Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

ТОВ «Закарпатгаз Збут» звернулося у суд з вищевказаним позовом. До початку розгляду справи по суті представник позивача надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог у якій просить стягнути з відповідачки штрафні санкції у розмірі 1239.26 грв., які були нараховані за прострочення виконання зобов'язання. У позовній заяві посилається на те, що [PERSON] на підставі типового договору постачання, який не потребує двостороннього підписання, так як був опублікований у газеті «Новини Закарпаття», отримував від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для нього об'ємах та взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. З 01.11.2015 р. по 30.09.2016 р. відповідач здійснював фактичне споживання природного газу в будинку 134 по вул. Леніна у с. Нижня Апша, що підтверджується актом про припинення газопостачання, фінансовим станом споживача, яким фіксовано різницю показників лічильника природного газу. Разом з тим, відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявою про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визначаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов'язків, що з них випливають. Відповідно до пункту чотирнадцять розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідач у порушення вищевказаного пункту не своєчасно та не в повному обсязі проводив розрахунки за спожитий природний газ, тому станом на 30.09.2016 року в нього виникла заборгованість у сумі 8543.38 грв. Відповідно до статей 67, 68 ЖК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Пунктом десятим ч. 3 ст. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, сума штрафних санкцій за невиконання зобов'язання відповідачем 01.11.2015 р. по 30.09.2016 р. складає 1239.26 грв., з яких 912.07 грв. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 328.19 грв. три відсотки річних від суми основного боргу. 21.10.2016 р. заборгованість споживача [PERSON] за спожитий природний газ перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» відсутня. Непогашеними залишаються лише інфляційні витрати у розмірі 912.07 грв., 3 % річних - 328.19 грв. та частина судового збору у сумі 689 грв. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася і не повідомила суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до пункту першого ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно пункту 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугу з газопостачання, зобов'язаний оплачувати її. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов'язанням. В судовому засіданні встановлено, що з 19.03.2015 р. позивач постачає відповідачці [PERSON] природний газ у дворогосподарство, яке знаходиться у с. Нижня Апша по вул. Леніна 134. Із листопада 2015 року по вересень 2016 року відповідачка зобов'язання щодо своєчасної сплати за надані позивачем послуги газопостачання належним чином не виконувала, і тому у неї виникла заборгованість. Згідно відомості про обхід станом на 02.03.2016 р. показник лічильникам складав 7460 м. куб. Станом на 30.09.2016 р. відповідачка мала заборгованість на загальну суму 8543.38 грв., яку погасила 21.10.2016 року. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і - на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції, і 3% річних. Так, норма статті 20 у Законі «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених статтею 625 ЦК. Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат в розмірі 912.07 грв. та 3% річних в розмірі 328.19 грв. є підставними. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1378 грв. До початку розгляду справи по суті відповідачка сплатила на рахунок позивача 689 грв. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з неї слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 689 грв. Тому,

Outcome: approved