Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Своїм позовом до суду Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Крижопільської РДА просив винести рішення, яким відібрати малолітніх[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Вказав, що малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] перебувають на обліку служби у справах дітей Крижопільської райдержадміністрації, як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах, з підстави ухилення матері [PERSON] від виконання обов'язків з виховання дітей. У [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON]. [INFO] в сім'ї [PERSON] померла її малолітня донька [PERSON], [INFO]. На даний час ведуться слідчі дії. [PERSON], [INFO], зі своїми малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Мати неналежно виконує батьківські обов'язки по вихованню дітей, неодноразово була помічена на підпитку, палить. В будинку, де проживає сім'я брудно, в дітей немає достатньої кількості ліжок, немає одягу та взуття відповідного сезону, продуктів харчування та інших речей першої необхідності. Враховуючи викладене орган опіки та піклування Крижопільської РДА просить відібрати малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та тимчасово передати дітей на утримання органу опіки та піклування Крижопільської РДА. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] має малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 26-30). Повідомленням Начальника у справах дітей про смерть дитини № 399 від [INFO] (а.с. 32) підтверджено, що [PERSON], [INFO]померла [INFO]. З довідки-характеристики № 241 від 13.11.2017 року на [PERSON], [INFO] (а.с. 12) встановлено, що остання за місцем проживання зарекомендувала себе негативно, в громадських місцях і побуті веде себе задовільно, неодноразово була помічена на підпитку, палить. З відповідних актів обстеження житлово-побутових умов сім'ї (а.с. 17-24) встановлено, що в будинку, де проживає сім'я брудно, в дітей немає достатньої кількості ліжок, немає одягу та взуття відповідного сезону, продуктів харчування та інших речей першої необхідності.На дитячих ліжках немає постільної білизни, у дітей відсутні засоби особистої гігієни. Висновком органу опіки та піклування Крижопільської РДА № 25 від 22.11.2017 року (а.с. 34, 35) вирішено про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до вказаного висновку органу опіки та піклування Крижопільської РДА відібрання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є доцільним і буде відповідати інтересам дітей. Суд приймає до уваги даний висновок органу опіки та піклування, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно із п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей знайшов своє підтвердження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 170 СК України є підставою для відібрання дітей від матері, що буде відповідати інтересам дітей. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved