Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У лютому 2017 року ПАТ «КБ ПриватБанк» звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 08.12.2008 року в сумі 72738,70 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що\~08.12.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач дав свою згоду на те, що анкета заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті складають між сторонами договір, що підтверджується підписаною ним заявою. Згідно з договором кредитний ліміт встановлюється, змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням позивача (банку) у будь-який момент. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 29.11.2016 року заборгованість становить всього 72738,70 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7282,23 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом 58854,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 2900,00 грн., штрафу (фіксована частина) 250,00 грн., штрафу (процентна складова) 3451,84 грн. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області\~від\~12 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість станом на 29.11.2016 року по кредитному договору від 08.12.2008 року на загальну суму 67036,86 грн. (шістдесять сім тисяч\~ тридцять шість гривень 86 копійок), яка складається із заборгованості за кредитом 7282,23 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят дві гривні 23 копійки), заборгованості по процентах за користування кредитом 58854,63 грн. (пятдесят вісім тисяч вісімсот пятдесят чотири гривні 63 копійки), заборгованості за пенею та комісією 900,00 грн. (девятсот гривень 00 копійок) та витрати по сплаті судового збору в сумі 1474,58 (одна тисяча чотириста сімдесят чотири гривні 58 копійок). У поданій апеляційній скарзі [PERSON] порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового, яким позовні вимоги просить задовольнити частково та стягнути з нього заборгованість в сумі 11392,66 грн. і застосувати позовну давність. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим, таким що ухвалене з неповним зясуванням обставин справи, та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом в односторонньому порядку, яке прийняте з 10 січня 2009 року, є неправомірним. Рішення в даній справі про зменшення розміру пені та відмову у стягненні штрафів не оскаржується. Тому його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється. Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30% (базова ставка на місяць 2,5%\~ (нараховується на залишок боргу з розрахунку 360 днів на рік))\~ за користування кредитом (а.с.16-17). Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги банку підлягають задоволенню, за винятком вимог про стягнення штрафів та пені поза межами річного строку. Проте, в повній мірі погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи. Так, суд обгрунтовано посилався на те, що відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525,526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України і одностороння відмова від зобовязання не допускається. У зв»язку з цим суд обгрунтовано поклав на відповідача обов»язок повернути непогашений позичальником основний кредит в сумі 7282,23 грн. Доводи апеляційної скарги щодо зменшення суми заборгованості в цій частині обумовлені помилковим тлумаченням закону. Зокрема, зарахування банком останнього платежу, внесеного боржником 31 травня 2014 року, на погашення пені, не може бути підставою для застосування позовної давності до тіла кредиту, оскільки всі нарахування передбачені одним договором та в даному випадку не можуть розмежовуватися окремо. Разом з тим, стягуючи відсотки за користування кредитом, суд не звернув уваги на те, що розрахунок розміру заборгованості цього виду проведений Банком всупереч умов кредитного договору. Так, умови договору передбачають нарахування відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Разом з тим, нарахована заборгованість в цій частині значно завищена, оскільки розрахунок зроблений таким чином, що відсотки нараховувалися не лише на суму кредиту, а і на відсотки за попередній період. За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір заборгованості в цій частині до 6877 грн.26 коп. У зв»язку із наведеним вище та відповідно до п.1ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає зміні. Крім того, відповідно до положень ст.88 ЦПК апеляційний суд вважає за можливе змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат. Так, матеріали справи свідчать про те, що заявлені баком вимоги задоволені лише на 20% (15059 грн.49 коп.:72738,7х100%), а вимоги апеляційної скарги на 75% (11392,66:15059,49х100). За наведених обставин, понесені сторонами судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог. Зокрема, Банку має бути відшкодовано 320 грн.(1660х20%), а відповідачу 1320 грн.(1760х75%). Тому, шляхом взаємозаліку, суд стягує з Банку на користь відповідача 1000 грн. судових витрат.

Outcome: approved