Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , згідно якої просила стягувати [PERSON] на утримання на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі 3000,0 (три тисячі) гривень з моменту пред`явлення позову до досягнення [PERSON] , повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] , [INFO] ) та відповідачем - [PERSON] ( [INFO] ) Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській обл. було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2054. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Одеса, Україна, про що 24 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис №4972. Відповідач є громадянином Російської Федерації, певний час проживав на території України за адресою позивача та, отримав посвідку на тимчасове проживання строком до 27 листопада 2018 року. Наскільки відомо позивачу зі слів спільних знайомих, починаючи з жовтня 2018 року, відповідач виїхав до країни свого громадянства, з цього ж часу не проживає зі своєю дружиною і сином та, наразі не повернувся в Україну. Відповідач взагалі не утримує дитину, не надає жодних коштів на розвиток та щоденні витрати, харчування та одяг, лікування дитини,у зв`язку із чим позивачка була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання представник позивача - адвокат Довбишев Д.О. не з`явився, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Підставою звернення до суду стали посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по утримання дитини. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 28 жовтня 2017 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] , [INFO] ) та відповідачем - [PERSON] ( [INFO] .) Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській обл. було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №2054. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Одеса, Україна, про що 24 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис №4972, який залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач є громадянином Російської Федерації, певний час проживав на території України за адресою позивача та, отримав посвідку на тимчасове проживання строком до 27 листопада 2018 року. Наскільки відомо позивачу зі слів спільних знайомих, починаючи з жовтня 2018 року, відповідач виїхав до країни свого громадянства, з цього ж часу не проживає зі своєю дружиною і сином та, наразі не повернувся в Україну. Відповідач взагалі не утримує дитину, не надає жодних коштів на розвиток та щоденні витрати, харчування та одяг, лікування дитини. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Право на життя та охорону здоров`я встановлене ст.6 Закону України "Про охорону дитинства". Згідно викладеного в ній: "Кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров`я. Держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя". Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності. Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд дійшов висновку, враховуючи потреби дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути на його утримання аліменти у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень, що є достатньою сумою для нормального фізичного, розумового та творчого розвитку дитини та не буде перевищувати ту суму коштів, що відповідач може згідно своїм можливостям сплачувати у якості аліментів, без збитків для себе. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved