Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся із заявою, якою просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Сторони в судове засідання не з'явились, проте спрямували до суду заяви про слухання справи у їх відсутність. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 11 жовтня 2009 р оку між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено договір № 001-05004-111009 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.3-4) відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення кредитної лінії встановив ліміт на рахунку в розмірі 1 300 гривень з можливістю його зміни в межах кредитної лінії. Відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, в зв'язку з чим, виникла заборгованість, яка становить 1 538,84 гривень. За розрахунком наданим банком така заборгованість складається із тіла кредиту в сумі 1 538,84 гривень (а.с.7). Дані правовідносини врегульовані наступними нормативними актами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність на даний час підстав для відмови або часткової відмови у його задоволенні з наступних підстав. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На теперішній час, даний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань в причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. Окрім зазначеного, так як позовні вимоги підлягають до задоволення, враховуючи той факт, що відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 243,60 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved