Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2019 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивач дізналася, що державним реєстратором Узинської сільської ради Цалином Андрієм Богдановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року, здійснено реєстрацію права власності акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної власності. Вказана реєстрація здійснена на підставі документу, що підтверджує завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги іпотекодержателя. Так, між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» 20.07.2007 року укладено іпотечний договір, за яким позивач передала в іпотеку вказану трикімнатну квартиру загальною площею 63,8 кв.м., житловою - 38,7 кв.м. Згідно з вимогами п. 4.5 вказаного іпотечного договору іпотекодержатель за власним вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із визначених вказаним пунктом способів, в тому числі на підставі рішення суду або задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Пунктом 4.6 іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, визначений у відповідному рішенні суду. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.03.2013 року у справі № 0909/4612/2012 задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до позивача та звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказану квартиру, для погашення заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №32-34./356 від 20.07.2007 року в розмірі 234871,02 грн., з яких: 27850,51 доларів США - заборгованість по кредиту, що в еквіваленті складало 222595,20 грн.; 1024,33 доларів США заборгованість по відсотках, що в еквіваленті складало 8186,96 грн.; 4088,86 грн. пені, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження. Дане рішення набрало законної сили. Таким чином, іпотекодержателем в 2013 році був обраний судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, в подальшому, після набрання законної сили цим рішенням суду, банк звернувся до вказаного державного реєстратора з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки кредитор вже реалізував своє право на захист у судовому порядку і вказаним рішенням суду визначено конкретний спосіб та порядок набуття кредитором права власності на іпотечне майно. В зв`язку із цим іпотекодержатель позбавлений права на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що випливає з положень іпотечного договору про порядок задоволення вимог іпотекодержателя. Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушено порядок державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, а саме в порушення п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором не перевірено належним чином факт отримання боржником вимог про усунення порушення, надісланих іпотекодержателем, оскільки позивач вказує, що жодної вимоги вказаного банку не отримувала. Таким чином, посилаючись на вказані порушення, а також на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредиторів в іноземній валюті», згідно з яким не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) житлове майно, яке виступає як забезпечення зобов`язань за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання, просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року, прийняте державним реєстратором Узинської сільської ради Тисменицького району Цалином Андрієм Богдановичем стосовно вказаного об`єкта нерухомого майна, та присудити понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 23.08.2019 року її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його та позивача відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.42, 53). Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, подав до суду письмові пояснення в яких просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що позов подано до неналежного відповідача, так як належний повинен бути іпотекдержатель, а також вважає, що в АТ «Укрсоцбанк» як у іпотекодержателя є право на вибір способу задоволення своїх вимог, і не перешкоджає йому застосовувати інші встановлені законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 і ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до укладеного між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» іпотечного договору, посвідченого 20.07.2007 року за реєстровим № 2236, позивач [PERSON] як іпотекодавець передала у якості забезпечення виконання зобов`язання нерухоме майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,8 кв. (а.с.12-14). Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 32-34.2/356 від 20.07.2007 року. Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.04.2019 року вказана квартира на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 45664023 від 22.02.2019 року державного реєстратора Узинської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Цалина А.Б. перебуває у приватній власності АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 15-16). Вказане рішення державний реєстратор прийняв на підставі укладеного між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» іпотечного договору та документу, що підтверджує завершення 30 - денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя. Відповідно довідки, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Коломия Люкс-Сервіс» 04.04.2019 року № 145, у спірній квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з розділом 4 договору іпотеки сторони договору погодили право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Статтею 36 Закону України «Про» іпотеку» встановлено порядок позасудового врегулювання та проголошено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповіднодо цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Пунктом 4.1. договору іпотеки від 20.07.2007 року передбачено, що Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання. Пунктом 4.5. вказаного договору визначено способи якими іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі на підставі рішення суду (п.п. 4.5.1) або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання в порядку встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (п.п. 4.5.3). Згідно з нормами, визначеними п. 4.6 іпотечного договору, уразі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація Предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.03.2013 року у справі № 0909/4612/2012 задоволено вимоги «Укрсоцбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії №32-34./356 від 20.07.2007 року в розмірі 234871 грн. 02 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За змістом Закону України "Про іпотеку" та погодженого сторонами іпотечного договору іпотекодержатель може скористатися лише одним із наведених вище способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Окремо суд звертає увагу, що згідно положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статетю5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Судом встановлено, що АТ «Укрсоцбанк» обрано судовий спосіб звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки, а отже, за наявності зазначеного судового рішення, цей іпотекодержатель не мав достатніх правових підстав для використання оспорюваного позасудового порядку для задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. На підставі аналізу вищезазначених норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення № 45664023 від 22.02.2019 року про державну реєстрацію права власності АТ "Укрсоцбанк" на іпотечне майно, тобто квартиру [ADDRESS] . Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved