Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про збільшення розміру аліментиів на утримання дитини, [PERSON], [INFO]. Як підставу позову зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 22.07.2011 року розірвано. Від шлюбу мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею у м. Харкові та навчається у 2 «Г» класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 102 Харківської міської ради. Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 22.07.2011 року відповідача зобовязано сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини, [PERSON], в твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час прожитковий мінімум на дитину відповідного віку збільшився, потреби на утримання дитини також збільшилися, що повязано з навчанням у школі, належним харчуванням, розвитком, потребами для забезпечення всіх необхідних умов життя, розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини, є занадто низьким. Крім того, дитина має потреби зі здоровям серця, що потребує щорічного обстеження у закладах охорони здоровя, на що також витрачаються значні кошти, існують додаткові витрати на школу. Вона не має змоги віддати дитину до закладів розвитку за наявності в дитини здібностей та таланту, оскільки не має для цього грошових коштів. Відповідач офіційно ніде не працює, інших дітей та непрацездатних батьків немає. Позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], визначивши розмір в твердій грошовій сумі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що не має можливості на даний час сплачувати аліменти у більшому розмірі у зв"язку з незадовільним станом свого здоров"я, і як наслідок, тимчасової своєї непрацездатності. Також пояснив, що на час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 300 гривень він був офіційно працевлаштований, проте у тому ж 2001 році позбапвився офіційного місця працевлаштування. Крім того, має іншу дружину, яка на даний час вагітна. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22.07.2011 року розірвано (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 22.07.2011 року [PERSON] зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14, 34). Дитина проживає з матірю у м. Харкові по просп. Героїв Сталінграду-5/1, кв.-51 та навчається у 2 «Г» класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 102 Харківської міської ради (а.с. 9, 10). Згідно висновкам за 2001-2016 роки , [PERSON] спостерігається у лікаря - кардіолога /а.с. 11-13/. З пояснень відповідача вбачається, що погіршився його стан здоров"я, зокрема, відповідно до довідки Шевченківської ЦРЛ [PERSON] з 2016 року перебуває у лікаря-отоларинголога, 17.10.2016 року переніс оперативне лікування щодо голосих складок, у 2017 році проходив етапне лікування в умовах щелепно-лицьового відділення ХОКЛ /а.с. 25-28/. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Позивач посилалась на інші витрати в зв»язку з утриманням дитини, при цьому не надала доказів на підтвердження своїх вимог. За таких обставин, враховуючи зміни сімейного та погіршення матеріального стану і здоров"я відповідача, суд приходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову. З позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивач не зверталась. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову, суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed