Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2009 року. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх батьком є відповідач. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року із відповідача стягнуто аліменти на утримання їх дітей, по 600 грн. на кожну дитину. Оскільки відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається вихованням дітей, не піклується про фізичний та духовний розвиток, не сплачує аліменти на утримання дітей, крім того, відповідач 31 серпня 2016 року написав нотаріально посвідчену заяву, у якій погодився на позбавлення його батьківських прав відносно до його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з'явились, до суду надали заяви у яких просили розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до заяви від 31 серпня 2016 року (а.с.15), посвідченої приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Попович Л.С., відповідач просить розгляд справи судом щодо позбавлення батьківських прав проводити у його відсутність, погоджується на позбавлення батьківських прав щодо його малолітніх дітей. Третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в підготовче засідання не з'явився, до суду надійшла заява Сундук Л.І. про розгляд справи без участі представника третьої особи, позов підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 вересня 2009 року [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 589, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 6). Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1224, батьком є відповідач [PERSON], матір'ю - позивач [PERSON], а також [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1225. Батьком є відповідач [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 7, 8). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 11). Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року із відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 24 червня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.12). Із Акту обстеження побутових умов від 10 березня 2013 року, складеного депутатом Броварської міської ради Оксютенко В.М. вбачається, що [PERSON] проживає у своїх батьків за адресою: [ADDRESS], разом із дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає разом із сім'єю з 2016 року, місце проживання його не відоме. Відповідно до заяви від 31 серпня 2016 року, зареєстрованої в реєстрі № 1361 та посвідченої приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Попович Л.С., громадянин [PERSON] погодився на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.15). Із висновку № 1-18/509 від 22 травня 2018 року, наданого Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, вбачається, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю [PERSON], а також бабусею та дідусем з боку матері, для дітей створені належні умови для проживання та виховання. Батько дітей відповідач [PERSON], станом на 01 квітня 2018 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей у сумі 20 380 грн., із сім'єю не проживає, участі у вихованні дітей не приймає, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та наявність достатніх підстав для позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 цієї Постановипозбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людинисвідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач позов визнав, від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ухиляється, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], питання про стягнення аліментів на дітей при ухваленні цього рішення судом не вирішується.

Outcome: approved