Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У лютому 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05.07.1997р. по 12.10.2006р., від шлюбу є одна неповнолітня дитина, донька - [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не цікавиться життям дитини, уникає з нею спілкування, не приймає участі в організації відпочинку та оздоровлення дитини, не піклується про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На теперішній час вона має намір вивезти дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, але відповідач нотаріального дозволу на це не дає, що суперечить інтересам дитини, позбавляє розширенню світогляду та кругозору дитини. В судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.07.1997р. по 12.10.2006р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю, відповідач не цікавиться життям дитини, уникає з нею спілкування, не приймає участі в організації відпочинку та оздоровлення дитини, не піклується про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачка має намір вивезти дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, однак через неприязні відносини до позивача після розлучення, відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, що суперечить інтересам дитини, позбавляє розширенню світогляду та кругозору дитини, за рахунок відпочинку в іншій країні, позитивно впливати на розвиток дитини. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, відповідно до п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду за кордон неповнолітнього громадянина України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід надати дозвіл позивачці [PERSON] на виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] за відсутності письмового дозволу на це батька неповнолітньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved