Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У лютому 2016 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві - Малько Ж.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі країни громадянина [PERSON] [INFO]. В обґрунтування подання вказували, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №755/4293/15-ц від 15.05.2015 року у справі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості. За твердженням державного виконавця боржник злісно ухиляється від виконання рішення суду, що й було підставою для даного подання. Представник ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. З огляду зазначене та положення ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути дане подання без виклику сторін та за відсутності державного виконавця. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві не підлягає до задоволення з наступних підстав. Ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, встановлених законом. 12.06.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №47790883 за виконавчим листом №755/4293/15-ц Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 391 082,7 грн. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу - до виконання зобов'язань. Ч.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року №3857-XII передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Однією з підстав, передбачених ч.2 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року №3857-XII, для тимчасової відмови у виїзді за кордон є ухилення особи від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. При цьому, стверджуючи про свідоме ухилення [PERSON] від виконання зобов»язань покладених на нього рішенням суду та ігнорування вимог державного виконавця суду не надано доказів на підтвердження з»ясування місця реєстрації і проживання останнього та направлення відповідних вимог державного виконавця саме за цією адресою. Матеріали подання не містять відомостей про вихід Державного виконавця по місцю проживання (реєстрації) боржника для вчинення виконавчих дій. Таким чином, звертаючись із поданням до суду ДВС не надано доказів вжиття державним виконавцем усіх заходів щодо примусового виконання рішення, неупередженого, своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, неможливості його виконати та свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Також, подання не містить доказів отримання боржником вимог державного виконавця та їх ігнорування, наявності у боржника закордонного паспорта та наміру виїхати за кордон.

Outcome: dismissed