Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

01.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що 28.11.2019 [PERSON] уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1566328. 23.04.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і Боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором Факторингу № 23042020 від 23.04.2020 та витягу з реєстру боржників по договору Факторингу № 23042020 від 23.04.2020 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 17\~980,00 грн., яка складається з: 5\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 700,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 10 280,00 грн. сума заборгованості за пенею. Позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості загальним розміром 17\~980,00 грн. та судові витрати (а.с. 34). Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував в частині стягнення заборгованості за пенею та відсотками. У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що ним не заперечується наявність заборгованості перед позивачем за основним боргом розміром 5\~000,00 грн. З позовними вимогами про стягнення заборгованості за відсотками розміром 2 700,00 грн. та за пенею розміром 10 280,00 грн. відповідач не погоджується з таких підстав. Так, за позовними вимогами про стягнення неустойки сплив строк позовної давності на підставі норми ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Як зазначає відповідач, за умовами договору неустойка почала нараховуватися 29.12.2019. Отже, з 29.12.2019 розпочався термін, протягом якого позивач мав право пред`явити вимоги про стягнення неустойки, який закінчився 29.12.2020. При цьому, цей строк закінчився і для первісного кредитора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», і для позивача, якщо взяти за основу дату укладення договору факторингу 23.04.2020. Вказує, що такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України, зокрема, в постанові у справі № 6-1138цс15, 910/29752/15, та інших. Щодо позовних вимог про стягнення процентів просить суд застосувати правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2081 у справі № 444/9519/12, відповідно до якого по завершенню визначеного договором строку кредитування, або при пред`явленні до кредитора вимог про погашення кредиту, нарахування відсотків припиняється. Відповідно до п. 1.2 укладеного договору проценти нараховуються тільки за період з 29.11.2019 до 28.12.2019, а згідно з п. 1.3.1 договору в межах строку надання позики (30 днів) застосовується знижена процентна ставка розміром 0,01 % суми позики за кожен день користування позикою, а стандартна ставка застосовується після спливу цього строку. Отже, проценти підлягають нарахуванню за заниженою ставкою 0,01% від суми позики за кожен день, тобто 0,3 % від суми позики за 30 днів розміром 15,00 грн., що відповідає п. 1.4 договору. Посилаючись на вищевикладене позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього заборгованості, яка складається з наступного: 5\~000,00 грн. сума боргу, 15,00 грн. сума нарахованих відсотків. Також просив зменшити суму судових витрат пропорційно до суми задоволених позовних вимог (а.с. 75). Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2021 справа передана на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя за підсудністю (а.с. 31). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 35). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2021 позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 1566328 від 28.11.2019 розміром 17 980 грн. 00 коп., а також судовий збір розміром 2 270 грн. 00 коп. (а.с. 4445). Ухвалою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~22.07.2021 скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2021 у даній справі та призначено її до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 16.09.2021 на 10:00 год., встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 7273). Копію вказаної ухвали позивач та відповідач отримали через підсистему «Електронний суд», в якій вони зареєстровані у встановленому законодавством порядку. 10.08.2021 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву (а.с. 75). В окремо поданій заяві від 09.08.2021 відповідач просив справу розглядити за його відсутності (а.с. 78). 27.08.2021 через підсистему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» в особі Ткаченко М.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що при формуванні реєстрів боржників за договором факторингу, а також позовної заяви було допущено технічну помилку, та замість «сума заборгованості по штрафам» було вказано «за пенею». Відповідно до розрахунку заборгованості (картки обліку) сума заборгованості за пенею становить 0 грн. Натомість, просили вважати вірним, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 17\~980,00 грн., яка складається з: 5\~000,00 грн. сума заборгованості з основною сумою боргу; 10\~480,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 2\~500,00 грн. сума заборгованості по штрафам. Отже, заперечення відповідача щодо стягнення пені не відповідають дійсності. Також вказували, що позичальником було порушено умови застосування зниженої процентної ставки, передбаченої Правилами надання коштів у позику. Тому, у відповідності до п. 9.4.1 Правил надання коштів у позику, п. 3.6.2 договору, відповідачу стандартні проценти нараховувалися з першого дня отримання позики (а.с. 8790). Зазначена відповідь на відзив разом із долученими до неї доказами по справі судом при ухваленні рішення до уваги не приймаються, оскільки їх подано з порушенням строку встановленого судом. Згідно з ч. 4 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити відповідні обставини. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. За ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Ухвалою суду від 22.07.2021 у цій справі позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив відповідача 5 днів з дня отримання відзиву. 09.08.2021 відповідач направив на адресу ТОВ «ФК «ЄАПБ» відзив на позовну заяву, що підтверджується накладною № 6900511011143 та описом вкладення з відповідним штампом поштового відділення. Вказане відправлення було отримано представником позивача 16.08.2021, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» за ідентифікатором № 6900511011143. Таким чином, в строк до 21.08.2021 позивач мав подати до суду відповідь на відзив відповідача разом із відповідними поясненнями щодо неможливості подання відповідних доказів у строк, встановлений законом. Разом із тим, відповідь на відзив та нові докази по справі подані позивачем лише 27.08.2021 без зазначення відповідних причин щодо неможливості їх подання у встановлені строки. Також позивач не звертався до суду із клопотанням про продовження процесуальних строків. Отже, законні підстави для прийняття судом відповіді на відзив та долучених до неї доказів відсутні. 01.09.2021 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях відповідач посилається на те, що відповідь на відзив представник позивача надіслав до суду з порушенням строку, встановленого ухвалою суду від 22.07.2021, 5 днів з дня отримання відзиву, оскільки отримав відзив на позов 16.08.2021. Також відповідач зазначає, що у відповіді на відзив позивач фактично змінив предмет та підстави позову в частині сум і його правового обґрунтування у спосіб, не передбачений процесуальним законодавством. По суті спірних правовідносин зазначив, що усі вимоги про нарахування будь-яких відсотків після настання 28.12.2019 є незаконними. А до цього дня на термін надання позики строком 30 днів діє знижена процентна ставка 0,01 %. Що стосується суми штрафу, відповідач заперечує проти задоволення цієї частини позовних вимог, надавши правове обґрунтування, аналогічне викладеному у відзиві на позовну заяву, тобто просить застосувати спеціальний строк позовної давності (а.с. 101104). В додаткових поясненнях, що надійшли до суду 17.09.2021 від ТОВ «ФК «ЄАПБ» в особі Ткаченко М.М. просила справу розглядати за відсутності представника позивача. У судове засідання представник позивача, відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Враховуючи, що від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності її учасників. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, судом відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 28.11.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1566328, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 5\~000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 56). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Як зазначив позивач у позові, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.04.2020 в нього утворилась заборгованість загальним розміром 17\~980,00 грн., яка складається з: 5\~000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 700,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 10 280,00 грн. сума заборгованості за пенею. 23.04.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено договір факторингу № 23042020, у відповідності до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і Боржниками (портфель заборгованості). Згідно з п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Пунктом 1.2. Договору факторингу, сторони погодили, що перехід до клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Крім того, сторонами підписано та скріплено їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу (а.с. 12). На виконання умов Договору факторингу, згідно зі ст.ст. 512514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, простою кореспонденцією від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 16). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1566328 від 28.11.2019 в сумі 17 980,00 грн. (а.с. 25). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язанні відповідно до статті 518 ЦК України. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 28.11.2019, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором, а саме у розмірі заборгованості за кредитним договором від 28.11.2019. Разом із цим, з інформації за укладеним договором № 1566328 від 28.11.2019 (картки обліку) судом встановлено, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 17 980,00 грн., яка складається з: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 480,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 2 500,00 грн. сума заборгованості по штрафам (а.с. 27). Тому суд вважає, з урахуванням загальної суми заборгованості за кредитним договором 17\~980,00 грн., що дані, які містяться у Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 в частині визначення розмірів відсотків та штрафів, містять описку, а саме: замість вірного розміру відсотків 10\~480,00 грн. вказано 2\~700 грн., а замість вірного розміру штрафу 2\~500,00 грн. вказано 10\~280 грн. Судом встановлено, що [PERSON] не сплатив заборгованість за основною сумою боргу розміром 5\~000,00 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується наданими позивачем доказами. Отже, є обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу розміром 5\~000,00 грн. Також, крім основної суми боргу позивач просить стягнути заборгованість зі сплати відсотків, в обґрунтування якої посилається на Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі Правила надання коштів у позику), а також на положення договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1566328. Своєю чергою, відповідач у відзиві на позовну заяву наполягав на тому, що відповідно до п. 1.2 укладеного договору проценти нараховуються тільки за період з 29.11.2019 до 28.12.2019, а згідно з п. 1.3.1 договору в межах строку надання позики (30 днів) застосовується знижена процентна ставка розміром 0,01 % суми позики за кожен день користування позикою, а стандартна ставка застосовується після спливу цього строку. Отже, як вважав відповідач, проценти підлягали нарахуванню за заниженою ставкою 0,01% від суми позики за кожен день, тобто 0,3 % від суми позики за 30 днів розміром 15,00 грн., що відповідає п. 1.4 договору. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1566328, позика надається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Знижена процентна ставка становить 0,01 % від суми позики за кожен день користування позикою (3,35 %). Стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 % річних). Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 цього договору (п.п. 1.3.11.3.3 договору). Згідно з п. 3.6.2 договору з 4 дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне використання процентів за користуванням позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більш як до 90 дня прострочення. Відповідно до пп. 9.4.1 п. 9.4 Правил надання коштів у позику стандартна процентна ставка нараховується з першого дня отримання позики за умови порушення позичальником умов застосування процентної ставки. Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України). Отже, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У цій справі сторони погодили, що договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Також сторони погодили строк кредитування, а саме на 30 днів. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснити одним платежем розміром 5\~015,00 грн., що підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с. 7 зворот). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови застосування зниженої процентної ставки, передбаченої Правилами надання коштів у позику, а саме ним було прострочено здійснення платежу 28.12.2020, що відображено в обліковій картці. Вказані обставини відповідачем не заперечуються. Отже, у відповідності до пп. 9.4.1 п. 9.4 Правил надання коштів у позику, п. 3.6.2 договору, відповідачу стандартні проценти нараховувалися з першого дня отримання позики. При цьому, відповідачем не заперечується факт того, що він був ознайомлений з Правилами надання коштів у позику. До спірних правовідносин не може бути застосований правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2081 у справі № 444/9519/12, оскільки у вказаній справі предметом спору було стягнення, зокрема, періодичних платежів. У цій же справі відповідач мав сплатити суму боргу одним платежем протягом 30 днів з дня укладення відповідного договору. Таким чином, є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками розміром 10 480,00 грн. за період з 28.11.2019 по 27.12.2019 та з 01.01.2020 по 27.03.2020, що відповідає п. 3.6.2 договору. Стосовно позовних вимог про стягнення штрафу розміром 2\~500,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з п. 4.4 договору у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 60,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення зобов`язань за договором. Як передбачено п. 4.5 договору, штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але у будь-якому випадку граничний розмір сукупної неустойки (штрафів, пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим договором, та становить 2\~500,00 грн. За період з 29.12.2019 до 23.04.2020 відповідач прострочив виконання зобов`язання строком на 117 днів, а тому загальна сума неустойки за цей період, з урахуванням положень п. 4.5 договору, становить 2\~500,00 грн. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється спеціальна позовна давність в один рік. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1138цс15 від 25.05.2016. Оскільки позивач звернувся до суду 01.06.2021, тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення штрафу за період з 29.12.2019 до 23.04.2020, а тому в цій частині суд відмовляє у задоволенні вимог. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на його користь основної суми боргу розміром 5\~000,00 грн. та відсотків розміром 10\~480,00 грн., а разом 15\~480,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1\~954,38 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial