Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування належить будинок № 7 по вул.Дубрівного у с.Зоря Костянтинівського району Донецької області. На час звернення до суду у зазначеному будинку зареєстрований колишній співмешканець позивача разом із його сином, відповідачі [PERSON] та [PERSON], які з 2013 року за місцем реєстрації не мешкають, їх речі в будинку відсутні, будь-якої участі в утриманні будинку, зокрема в оплаті комунальних послуг, не приймають, їх фактичне місцезнаходження позивачу невідомо. Позивач через те, що відповідачі зареєстровані у будинку, змушена нести зайві витрати на утримання будинку, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідачів, які добровільно з реєстрації не знялись, а тому позивач просить суд визнати відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 7 по вул.Дубрівного у с.Зоря Костянтинівського району Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання повторно не з'явились без поважних причин, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відзиву не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку № 7 по вул.Дубрівного у с.Зоря Костянтинівського району Донецької області на підставі договору дарування від 23 липня 1997 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 1226 (а.с.7). Факт реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON] у зазначеному будинку підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 379 від 29 травня 2018 року, виданою Іллінівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області (а.с.8), відомостями про реєстрацію, наданими Іллінівською сільською радою Костянтинівського району Донецької області № 617 від 10 серпня 2018 року (а.с.20). Згідно з актом про не мешкання від 29 травня 2018 року [PERSON], [PERSON] фактично не проживають у [INFO] з 2013 року, особистих речей та предметів побуту не виявлено (а.с.9). У добровільному порядку після припинення проживання у вказаному вище будинку відповідачі місце реєстрації не змінили, у звязку з чим позивач у справі несе додаткові витрати по утриманню житла, зазнає складнощів при оформленні субсидії та позбавлений можливості у випадку необхідності розпорядитися своєю власністю за власним розсудом. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON] більше року не мешкають у будинку № 7 по вул.Дубрівного у с.Зоря Костянтинівського району Донецької області, факт їх реєстрації в будинку позбавляє позивача права користуватися майном повною мірою, призводить до зайвих витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо.

Outcome: approved