Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з подання позову та до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Відповідач матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини та дитини не надає, у зв`язку позивач з чим змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився. Згідно відзиву на позовну заяву від 12.04.2021 року просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив на позов обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б надавали позивачу право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Крім того, відповідач у добровільному порядку надає матеріальну допомогу своїй доньці у вигляді продуктів, одягу та щеплень. З грудня 2020 року відповідач перебуває в статусі безробітного та не має доходу для виплати аліментів на утримання дружини. Згідно відповіді на відзив від 16 квітня 2021 року позивач зазначає, що проживає разом зі своєю донькою в будинку своєї нерідної бабусі з дозволу останньої. Твердження відповідача не спростовують факту спільного проживання позивача з дитиною. Позивач не створює перешкод у спілкуванні з дитиною та виконанні відповідачем своїх прав та обов`язків щодо дитини. Наданої у добровільному порядку допомоги не достатньо для повного забезпечення дитини. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні у позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). За приписами ч.1 ст. 180, ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як вбачається з копії акту від 28.02.2021 року, затвердженого головою квартального комітету № 46, позивач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживають тимчасово без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). При цьому, у суду не виникає сумнівів щодо обставин фактичного проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачем. Адже, відповідач, хоча й заперечує правомірність проживання позивача за конкретною адресою, але у відзиві на позов зазначив, що добровільно надає допомогу позивачу на утримання дитини, тим самим визнаючи фактичне спільне проживання позивача з дитиною. Суд також враховує, що не дивлячись на визнання сторонами обставин щодо випадків добровільного утримання відповідачем дитини, поданий позивачем позов про стягнення аліментів свідчить про те, що сторони не дійшли в досудовому порядку узгодженості щодо утримання дитини та непрацездатної дружини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надані разом з відзивом на позов індивідуальні відомості з Пенсійного фонду України не дають повної інформації про матеріальний стан відповідача (наявність рухомого/нерухомого майна, грошових коштів, вкладів, тощо), а тому суд вважає, що відповідачем не доведено неможливість сплачувати аліменти. Таким чином, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу). У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Факт перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 лютого 2019 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Враховуючи потреби дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та у зв`язку із цим потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача, працездатного віку, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу). В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial