Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

У березні 2014р. позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення суми завдатку, посилаючись на те, що 08.02.2014р. між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений попередній договір № 24, згідно у мов якого, сторони зобов"язалися в строк не пізніше 21.03.2014р. укласти і належним чином оформити договір відчуження нерухомого майна, яким є приміщення № 2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що є власністю продавця [PERSON] На підтвердження зобов"язання і на забезпечення його виконання з метою забезпечення своїх намірів щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності позивачка передала відповідачці завдаток у сумі 5 000 дол. США в національній валюті України, що підтверджується п.5.1 попереднього договору від 08.02.2014р., та додатковою угодою до попереднього договору від 15.02.2014р. Згідно п. 3.1.6 попереднього договору на момент укладення основного договору продавець був зобов'язаний мати в наявності всі необхідні документи для відчуженн: правовстановлюючі документи на приміщення, технічний паспорт на приміщення, експертну оцінку приміщення, акти звірок з Енергозбуту, КП „Вдоканал", квітанції про сплату комунальних послуг, акт прийому-передачі на житлове приміщення. 21.03.2014р. з'ясувалося, що відповідачка не має усіх необхідних документів, так, у технічному паспорті на приміщення прибудова до магазину вказана як самочинне будівництво, оскільки відповідачка (продавець) без дозволу відповідних органів зробила цю прибудову і тому не має можливості отримати договір оренди землі, без якого не можливо отримати декларацію на введення в експлуатацію цього об'єкта. Таким чином, між сторонам не було укладено в строк, передбачений попереднім договором, договір купівлі-продажу приміщення, але повертати отриманий завдаток відповідачка відмовилася. Позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь суму отриманого за попереднім договором від 08.02.2014р. між сторонами завдаток у сумі 55 000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник відповідачки не заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що дійсно відповідачка не мала на час укладення основного договору усіх відповідних документів на приміщення та погодилась з тим, що сума завдатку, отримана відповідачкою у березні 2014р. у сумі 5000 дол. США , у грвнєвому еквіваленті складає 55 000 грн. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено: 08.02.2014р. між сторонами був укладений попередній договір № 24,, згідно умов якого, сторони зобов'язалися в строк не пізніше 21.03.2014р. укласти і належним чином оформити договір відчуження нерухомого майна, яким є приміщення № 2 , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що є власністю продавця [PERSON] і належить їй на праві Свідоцтва про право власності САС № 371191 від 19.03.2010р., видане виконкомом Запорізької міської ради. Як вбачається з пояснень позивачки у судовому засіданні, остання, на забезпечення виконання зобов'язання за попереднім договором щодо купівлі-продажу нерухомого майна та своєї платіжної спроможності, передала відповідачці завдаток у сумі 5 000 дол. США в національній валюті України, що також підтверджується п.5.1 попереднього договору від 08.02.2014р., та додатковою угодою до попереднього договору від 15.02.2014р. 21.03.2014р. з'ясувалося, що відповідачка не має усіх необхідних документів, так, у технічному паспорті на приміщення прибудова до магазину вказана як самочинне будівництво, оскільки відповідачка (продавець) без дозволу відповідних органів зробила цю прибудову і тому не має можливості отримати договір оренди землі, без якого не можливо отримати декларацію на введення в експлуатацію цього об'єкта. Згідно п. 3.1.6 попереднього договору на момент укладення основного договору продавець був зобов'язаний мати в наявності всі необхідні документи для відчуження: правовстановлюючі документи на приміщення, технічний паспорт на приміщення, експертну оцінку приміщення, акти звірок з Енергозбуту, КП „Вдоканал", квітанції про сплату комунальних послуг, акт прийому-передачі на житлове приміщення. Таким чином, дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що між сторонам не було укладено в строк, передбачений попереднім договором, договір купівлі-продажу приміщення, а тому , попередній внесок у сумі 5000 доларів США, переданий позивачкою відповідачці на підтвердження зобов'язань за попереднім договором від 08.02.2014р. є авансовим платежем та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачка у повному обсязі у гривневому еквіваленті у сумі 55 000 грн. Відповідачка та її представник не заперечують проти отримання відповідачкою від позивачки авансового платежу за попереднім договором від 08.02.2014р. у сумі 5000 доларів США, яка у гривневому еквіваленті складає 55 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved