overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

01 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Новомосковський р-н, с. Голубовка, вул. Центральна, 69-А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.11.2016 р. о 19 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 30.11.2016 р. о 19 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Голубівської амбулаторії. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний, сам із собою розмовляє. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

01 грудня 2016 року названим судом було ухвалено заочне рішення, за яким зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] в нежитловому приміщенні, що розташоване в м. Полонне по вул. Лесі Українки № 113А, а також стягнуто з нього на користь [PERSON] 551 грн. 20 коп. судового збору. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої зазначав, що він про розгляд даної справи не був повідомлений належним чином, а тому не мав можливості надати свої пояснення та докази на підтвердження заперечень проти позову [PERSON], оскільки не погоджується із тим, що приміщення, у якому зареєстровано його місце проживання, переведено у статус нежитлового, у звязку з чим він має намір звернутися з позовом про скасування реєстрації нежитлового приміщення. Відтак, заявник вважає, що рішення суду, ухвалене при заочному розгляді справи, підлягає скасуванню. Зазначив, що копію вказаного рішення він отримав в приміщені суду 14 березня 2017 року, з яким не згідний із зазначених вище обставин. В судове засідання заявник не з`явився, його представник адвокат [PERSON] при розгляді справи заяву [PERSON] підтримав та просив її задовольнити. Позивачка [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання також не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності, а позивачка також вказала про заперечення нею заяви про перегляд заочного рішення. Заслухавши пояснення адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] про судові засідання, які відбулися 30 листопада 2016 року та 01 грудня 2016 року, не був повідомлений належним чином, про що свідчить наявність у справі повернутої судової повістки про його виклик на 30 листопада 2016 року (а.с.38) з актом Полонської міської ради про неможливість вручення даної повістки (а.с.37), що позбавило відповідача можливості надати пояснення та докази, які, на його думку, мають істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. За наведених обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та скасування раніше ухваленого заочного рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

01 грудня 2016 року по вказаній справі винесено рішення, яким розірвано шлюб, укладений між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 05 травня 2001 року Виконавчим комітетом Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). До Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла заява [PERSON] про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в розмірі 551 грн. 20 коп. Тому, позивач просить винести додаткове рішення та вирішити питання стягнення судового збору з відповідача [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, тому у зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, судом при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення судового збору з відповідача [PERSON] в сумі 551 грн. 20 коп. на користь позивача [PERSON]. Відповідно п. 4 ч. 1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки судом при винесенні рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу не було розглянуто питання щодо стягнення судового збору з відповідача [PERSON], суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву [PERSON] та винести додаткове рішення по справі, яким стягнути судовий збір в сумі 551 гривня 20 коп. з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2005 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2009 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відчуття поваги та любові. На цьому ґрунті виникають сварки, непорозуміння. Сторони мешкають за різними адресами. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду він також надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Проти розірвання шлюбу заперечень не надав. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 28 жовтня 2005 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис №399 (а.с.7). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З січня 2009 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони разом не мешкають і поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 грудня 2003 року. Вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що вони з чоловіком припинили сумісне життя, дитина мешкає разом з нею. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення сином повноліття з дня подачі позову. У судове засідання позивача [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі і мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Відповідно до довідки комунального підприємства «Комсервіс» неповнолітня дитина проживає з матір'ю. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок батьків не залежить від місця проживання дитини, тому [PERSON] зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, і вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого законом, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на корить державного бюджету м. Дружківки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2008 року , від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб не має. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності , суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2008 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоровя дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобовязань на користь інших осіб немає, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] , в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 07 липня 2015 року у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 22 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народилася дитина, яка є неповнолітньою: [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю. Вказує, що подружні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини та майнового характеру немає. Їх шлюб набув формального характеру. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище «Балахтар». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Судовий збір просить стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 07 липня 2015 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 22 (а.с.6). У сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 19 по вулиці Белінського в смт. Любашівка Одеської області. В даному будинку зареєстрований відповідач. Відповідач у вказаному будинку тривалий час не проживає, однак на даний час самостійно не бажає зніматись з реєстрації. Тому, просив задовольнити його позов та ухвалити рішення про позбавлення [PERSON], права користування житловим приміщення. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує протии ухвалення заочного рішення. Любашівська селищна рада заперечень по справі не має. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, заперечень не наддав, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. З домової книги, довідки Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 06 грудня 2016 року видно, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]. З акту, складеного депутатом Любашівської селищної ради [PERSON] видно, що [PERSON] не проживає в [INFO] з 03 липня 2015 року (а.с. 5). З витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №№ 40063400, 40065736 від 03.07.2015 року видно, що будинок № 19 по вулиці Белінського в смт. Любашівка Любашівського району Одеської області належить на праві приватної власності позивачу по справі (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в будинку позивача більше одного року, тобто його відсутність не пов'язана з випадками, передбаченими ст. 71 ЖК України, які дають право на проживання у разі відсутності в місці проживання понад 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до закону у разі винесення рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням позбавлена такого права особа підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 25.02.2012 року зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося, бо мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, фактично шлюбні відносини припинені. Сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що збереження сімї неможливо та суперечить його інтересам. Позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.02.2012 року виконавчим комітетом Щербинівської селищної ради міста Торецька Донецької області, актовий запис №2, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №454057 (а.с.5). Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]., фактично шлюбні відносини припинені, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Так як відповідач не зявилася до суду, суд залишає їй прізвище «Старіченко». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

01 грудня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 19.09.2002 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу дітй не мають. У теперішній час з відповідачем припинені шлюбні відносини, оскільки в нього інша жінка, позивач зазначає, що з відповідачем проживає окремо. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спір про розділ майна вирішили. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог. Проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, він вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО №188609 виданого 19.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Слєпченко) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2002року, актовий запис №734. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved