Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

у січні 2020 року [PERSON] звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом де, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом (право на обов`язкову частку) після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на Ѕ частку житлового будинку А, загальною площею 45,78 кв.м. з господарчими побудовами, сарай Б, підвал Бп/д, паркан 1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а також просить стягнути судові витрати . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку А, загальною площею 45,78 кв.м. з господарчими побудовами, сарай Б, підвал Бп/д, паркан 1, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Він проживав у даному будинку разом з дружиною [PERSON] . Позивач є єдиним сином та єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 61 від 10.02.1984, вид. Дзержинським районним РАЦС м. Кривого Рогу, де батьком визначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . На час відкриття спадщини позивачу виповнилось 69 років (дата народження [INFO] ). За життя померла, ще коли позивач був неповнолітнім, розлучилася з його батьком. У встановлений законом строк позивач звернувся до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини. Постановою від 11.12.2019 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було відмовлено, так як наявний заповіт померлої на спадкове майно на іншу особу [PERSON] (дочка позивача від першого шлюбу), існують суперечки між спадкоємцями, та відсутні правоустанавлюючі документи на спадкове майно на ім`я померлої [PERSON] . Вважає, що незалежно від змісту заповіту має право на обов`язкову частку в спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Враховуючи що він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, у випадку спадкування за законом він би отримав спадок повністю, то його обов`язкова доля становить Ѕ частку від спадкового майна. Відповідач [PERSON] відзив до суду не подала, проте було надано письмові пояснення по справі, просить повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що позовні вимоги не аргументовані, не підтверджені документально, такими що не мають під собою правових підстав для задоволення, зазначила, що саме вона здійснювала догляд за [PERSON] . Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.02.2020 було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник позивача адвокат Миць Н.З. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідно до обставин, викладених в позовній заяві, та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позову, зауваживши, що позовні вимоги позивача не аргументовані, не підтверджені документально, є такими що не мають під собою правових підстав для їх задоволення. Зазначила, що позивач [PERSON] дійсно є її батьком та єдиним сином її бабусі [PERSON] . Інших спадкоємців крім позивача і її у померлої не було. Відповідач підтвердила, що позивач народився [INFO] . Зазначила, що не пам`ятає скільки років було батькові на момент смерті бабусі [PERSON] , не знає чи отримує він пенсію. Повідомила суду, що не заперечує аби позивач довічно проживав у спірному будинку, проте заперечує проти його права на обов`язкову частку, мотивує це тим, що [PERSON] хотіла залишити будинок саме їй, а не синові позивачу [PERSON] . Також зазначила, що лише вона доглядала за бабусею [PERSON] , надавала останній соціальні послуги. Вислухавши сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.11.2017 (а.с. 10). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок А, загальною площею 45,78 кв.м. з господарчими побудовами, сарай Б, підвал Бп/д, паркан 1, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 31.08.1956 Третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 836, Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Дзержинської районної Ради депутатів трудящихся № 32 від 03.02.1960 (а.с. 46, а.с. 75-82). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців Відповідно до\~ст.\~1217\~ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.02.1948 (а.с. 9), копією паспорту позивача (а.с. 7). У свідоцтві про народження позивача [PERSON] батьком визначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] . Судом встановлено, визнано сторонами по справі, що відповідач по справі [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] та відповідно є онукою померлої [PERSON] . Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тобто виходячи із змісту даної норми внуки не відносяться до спадкоємців першої черги. Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син позивач [PERSON] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом з Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, інші спадкоємці відсутні та за прийняттям спадщини не звертались. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Судом також встановлено, що 12.02.1998 спадкодавець [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє майно, в тому числі рухоме і нерухоме заповіла онучці [PERSON] , тобто відповідачу по справі. 23.03.2018\~ [PERSON] звернулася до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а.с. 92). 09.12.2017 позивач [PERSON] звернувся до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 32). 11.12.2019 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки виникла суперечка між спадкоємцями щодо розподілу спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , а саме: між спадкоємицею за заповітом [PERSON] та спадкоємцем на обов`язкову частку [PERSON] , крім того, відсутні правоустанавлюючі документів на спадкове майно на ім`я померлої [PERSON] (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.12.2019, а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. ст. 1, 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійнестрахування" непрацездатні громадяни це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку. Право на призначення пенсії за віком мають чоловіки та жінки, які досягли 60 років. Враховуючи, що позивач [PERSON] народився [INFO] , на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] йому виповнилось 69 років, таким чином, він мав право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки був непрацездатним, так як досяг пенсійного віку. Відповідно до ч. 3 ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини. Як роз`яснено у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, а саме 09.12.2017, позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 32). Таким чином, відповідач не втратив право на обов`язкову частку в спадщині після смерті матері [PERSON] . Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права спадкоємця на ідеальну частку спадщини чи виділення йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої. При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина. Враховуючи, що спадкоємцем першої черги за законом є лише позивач, у разі спадкування за законом частка, яка йому б належала складала б все спадкове майно, так як інші спадкоємці першої черги відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку обов`язкова частка у складі спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , яка належить [PERSON] в розумінні ч. 1 ст. 1241 ЦК України - становить 1/2 частину, тобто половину від усієї спадщини (половину від частки, яка б йому належала у разі спадкування за законом). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що вона здійснювала догляд за [PERSON] , надавала їй соціальні послуги (що підтверджується довідкою а.с. 65, 70), що [PERSON] не бажала аби будинок належав позивачу, не приймається судом до уваги, так як не має правового значення для вирішення даного спору про обов`язкову частку у спадщині. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 840,40 грн.

Outcome: approved