Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

01.03.2019\~позивачка звернулася\~до суду\~із вказаною\~вище позовною\~заявою,\~у якій\~просить суд\~розірвати шлюб\~між нею\~та відповідачем,\~що був\~зареєстрований 15.10.2011 між нею та відповідачем, визначити місце проживання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, а також стягнути аліменти на її користь на утримання дочки у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружнє життя сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого у сім`ї почали відбуватися сварки. Подружні відносини між ними припинені з грудня 2014 року, відповідач проживає окремо. Спільного господарства сторони не ведуть. Вони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від витрат, пов`язаних з утриманням дочки, добровільно матеріальної допомоги не надає, що ставить позивачку у скрутне становище. 12.03.2019 суддею [PERSON] відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Решетилівську районну державну адміністрацію Полтавської області, як орган опіки і піклування. 11.04.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. До суду надала письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання\~шлюбу просить\~залишити їй\~шлюбне прізвище,проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.25). Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомленою про час, дату та місце проведення судового розгляду, у судове засідання явку свого представника не забезпечено. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.39). Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2011 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується актовим записом № 104 згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.\~4). Подружні стосунки між сторонами були припинені з грудня 2014 року, відновлювати їх сторони не бажають. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними записами згідно копії свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 27.02.2019, малолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю - позивачкою по справі (а.с.8). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області, наданого у відповідності до вимог ч. 5 ст. 16 СК України, матеріально-побутові умови проживання малолітньої [PERSON] за місцем її проживання із матір`ю, є задовільними. В ході розмови з начальником Служби у справах дітей Решетилівської РДА, дитина повідомила, що хоче проживати разом із матір`ю. Виходячи з інтересів малолітньої дитини [PERSON] , доцільним є визначення місця її із матір`ю [PERSON] (а.с.23-24). Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110\~цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому є передбачені ст.\~112\~СК України підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~160\~СК України місце\~проживання дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Відповідно до принципу, затвердженого ст. 6 Декларації про права дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від\~20\~листопада 1959\~року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII\~від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи те, що дитина є малолітньою та виявила бажання залишитись проживати разом із матір`ю, її недоцільно розлучати з матір`ю, оскільки це негативно може вплинути на психічний стан та розвиток дитини, тому суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом із матір`ю. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що також наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до її повноліття. Відповідно ч. 1 ст.\~367\~ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн, ця сума підлягає стягненню з відповідача на її користь. Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів за ставками судового збору станом на день пред`явлення позову до суду 01.03.2019, що становить 768,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114, 160, 161, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved