Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

01 квітня 2020 року [PERSON] звернулась до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом, відповідно до якого просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що шлюб між сторонами не розірвано, відповідач [PERSON] добровільно матеріально забезпечувати доньку відмовляється, працездатний, працює у ТОВ «Таланпром» м. Ромни, Сумської області, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає. Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Ухвалою суду від 09.04.2020 року відкрито провадження у справі №585/827/20 та ухвалено здійснювати розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено до розгляду на 14.05.2020 року. Позивачка до суду не з?явилася, в заяві до суду клопотала розглядати справу без її участі, позивні вимоги підтримує та присить їх задовольнити. Відповідач, враховуючи положення ч. 8 ст. 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), та підпис останнього в судовій розписці адресованій відповідачу про її отримання, вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, проте в судове засідання не з`явився, 14.05.2020 направив суду клопотання про зупинення провадження у справі, в задоволення якого ухвалою суду від 14.05.2020 року було відмовлено, клопотань про відкладення розгляду справу не заявляв. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8), та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 10.11.2016 року (а.с.7). З письмових пояснень сторін встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з матір?ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач не надав суду доказів того, що він приймає участь в утриманні дитини. Частина 3 ст.12 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Положеннями частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, спосіб стягнення аліментів визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. До цього, суд ураховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд уважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та встановлені вище обставини справи, враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840,60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 141, 206, 280-283, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: approved