Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У серпні 2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому позивач вказував, що 07 вересня 2013 року виконкомом Агрономійської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. В шлюбі позивач перебуває вперше. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків та втрати поваги один до одного. На протязі більш ніж 6 місяців сторони проживають окремо. Спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини немає, позивач на примирення не згоден. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2013 року виконкомом Агрономійської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 5, позивач у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження [INFO] року від шлюбу народилася донька [PERSON], про що 16 червня 2014 року складено відповідний актовий запис № 4 (а.с. 8). Шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони понад шість місяців проживають окремо, шлюб носить формальний характер, сторони не бажають примирення. Спору про розподіл спільного майна немає. Місце проживання дитини за згодою сторін визначене з матір'ю. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 СК України передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню. Прізвище відповідача на її прохання належить залишити шлюбне - «[PERSON]». Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved