Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в особі Запорізької регіональної дирекції АТ «СК «АХА Страхування», третя особа: [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, невстановлена особа, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Леніна м. Запоріжжя, не витримала безпечну швидкість та змінила напрямок руху, скоївши наїзд на автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. Власником транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керував [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 31.01.2008р. Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] 17 вересня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої провадження в адміністративній справі у відношенні [PERSON] про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення закрито. Матеріали справи про адміністративне правопорушення в завірених копіях повернуто до ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області для встановлення особи, яка скоїла ДТП 18.05.2014 року, та належного оформлення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. Станом на жовтень 2014 року працівниками ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області особа, яка перебувала у нетверезому стані за кермом автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], та 18 травня 2014 року скоїла дорожньо-транспортну пригоду, не встановлена. Власником транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керувала невстановлена особа, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 21.09.2013р. Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] Враховуючи, що на момент ДТП і до подання позову до суду [PERSON] будь-яких заяв до правоохоронних органів про неправомірне заволодіння його автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], на надавав; особа, яка в момент ДТП керувала транспортним засобом, належним на праві власності [PERSON], не встановлена, вважає, що [PERSON] повинен нести відповідальність за шкоду, завдану належним йому на праві власності джерелом підвищеної небезпеки. На підставі полісу № АС/6429757 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «АХА Страхування», цивільна відповідальність [PERSON] за забезпеченим транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], перед третіми особами була застрахована. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] звернувся до Запорізької дирекції ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, надав для огляду пошкоджений транспортний засіб, а також інші документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 18 серпня 2014 року за № 1419/у-14/ЦВ ним було отримано відповідь про відмову у страховому відшкодуванні за незаконними підставами, а саме: у зв'язку з відсутністю водія, який керував забезпеченим транспортним засобом на відповідній правовій підставі та відповідного посвідчення водія. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди №4062 від 12 вересня 2014 року розмір відновлювального ремонту автомобіля складає 26420 гривень 64 копійок. Також за проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 600 грн., за квитанцією № 93 від 10.09.2014р. Вважає, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» повинно відшкодувати йому матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, оскільки на момент ДТП забезпечений автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] з власності [PERSON] не вибував, а не встановлений водій зазначеного автомобіля, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння порушив п.п. 10.1, 12.1 ПДР України, що призвело до значного пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу. Також, крім матеріальних збитків, позивач вважає, що відповідач завдав йому і моральну шкоду, яка полягає у тому, що він зазнав душевного стресу у зв'язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за неможливістю значний час користуватися автомобілем було порушено його звичний устрій життя. Крім того, внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду і небажанням відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, через що він поніс певні моральні страждання, які оцінює у 3000,00 гривень. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на його користь суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 27020,64 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір - 300,31 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Додатково в ході судового розгляду зазначив, що 18.05.2014 року він керував автомобілем «DAEWOO Lanos» реєстраційний номер [NUMBER] і рухався по пр.Леніна в м.Запоріжжя. Поблизу перехрестя з вул. Грязнова став учасником ДТП - на його автомобіль, а також автомобілі «БМВ», «Шевролет», здійснив наїзд автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER]. Водій зазначеного автомобіля намагався втекти, але був затриманий і переданий співробітникам ДАІ, після чого інспектор ДАІ складав протокол про скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на водія автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав позицію свого довірителя, додаткового зазначивши, що у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України, зібрано достатньо доказів, які свідчать про те, що невстановлений водій автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] скоїв ДТП, а [PERSON] повинен нести відповідальність, як власник джерела підвищеної небезпеки. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та доводи, викладені у письмових запереченнях до позову, підтримала. З письмових заперечень вбачається, що відповідач проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровію та / або майну потерпілого». Пунктом 1.4 зазначеного Закону визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом, або рішенням суду. Враховуючи, що особа, яка керувала автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], не встановлена та до адміністративної відповідальності не притягнута , її не можна вважати винною. ПрАТ «СК «АХА Страхування» вважає, що немає жодних підстав вважати, що невстановлена особа є винною у скоєнні ДТП, керувала транспортним засобом на законних підставах та є особою, відповідальність якої застрахована, а заявлений випадок в порядку ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є страховим випадком. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив та повноважного представника у судове засідання не направив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи по суті від нього до суду не надходило. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з"явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог позивача покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги пояснення позивача, представників позивача та відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також письмові заперечення представника відповідача, заяву третьої особи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 18 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, невстановлена особа, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Леніна м. Запоріжжя, не витримала безпечну швидкість та змінила напрямок руху, скоївши наїзд на автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок зіткнення автомобілі були технічно пошкоджені. (а.с. 11) Власником транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керував [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 31.01.2008р. Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] (а.с. 10) Власником транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], яким 18.05.2014 р. керувала невстановлена особа, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 21.09.2013р. Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ УМВС України в Запорізькій області, є [PERSON] (а.с. 12) 17 вересня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за справою про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена постанова, згідно якої провадження в адміністративній справі у відношенні [PERSON] про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення закрито. Матеріали справи про адміністративне правопорушення в завірених копіях повернуто до ВДАІ ГУМВС України в Запорізькій області для встановлення особи, яка скоїла ДТП 18.05.2014 року, та належного оформлення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення. (а.с. 13-15) З мотивувальної частини постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2014 року вбачається, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 010849, складеного інспектором СОМ ДТП ВДАІ ГУМВС м. Запоріжжя [PERSON], вбачається, що за наслідками огляду місця ДТП та опитування водіїв-учасників ДТП і перевірки документів, було встановлено, що водієм автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], є громадянин, який представився [PERSON], 1986 р.н., та надав відповідне посвідчення водія серії РМА № 204536 від 23.04.2005р. Також вбачається, що після вивчення механізму виникнення ДТП та оцінки дій водіїв-учасників на відповідність вимогам ПДР України, працівником ВДАІ було прийнято рішення про порушення водієм [PERSON] вимог п. 10.1, 12.1 ПДР України, якими передбачено, що перед початком руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним та не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху; при обранні у встановлених межах безпечної швидкості водій повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух, в зв'язку з чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України. Надалі встановлено, що [PERSON] 18.05.2014 року о 22.35 годин на пр. Леніна в районі перехрестя з вул. Грязнова в м. Запоріжжі автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], не керував та адміністративного правопорушення не вчиняв. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010 - 2011 роках Вищий спеціалізований суу України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що процесуальна норма , передбачена ст. 61 ЦПК України, не дає підстав за будь-яких обставин вважати не винною у ДТП особу, відносно якої не складався протокол про адміністративне правопорушення. Вину такої особи може бути підтверджено іншими належними і допустимими доказами, передбаченими ст.57 ЦПК України, зокрема висновком судової автотехнічної експертизи, письмовими доказами. Відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу, реєстраційний номер [NUMBER], свідчить лише про те, що на нього не накладено адміністративне стягнення, а не на відсутність цивільно-правової відповідальності за спричинену шкоду та вини в спричиненому ДТП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2014 року встановлено, що 18 травня 2014 року, о 22 годині 35 хвилин, дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], під керуванням невстановленої особи, яка рухаючись по проспекту Леніна м. Запоріжжя, не витримала безпечну швидкість та змінила напрямок руху, скоївши наїзд на автомобіль «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «BMW 735», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіль «Mersedes Benz 312», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В судовому засідання у якості свідка був допитаний [PERSON], який пояснив, що 18 травня 2014 року, приблизно о 22 годині 35 хвилин, він, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номер [NUMBER], рухався по пр. Леніна в напрямку вулиці Запорізької в м. Запоріжжі. На перехресті пр. Леніна та вул. Грязнова зупинився на заборонений сигнал світлофора та очікував на зелений сигнал світлофора для здійснення перетину перехрестя. В той час, коли він очікував на зелений сигнал світлофора, то відчув як у його автомобіль, а також автомобілі «Daewoo Lanos», «БМВ», здійснив наїзд автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER]. Водій зазначеного автомобіля намагався втекти, але був затриманий і переданий співробітникам ДАІ, після чого інспектор ДАІ склав протокол про скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на водія автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], який за всіма ознаками перебував у стані алкогольного сп'яніння. Надалі, допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що 18 травня 2014 року, приблизно о 22 годині 35 хвилин, він, керуючи автомобілем «BMW 735», державний номер [NUMBER], рухався по пр. Леніна в напрямку вулиці Запорізької в м. Запоріжжі. Разом з ним в тому ж напрямку рухалися інші автомобілі, які, як і він на перехресті пр. Леніна та вул. Грязнова зупинилися на заборонений сигнал світлофора та очікували на зелений сигнал світлофора для здійснення перетину перехрестя. В той час, коли він та інші автомобілі очікували на зелений сигнал світлофора, то відчув як у його автомобіль, а також автомобілі «Daewoo Lanos», «Chevrolet Aveo», здійснив наїзд автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER]. Водій зазначеного автомобіля намагався втекти, але був затриманий і переданий співробітникам ДАІ, після чого інспектор ДАІ склав протокол про скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП на водія автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], який за всіма ознаками перебував у стані алкогольного сп'яніння. Також, в судовому засіданні у якості свідка був допитаний [PERSON], який пояснив, що 18.05.2014 року, працюючи співробітником ДАЇ по матеріалам з оформлення ДТП ДАІ м. Запоріжжя знаходився на добовому чергуванні. Близько 23 годин отримав виклик про ДТП на пр.Леніна і вул.Грязнова в м.Запоріжжя. Після прибуття на місце побачив, що зіткнулись кілька автомобілів: «Daewoo Lanos», «Chevrolet Aveo», «BMW 735», «Mersedes Benz 312». Після вивчення механізму виникнення ДТП та оцінивши дії водіїв-учасників на відповідність вимогам ПДР України з'ясував, що в діях водія автомобіля «Volkswagen Golf», який був затриманий іншими учасниками події і перебував у стані алкогольного сп'яніння, вбачаються порушення вимог п. 10.1, 12.1 ПДР України. Після оформлення матеріалів на водія автомобіля «Volkswagen Golf», який назвався [PERSON], ним. було складено три протоколи за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 126, 130 КУпАП, а автомобіль «Volkswagen Golf» відправлено на штраф майданчик. Через кілька днів власник автомобіля «Volkswagen Golf» - [PERSON] надав документи на автомобіль, документи , які підтверджують його особу і забрав автомобіль. На момент оформлення ДТП та видачі [PERSON] автомобілю, останній у розшуку не перебував. Під час розгляду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя зазначених адміністративних матеріалів відносно [PERSON] з'ясувалось, що особа, яка керувала автомобілем «Volkswagen Golf» є іншою особою, а не громадянином [PERSON] На даний час встановити особу, яка дійсно керувала автомобілем «Volkswagen Golf» не є можливим, про що свідчать надані на запит суду копії матеріалів по зазначеному ДТП. Аналізуючи надані в судовому засіданні пояснення водіїв [PERSON], [PERSON], [PERSON] про обставини ДТП, які узгоджуються: зі схемою місця ДТП, фотографіями місця ДТП та поясненнями водіїв пошкоджених транспортних засобів, наданих працівникам ДАІ безпосередньо в день вчинення ДТП, пояснення інспектора ДТП [PERSON] з приводу огляду місця події та складення протоколів щодо вчинення адміністративних правопорушень, що призвели до пошкодження автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], суд приходить до висновку про необхідність їх покладення в основу рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], належний на праві власності [PERSON], під керуванням невстановленої особи, 18 травня 2014 року о 22 годині 35 хвилин допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Виходячи з наведених обставин, саме в діях невстановленого водія автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] є невідповідність вимогам ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначеної норми цивільного права свідчить про те, що законом покладено на володільця джерела підвищеної небезпеки відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов'язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об'єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Зазначений аналіз також підтверджується і роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого на володільця джерела підвищеної небезпеки покладено відповідальність та обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, навіть якщо ця матеріальна шкода завдана не з його вини. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди і станом на березень 2015 року від власника автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], [PERSON] будь-яких заяв до правоохоронних органів про неправомірне заволодіння його автомобілем не надходило. Особа, яка 18.05.2014 року під час ДТП керувала автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії на своє ім'я працівникам ВДАЇ не надала, а тому до цього часу невстановлена. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що власник автомобіля «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER] - [PERSON] повинен нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, яке належить йому на праві власності та на момент ДТП з його власності проти його волі не вибувало. Також судом встановлено, що на підставі полісу № АС/6429757 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «АХА Страхування», цивільна відповідальність [PERSON] за забезпеченим транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], перед третіми особами застрахована. (а.с. 30) Згідно із п. 4 зазначеного Полісу, ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 50000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого складає 100000,00 грн. Згідно із п. 5 зазначеного Полісу, сума франшизи (страхове відшкодування зп шкоду, заподіяну майну потерпілих завжди зменшується на суму франшизи) становить 0,00 грн. Згідно ст.. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України, обов'язковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обов'язковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозв'язок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] звернувся до Запорізької дирекції ПрАТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, надав для огляду пошкоджений транспортний засіб, а також документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 18 серпня 2014 року за № 1419/у-14/ЦВ, [PERSON] було отримано відповідь про відмову у страховому відшкодуванні за незаконними підставами, а саме: у зв'язку з відсутністю водія, який керував забезпеченим транспортним засобом на відповідній правовій підставі та відповідного посвідчення водія. (а.с. 16) Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні», проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 4062 від 12 вересня 2014 року, проведеною за власною ініціативою [PERSON], розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди складає 23595 гривень 54 копійок. Також за проведення автотоварознавчого дослідження ним було сплачено 600,00 грн., за квитанцією № 93 від 10.09.2014р. (а.с. 17-29) Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування. Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач звернувся до суду із позовом про захист його порушеного права шляхом стягнення з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на свою користь суми страхового відшкодування в розмірі 27020,64 грн.. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно абзацу 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» від 12.06.2009 року встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, в даному випадку предметом доказування є сума страхового відшкодування в розмірі 26420,64 грн., встановлена висновком спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 4062 від 12 вересня 2014 року. Аналізуючи наданий позивачем доказ щодо встановлення суми страхового відшкодування (висновок спеціаліста-товарознавця), суд приходить до наступного. Як на доказ щодо суми страхового відшкодування в розмірі 26420,64 грн., позивач посилається на висновок спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 4062 від 12 вересня 2014 року, яким встановлена Згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця по визначенню вартості матеріальної шкоди № 4062 від 12 вересня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 12.09.2014 р. складає 26420,64 грн., та розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві під час вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 23595 гривень 54 копійок. (а.с. 21) Виходячи з того, що належний позивачеві на праві власності автомобіль ««Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER], експлуатується з 2008 року та до зазначеного ДТП мав пошкодження, а тому деталі мали фізичний знос, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «СК «АХА Страхування» суми завданої [PERSON] шкоди в розмірі 23595,54 грн., тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «АХА Страхування». Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника ПрАТ «СК «АХА Страхування» на відсутність підстав для відшкодування [PERSON] завданих джерелом підвищеної небезпеки матеріальних збитків, оскільки особа, яка керувала автомобілем «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], не встановлена та до адміністративної відповідальності не притягнута , її не можна вважати винною, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровію та / або майну потерпілого». Пунктом 1.4 зазначеного Закону визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом, або рішенням суду. Виходячи з цього страховик прирівнює відсутність у водія посвідчення відповідної категорії до неправомірного володіння транспортним засобом. Проте, зазначене твердження є неспроможним, виходячи з того, що статтею 289 КК України передбачено кримінальну відповідальність для особи за незаконне заволодіння транспортним засобом. Пунктом 1 примітки до зазначеної статті законом прямо зазначено, що є незаконним заволодінням, а сааме: «Під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі». В свою чергу ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено вичерпний перелік відмови у страховому відшкодуванні і не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі відсутності у особи посвідчення водія. В свою чергу, відповідно до статті 38 Закону Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» п.38.1 - «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: п.38.1.1 до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння,…; б) якщо він керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом відповідної категорії»; в) якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Таким чином Законом прямо передбачено, що страховик у даному випадку повинен здійснити страхове відшкодування і після цього має право на регресний позов і відмова у страховому відшкодуванні є необґрунтованою. Крім того, твердження представника відповідача про те, що забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen Golf», державний номер [NUMBER], вибув з власності [PERSON], шляхом неправомірного заволодіння тощо, спростовується письмовою розпискою [PERSON], який 20 травня 2014 року особисто на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 21.09.2013р. та дозволу на отримання транспортного засобу від 20.05.2014р., отримав належний йому на праві власності транспортний засіб, поміщений 19 травня 2014 року працівника ВДАІ на спеціальний майданчик для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заперечення представника відповідача є неспроможними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, не підтверджені належними та допустимими доказами, та не спростовують встановлені в ході судового розгляду обставини. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що у зв"язку з тим, що він зазнав душевного стресу у зв'язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП; за неможливістю значний час користуватися автомобілем було порушено його звичний устрій життя та устрій життя його родини. Крім того, відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, через що він несе певні моральні страждання, які оцінює у 3000 гривень. З огляду на зазначені обставини, а також виходячи з принципу розумної достатності, суд вважає, що зазначений розмір відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] є співмірним та адекватним з обсягом спричинених моральних страждань. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідачів по справі судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 300 грн. 21 коп. (а.с. 2) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо відшкодування понесених судових витрат підлягає також частковому задоволенню, а саме у розмірі 271,95 грн., з розподілом судових витрат між відповідачами в пропорційному розмірі до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача - ПрАТ «СК «АХА Страхування» судовий збір в розмірі 241,95 грн., а з відповідача - [PERSON] судовий збір в розмірі 30,00 грн.

Outcome: partial