Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

01 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» про стягнення пені за невиконання зобовязання, в якій просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 28 липня 2017 року по 31 січня 2018 року у відповідності до п. 4.7 та п. 10.3 Договору пайової участі від 10.01.2006 за № 45/57 у сумі 59\~021, 91 коп. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 10.01.2006 року, між ним та ТОВ «Харківжитло» був укладений договір пайової участі в будівництві житлового будинку за № 45/57 з додатками, предметом якого було будівництво та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 144. На виконання умов вищезазначеного договору позивачем було внесено пайовий внесок на розрахунковий рахунок ТОВ «Харківжитло» у розмірі 438\~264 грн., що на день укладання договору складало 86\~785 у.о. (доларів США). Відповідач у свою чергу зобовязувався по закінченню будівництва по вул. Полтавський шлях, буд. 144 у другому кварталі 2009 року виділити позивачу в натурі на четвертому поверсі будинку трикімнатну квартиру загальною площею 102.10 м2.Однак, станом на лютий 2018 року в порушення вищезазначених умов договору відповідачем не було виконано взятих на себе зобовязань. Відповідно до п. 10.3 договору № 45/57 у разі порушення ТОВ «Харківжитло» своїх зобов'язань відповідно до п. 2.4 (строк закінчення будівництва - 2-й квартал 2009 року), більш ніж на 90 банківських днів, товариство сплачує пайщику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення, починаючи з 91-го дня. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вказаною позовною заявою. 04\~червня 2018\~рокувід представника відповідача у справі [PERSON], який діє на підставі довіреності від 02.02.2018 року, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він просив суд відмовити у позові [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на наступне. Так, з договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Харківжитло» вбачається, що його предметом є домовленість сторін спільно діяти на підставі обєднання своїх пайових внесків для досягнення спільної мети: будівництво та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 144. Уклавши договір інвестування у нерухомість та управління майном, позивач та відповідач стали учасниками інвестиційного процесу, і правовідносини, що виникли між ними, регулюються спеціальними законами, зокрема, Законом України «Про інвестиційну діяльність» та «Про фінансово- кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які встановлюють загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва об'єкта нерухомості та особливості управління цими коштами. Спір між сторонами виник унаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо передання об'єкта будівництва у власність позивачу, а не внаслідок невиконання боржником грошового зобовязання. Щодо даних правовідносин не застосовується ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки ці правовідносини не є грошовими. Тобто, договором №45/57 передбачені умови, згідно з якими відповідач несе відповідальність. З врахуванням усіх рішень судів позивачем стягнуто пеню в розмірі на загальну суму 450 604 грн. 60 коп. Окрім того, представник відповідача у своїй заяві від 04.06.2018 року зазначає, що позивачем було порушено строк позовної давності при зверненні до суду з позовною заявою, який він просить застосувати. 04 травня 2018 року від позивача по справі надійшли уточнення до позовної заяви, які ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 червня 2018 року були залишені без розгляду. Позивачв судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день час, та місце слухання справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так в судовому засіданні було встановлено, що 10 січня 2006 року між ТОВ «Харківжитло» та [PERSON] (пайщиком) був укладений договір на пайову участь у будівництві житлового будинку за № 45/57 з додатками. (а.с. 17-22) Відповідно до умов зазначеного договору пайщик направляє особисті грошові кошти на будівництво будинку, розташованого по вул. Полтавський шлях, 144 у Ленінському районі м. Харкова та доручає ТОВ «Харківжитло»( надалі - Товариство) як одному із учасників будівництва будинку: оформити долю пайщика; забезпечити будівництво будинку та виконання всіх робіт з будівництва будинку; забезпечити виділення частини житлової площі (квартири) в натурі після отримання техпаспорту у відповідності до отриманих коштів та передати пайщику квартиру. П. 2.4 Договору передбачений строк будівництва 2 квартал 2009 р. Відповідно до п. 3.1 Договору розмір пайового внеску визначений договором у розмірі 438\~264,00 грн., що на день укладання даного договору складає 86\~785,00 у.о. Пайщик переказує грошові кошти на розрахунковий рахунок Товариства. Згідно з п. 5.3 Договору передбачений обовязок Товариства по закінченню будівництва будинку передати по акту-прийому квартиру, вказану у додатку до договору. (а.с. 17-22) Як пояснив у судовому засіданні позивач, ним були у повному обсязі виконані зобовязання за договором пайової участі у будівництві за №45/57 житлового багатоквартирного будинку, однак, натомість відповідачем вони виконані не були, а саме не було виділено квартиру, яка була предметом договору. У звязку з невиконанням відповідачем покладених на нього обовязків за договором на пайову участь позивач був змушений неодноразово звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Так, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року та постановою Верховного суду від 25 квітня 2018 року встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області 04.12.2013 року, встановлено порушення зобовязань відповідачем за договором від 10.01.2006 року №45/57, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 65739,78 грн. за період з лютого 2012 року по січень 2013 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області 09.07.2014 року, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 60840,64 грн. за період з лютого 2013 року по січень 2014 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 року, яке було частково скасоване рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15.06.2015 року вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 96 346, 03 грн. за період з лютого 2014 року по січень 2015 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2016 року, яке було залишено без змін постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 227\~681,15 грн. за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2016 року. (а.с. 12-14, 76-80) Крім того, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2017 року стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязань у розмірі 204 756,63 грн. за період з 01 лютого 2016 року по 26 липня 2017 року. Рішення набрало законної сили. (а.с. 12-14) Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично понесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення за період з 28 липня 2017 року по 31 січня 2018 року, оскільки відповідач і далі продовжує порушувати взяті на себе договором зобовязання. Відповідальність сторін передбачена ст. 10 Договору, зокрема п.10.3 передбачено, що у випадку порушення Товариством своїх зобовязань відповідно п. 2.4, більше ніж на 90 банківських днів Товариство сплачує пайщику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення, починаючи з 91-го дня. (а.с. 17-22) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично понесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення за період з 28 липня 2017 року по 31 січня 2018 року в сумі 59 021 грн. 91 коп., враховуючи розмір облікових ставок НБУ з 28.07.2017 року по 02.08.2017 року 12,5%, 03.08.2017 року по 13.09.2017 року 12,5%, 14.09.2017 року по 26.10.2017 року 12,5%, з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року 13,5%, з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року 14,5%, з 26.01.2018 року по 31.01.2018 року 16%, із розрахунку: (438264x2x12,5): 100: 366x5 = 1\~496,50 грн. (438264x2x12,5): 100: 366x42 = 12\~573,14 грн. (438264x2x12,5) : 100: 366x43 = 12 872,50 грн. (438264x2x13,5) : 100: 366x47 = 15\~195,54 грн. (438264x2x14,5) :100: 366x42 = 14\~584,85 грн. (438264x2x16) : 100: 366x6 = 2\~299,08 грн. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком пені за невиконання зобовязань та у порядок визначених договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та про необхідність стягнення на його користь суми пені за прострочення виконання зобовязання, передбаченого умовами договору від 10.01.2006 № 45/57. Оскільки позивач у відповідності до вимог закону звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved