Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

02.05.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що\~18 вересня 1993 року між нею та відповідачем по було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області згідно зі свідоцтвом виданим від 03.04.2018р. за № 30. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та виховання дитини, а взаємне предявлення претензій, суперечки та скандали призводять до перебування у стані постійного стресу. Спільне господарство не ведеться. Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння, взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування, тому збереження сімї неможливо і суперечить нашим інтересам, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 18.09.1993 року, про що 18.09.1993 зроблено відповідний актовий запис № 155, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). 30.01.2001 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 670873 від 03.04.2018 року (а.с. 6). З довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 1628 від 03.04.2018 року встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо (а.с. 7). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України\~визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст..\~110,\~112 СК України,

Outcome: approved