Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

01 березня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 74 620,84 гривень, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 10 грудня 2013 року укладено договір фінансового лізингу № DO00А+28393016, згідно якого Банк надав відповідачу у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 21104-010-81, рік випуску: 2013, тип ТЗ: седан/лифтбек, № кузова/шасі: Y6L211010DL241711, реєстраційний номер: АА6876МЕ, а відповідач зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк» . Позивач стверджує, що свої зобов`язання, на відміну від відповідача, виконав. Станом на 28 січня 2016 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за вищезазначеним договором фінансового лізингу на суму 74 630,84 грн., з яких 52 633,65 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу, 13 581,46 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, 3 178,01 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 5 227,72 грн. заборгованість за страховою винагородою. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. З огляду на наведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 74620,84 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст.1, 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобовязаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Суд встановлено, що 10 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № DO00А+28393016, згідно якого Банк надав відповідачу у платне користування автомобіль марки Богдан, модель: 21104-010-81, рік випуску: 2013, тип ТЗ: седан/лифтбек, № кузова/шасі: Y6L211010DL241711, реєстраційний номер: АА6876МЕ, а відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідача станом на 28 січня 2016 року становить 74 630,84 грн., з яких 52 633,65 грн. - заборгованість по залишку вартості предмету лізингу, 13 581,46 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу, 3 178,01 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу, 5 227,72 грн. заборгованість за страховою винагородою. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій розрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved