Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

01 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності їй державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 05 лютого 2002 року на підставі рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 30 січня 2002 року за № 7, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером ТІ № 2905. В обґрунтування заяви зазначила, що заявник є власником земельної ділянки площею 0,10 га, в тому числі: під забудовою - 0,015 га, під багаторічними насадженнями - 0,085 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Проте, обумовлений правовстановлюючий документ містить помилку в написанні по батькові заявника. Посилаючись на те, що невідповідність у написанні по батькові у паспорті та у правовстановлюючому документі на землю позбавляють заявника можливості присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та зареєструвати право власності на неї, вказуючи на неможливість виправити зазначену помилку у позасудовому порядку,так як процедура виправлення у державному акті не передбачена чинним законодавством України та отримати новий документ в адміністративному порядку є неможливим з об'єктивних причин, заявник вважає, що є підстави для встановлення юридичного факту належності їй державного акта на право приватної власності на землю. До судового засідання представник заявника з'явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, просила заяву задовольнити. Представник Таїровської селищної ради Одеської області до судового засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 05 лютого 2002 року на ім'я [PERSON] Таїровською селищною радою народних депутатів видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером ТІ № 2905. Згідно з вказаним державним актом на підставі рішення № 7 Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 30 січня 2002 року [PERSON] в приватну власність безкоштовно передано земельну ділянку загальною площею - 0,10 га, в тому числі: під забудовою - 0,015 га, під багаторічними насадженнями - 0,085 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Разом з цим, з паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Центральним РВ ГУМВС України в Одеській області 28 грудня 2002 року, слідує, що по батькові заявника - [PERSON]. З відповіді відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вбачається, що в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виявлено розбіжності, а саме: в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], реєстровий номер ТІ № 2905 від 05 лютого 2002 року, в рішенні Таїровської селищної ради від 30 січня 2002 року № 7 (зазначено [PERSON]) та в паспорті громадянина України (видано на ім'я [PERSON]) Факт неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку вбачається також з того, що 15.10.2013 року втратив чинність Наказ Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року №325, яким була затверджена Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, що регулювала питання виправлення помилок та видачі нових бланків державних актів. Відповідно до положень п.6 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації повноважень власника майна, суд приходить до висновку,що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved