Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

01.02.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель» про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11.10.2016 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві. В позовних вимогах позивач просить: звернути стягнення на заставлене майно - транспортний засіб марки KIA, модель - SPORTAGE, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ м.Києва в рахунок погашення заборгованості перед [PERSON] по Кредитному договору №1647-04-КА-Т, укладеному 03.11.2011 року загальний розмір вимог по якому становить суму 222 562,31 грн. шляхом набуття [PERSON] у власність цього транспортного засобу за вартістю 205 500,00 грн. (висновок про оцінку транспортного засобу від 18.01.2016 року складений ТОВ «Експертна компанія «Професіонал»); визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки KIA, модель - SPORTAGE, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; зняти арешт із заставленого майна - автомобіля KIA SPORTAGE, 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим ВРЕР ДАІ №13 при УДАІ м.Києва, накладений державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві згідно постанов №2998/2 від 17.10.2014 року ВП №45105560, №482/2 від 05.06.2014 року ВП №38485843 та №482/2 від 16.10.2014 року ВП №38485843. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.11.2011 року на підставі Кредитного договору №1647-04-КА-Т ПАТ Комерційний банк «Даніель» надав [PERSON] кредит в сумі 193 920,00 грн. строком користування до 02.11.2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 03.11.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Даніель» був укладений договір застави транспортного засобу «КІА», державний номер [NUMBER]. 03.11.2011 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зроблено запис про обтяження автомобіля. Позивач зазначає. що з серпня 2013 року [PERSON] припинила виконувати зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 11.11.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 222 562,31 грн. За договором про відступлення права вимоги №38 від 09.11.2015 року право вимоги за кредитним договором №1647-04-КА-Т від 03.11.2011 року було відступлено на користь ТОВ «Кредекс Фінанс». Також було відступлено право вимоги за Договором застави від 03.11.2011 року. Про відступлення права вимоги була повідомлена [PERSON] В подальшому, 12.11.2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» переуступило право вимоги за кредитним договором та договором застави на користь [PERSON] 15.01.2016 року внесено зміни до державного реєстру обтяжень рухомого майна про заміну обтяжувала на [PERSON] Про відступлення права вимоги була повідомлена [PERSON] В зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, позивач направив [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та сплати заборгованості в повному обсязі, що становить 222 562,31 грн. Проте [PERSON] вимогу проігнорувала та заборгованість не сплатила. А тому у відповідності до положень договору застави в зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору позивач просить звернути стягнення на предмет застави. Крім того, позивач зазначає, що йому стало відомо, що на спірний транспортний засіб накладено арешт на підставі постанов державного виконавця, оскільки [PERSON] є боржником за іншими виконавчими провадженнями. А тому позивач на підставі статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що арешт має бути скасовано. В судовому засідання представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулось 17.08.2016 року пояснила, що на автомобіль вже було звернуто стягнення та він за актом опису та арешту був переданий представнику банку. В наступне судове засідання відповідач не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, до суду не надійшли пояснення чи заперечення на заявлені вимоги. Представник третьої особи - ПАТ КБ «Даніель» в судове засідання не з'явився, до суду надійшли пояснення на заявлені вимоги в яких вони зазначають, що дійсно між сторонами був укладений кредитний договір і для забезпечення його виконання був укладений договір застави автомобіля. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором було вчинено виконавчий напис нотаріуса за яким звернуто стягнення на автомобіль. Виконавчий напис було пред'явлено до виконання, проте в зв'язку з початком процедури ліквідації банку зобов'язання за договорами були відступлені, а виконавче провадження закінчено у зв'язку з відкликанням виконавчого листа. На підставі статті 169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представника позивача, врахувавши пояснення відповідача та представника третьої особи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Як встановлено в судовому засіданні, 03.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №1647-04-КА-Т за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 193 920,00 грн. на купівлю автомобіля КІА, моделі SPORTAGE, 2011 року випуску строком повернення коштів до 02.11.2018 року зі сплатою 17,99 % річних. За умовами п.4.1 Кредитного договору, зобов'язання за цим договором забезпечуються заставою транспортного засобу автомобіля КІА SPORTAGE, 2011 року випуску. 02.11.2011 року автомобіль КІА SPORTAGE, 2011 року випуску державний номер [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 03.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» (далі - Заставодержатель) та [PERSON] (далі - Заставодавець) був укладений договір застави транспортного засобу. За умовами зазначеного договору, Заставодавець передала в заставу Заставодержателю автомобіль КІА, моделі SPORTAGE, 2011 року випуску державний номер [NUMBER] в забезпечення зобов'язань за Кредитним договором №1647-04-КА-Т від 03.11.2011 року. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №4438. 03.11.2011 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис про обтяження автомобіля на підставі договору застави від 03.11.2011 року. Пунктами 3.1.5 та 6.1 Договору застави транспортного засобу передбачено право Заставодержателя одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства та положень цього договору у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь-якого зобов'язання за Кредитним договором (повернення кредиту, сплата процентів, пені, штрафів та інших платежів) зобов'язання Заставодавцем виконано не буде в повному обсязі або частині. Звернення стягнення на предмет застави та його реалізація здійснюється на розсуд Заставодержателя або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса та будь-яким іншим чином відповідно до законодавства України, чинного на дату звернення стягнення (п.6.2 Договору застави). 09.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» (далі - Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги №38. За умовами вказаного договору Первісний кредитор відступив Новому кредитору своє право вимоги, що випливає, зокрема, з Кредитного договору №1647-04-КА-Т від 03.11.2011 року з додатками, укладеного між ПАТ КБ «Даніель» та [PERSON] Як вбачається з умов Договору про відступлення права вимоги, заборгованість [PERSON] станом на 14.09.2015 року за кредитним договором становить 222 562,31 грн. 11.11.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» (далі - Первісний Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - Новий Заставодержатель) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором застави транспортного засобу від 03.11.2011 року, посвідченим Пономарьовою В.Ю., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №4438. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. та зареєстрований в реєстрі за №454. За умовами вказаного Договору, у зв'язку із укладенням між Новим Заставодержателем та Первісним Заставодержателем Договору про відступлення права вимоги №38 від 09.11.2015 року, до Нового заставодержателя перейшло право вимоги за Договором застави транспортного засобу від 03.11.2011 року. 13.11.2015 року ПАТ КБ «Даніель» направило на адресу [PERSON] повідомлення про укладення договорів про відступлення прав вимоги. В подальшому, 11.11.2015 року між [PERSON] (далі - Новий Кредитор) та ТОВ «Кредекс Фінанс» (далі - Первісний Кредитор) були укладені Договори про відступлення права вимоги №11-1/11/15 - відступлення права вимоги за Кредитним договором від 03.11.2011 року №1647-04-КА-Т та 12.11.2015 року договір про відступлення права вимоги за Договором застави транспортного засобу від 03.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. за реєстровим №4438. За умовами зазначених договорів до [PERSON] перейшло право вимоги до [PERSON] на суму 222 562,31 грн. Листом від 13.11.2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» повідомило [PERSON] про укладення договорів про відступлення прав вимоги. 10.12.2015 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором від 03.11.2011 року в сумі 222 562,31 грн. 15.01.2016 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені зміни в частині обтяжувача - вилучено обтяжувача ПАТ «КБ «Даніель» та додано обтяжувача [PERSON]. Згідно висновку, що складений 18.01.2016 року ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» ринкова вартість автомобіля КІА SPORTAGE, 2011 року випуску державний номер [NUMBER] становить 205 500,00 грн. 28.01.2016 року [PERSON] прийняв рішення про придбання у власність автомобіля КІА SPORTAGE, 2011 року випуску державний номер [NUMBER] в рахунок погашення боргу [PERSON] за кредитним договором №1647-04-КА-Т від 03.11.2011 року за вартістю 205 500,00 грн. В силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги ,якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 цього Закону, встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Із вказаних норм Закону вбачається, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013р. Як встановлено в судовому засіданні, Банком було звернуто стягнення на заставне майно на підставі виконавчого напису нотаріуса від 20.03.2014 року №2073, який потім був пред'явлений до виконання (ВП №42688539), проте на підставі п.1 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис №2073 від 20.03.2014 року повернуто стягувачеві. Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2014 року у [PERSON] автомобіль було вилучено та передано на відповідальне зберігання представнику ПАТ КБ «Даніель» Романову А.А., що підтверджується актом опису й арешту майна. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не надала суду доказів, що вона сплатила заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави підлягають задоволенню. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на автомобіль, оскільки позивачем обрано спосіб звернення стягнення - шляхом набуття автомобіля у власність, що як наслідок є реєстрація автомобіля за позивачем та не потребує визнання права власності. Також позивач в позовних вимогах просив зняти арешт із заставного майна, який накладений на підставі постанов державних виконавців в межах інших виконавчих проваджень. На підтвердження існування арешту автомобіля представник позивача надав копії постанов від 05.06.2014 року про арешт майна боржника (ВП №38485843), 16.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №38485843), 17.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №45105560). Частина 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція чинна на момент прийняття рішення судом) визначає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Але оскільки на даний час позивач не набув право власності на автомобіль, він звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на заставне майно, його права як власника на даний час не порушені, суду не надано доказів, що дійсно на підставі зазначених постанов державного виконавця накладено арешт на автомобіль, так як в постановах зазначено про арешт всього майна боржника, а не автомобіля, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial