Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON](далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Банком та [PERSON], 27.11.2012 р. був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач своїх зобов'язань не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.09.2018 року складає 11656,82 грн.. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11656,82 грн., яка складається із: нарахованих відсотків за користування кредитом - 3477,78 грн.; нарахованої пені - 10895,66 грн.; а також штрафи: штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 531,28 грн., а також судові витрати у сумі 1762,00 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, у своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 27.11.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ « ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н, який складається із заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. За умовами договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 2500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк зазначає, що свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору. Однак, відповідач порушив умови договору і станом на 25.09.2018 року має заборгованість в загальній сумі 11656,82 грн., яка складається із: нарахованих відсотків за користування кредитом - 3477,78 грн.; нарахованої пені - 10895,66 грн.; а також штрафи: штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 531,28 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості за договором (а.с.5-6). Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимогст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Умови та правила надання банківських послуг повинні мітити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Частиною 1 та 2ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Позивачем вказано, що Анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг становить укладений Договір про надання банківських послуг. Як вбачається з наданої стороною позивача Анкети-заяви, то в ній зазначені особисті дані відповідача [PERSON], його дата народження; серію та номер паспорта; ідентифікаційний номер; місце проживання та реєстрації; телефон; інформація про сімейний стан; освіта; зазначено його соціальний статус; також зазначено що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанка,дата 27.11.2012 та підпис. Вказана заява не містить більш жодних даних про умови договору. Саме на вказаний доказ оформлення кредитних відносин посилається позивач при зверненні до суду із цим позовом. Так, в наданій стороною позивача Анкеті-заяві міститься розділ про те, що заявник просить надати йому перераховані нижче послуги: карта «Універсальна», картка Gold, ідентифікація з паспортом, пенсійна карта, зарплатний пакет, послуга накопичення «Копілка», однак жодних відомостей проте, що [PERSON] виявляв бажання отримати будь-які зазначені в переліку послуги Анкета-заява не містить. Окрім того, Анкета-заява містить графу в якій заявник мав вказати бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold в разі її отримання, проте, ця графа також не є заповненою. Крім того, Анкета-заява не містить жодних даних про те, що відповідач отримав будь-яку картку, а також строк її дії. Разом з тим, позивач надав суду витяги із тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг При цьому, копії тарифів та Умов і Правил надання банківських послуг, не містять підпису відповідача. Виходячи із наведеного, доводи позивача про те, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок наданими до суду доказами не підтвердилось. Отже, надані при зверненні до суду завірені позивачем копії Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.44), витяги із тарифів та умов і правил надання банківських послуг (а.с.45-60), є копіями невідомого походження, а відтак не є належними та допустимими доказами у справі згідно положень ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Копіями невідомого походження, як зазначено в правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10 від 30.06.2011 року, №6-29420св10 від 30.03.2011 року, що є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитної картки "Універсальна", не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою тощо. Згідно правових позицій Верховного суду України, викладених у справах №6-240цс14 від 11.02.2015 року, №6-16цс15 від 11.03.2015 року, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо умови не містять підпису позичальника. Разом з тим, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Більше того, надана стороною позивача виписка по картковому рахунку не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки детально вивчивши її, вбачається, що кредитний ліміт відповідача становить - 0.00 грн.. Окрім того, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та пені,а також доказів що у відповідача станом на день звернення до суду існує заборгованість за тілом кредиту, яка б дала позивачу законні підстави нараховувати відповідачу відсотки, пені, а також штрафи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження факту оформлення кредитних правовідносин та отримання відповідачем на підставі Анкети-заяви б/н від 27.11.2012 року кредиту, суд приходить до висновку, що факт отримання відповідачем коштів в кредит на підставі Анкети-заяви від 27.11.2012 року в установленому порядку доведений не був, тому у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із [PERSON] усіх видів заборгованості слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. У відповідності до п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: dismissed