Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

01.08.2013 року до Дебальцевського міського суду звернувся позивач та просить визнати за релігійною громадою Церква адвентистів сьомого дня міста Дебальцеве Донецької області право власності на ? часту земельної ділянки загальною площею 0,0893 га, що знаходиться по [ADDRESS], яка належала [PERSON], посилаючись на наступні обставини. Релігійна громада Церква адвентистів сьомого дня міста Дебальцеве Донецької області є власником житлового будинку [ADDRESS], який розташований на земельній, ділянці площею 0,0893 га. Нормативна ціна вказаної земельної ділянки становить 179234 гривні 03 копійки. Вказані житловий будинок та земельна ділянка належали на праві спільної часткової власності: [PERSON] (9/20 частин), [PERSON] (3/10 частини) та [PERSON] (1/4 частина). Належні [PERSON] 9/20 частин житлового будинку [ADDRESS] та відповідна частка земельної ділянки за цією ж адресою були ними придбані на підставі договорів купівлі-продажу від 03 квітня 1998 року. Належні [PERSON] 3/10 частин житлового будинку [ADDRESS] та відповідна частка земельної ділянки за цією ж адресою були придбані Позивачем на підставі договорів купівлі-продажу від 05 травня 1998 року. 27 серпня 2000 року між ними та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно з яким до них перейшло право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. А щодо відповідної частини земельної ділянки за цією ж адресою окремий договір купівлі-продажу не укладався. В даний час у них виникла потреба переоформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку [ADDRESS]. Укласти такий договір купівлі-продажу в даний момент неможливо, оскільки [PERSON] померла, а її спадкоємець [PERSON] не бажає займатися оформленням відповідних документів, оскільки вважає, що разом з переходом до Позивача права власності на належну [PERSON] частину житлового будинку № 111по вулиці Калініна у місті Дебальцеве Донецької області до Позивача автоматично перейшло і право власності на відповідну частину земельної ділянки за цією ж адресою. Так, на час укладення договору купівлі-продажу належної [PERSON] 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] був чинним Земельний кодекс України в редакції 1992 року. Згідно із статтею 30 Земельного кодексу України в редакції 1992 року при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. З огляду на викладене вважають, що до позивача разом з правом власності на належну [PERSON] 1/4 частину житлового будинку перейшло і право власності на відповідну ж частину земельної ділянки за цією адресою, а відтак вони мають право вимагати визнання за ними права власності на спірну частину земельної ділянки. Представник позивача, за довіреністю Субботін О.І., підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві, просив позов задовольнити. В подальшому надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача, за довіреністю Етенко Ю.А., в судове засідання не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03.04.1998 року між місцевою Церквою громади адвентистів сьомого дня міста Дебальцеве Донецької області та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу 9/20 частин житлового будинку [ADDRESS] та відповідної частки земельної ділянки за цією ж адресою (а.с. 6, 6-а). Право власності було зареєстровано в Єнакієвському бюро технічної інвентаризації 08.05.1998 року за реєстровим №4162 (а.с.5). За договорами купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 05 травня 1998 року місцева Церква громади адвентистів сьомого дня міста Дебальцеве Донецької області придбала у [PERSON] 3/10 частин житлового будинку [ADDRESS] та відповідну частку земельної ділянки за цією ж адресою (а.с. 8,56). Право власності було зареєстровано в Єнакієвському бюро технічної інвентаризації 08.05.1998 року за реєстровим №4162 (а.с.7). А 27 серпня 2000 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, згідно з яким до них перейшло право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.9). А щодо відповідної частини земельної ділянки за цією ж адресою окремий договір купівлі-продажу не укладався. Право власності було зареєстровано в Єнакієвському міжміському бюро технічної інвентаризації 23.10.2000 року за реєстровим №416 (а.с.9). Таким чином, позивач - релігійна громада Церква адвентистів сьомого дня міста Дебальцеве Донецької області є власником житлового будинку [ADDRESS], який розташований на земельній, ділянці площею 0,0893 га. Колишніми власниками вказаного житлового будинку та відповідно до витягу відділу Дерземагенства у м.Дебальцеве від 04.06.2013 року й земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.19) є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому позивачем з [PERSON] та [PERSON] крім укладання договорів купівлі-продажу відповідних частин житлового будинку [ADDRESS], окремо укладались договори купівлі-продажу відповідних часток земельної ділянки. З [PERSON] окремої угоди щодо купівлі-продажу земельної ділянки відповідно до її частки житлового будинку укладено не було. Разом з тим, відповідно з ч.1 ст.30 ЗК України від 18 грудня 1990 року в редакції Закону від 13 березня 1992 року, чинного на час укладення договору купівлі-продажу жилого будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом із цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст.67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення, якщо інше не передбачено у договорі про відчуження будівлі та споруди. Згідно з п.п. г п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положенням чинної до цієї дати ст.30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження. Таким чином до позивача разом з правом власності на належну [PERSON] 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] перейшло і право власності на відповідну ж частину земельної ділянки за цією адресою. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та запису акта про смерть №128 від [INFO] - [PERSON] померла [INFO] (а.с.58,59). Після її смерті, відповідно до довідки зі Спадкового реєстру №36304397, спадкова справа не заводилась. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. В даному випадку позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку оформити та зареєструвати своє право на вказану земельну ділянку, оскільки державні акти на право приватної власності на земельну ділянку в теперішній час вже не видаються. А документів, що передбачені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що посвідчують право власності на нерухоме майно, позивач не має. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову релігійної громади Церква адвентистів сьомого дня міста Дебальцеве Донецької області. На підставі ст.30 ЗК України в редакції 1992 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7та,

Outcome: approved