overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

01.07.2014 року відкрито провадження у справі. Заявник свої вимоги мотивує тим, що його батько [PERSON], [INFO], за станом свого здоров'я не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, що створює проблеми у повсякденному житті. Тому, з метою захисту його інтересів, просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку, призначивши його опікуном. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, зазначивши, що дружини та інших дітей батько не має. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення заявника, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з нормами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З акту судово-психіатричної експертизи № 16/8755 від 12.09.2014 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного захворювання внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Таким чином, наявні підстави для визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Положеннями ч. 1 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною, і призначає опікуна за поданням органу опіки й піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється батьком [PERSON] У матеріалах справи міститься подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Сумської міської ради № 1276/020202-17 від 14.07.2014 року, згідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON], [INFO], та призначення [PERSON] його опікуном, оскільки він фактично опікується батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

01.07.2014 року Дзержинське ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], отримує послуги по постачанню питної води та прийманню стічних вод. За отримані комунальні послуги відповідач сплачував не в повному обсязі, у зв'язку в чим утворилась заборгованість в сумі 926 грн.58 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, з сумою боргу погодився, проти позовних вимог не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Дзержинське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, що є підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу», регулярно надавало послуги відповідачу по постачанню питної води та прийманню стічних вод. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року, які є обов'язковими для виконання усіма споживачами і виконавцями послуг незалежно від форм власності і підпорядкованості, споживач зобов'язаний своєчасно, в установлений термін оплачувати надані послуги. Згідно до ст.ст.67, 68 Житлового кодексу України, відповідач зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 20 червня 2004 року № 1875-ІУ споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач сплачував за спожиті послуги не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2014 року становить 926 грн. 58 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості . На адресу відповідача було відправлено претензію-попередження, але незважаючи на це, він продовжує ухилятися від добровільної сплати боргу. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач при подачі позову сплатив судовий збір, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

01.07.2014 року до Карлівського районного суду надійшла вищевказана заява, в якій заявник просить суд повернути зайво сплачений ними судовий збір, при зверненні з заявою до [PERSON]. Під час розгляду заяви встановлено, що кошти у розмірі 243,60 грн., в якості судового збору за подачу позову до [PERSON], надійшли на рахунок Карлівського районного суду, проте такий позов подано не було (заява не перебуває в провадження Карлівського райсуду). Таким чином, судовий збір було сплачено передчасно і його можна вважати зайво сплаченим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. На підставі вищевикладеного, сплачений ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 243,60 грн. необхідно повернути.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

01.07.2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 02.08.1996 року у Відділі РАЦС Пустомитівського РУЮ Львівської області, актовий запис № 42. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 02.08.1996 року. Протягом останніх декілька років спільно з відповідачем не проживають, подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Відповідач на даний час проживає з іншим чоловіком та має іншу сім'ю. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син _ [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач - [PERSON], у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив, що примирення між ним та відповідачем не можливе оскільки з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде протягом 3 років, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Відповідач - [PERSON], у судове засідання з'явилася, щодо заявлених позовних вимог заперечила, наполягала на збереженні шлюбу, просила суд в задоволенні позову відмовити. Вважає що розірвання шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та стверджує, що з позивачем спільно не проживає протягом 2 років 6 місяців. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зокрема: Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.07.2014 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачкою однією сім'єю. Подружжя протягом 2 років 6 місяців спільно не проживає, спільного господарства не веде, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

01.07.2014 року до суду звернувся з заявою Заступник прокурора Полтавської області в інтересах неповнолітнього [PERSON] про встановлення факту народження особи в певний час, мотивуючи заяву тим, що на даний час [PERSON] підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст. 118,ч.1 ст.185 КК України і утримується в Полтавському слідчому ізоляторі УДПтС України в Полтавській області. Документів які б посвідчували його особу не має, просить суд встановити факт народження [PERSON], [INFO] в м.Коломна Московської області Російської Федерації. В судовому засідання представник прокуратури Полтавської області Євсік В.А. заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник зацікавленої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради [PERSON] щодо задоволення заяви не заперечувала. Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського МУЮ в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши думку представника прокуратури Євсік В.А., представника зацікавленої особи [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви в повному обсязі. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ст. 118,ч.1 ст.185 КК України і утримується в Полтавському слідчому ізоляторі УДПтС України в Полтавській області. Документів які б посвідчували його особу не має. З виписки із історії пологів №2667, наданої Коломенською ЦРЛ Московської області Російської Федерації, вбачається що 23.12.1997 року у вказаній лікарні народився хлопчик. Зі слів матері батьком дитини записаний [PERSON] («[PERSON]» аналог російського імені «[PERSON]») (а.с.7). Відповідно до висновку експертизи № 20-93 від 17.03.2014 року [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] (а.с.8-16). Згідно висновку експертизи №16 від 20.01.2014 року, вік [PERSON] може відповідати даті його народження, на яку вказує його батько [PERSON] (а.с.17-20). Крім того, протоколами допиту свідка [PERSON], 27.12.2013 року, свідка [PERSON] від 20.01.2014 року, свідка [PERSON] від 20.01.2014 року було підтверджено той факт, що [PERSON] народився в грудні 1997 року та є сином [PERSON] (а.с.21-41). Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Ч.3 ст. 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи її походження та громадянство. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заява Заступника прокурора Полтавської області в інтересах неповнолітнього [PERSON] про встановлення факту народження особи в певний час підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

01.07.2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилалася на те, що 04.08.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого дітей не має, шлюбні відносини існували до квітня 2010 року, припинені з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, вважає, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, примирення неможливе, спору щодо майна не має, прохає розірвати шлюб. У судове засідання, належним чином повідомлена позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач позов визнав, суду пояснивши, що спільно прожили з відповідачем до квітня 2010 року, з цього часу спільне проживання не поновлювали, не спілкуються, прохає задовольнити позов. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 04.08.1995 року сторони зареєстрували шлюб актовим записом № 919 відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 04.08.1995 року (а.с.3). Дітей від шлюбу сторони не мають. В період спільного проживання сімейні стосунки не складалися з вини сторін. У квітні 2010 року сторони припинили сімейні стосунки та спільне проживання. Спроб поновити сімейні стосунки сторони не здійснювали. Спору щодо майна подружжя у сторін не має. Відповідач не бажає подавати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами і доведений наданими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

01.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 26.08.2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №177, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що єдиною сім'єю перестали проживати з травня 2013 року через поведінку відповідача, який власні потреби ставив першочергово перед потребами сім'ї, сварки із-за взаємопротилежних поглядів на сімейні відносини, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

01.07.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідачка зареєстрована та проживає у будинку [ADDRESS] та зобов, язана щомісячно вносити плату за використану електроенергію згідно з показниками електролічильника не пізніше 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим. Від виконання цих обов,язків відповідачка ухиляється та порушує порядок сплати за використану електроенергію, у зв,язку з чим має заборгованість 384, 55 грн., яку добровільно не сплачує, тому просив стягнути заборгованість на його користь примусово. Представник позивача Гурська Т.С, у судове засідання не з, явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з,явилась без поважних причин, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, заперечень проти позову не надала, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 526 ЦК України, обов,язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» та п. 20 Правил користування електроенергією для населення, споживач електроенергії зобов,язаний вносити плату за використану електроенергію щомісячно згідно з показниками приладу обліку електроенергії по затвердженим тарифам на електроенергію, а у противному випадку заборгованість може бути стягнута в примусовому порядку. Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована та проживає у будинку [ADDRESS] і зобов, язана щомісячно не пізніше 10 числа місяця, який слідує за розрахунковим, вносити плату за використану електроенергію. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, який не оспорюється відповідачкою, останній ухиляється від належного виконання цих обов,язків і має заборгованість 384, 55 грн., яку необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електроенергією для населення, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

01.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому пояснив, що вона з 19.11.1983 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 2810. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Під час спільного життя між сторонами часто виникали сварки, внаслідок різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові. З 2013 року сім'я фактично розпалася і сторони припинили ведення спільного господарства. Збереження шлюбу та подальше сумісне життя позивач вважає неможливим. Позивач у судове засідання, не з'явилася, надала суду заяву, в якій прохає суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується ропискою. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред'явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки родина фактично розпалася й подальше збереження шлюбу неможливо, тому як буде суперечити інтересам сторін, їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

01.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В судове засідання 10.09.2014 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на його користь борг з врахуванням індексу інфляції в сумі 12456 грн. 24 коп., проценти за користування коштами в розмірі 2768 грн. 38 коп., 3 % річних в розмірі 1042 грн. 44 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, однак зазначила що необхідно стягнути ще 15000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] у борг кошти в сумі 40000 грн., які відповідач зобов'язалась повернути до 15.07.2011 року, що підтверджується оригіналом розписки. Відповідач у вказаний строк борг повернула лише в сумі 29000 грн. Станом на день розгляду справи залишок неповернутого боргу становить 11000 грн. Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції в сумі 12456 грн. 24 коп., проценти за користування коштами за період з 16.07.2011 року по 10.09.2014 року в розмірі 2768 грн. 38 коп., 3 % річних в розмірі 1042 грн. 44 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 16510 грн. 66 коп.

Outcome: approved