Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

01.04.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами та просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме станом на 07.11.2015 року; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом другої черги являється [PERSON] сестра спадкодавця. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що [PERSON] необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача всудове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., в реєстрі №2-3485, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 24.04.2019 року №669. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 11.07.2008 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3502, [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57372426 від 29.08.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт [PERSON] від 11.07.2008 року, зареєстрований за № 2-3502 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] , [INFO] , спадщину за заповітом не прийняв. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , немає. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: -сестра [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] , від 27.02.1950 року (а.с. 18), згідно якого батьками дитини значаться [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про одруження (а.с. 19), згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; копією актового запису про народження [PERSON] (а.с. 95-99), згідно якого батьками дитини значаться [PERSON] та [PERSON] ; актовим записом про шлюб (а.с. 72-73), згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини, а саме станом на 07.11.2015 року, що підтверджено показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончаровою Оксаною Степанівною №79/02-14 від 12.03.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що [PERSON] необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі\~ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved