Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У поданій до суду заяві, виділеної 27 березня 2014 року в окреме провадження, позивач [PERSON] просить змінити розмір стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути додаткові витрати в сумі 300 грн. щомісячно і до повноліття дитини В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2010 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання їх дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За вказаним рішенням вона отримувала аліменти в сумі приблизно 600-800 грн., але відповідач розрахувався з постійного місця роботи і розмір аліментів зменшився до 350 грн. На даний час вона ніде не працює, проте витрачає кошти на придбання одягу дитині, продуктів харчування, ліків, оскільки дитина періодично хворіє і потребує додаткових витрат тощо. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте їй відомо, що він отримує значний нерегулярний дохід і має можливість сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. та на додаткові витрати у сумі 300 грн. Сторони у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого позивачем клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони з 19 березня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2010 року [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до повноліття дитини. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач вказує на отримання відповідачем нерегулярного доходу у зв'язку зі звільненням з постійного місця роботи, а останній наявність таких обставин не заперечує. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. А тому вимога позивача про зміну розміру стягнення аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі є обґрунтованою. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи і має можливість виплачувати аліменти. Вказані обставини підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком до 6 років з 1 січня 2014 року становить 1032 гривень. Згідно із ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум -це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Таким чином, з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що вказаний позивачем розмір стягнення з відповідача аліментів на дитину в сумі 500 грн. при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину є обґрунтованим та підлягає стягненню. Доказів несення витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) позивачем суду не представлено, а тому вказана вимога є недоведеною та задоволенню не підлягає. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволеню. Позов до суду пред'явлений 30 грудня 2013 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. При постановлені рішення з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в прибуток держави згідно положень ч.3 ст.88 ЦПК України в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач звільнена від їх сплати. На підставі наведеного, ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved