з визначеною прибудинковою територією відповідно до генерального плану забудови міста без вирішення питання про припинення права користування даною земельною ділянкою попереднім користувачем - Камінь-Каширським ВУЖКГ є незаконним та таким, що ущемляє права інших 8 співвласників житлових квартир у вищевказаних житлових будинках. Самочинно встановлені господарські споруди, які просить знести позивач за первинним позовом, побудовані ще до його народження на земельній ділянці, яка є прибудинковою територією житлових будинків [NUMBER], [NUMBER] по [ADDRESS]. Вважають, що частина земельної ділянки орієнтованою площею 0,0200 га, яка незаконно міською радою передана у власність [PERSON] з 1960 року, є частиною прибудинкової території вищеназваних будинків. Разом із заявою про збільшення позовних вимог, просять визнати незаконним і скасувати рішення Камінь-Каширської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON] площею 0,0897 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію цього рішення. У позові [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою просять відмовити за безпідставністю. Позивач-відповідач та його представник при розгляді справи позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснили, що [PERSON] та [PERSON] неправомірно побудували на земельній ділянці [PERSON] господарські споруди, у зв'язку з чим ті підлягають знесенню. Просять їх позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити. Відповідачі-позивачі та їх представник первісний позов не визнали та пояснили, що оскаржуване рішення, згідно якого земельна ділянка належить [PERSON], винесене незаконно, оскільки дана земельна ділянка для обслуговування житлових будинків, в яких проживають [PERSON] та [PERSON] Просять зустрічний позов із збільшеними позовними вимогами задовольнити, визнати незаконним рішення Камінь-Каширської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність [PERSON] площею 0,0897 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS], яке скасувати та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Представник Камінь-Каширської міської ради первісний позов не визнав та пояснив, що оскаржуване відповідачами-позивачами рішення підлягає скасуванню, оскільки винесене незаконно, а тому порушує права останніх. Натомість зустрічний позов підставний, проти його задоволення не заперечує. Представник реєстраційна служба Камінь-Каширського районного управління юстиції, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у первісному позові слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5) [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], який придбаний згідно договору купівлі-продажу від 05 листопада 2007 року. При укладанні даного договору питання про розміри земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, не вирішувалось. В судовому засіданні встановлено, що земельною ділянкою користувалася попередня власниця будинку [PERSON], однак правовстановлюючих документів на землю не мала. Згідно ст. 116 ч. ч. 1, 5 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 118 ч. 1 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно ст. 122 ч. 1 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. В силу п. 12 Перехідних положень ЗК України (станом на 20.06.2007 року) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно ст. 26 п. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Рішенням Камінь-Каширської міської ради №46/13 від 28 травня 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] загальною площею 0,0897 га по [ADDRESS]. На підставі цього рішення позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку розміром 0,897 га від 06.06.2014 року. Із дослідженої в судовому засіданні технічної документації по землеустрою та встановлення меж даної земельної ділянки в натурі, випливає, що вона межує із землями міської ради. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON], який робив технічну документацію, показав, що огляд земельної ділянки проводився без участі представника міської ради і [PERSON] пояснив йому, що зведені на цій ділянці господарські споруди належать йому. Між тим встановлено, що ці споруди належать [PERSON] і [PERSON] Допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що збудовані гараж та сарай на даній земельній ділянці зведені в 70-х роках минулого століття поруч із приміщеннями, які належать до будинків, в яких проживали. [PERSON] користувалася земельною ділянкою біля її будинку, названою ними ділянкою не користувалася. Представник міської ради із цього приводу пояснив, що [PERSON] шляхом обману оформив право власності на частину земельної ділянки, де знаходяться господарські споруди [PERSON], [PERSON] Міська рада, приймаючи рішення про затвердження землеустрою та меж земельної ділянки [PERSON], проявила поспішність і не перевірила меж, у зв'язку з чим виник даний спір. Згідно ст. 121 ч. 1 п. «г» ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,[NUMBER] гектара. Відповідно до ст. 158 ч. 2 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Позивач [PERSON], заявляючи вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зокрема про знесення самочинно встановлених господарських споруд, порушив порядок, оскільки до виникнення у нього права на цю земельну ділянку, споруди вже знаходилися там тривалий час і [PERSON] та [PERSON] користувалися земельними ділянками. Покликання [PERSON] на те, що цією частиною земельної ділянки користувалася [PERSON], не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні не доведені. Виходячи із того, що міська рада надала земельну ділянку [PERSON] без попереднього вилучення її у [PERSON] та [PERSON], вимоги [PERSON] є безпідставними і оскаржуване відповідачами-позивачами рішення про затвердження проекту землеустрою підлягає скасуванню. Оскільки на підставі цього рішення [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, його, на підставі ст. 393 ч. 1 ЦК України, яка передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, слід визнати недійсним та скасувати, як і державну реєстрацію цього свідоцтва, що забезпечить повне відновлення порушених прав [PERSON] та [PERSON] Відмовляючи у первісному позові та задовольняючи зустрічний, суд, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, за клопотанням [PERSON] та [PERSON], стягує в їх користь порівну із [PERSON] та Камінь-Каширської міської ради понесені ними витрати за надання правової допомоги, які згідно поданої квитанції становлять 1500 грн. Виходячи із цього, як із Камінь-Каширської міської ради так і з [PERSON] в користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути по 375 грн. на кожного.

Outcome: approved