Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

01.04.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2002 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які на теперішній час мешкають разом з матір'ю, та надалі буде мешкати з нею. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли взаємонепорозуміння, відсутня довіра, через несумісність характерів між подружжям постійно виникали сварки, сторони втратили повагу один до одного. Шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року, позивач та відповідач мешкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, поновлення відносин між сторонами неможливе. Спору з приводу спільного майна позивач та відповідач не мають. Спору з приводу місця проживання дітей також немає. Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 09.11.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 09.11.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 676 від 09.11.2002 року). (а. с. 5) Від шлюбу позивач та відповідач мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. (а. с. 8, 9) Позивач разом з дітьми мешкають окремо від відповідача. Шлюбні відносини між подружжям припинені у вересні 2013 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved