Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У серпні 2014 року Садівниче товариство «Тепличник» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить зобов'язати відповідача звільнити та привести у придатний до використання стан зайняту без правових підстав земельну ділянку, а саме знести самовільно зведені на ній споруди та видалити посаджені на ній зелені насадження; зобов'язати [PERSON] перемістити ділянки паркану відповідно до Схеми проектних та фактичних меж земельних ділянок, наступним чином: перемістити на 16.6 м. ділянку паркана (на схемі відрізок EF) довжиною 11,8 м. до співпадіння з лінією межі між ділянками [NUMBER] та [NUMBER] (на схемі відрізок E'F'), перемістити на 3,3 м. ділянку паркана (на схемі відрізок CD) довжиною 4,3 м. до співпадіння з лінією межі між ділянками [NUMBER] та [NUMBER] (на схемі відрізок C"D'), перемістити паркан в точці А на межі між ділянками [NUMBER] та [NUMBER] в точку перетину меж ділянок [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (точка А'), перемістити паркан в точці В на 10,75 м. вздовж існуючого паркану до перетину з лінією межі між ділянками [NUMBER] та [NUMBER] (точка В"), перемістити на 0,8 м. ділянку паркану довжиною 20 м. між точками В" та С" в бік проектної лінії межі ділянки [NUMBER] з землями загального користування (на схемі відрізок С'В'). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., а також 500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог, СТ «Тепличник» посилалося на те, що дане товариство розташоване на земельній ділянці загальною площею 22,0 га, на території Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, яку було надано позивачу в користування на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії Б № 026104, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Броварської ради народних депутатів № 198 від 30 липня 1988 року. Дана земельна ділянка складається з земельних ділянок, які належать членам товариства на праві власності, ділянок, які знаходяться у користуванні членів товариства, та земель загального користування всіма членами товариства. Відповідач [PERSON] з 1990 року є членом СТ «Тепличник». У 2008 році відповідач [PERSON] до належної їй земельної ділянки за [NUMBER] неправомірно приєднала земельну ділянку, призначену для загального користування усіма членами товариства. На самовільно зайнятій ділянці відповідач встановила бетонну огорожу та багаторічні зелені насадження, хоча жодних правовстановлюючих документів, договорів та погоджень, які б надавали [PERSON] право користуватися цією земельною ділянкою, ні товариство, ні державні органи не надавали. На підставі викладеного, враховуючи порушення відповідачем прав СТ «Тепличник» та членів товариства шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, що їй не належить, позивач звернувся з вказаним вище позовом до суду. У судовому засіданні представник СТ «Тепличник» Субботіна Н.О. уточнені позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному та просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у користуванні Садівничого товариства «Тепличник» перебуває земельна ділянка загальною площею 22,0 га, що розташована на території Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, й яку було надано позивачу за принципами безстроковості та безоплатності на підставі державного акту на право користування землею серії Б № 026104, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Броварської районної ради народних депутатів № 198 від 30 липня 1988 року (а.с.10-16). З довідки № 138, виданої 09 червня 2014 року СТ «Тепличник» вбачається, що [PERSON] є членом даного товариства і користується земельною ділянкою [NUMBER], площею 0,06 гектарів, яка була надана їй в постійне користування для ведення садівництва у 1990 році (а.с. 33). З матеріалів справи видно, що у 2012 році Державною інспекцією сільського господарства в Київській області здійснено перевірку з виїздом на місце щодо дотримання вимог земельного законодавства громадянами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За результатами проведеної перевірки встановлено, що рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 24 червня 2011 року № 102 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] площею 0,6 га на території СТ «Тепличник». Станом на 28 серпня 2012 року відповідач самовільно використовує земельну ділянку й огородила її бетонним парканом (а.с. 7-8). Право власності на земельну ділянку [PERSON] (земельна ділянка [NUMBER]) не зареєстровано (а.с. 9). Судом також з'ясовано, що у 2014 році членами земельної комісії СТ «Тепличник» було проведено встановлення на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки відповідача, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 0,06 га, в результаті якої виявлено, що [PERSON] здійснила несанкціоноване захоплення земель загального користування загальною площею 0,0516 га, що належить СТ «Тепличник», земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0014 га, що належить члену товариства [PERSON], земельної ділянки [NUMBER] загальною площею 0,0075 га, що належить члену товариства [PERSON]. Таким чином сумарно здійснено захоплення земельної ділянки площею 0,0731 га. Вказані обстави засвідчені актом про встановлення на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки, складеним 01 червня 2014 року головою земельної комісії СТ «Тепличник» [PERSON], членами земельної комісії СТ «Тепличник» [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5-6). Ст. 14 Конституції України та ч. 1 ст. 373 ЦК України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Способи захисту права власності передбачені ст. 16 ЦК України. П. 3.2 Статуту СТ «Трудовик» встановлено, що товариство має право для захисту своїх прав звертатися до суду з позовом проти члена товариства (а.с. 17-30). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Зі змісту ч. 1 ст. 376 ЦК України вбачається, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). За правилами ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи неправомірність дій відповідача, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного дозволу, рішення чи розпорядження органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) й вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, зокрема, встановлення на ній бетонної огорожі та багаторічних земельних насаджень, суд дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та 500 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved