Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

01 грудня 2015 року [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона проживала з 13 листопада 2010 року по кінець червня 2011 року однією сімєю без реєстрації шлюбу по вул.Колгоспна, 24, смт Межова, Межівського району, Дніпропетровської області. В червні 2011 року позивачу стало відомо, що завагітніла від [PERSON], який, дізнавшись про це повідомив, що дитина йому не потрібна та наміру подавати спільну заяву про реєстрацію народження дитини він не має. При цьому відповідач запропонував перервати вагітність шляхом хірургічного втручання. 26 червня 2011 року сторони розлучилися. 11 березня 2012 року позивач народила доньку [PERSON], батьком якої являється [PERSON]. Подавати заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства останній відмовився. Запис про батька дитини [PERSON] провела в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України, за якою прізвище, імя та по батькові батька дитини було записано за вказівкою позивача. Факт сумісного проживання можуть підтвердити свідки. Визнання батьківства позивачу необхідно для стягнення з [PERSON] аліментів, оскільки останній матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, при цьому є фізичною особою-підприємцем та має мінливий дохід. [PERSON] просить суд визнати за [PERSON] батьківство відносно малолітньої [PERSON] та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття на користь позивача. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, в частині визнання батьківства визнає повністю, однак, оскільки його дохід складає до 4000 гривень на місяць, зобовязується сплачувати 1000 гривень. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно свідоцтва про народження серії I-КИ №441731, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 28 серпня 2013 року, [PERSON] народилася 11 березня 2012 року, батьком якої записано [PERSON], а матірю [PERSON] Згідно довідки Межівської селищної ради Дніпропетровської області №5791 від 18 листопада 2015 року, до складу сімї позивача входить донька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що запис відомостей про батька проведено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Згідно ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з ч.ч.3,4 ст.128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки відповідач позов в частині визнання батьківства визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч.1,2 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №552285 від 24 квітня 2008 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22070000000000903, підтверджується, що [PERSON] зареєстрований у встановленому законом порядку як фізична особа-підприємець. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 122460512226, на підставі договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданого 30 жовтня 2012, видавник:орендодавець Межівська селищна рада, кадастровий номер:1222655100:04:058:0002, [PERSON], як фізична особа-підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], є орендарем земельної ділянки загальною площею 241 кв.м., строк дії: 5 років; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, а також власником нежитлової будівлі (будівля складу сільгосппродуктів), загальною площею 131,4 кв.м. За відомостями, зазначеними у податкових деклараціях платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця Східно-Дніпровської обєднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області вх.№1400000148 від 17 січня 2014 року, вх.№1500000127 від 21 січня 2015 року та вх.№1600000166 від 25 січня 2016 року підтверджується, що доход відповідача складав: у 2013 році - 128208 (сто двадцять вісім тисяч двісті вісім) гривень, 2014 році - 89890 (вісімдесят девять тисяч вісімсот девяносто) гривень та у 2015 році - 40290 (сорок тисяч двісті девяносто) гривень. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає необхідним визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], та з урахуванням наданих відомостей про його доходи за 2013-2015 роки, які є мінливими, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на доньку щомісячно в розмірі 1500 гривень. Положенням ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial