Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою, яку було уточнено, до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його син [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у виді двокімнатної квартири у житловому будинку з комунікаціями, господарськими спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , земля під якою приватизована та належить позивачу [PERSON] . Померлий заповіт за життя не склав, а тому спадкування здійснюється за законом. Позивач звернувся до приватного нотаріусу Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. у шестимісячний строк, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину відмовлено у зв`язку з тим, що згідно наданої довідки з Новоайдарської РКПТІ наявне самочинне будівництво, а саме сарай «К», навіс «М», літній душ «Д», дозвільні документи на які не надані. Тому позивач посилаючись на ст. 1216,1218 ЦК України просив суд визнати за ним право власності на квартиру з усіма господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті сина [PERSON] . У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, визнавши за ним право власності на усе спадкове майно- квартиру. Пояснив, що після смерті свого сина не може оформити право власності на вищевказану квартиру у порядку спадкування у зв`язку з тим, що спадкодавцем [PERSON] за життя було збудоване самочинне будівництво та не зареєстроване право власності у встановленому законом порядку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Вважає, що іншим шляхом позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно, а тому просив визнати за останнім право власності на житловий будинок разом з господарськими побудовами, зокрема і з тими, що є самочинно збудованими. Відповідач [PERSON] , яка є рідною матір`ю спадкодавця, у судовому засіданні позов визнала, просила його задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, суд доходить до наступного. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Луганської області 19.02.2019 року. Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради № 40 від 27.03.2019 [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] у складі сім`ї один. Згідно копії договору дарування квартири та земельної ділянки, посвідченого 07.07.2008 року приватним нотаріусом Карпеко В.М. вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру та земельну ділянку 0.0682 га, кадастровий номер 4423155100:26:003:0022 для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ,. Згідно копії Витягу з Державного реєстру правочинів договір дарування від 07.07.2008 року зареєстрований під № 3003829. З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира з надвірними побудовами та спорудами за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивачем надано суду копію Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 332721,95 грн. Як встановлено з відповіді приватного нотаріуса Карпенко В.М. від 18.05.2021 за вих.№ 266/01-16 [PERSON] роз`яснено, що оскільки згідно ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває право власності на нього,зокрема з довідки характеристики на квартиру вбачається, що відсутні дозвільні документа на сарай, навіс та літній душ, що унеможливлює видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Також з цього листа судом встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його батьки позивач та відповідач. Довідкою-характеристикою № 1 від 15.01.2020 Новоайдарського РКПТІ підтверджується зареєстроване право власності [PERSON] на спірну квартиру станом на 31.12.2012. З технічної характеристики видно, що на сарай «К», навіс «М» та літній душ дозвільні документи не надані, тобто дані побудови є самочинно побудовані власником. Факт наявності вказаних господарських побудов підтверджується копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями. З копії спадкової справи встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] 15.05.2019 та [PERSON] 01.06.2019, тобто у визначений законом строк. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що [INFO] народився « [PERSON] », батьками записані « [PERSON] » та « [PERSON] ». Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 30.10.2019 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 24.02.1988 укладено шлюб [PERSON] з [PERSON] , чим підтверджується факт зміни прізвища відповідача у справі. Копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі підтверджується реєстрація спадкової справи за № 64181906 після смерті [PERSON] . Відповідно до копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру видно, що інформація у даному реєстрі про заповіти/спадкові договори від імені [PERSON] відсутня. Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру встановлено, що наявна інформація про заповіт [PERSON] , [INFO] , який є чинним та зареєстрований за № 45684599. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. Під час судового розгляду встановлено, що позивач та відповідач прийняли спадщину за законом після смерті свого сина, про що свідчать їх письмові заяви у спадковій справі. Згідно ч\~1-3\~ст.\~376\~ЦК України житловий\~будинок,\~будівля,\~споруда,\~інше нерухоме\~майно вважаються\~самочинним будівництвом,\~якщо вони\~збудовані або\~будуються на\~земельній ділянці,\~що не\~була відведена\~для цієї\~мети,\~або без\~відповідного документа,\~який дає\~право виконувати\~будівельні роботи\~чи належно\~затвердженого проекту,\~або з\~істотними порушеннями\~будівельних норм\~і правил. Особа,\~яка здійснила\~або здійснює\~самочинне будівництво\~нерухомого майна,\~не набуває\~права власності\~на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що [PERSON] за життя самочинно, без дозволу на будівельні роботи збудував сарай, навіс та літній душ. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до\~статті 328 ЦК України\~набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в судовому порядку. У абзаці 1-2\~\~пункту 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено: з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. За змістом частини першої\~статті 376 ЦК України\~самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої\~статті 376 ЦК України. Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга\~статті 376 ЦК України). Таким чином, спадкодавець [PERSON] за життя не набув права власності на самочинне збудоване майно, а тому воно не може бути предметом спадкування та переходити до інших осіб спадкоємців у розумінні ст. 1216 ЦК України. У п.6 Постанови Пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". У статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) ( 435-15 ), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (п.10 вказаної Постанови). З аналізу викладеного, суд доходить висновку, що [PERSON] за життя не набув права власності на самочинні збудовані сарай, навіс та літній душ, а тому ці об`єкти не можуть входити до спадкової маси. При зверненні до суду позивач зазначив про те, що він є власником земельної ділянки, яка надана для обслуговування квартири, проте жодного належного доказу цього не надав. Витяг про нормативно грошову оцінку землі не підтверджує право власності позивача на неї. Матеріалами справи підтверджується, що вказану земельну ділянку було подаровано померлому [PERSON] . Також суд звертає увагу позивача на те, що наявні два спадкоємця, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та заявлені вимоги про визнання права власності на квартиру за позивачем не є обґрунтованими, оскільки на Ѕ частку спірної квартири претендує відповідач, яка хоч і визнала позов у суді, проте це не є безумовною підставою для визнання права власності у порядку спадкування на квартиру, оскільки у даному випадку відсутній спір про право. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі, а судові витрати понесені позивачем у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed