Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

02.03.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що він є інвалідом другої групи за захворюванням, що пов`язане з аварією на ЧАЕС в зв`язку з чим є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, та проживає в населеному пункті, який у зв`язку з аварією на ЧАЕС, віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення - с.Обіходи Коростенського району Житомирської області. В 1992 році він звернувся з відповідною заявою про постановку на чергу по відселенню, для отримання житла до Обіходівської сільської ради та виявив бажання переселитись до м.Житомир. 23.06.2009 року з листа 07-774/22 МНС позивач дізнався про те, що його зняли з квартирного обліку на підставі п.1 незрозумілого для нього акту. Згодом він отримав листа №07/145-09 від 22.10.2009 року, з якого дізнався, що відповідно до складених списків Коростенською райдержадміністрацією, його сім`ї, рішенням комітету Житомирської міської ради від 08.02.2001 року №83 «Про надання житлової площі», була виділена трикімнатна квартира [ADDRESS] . Однак в зв`язку з тим, що на протязі восьми місяців він не отримав ордер на заселення у дану квартиру та відмовився переселятися у неї, що було встановлено комісією, рішенням міськвиконкому Житомирської міської ради №782, на підставі листа управління з питань надзвичайних ситуацій від 16.11.01 №2797/2797/9-13, було скасовано попереднє рішення про надання квартири, в зв`язку з неотриманням ордеру. Посилаючись на те, що він не знав про рішення №83 від 08.02.2001 року «Про надання житлової площі» яким йому була виділена трикімнатна квартира [ADDRESS] і ніяка комісія його не відвідувала та не складала акту про відмову від переселення в квартиру, позивач просив «Частково скасувати Рішення Житомирської міської ради №782 від 13.12.2001 року, а саме п.5.1 «в частині п.27 додатку до рішення міськвиконкому від 08.02.2001 року №83 «Про надання житлової площі» про надання [PERSON] трикімнатної квартири [ADDRESS] , у зв`язку з відмовою отримувати ордер». Поновити мене [PERSON] в порушених правах, зобов`язавши відповідача надати мені рівноцінну квартиру в м.Житомирі .» Також позивач просив поновити строк звернення до суду за захистом своїх прав, посилаючись на те, що він пропущений з незалежних від нього поважних причин, оскільки ним був поданий адміністративний позов, однак судом касаційної інстанції провадження по справі було закрито, в зв`язку з тим, що розгляд даної справи не належить до компетенції адміністративного суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] було достеменно відомо про стан вирішення питання забезпечення його житлом і він неодноразово відмовлявся від отримання житла, не лише у місті Житомирі, а й у м.Миронівці Київської області. У відзиві від 29.11.2018 року (а.с.60) та в судових засіданнях представник відповідача наполягав на тому, що позивач не отримав ордер на виділену йому квартиру та відмовився до неї переселятися, в зв`язку з чим відповідною комісією був складений акт, на підставі якого було прийняте оскаржуване рішення та квартира виділена іншій особі. Представник відповідача також зазначив, що документи, які були підставою прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №348 від 14.04.1997 року були знищені. 29.11.2018 року представником відповідача була подана заява про застосування строків позовної давності, в якому представник посилався на те, що позивач пропустив строки позовної давності, оскільки про оскаржуване рішення йому стало відомо ще у 2008 році з листа Міністерства України з надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків чорнобильської катастрофи №10415/22, а позов він подав 23 березня 2018 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та проживає у с.Обіходи Коростенського району Житомирської області, яке віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, що підтвердилось посвідченням серії [NUMBER] від 22.09.1994 року та паспортом позивача (а.с.10-11). В 1990-х роках позивач звернувся з заявою до Обіходівської сільської ради про постановку його на чергу по відселенню для отримання житла та виявив бажання переселитися в м.Житомир, що підтвердилось копією листа Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на чорнобильській АЕС від 01.07.1998 року (а.с.6). Даних про дату звернення з заявою та постановки на чергу суду не надано. Рішенням Житомирської міської ради №83 від 08.02.01 року «Про надання жилої площі» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] була виділена квартира [ADDRESS] (а.с.7-8). Рішенням №782 від 13.12.2001 року було відмінено пункт 27 додатку до рішення міськвиконкому від 08.02.2001 року №83 «Про надання жилої площі» про надання [PERSON] трикімнатної квартрири [ADDRESS] , в зв`язку з відмовою отримувати ордер. Підставою прийнятого рішення зазначено - лист Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 16.11.01 р. №2797/9-13 (а.с.9). Відповідно до пункту 2 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 №706, списки громадян, які відселяються організовано, складаються районними державними адміністраціями, виконкомами міських (міст обласного підпорядкування) Рад народних депутатів за місцем проживання на підставі їхніх заяв і затверджуються обласними державними адміністраціями. Згідно з цими списками районні державні адміністрації, виконкоми міських (міст обласного підпорядкування) Рад народних депутатів за місцем переселення громадян видають ордери на житло. Громадянин зобов`язаний отримати ордер на житло, яке йому надається, протягом місяця з моменту його офіційного повідомлення. Якщо громадянин без поважних причин протягом установленого терміну не отримав ордера або відмовився від житла, яке йому пропонується при організованому переселенні, комісія, призначена главою районної державної адміністрації або головою виконкому міської (міста обласного підпорядкування) Ради народних депутатів, складає акт про відмову і надсилає його обласній державній адміністрації, яка надає зазначене житлове приміщення іншим особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в першу чергу із зони обов`язкового (безумовного) відселення. В цьому випадку за громадянином залишається право на самостійне переселення. Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач та його представник в судовому засіданні не надали належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилалися як на підставу позовних вимог, а саме про те, що позивачу не було відомо про рішення №83 від 08.02.2001 року, в зв`язку з чим він не міг отримати ордер на виділену йому квартиру, та він не відмовлявся від переселення до неї. При цьому суд вважає, що відсутні підстави для визнання вказаних подій такими, що мали місце у порядку п.4 статті 81 ЦПК України, оскільки відповідачем не подані відповідні докази (документи), в зв`язку з тим, що вони знищені відповідно до пункту 9 постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року №348 «Про затвердження інструкції з діловодства за зверненням громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації». Тазом з цим, як вбачається з листа прокуратури Житомирської області від 22.10.2009 року №07/145-09, при розгляді звернення позивача, прокуратурою області було встановлено, що в зв`язку з тим, що на протязі 8-ми місяців [PERSON] не отримував ордер на заселення виділеного житла, в листопаді 2001 року до нього в робочому порядку була направлена комісія у складі начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій Коростенської райдержадміністрації [PERSON]., сільського голови [PERSON] , та начальника відділу з інвестицій та переселення управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи облдержадміністрації [PERSON] , яка встановила, що переселятися позивач не бажав і письмово засвідчувати свою відмову від даної квартири не погоджувався (а.с.19). В зв`язку з викладеним суд дійшов до висновку про те, що позивач, в супереч вищенаведених вимог ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами своїх позовних вимог про часткове скасування оскаржуваного рішення. Як похідна, не підлягає задоволенню і вимога позивача про зобов`язання відповідача надати рівноцінну квартиру в м.Житомирі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed