Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 470кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05 грудня 2007 року на підставі договору дарування, укладеного між позивачкою та відповідачкою, у власність [PERSON] перейшов житловий будинок по [ADDRESS] разом із земельною ділянкою площею 470кв.м., кадастровий номер 4810136600:07:096:0011. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом. При набутті позивачем права власності на земельну ділянку за договором дарування, державний акт виданий на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку, відчужується та долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права на земельну ділянку. Тобто, позивач вважала договір дарування на той час чинним та таким, що ніхто не оспорює, а себе власником спірної земельної ділянки. Проте, з прийняттям 01.01.2013 року ЗУ "Про Державний земельний кадастр", внесено ряд змін до земельного законодавства, у тому числі, не передбачено надання Держземагенствам України та його територіальним органам такої адміністративної послуги як державна реєстрація права власності на земельну ділянку в разі набуття її на підставі цивільно правового договору щодо відчуження земельної ділянки або свідоцтва про право на спадщину. Тому, незважаючи на чинний договір дарування земельної ділянки від 05 грудня 2007 року, державою офіційно не визнано законного права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Тому через неможливість в позасудовому порядку захистити свої права, позивач звернулася до суду із даним позовом. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі проти заочного рішення не заперечує. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, надала заяву, в якій позов визнала, просила слухати справи без її участі. Треті особи - Реєстраційна служба Миколаївського міського Управління юстиції Миколаївської області та Управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явилися, надали заяви із проханням слухати справу у їх відсутність. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, - власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05 грудня 2007 року на підставі договору дарування, укладеного між позивачкою та відповідачкою, у власність [PERSON] перейшов житловий будинок по [ADDRESS] разом із земельною ділянкою площею 470кв.м. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом, зареєстрований у реєстрі за № 4159. Земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності серія ЯЕ № 899269 виданого 30 серпня 2007 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010700100932. Відповідно до вимог статті 18 ЗК України від 18.12.1990 № 561-ХІІ, в редакції від 22.06.1993 року, що діяла на момент укладання договору купівлі продажу, придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі -продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Частинами 2,6 статті 126 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ в редакції до 01.01.2013 визначено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж та цільового призначення, посвідчується цивільно правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку та свідоцтвом про право на спадщину. У зв'язку з прийняттям 01.01.2013 року ЗУ "Про Державний земельний кадастр", внесено ряд змін до земельного законодавства, у тому числі, не передбачено надання Держземагенствам України та його територіальним органам такої адміністративної послуги як державна реєстрація права власності на земельну ділянку в разі набуття її на підставі цивільно правового договору щодо відчуження земельної ділянки або свідоцтва про право на спадщину. Тому, незважаючи на чинний договір дарування земельної ділянки від 05 грудня 2007 року, державою офіційно не визнано законного права власності валяренко П.В. на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на визнання за нею права на земельну ділянку, розмір якої відповідає розміру ділянки, на отримання якої у власність має сторона згідно ст. 121 ЗК України та яка перебуває у її фактичному використанні відповідно до наданих документів. Встановивши наявність у позивача прав на відповідну земельну ділянку, суд має визначити порядок і спосіб захисту порушеного (невизнаного) права, задовольнивши позов про визнання за позивачем права власності на відповідну земельну ділянку та зобов'язавши відповідний державний орган погодити спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Outcome: approved