Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

02.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини та розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Від відповідача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, а також надав відзив в якому вказав, що вимоги позивачки визнає частково, а саме в частині розірвання шлюбу не заперечує та визнає аліменти на: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1059 грн., [PERSON] , [INFO] в розмірі 1059 грн., [PERSON] , [INFO] в розмірі 1059 грн. та [PERSON] , [INFO] в розмірі 849, 50 грн. щомісячно. Вимоги в частині стягнення з нього витрат на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 750 грн. не визнає. Відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи, що всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів, яких достатньо для ухвалення рішення. У зв`язку з цим, не має підстав які б перешкоджали розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтв\~про народження\~серії [NUMBER] \~виданого 18.10.2002\~року,\~серії [NUMBER] \~виданого 15.07.2009\~року,\~серії [NUMBER] \~виданого 01.02.2012\~року та\~серії [NUMBER] \~виданого 25.02.2015\~року \~відповідач [PERSON] \~зазначений батьком\~неповнолітніх дітей:[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 184 ч. 1 СК України передбачено, що \~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем [PERSON] , яка просить ухвалити рішення про стягнення коштів з відповідача на утримання дітей у розмірі Ѕ частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, на кожну дитину, починаючи з 25.04.2019 року і до дня повноліття старшого сина, тобто до 23.09.2020 [INFO] . Відповідач надав медичну документацію про те, що з 2014 року він страждає на сильний головний біль при підвищеному артеріальному тиску та поставлено діагноз нейроциркулятивна дистонія по гіпертонічному типу, дисліпідемія, вузловий зоб 1 стадії. Відповідно до ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку із цим, беручи до уваги викладене заявлені вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 02.05.2019 року. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на підставі ст. 184 СК України вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач на даний час ніде не працює, а саме на: [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1059\~грн.,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1059\~грн.,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1059\~грн.\~та \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~849,\~50\~грн.\~щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON] у Катерино-Платонівській сільській раді Ширяївського району Одеської області, 15.07.2009 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 04. На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання дітей не мають. Відповідач в своїй заяві повністю визнав вимоги позивача щодо розірвання шлюбу. З заяви позивача та відповідача вбачається категорична незгода на примирення. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача та відповідача не має. Згідно ст. 113 ЦПК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому вимога позивача про залишення післяшлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. У зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, у тому числі зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial