Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

01 серпня 2017 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 30.08.2017 року отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05 жовтня 2017 року. Сторонам роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року зупинене провадження у справі та сторонам наданий строк для примирення тривалістю в три місяці. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року відновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 05.01.2018 року В судовому засіданні 05.01.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 05 вересня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 05.09.2009 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2015 року. З цього часу вони проживають окремо одне від одного та спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю. Він втратив надію на щасливе сімейне життя, тому вважає, що збереження шлюбу між ними не можливе, так як це суперечить їхнім з дружиною інтересам та інтересам їхньої дитини, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, але пояснила що єдиною причиною розірвання шлюбу між ними є те, що позивач проживає зі своєю мамою, а вона вважає таке проживання неможливим для їхньої сім'ї. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 05 вересня 2009 року позивач уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з липня місяця 2015 року. Що підтверджено обома сторонами. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом надавався сторонам строк для примирення, враховуючи той факт, що розбіжності, які існували між сторонами могли бути усунені. Але протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Сторони не знайшли компромісу щодо вирішення проблеми, що виникла у їх сімейному житті, не пішли на уступки одне одному, не вжили заходів для збереження сім'ї. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Протягом встановленого судом строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось, чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Так як з позивачкою залишається проживати неповнолітня дитина, суд вважає за можливе понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., покласти на позивача. Проте, враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, повинні бути покладені на сторони в рівних частинах. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved