Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 01 листопада 2006 року перебуває відповідачем у зареєстрованому шлюбі в якому у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через часті сварки та конфлікти з приводу подружнього життя, що призвело до втрати поваги один до одного та взаєморозуміння, а тому вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Примирення з відповідачем також вважає неможливим, оскільки шлюбні відносини припинені остаточно та не бажає їх поновлювати. Після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, а саме з вересня 2016 року син [PERSON] постійно проживає біля неї та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, проти розірвання шлюбу заперечив. В судових дебатах не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований 01 листопада 2006 року Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №097246, виданого 25 жовтня 2016 року, після укладення якого дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с.5). В даний час сторони подружні стосунки не підтримують, а тому шлюб має формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, і суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини справи та те, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню. Від шлюбу у сторін 21 вересня 2007 року народився син [PERSON] (а.с.6), який після припинення шлюбних стосунків батьків проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 2 статті 184 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки Бобринецької міської ради про заробітну плату та інші доходи за 2016 рік №115 від 24.10.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] працює в ДВЗ №2 «Ромашка» на посаді машиніста із прання білизни та її річний дохід становить 10836,24 грн. (а.с.7). Як встановлено судом, за станом здоров'я відповідач є працездатним, інших дітей, крім сина на утриманні не має. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Довідку Управління соціального захисту населення Бобринецької райдержадміністрації Кіровоградської області від 08.09.2015 року №01-15/1349 про те, що [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі пільговиків за категорією «учасник бойових дій» (а.с.26), посвідчення серії АА №266478 видане 17.07.2015 року про те, що відповідач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.27), позитивну характеристику відповідача як члена громадської організації учасників АТО Бобринецького району (а.с.28), інформацію класного керівника 4 А класу КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5» (а.с.29), чек на придбання продуктів харчування на суму 112 грн. (а.с.30), чеком ПП [PERSON] на придбання нових ботинок на суму 960 грн. (а.с.31), суд до уваги не приймає, оскільки наявність у відповідача статусу учасника бойових дій, користування пільгами для учасників бойових дій, не звільняє останнього від виконання своїх батьківських обовязків по утриманню неповнолітнього сина, а понесення витрат на придбання продуктів харчування та взуття не є системним та носить одноразовий характер, а тому на вирішення питання щодо стягнення з відповідача аліментів не впливають. Розписку [PERSON] від 27.09.2016 року про те, що він допомагав [PERSON] виносити побутову техніку та меблі по вул. К. Маркса, 35 А без відома [PERSON] (а.с.32) суд до уваги також не приймає, оскільки значення для вирішення спору не має. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений нею при зверненні до суду судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн. Згідно п.1 ст.367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved