Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 23 червня 2010 року в розмірі 7273,46 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 червня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] року [PERSON] помер. 02 березня 2016 року позивачем отримано відповідь Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк". 12 липня 2016 року на адресу спадкоємців [PERSON] та [PERSON] був направлений лист-претензія про необхідність погашення кредиту, проте, до теперішнього часу відповіді не отримано, кредит не погашений, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23 червня 2010 року становить - 7273,46 грн., яка складається з: 6871,61 грн. - заборгованість за кредитом та 401,85 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача Сафір Ф.О., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а у разі неявки відповідачів ухвалити рішення у заочному порядку /а.с. 53/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заперечення, в яких зазначили про розгляд справи за їх відсутності та проти задоволення позовних вимог заперечували, з наступних підстав. [PERSON] є донькою померлого [PERSON], а [PERSON] колишньою дружиною [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 09 червня 1993 року, тобто ще задовго до укладення [PERSON] кредитного договору. Отже, відповідач [PERSON] взагалі не є спадкоємцем після смерті колишнього чоловіка [PERSON] Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали лише його донька [PERSON] [PERSON], хоча і зареєстрована за місцем мешкання померлого батька, але за довго до його смерті переїхала жити до свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де проживає останні 6 років, що підтверджується актом депутата. [PERSON] після смерті батька [PERSON] спадщину не прийняла, ані фактично, тому що не проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, ані шляхом подачі письмової заяви нотаріусу про прийняття нею спадщини. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 ПАТ КБ «ПриватБанк», 23 червня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит зі сплатою процентів за користування кредитним коштами. Заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] /а.с. 8/. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання банк перед позичальником виконав. Судом встановлено, що позичальником не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2016 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 7273,46 грн. /а.с. 6-7/. Таким чином, [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №20 /а.с. 33/. Згідно ч.1 ст. 608 ЦК зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування. 29 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з претензією щодо включення кредиторських вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в спадкову масу, а також щодо повідомлення спадкоємців останнього про наявність кредитної заборгованості у загальному розмірі 7273,46 грн., що підтверджується листом вих. №SAMDN52000075122871 від 29 січня 2016 року /а.с. 38, 39-40/. 24 лютого 2016 року Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області надала ПАТ КБ «Приват Банк» інформацію про те, що вказана претензія отримана та зареєстрована державною нотаріальною конторою 24 лютого 2016 року в спадковій справі №169/2016. Станом на 24 лютого 2016 року відомості про наявність спадкоємців до спадкового майна після вищевказаного спадкодавця в державні нотаріальній конторі відсутні /а.с. 41/. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки померлої особи, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Ч.ч. 1,2 ст. 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, наданої відповідачами вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09 червня 1993 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER]), що свідчить про те, що [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] за законом. Наявність реєстрації відповідача [PERSON] за однією адресою з [PERSON] не є підставою для виникнення у [PERSON] права на спадкування. Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали лише його донька [PERSON] Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до положень статей 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. ст. 57,64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Позивачем в обґрунтування своїх позовних надано лише паспортні дані відповідачів, які були зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Будь-яких доказів щодо існування спадкової маси після померлого [PERSON] матеріали справи не містять. З огляду на вищезазначене, суд, виходячи з вимог законодавства, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, а при відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов'язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна, беручи до уваги що позивачем у відповідності до ст.60 ЦПК України не надано доказів наявності спадкового майна та вартості цього майна, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог за їх недоведеністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed