Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

01 квітня 2020 року до суду звернулись [PERSON] , [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування кожному по 3 555,50 грн. майнової шкоди та по 10 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову вказують, що на їхньому утриманні перебуває собака породи західно-сибірської лайки. 08.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] проголювались з лайкою в парку по вул. Миру в м. Старокостянтинів, в цей же час у тому ж парку вигулював собаку породи Стаффорд відповідач без повідка та намордника. Внаслідок порушення «Правил утримання собак та котів в м. Старокостянтинів» зазначена собака напала на лайку, яка належить позивачам, і спричинила останній внаслідок укусу пошкодження нижньої щелепи. У зв`язку з чим позивачі понесли значні матеріальні витрати на лікування та операцію лайки у сумі 7 111 грн. Також, внаслідок зазначеної події їм була завдана моральна шкода, яка полягала в їх душевних переживаннях, які вони зазнали в зв`язку з лікуванням лайки. Окрім того в момент події та у зв`язку із супроводжуючими цю події обставинами, позивачі перенесли значний психологічний та емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності та тривоги. Вказують, що вказану лайку [PERSON] 5 років регулярно брав з собою на охоту, але через отриману травму собака у сезон 2019-2020 року жодного разу не був із господарем на охоті, чим порушено нормальний ритм відпочинку родини позивачів. А тому позивачі оцінюють моральну шкоду та просять стягнути у розмірі по 10 000 грн. кожному. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 01 червня 2020 року прийнято розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2020 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] проголювались з власною собакою породи західно-сибірської лайки в парку по вул. Миру в м. Старокостянтинів, в цей же час у тому ж парку вигулював собаку відповідач [PERSON] породи Стаффорд без повідка та намордника. Внаслідок порушення «Правил утримання собак та котів в м. Старокостянтинів» зазначена собака напала на лайку, яка належить позивачам, і спричинив останній внаслідок укусу пошкодження нижньої щелепи. Факт пригоди щодо нападу пса відповідача на лайку позивачів, підтверджується постановою Старокостянтинівского районного суду Хмельницької області від 10.01.2020 року, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП. Витрати, пов`язані із придбанням ліків, проведеної операції обумовлені їх призначенням відповідними ветлікарями. Дані обставини підтверджуються копіями відповідних документів, які долучені до матеріалів справи. Відповідно до п. 9.4.1., 9.4.2. «Правила утримання собак і котів в місті Старокостянтинові» від 06.07.2012 року за № 29, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана: забезпечити безпеку супроводжуваної тварини, оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною, дорожнього руху при проходженні з твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; здійснювати вигул собак без повідка лише в місцях та зонах для вигулу тварин, які зазначені відповідними знаками або надписами (окрім собак, породи яких визнані потенційно небезпечними). На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] , як власник собаки породи Стаффорд, яка нанесла тілесні ушкодження лайці, власниками які є позивачі, зобов`язаний був забезпечити безпечний вигул тварини для оточуючих. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п. 8, 1 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача є обгрунтованими, відповідач здійснював неналежний вигул собаки, що спричинило нанесенню шкоди здоров`ю собаці позивачів, а тому із [PERSON] на користь позивачів слід стягнути 7 111 грн. матеріальної шкоди, тобто по 3 555,50 грн. кожному позивачу. Щодо вимоги про стягнення по 10 000 грн. на кожного позивача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачі зазначили у позові щодо заподіяної їм моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, яка полягала у душевних переживаннях, які вони зазнали в зв`язку з лікуванням пса. Окрім того в момент події та у зв`язку із супроводжуючими цю події обставинами, позивачі перенесли значний психологічний та емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності та тривоги. Вказують, що вказаного пса позивач 5 років регулярно брав собою на охоту, але через отриману травму пес у сезон 2019-2020 року жодного разу не був із господарем на охоті, чим порушено нормальний ритм відпочинку родини позивачів. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що така шкода позивачеві завдана в результаті неправомірних дій [PERSON] , що полягала у завданні позивачам матеріальної та моральної шкоди, внаслідок здійснення ним неналежного поводження з собакою, яка спричинила шкоду здоров`ю собаці, яка перебуває на утримані у позивачів, та визначає розмір моральної шкоди по 10 000 грн. кожному позивачу, такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої моральної шкоди. Також підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved