Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У грудні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Позивач за змістом заявленого позову посилається на наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] складений заповіт, із змісту якого вбачається, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] ( [INFO] ), ідентифікаційний номер [NUMBER] , жительці с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області. З метою отримання у спадок майна від померлої [PERSON] позивач звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Однак, в зв`язку із тим, що у заявниці фактично відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS] , державним нотаріусом Браславською Оленою Григорівною прийнята постанова від 24.12.2016 вих. 3591/02-14 про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частину вказаної вище квартири. З урахування заяви про уточнення позовних вимог від 28.04.2020 позивач просить визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) право власності на 1/3 (одну третю) частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач зазначає, що єдиним шляхом реалізувати спадкове право є звернення до суду, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 21.01.2020 відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи призначено по суті з викликом сторін. Ухвалою суду від 02.04.2020 замінено неналежного Відповідача - Дарницьку районну у м. Києві державну адміністрацію на належного - Київську міську раду. Ухвалою суду від 29.04.2020 прийнято заяву про уточнення позовних вимог. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі за наданими доказами, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі викликались в судове засідання у встановленому законом порядку, проте до суду не з`явились без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подавали. Зважаючи на неявку відповідачів в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [INFO] померла [PERSON] , про що 17.06.2016 складено відповідний актовий запис за №777 та Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] складений заповіт, із змісту якого вбачається, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] ( [INFO] ), ідентифікаційний номер [NUMBER] , жительці с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області. На підставі заяви [PERSON] АО відділ з питань реєстрації місця проживання Дарницької РДА зняв з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , померлу [PERSON] , про що 03.08.2016 видано заявителю опис. На запит [PERSON] Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві 17.06.2016 надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть для отримання допомоги на поховання. З метою отримання у спадок майна від померлої [PERSON] позивач звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою №2325. Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Браславської Олени Григорівни від 24.12.2016 вих. 3591/02-14 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] б в зв`язку із тим, що у заявниці фактично відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру. Згідно заяви від 23.11.2016 [PERSON] , як мати померлої [PERSON] , відмовилась від прийняття спадщини на користь сестри померлої - [PERSON] , [INFO] . Названа заява засвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвою І.А. та зареєстрована в реєстрі за №6312. КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 13.11.2019 за №062/14-15291 (И-2019) повідомлено, що в зв`язку із відсутністю реєстрації клієнта за адресою: [ADDRESS] , у КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відсутні правові підстави для надання інформації стосовно власників зазначеної квартири. Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 11.02.2020 №062/14-1691 (И-2020) первинна реєстрація прав власності на квартиру [ADDRESS] б проведена та зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.06.1998. Інформація, що міститься у відповіді Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 11.02.2020 №062/14-1691 (И-2020), підтверджена і самим свідоцтвом про право власності на житло, виданим 10.06.1998 відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва. За нормою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням за ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначив позивач, оскільки Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] за відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру [ADDRESS] , то єдиним шляхом реалізувати спадкове право позивача є звернення до суду за захистом порушеного (невизнаного) права. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved