overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду в подальшому з уточненим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму депозитного вкладу в розмірі 158 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 08.04.2015 року було укладено договір-заяву №300937/10543/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші" в національній валюті на суму 158 000 грн., строком до 08.05.2015 року. Відповідно до п.2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, визначено в п.1 цього договору-заяви, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 10 %. Відповідно до п.5 договору-заяви вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви. 09.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути суму вкладу, на що йому відмовили. Відповідно до довідки Банку "Фінанси та кредит" від 09.04.2015 року залишок коштів на депозитному рахунку позивача становить 158 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Згідно положень ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Враховуючи, що банк, як сторона договору, зобов'язаний створити клієнту умови для безперешкодного розпорядження коштами, що знаходяться на його рахунку і таке розпорядження коштами здійснюється виключно на розсуд клієнта, позовні вимоги про стягнення суми банківського вкладу підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1580 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після якої відкрилась спадщина на садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані в садівницькому товаристві "Райдуга" Озерської сільської ради Бородянського району Київської області по [ADDRESS]. На садовий будинок вона отримала свідоцтво про право на спадщину, а на земельну ділянку нотаріус не видав свідоцтво про право на спадщину, посилаючись на те, що відомості про неї не були внесені до автоматизованої системи. Тому просила визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Представник позивачки в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Представники Озерської сільської ради Бородянського району Київської області та Управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області, [PERSON] в судове засідання не з'явились, просили слухати справу без їх участі, проти позову не заперечували. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої позивачка прийняла спадщину, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.10), про право на спадщину (а.с.12). На підставі Державного акту (а.с.11) серії [NUMBER] [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0502 га для ведення садівництва, що розташована на території СТ "Райдуга" Озерської сільської ради. Як вбачається з листа приватного нотаріуса від 02 квітня 2015 року (а.с.13) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки не надано витяг з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають двох дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Протягом останнього року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Просила шлюб розірвати та змінити її прізвище на дошлюбне. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримує, проти примирення заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 2011 року перебувають у шлюбі зареєстрованому виконавчим комітетом Блиставицької сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.12-13) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка проти примирення заперечує і відповідно до ст.105, 112 СК України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки "[PERSON]" змінити на дошлюбне "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3192,74 грн. та понесених судових витрат. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що 03.10.2007 року між сторонами укладено договір № 002-05053-031007, за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок в національній валюті України. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, станом на 10.03.2015 року утворилась заборгованість по тілу кредиту 1856,12, прострочене тіло кредиту 115,97 грн., за відсотками 1220,65 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ "Дельта Банк" не зявився, згідно з позовною заявою, представник позивача просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що вона повністю розрахувалася за вказаним кредитним договором, що підтверджується наданими квитанціями. Крім того, вона хворіє, що потребує додаткових коштів. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 03.10.2007 року між сторонами укладено договір № 002-05053-031007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого позивач надав кредит у вигляді відкриття кредитної лінії на умовах повернення (а.с. 2,3). У зв'язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами графіку та строку погашення кредиту, станом на 10.03.2015 року утворилась заборгованість по тілу кредиту 1856,12, прострочене тіло кредиту 115,97 грн., за відсотками 1220,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Надані відповідачем квитанції (а.с. 27-37) не підтверджують повний розрахунок відповідачки за кредитним договором від 03.10.2007 року, а лише свідчать про частковий розрахунок за вказаним договором, що узгоджується з наданим позивачем розрахунком (а.с. 5). Відповідач не виконала своїх зобов'язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

У квітні 2016 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором від 21.05.2013 р. дарування квартири та витягом від 21.05.2013 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 8, 9) (з урахуванням свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 123073 від 06.05.2015 р., витягу з рішення від 24.01.2014 р. № 795 "Про затвердження рішень виконкому, прийнятих в межсесійний період" Бердичівської міської ради Житомирської області та рішення від 12.12.2013 р. № 510 "Про перейменування вулиць міста" Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (а. с. 7, 10, 11)). Адреса зазначеного житла з 09.03.1999 р. є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], що підтверджується довідкою від 14.03.2016 р. № 1517 Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 та відомостями від 23.04.2016 р. адресно-довідкового підрозділу територіального органу Державної міграційної служби України (а. с. 12, 16). Зазначена обставина, як вбачається зі змісту позовної заяви, перешкоджає [PERSON] реалізовувати правомочності власника житла та порушує її законні інтереси. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З наведеної норми Житлового кодексу Української РСР випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, якщо вони не є членами сімей останніх, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Доказів наявності такого договору, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не подано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за донькою [PERSON] до досягнення останньою трирічного віку. Відповідач проживає окремо від сім'ї та у добровільному порядку не приймає участі у матеріальному утриманні сім"ї. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання, позовні вимоги визнав частково, просив слухати справу в його відсутність, зазначив, що працює в с.Іванівка, отримує незначну заробітну плату. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2015 року (а.с.6). Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 листопада 2015 року Іванівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю у [ADDRESS] і знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання сім"ї не надає. У відповідності до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з тим, що відповідач не довів, що не може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з нього аліментів на тримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 07 березня 1997 року між ним та відповідачкою, відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач в позовній заяві просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати з підстав того, що вони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам. Сторони в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено судом \~та підтверджується письмовими доказами по справі \~07 березня 1997 року між позивачем та відповідачкою, відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Збереження сімї суперечить інтересам сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 28.11.2009 року між нею та відповідачем, Таїровською селищною радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 21. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в позовній заяві просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з підстав того, що вони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть, донька знаходиться тільки на її утриманні, а відповідач ніякої участі в утриманні доньки не приймає. Сторони в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін розпалася та її збереження не можливе. Неповнолітня донька [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері, а відповідач ніякої участі в утриманні доньки не приймає. Зазначені обставини відповідачем не спростовані, згідно з його заявою про визнання позову. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивачка звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою посилаючись на те, що 21 листопада 1998 року між нею та відповідачем, відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 90. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб між нею та відповідачем з підстав того, що вони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, а також просить неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду із заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з"явився, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 21 листопада 1998 року між позивачкою та відповідачем, відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 90. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved