overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

01 серпня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у с. Пятихатки с/ЗАГС Василівського р-ну Запорізької області за актовим записом № 3. У [PERSON] шлюб перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з виникненням конфліктів. [PERSON] зловживає спиртними напоями, додому приходить коли завгодно, неодноразово вчиняв фізичне насильство, через що позивачка ночувала по сусідах. [PERSON] матеріально родину не утримує, коштами володіє сам. За час спільного життя працював лише 5 років. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя не можливе. Примирення з відповідачем [PERSON] не бажає, тому позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], шлюбне прізвище не міняти. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням цивільну справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та копія реєстру рекомендованої пошти, які є у матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

01 серпня 2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін народилась дитина: син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою [PERSON]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різні погляди на сімейне життя. На цьому грунті між ними часто виникали сварки, суперечки з різних дріб'язкових причин. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім`я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

01 серпня 2012 р. між ПАТ «Платинум Банк», [PERSON], та ПрАТ «Ренесанс Життя» було укладено кредитний договір зі страхування життя позичальника №116/6649ACLAPT2, за умовами якого банк надав а [PERSON] прийняв 11368 грн. на власні потреби та погашення платежів зі страхування ризиків кредитування, на строк до 01.08.2015р., зі сплатою 20% річних. 19.06.2013р. «Платинум Банк» відповідно до договору факторингу №20130619-К відступив ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за певними кредитними договорами, в тому числі і за вказаним вище договором. На час укладення договору факторингу заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Платинум Банк» становила 17778,25 грн., що складається із заборгованості: по тілу кредиту - 11368 грн.; по процентам - 3390 грн.; з пені - 3020,25 грн. Оскільки, пропозиція погасити борг залишилась без задоволення, то в червні 2015 року ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заявили дійсний позов. Представник позивача Ревунов О.А. надіслав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд знаходить позов обґрунтованим і вважає за можливе його вимоги задовольнити в повному обсязі на підставі ст.ст. 512, 514, 526, 527, 530, 1050, 1054, 1079, 1082, 1084 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

01 серпня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва вказана справа була розглянута та було ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Оскільки, при постановленні рішення не було вирішено питання щодо судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, по даній справі має бути постановлено додаткове рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 861,43 грн., дана сума має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в Іллічівський міський суд з зазначеною заявою (а.с.3-4). Заявник просить суд, встановити факт, що [PERSON], померлий [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Свою вимогу заявник обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Під час видачі паспорту заявнику було допущено описку в прізвищі, а саме записано «[PERSON]», а вірним було «[PERSON]». Таким чином виникли розбіжності в прізвищах між батьком і сином. Зараз виникла необхідність належним чином оформити спадщину. Зацікавлена особа - представник Іллічівської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, та не заперечують проти вимоги (а.с.15). Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши надані суду матеріали суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У свідоцтві про народження заявника записано, що його батько на російській мові «[PERSON]» (а.с.10). За технічним паспортом значиться, що власниками квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). У свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого 24 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області батько заявника записаний як «[PERSON]» (а.с.5). Опитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт того, що померлий «[PERSON]» був рідним батьком [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] У відповідності з нормою ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть встановлюватись факти родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій зазначив, що після смерті його матері [PERSON] відкрилась спадщина яку він прийняв за заповітом матері на його ім.»я, у вигляді земельних ділянок та майнового паю. В державних актах на земельні ділянки матері та свідоцтві на пай неправильно зазначено з вини міської ради прізвище матері, тому нотаріус відмовив видати свідоцтва на спадщину, а міська рада відмовила виправити помилки в прізвищі матері в Державних актах на землю та в свідоцтві на пай. Просить встановити факт належності матері Державних актів про право власності на земельну ділянку та свідоцтва на майновий пай. В суді заявник та його представник доводи заяви підтримують. Заінтересована особа [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви і пояснила, що на спадщину не претендує. Представник відділу Держземагентства не заперечує проти задоволення заяви, у письмовій заяві просить розглядати справу без участі їх представника. Представник міської ради до суду не прибув. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що прізвище матері заявника в Державних актах на право власності на земельні ділянки та у свідоцтві про право власності на майновий пай записано «[PERSON]» хоча правильно прізвище було «[PERSON]». Міська рада і відділ Держземагентства відмовили внести виправлення прізвища матері заявника в Державних актах на земельні ділянки та у свідоцтві про право на пай, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину. Дані обставини встановлені з пояснень заявника та заінтересованої особи, письмових доказів - свідоцтвом про смерть [PERSON], копією її паспорта, свідоцтва про народження заявника, Державних актів про право власності на земельні ділянки та свідоцтвом про право на пай , письмових відмов виправити помилку, заповітом, постановою нотаріуса. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що матері заявника [PERSON] належали Державні акти про право власності на земельні ділянки та свідоцтво про право власності на майновий пай.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області помер його батько [PERSON] і після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, яке ще за життя спадкодавець заповів позивачу. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому з цим позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути по суті у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від Олександрівської сільської ради надійшла заява, в якій вона просить справу по суті розглянути у відсутності представника останньої, позовні вимоги визнає. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON], батько позивача. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, від прийняття спадщини не відмовився. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд дійшов висновку про поважність пропуску [PERSON] строку для подання заяви для прийняття спадщини та визначенню йому додаткового цього строку, а саме, визначити цей строк у термін три місяці після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 33 % заробітної плати відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дітей. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей, проте на даний час шлюб між сторонами розірвано, відповідач проживає окремо та ухиляється від утримання дітей, не надає кошти на їх забезпечення. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.09.1998 року по 27.01.2012 року, від якого [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON], батьком яких є відповідач [PERSON] Діти знаходяться на утриманні позивачки - їх матері, а відповідач - батько дітей, в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: копією рішення суду про розірвання шлюбу, копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сім'ї позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому в силу ст.ст. 180-184, 191 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 серпня 2014 року і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона прийняла, у вигляді земельної ділянки, але в державному акті на земельну ділянку неправильно вказано по батькові померлого батька - «[PERSON]», хоча правильно по батькові було «[PERSON]» Звернула я у відділ Держемагентства з вимогою виправити допущену з їх вини помилку але відділ Держземагентства відмовив у виправленні помилки. Нотаріус відмовив видати свідоцтво на спадщину. Просить встановити факт належності батькові Державного акта про право власності на земельну ділянку. В суді заявник доводи заяви підтримує. Представник відділу Держземагентства не прибув в суд, а Новоселицький сільський голова не заперечує проти задоволення заяви, просить у письмовій заяві розглядати справу без участі їх представника. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що по-батькові [PERSON] було «[PERSON]». В Державному акті на право власності на земельну ділянку записано «[PERSON]». Відділ Держземагентства відмовив внести виправлення по-батькові в Державному акті на земельну ділянку. Нотаріус відмовив заявнику видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Дані обставини встановлені з пояснень заявника, письмових доказів - свідоцтва про смерть та свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб заявника, Державного акта про право власності на земельну ділянку, письмових відмов Держземагентсва та нотаріуса. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що по-батькові [PERSON] було «[PERSON]», тому йому належав Державний акт про право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Вирівської сільської ради з позовом, в якому вказує, що з 2001 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] останній помер, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, яку ніхто не прийняв. За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй. Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустила через поважні причини, просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 25, 26). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без участі представника ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 21). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 грудня 2006 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів у власність [PERSON] (а. с. 12). Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ №031613 [PERSON] на підставі рішення VIII сесії 23 скликання Вирівської сільської Ради народних депутатів від 06 серпня 1999 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,79 га, розташовану на території Вирівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 14). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 15). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08 серпня 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 23). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

01 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що знаходиться з [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 2002 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 37. Від даного шлюбу є малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причину розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначила, що між нею та відповідачем останній час виникають сварки, вони почали ігнорувати один одного, не приділяти уваги та припинили шлюбні відносини, тобто перестали вести спільне господарство, тому вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновити шлюбні стосунки не можливо. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Матеріалами справи встановлено, що спільного господарства подружжя [PERSON] на час розгляду справи не ведуть, фактично родина розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та дітям інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо їх примирення Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved