Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 березня 2018 року між ПАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс групп» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування наземного транспорту за № АМ-3330007. Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford» реєстраційний № [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 06 грудня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford» реєстраційний № [NUMBER] . під керуванням [PERSON] цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом обов`язкового страхування наземного транспорту за № АМ-3330007, та транспортного засобу «Renault» реєстраційний номер № [NUMBER] . Відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2019 року по справі №307/3843/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи, на підставі яких, було складено страховий акт № 1800000192556 від 18.02.2019 року, відповідно до якого ПАТ «Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 54000,00 грн. Позивач зазначає, що 26.10.2020 року простим листом була направлена претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу відповідачу з метою досудового врегулювання спору, але на час подання до суду позовної заяви, відповідачем не було проведено жодних дій щодо відшкодування заподіяної шкоди. Просить стягнути з Відповідача завдані збитки розміром в 54000 грн та 2270 грн судового збору. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так разом з позовом заявив клопотання в якому просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача в позові просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та в своїй заяві зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 28 березня 2018 року між ПАТ «УСК «Княжа вієнна іншуранс групп» та [PERSON] було укладено договір обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АМ/3330007. Забезпеченим транспортним засобом зазначено автомобіль марки Ford D 1993 року випуску державний номерний знак [NUMBER] (а.с.12). Судом встановлено, що 6 грудня 2018 року о 12.00 на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів, керуючи транспортним засобом марки «Ford» державний номерний знак № [NUMBER] , [PERSON] не перевірив перед виїздом технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого під час руху переднє праве колесо від`єдналося від опори і вдарилося в транспортний засіб марки «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по зустрічній смузі руху, внаслідок чого транспортним засобам спричинено механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3 «а» Правил дорожнього руху. Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області у справі № 307/3843/18 від 15 січня 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.14). В силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником пошкодженого транспортного засобу марки «Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а.с 10). Відтак, судом встановлено, що в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] був пошкоджений автомобіль ««Renault Duster», державний номерний знак [NUMBER] , що на момент дорожньо-транспортної пригоди належав [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що 28.03.2018 року між ПрАТ «УСК «Княжа воєнна іншуранс груп» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3330007, а саме, забезпечений транспортний засіб марки «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , строком дії з 28.03.2018 року до 27.03.2019 року, включно. З метою отримання відшкодування потерпілий [PERSON] звернувся до голови правління ПрАТ «»УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із відповідною заявою від 15.02.2018 року, у якій просив відшкодувати йому кошти для відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 6.12.2018 року, повідомивши, що взаєморозрахунки не проводилися. (а.с. 7). На підставі даної заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт № 180000192556 від 18 лютого 2019 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування за договором страхування становить 54000,00 гривень (а.с.7-11, 34-35). На підставі зазначеного страхового акта позивач ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 54000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3Р014650 від 20 лютого 2019 року (а.с.36). Статтею 11 ЦК України регламентовано, що виникнення цивільних прав та обов`язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами у справі, останні регулюються спеціальними нормами, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п. «г» п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначено ст.16 Цивільного кодексу України. За змістом п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому ст. 1188 ЦК України регулюється відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якими у розумінні ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів. У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Таким чином, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» набула право регресу до винної у ДТП особи - відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплати страхового відшкодування у сумі 54 000, 00 грн. є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2270 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved