Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Свій позов мотивує тим, що [INFO] року померла [PERSON], спадкоємцем якої за заповітом була його мати - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS]. В установлений законом строк, він як спадкоємець за законом, звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року в с. Синявка Менського району Чернігівської області, про що виконавчим комітетом Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області 29 вересня 2000 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] та інше майно. Із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області 11 вересня 2000 року та зареєстрованого в реєстрі за №72, вбачається, що за життя [PERSON] все своє майно, де б воно не було б і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом буде матиме право, заповіла [PERSON] (а.с.7). Як вбачається довідки № 181 від 06 червня 2014 року, виданої виконкомом Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області, згідно погосподарського книги №01 Синявської сільської ради, особовий рахунок №[NUMBER], домоволодіння по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON], яка була зареєстрованою на вказаною адресою одна. Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON]. За таких обставин, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] та на інше майно. Спадкодавець [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої [PERSON], що підтверджується довідкою №179 Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області від 06 червня 2014 року, з якої вбачається, що спадкодавець своєчасно в шестимісячний строк прийняла спадщину після померлої [INFO] року [PERSON], доглядала за будинком, сплачувала платежі, в її користування перешли речі померлої (а.с.48). Як вбачається із повідомлення №1274/01-16 від 01 липня 2014 року, виданого завідувачем Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І., спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заводилась. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Синявської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок по [ADDRESS], який вона успадкувала після померлої [PERSON], але за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на нього. Матеріалами справи документального підтверджується, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після померлої [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №476/2008, заведеної за заявою [PERSON], останній в установлений законом строк звернувся до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а через деякий час із заявами та про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно. 15 квітня 2013 року державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Полісся» с. Синявка Менського району Чернігівської області, розміром 5,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, та на пенсію за грудень місяць 2007 року в сумі 481 грн.89 коп., а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], відмовлено у зв'язку відсутністю правовстановлюючого документу на будинок з належною державною реєстрацією. Спадкодавець [PERSON] за життя прийняла спадщину після смерті [PERSON]., але не оформила її юридично, в зв'язку з чим її спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості оформити спадщину. Згідно повідомлення Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 10 червня 2014 року №301, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.10). Згідно оцінки, проведеної 02 червня 2014 року комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», вартість житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS], становить 21538,00 грн. (а.с. 18-45). Згідно технічної документації садиба в [ADDRESS] складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1958 році), веранди а-1 (збудована в 1989 році), погреба з шийкою Б-1 (збудований в 1968 році), сараю В-1 (збудований в 1990 році), убиральні Г-1 (збудована в 1975 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі, технічний паспорт не містить (а.с. 13-17). За таких обставин, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права [PERSON] на спадкування, шляхом задоволення його позову та визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями (житловий будинок А-1, веранда а-1, погреб з шийкою Б-1, сарай В-1, убиральня Г-1) загальною вартістю 21 538 (двадцять одна тисяча п'ятсот тридцять вісім) грн., розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після померлої [INFO] року матері -[PERSON].

Outcome: approved