Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У червні 2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач зазначала, що у травні 2020 р. нею було отримано постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61871550 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суми розміром 28 323,50 грн. Постановою приватного виконавця від 24.04.2020 на заробітну плату позивача було звернуто стягнення. Як випливає зі змісту виконавчого напису, він вчинений у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 001-07592-050813 від 05.08.2013. Разом із тим, позивач не укладала вказаного кредитного договору із відповідачем, а також не отримувала письмової вимоги від нього. Крім того, посвідчуючи виконавчий напис, нотаріус керувалась Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 806/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6444, виданий 19.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості розміром 28 323,50 грн. (а.с. 2-6). Ухвалою судді від 05.06.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь, пояснень третіх осіб). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, внаслідок чого у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. витребувано належним чином засвідчені копії документів та матеріалів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис (а.с. 24-25). Копію ухвали від 05.06.2020 та позовної заяви з додатками відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» отримав 18.06.2020. Станом на 27.07.2020 відзиву на позовну заяву не подав. Також від відповідача не надходило клопотань про продовження процесуального строку на подання відзиву, зокрема, і через запровадження загальнодержавного карантину. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович копію ухвали від 05.06.2020 та позовної заяви з додатками отримали 19.06.2020 та 16.06.2020 відповідно. Станом на 27.07.2020 письмових пояснень на позов треті особи до суду не надавали. 30.06.2020 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надійшли витребувані матеріали на виконання ухвали суду від 05.06.2020 (а.с. 31-58). Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 05.08.2013 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] заяви № 001-07592-050813, відповідно до якої позивач отримала кредитну картку із кредитним лімітом 15 000 грн. терміном 365 календарних днів на умовах тарифного пакету «Нова Готівочка» (а.с. 55). 19.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6444, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 001-07592-050813 від 05.08.2013, укладеним нею з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА від 02.10.2019, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 25.12.2017 по 12.11.2019 у розмірі 28 123,50 грн., у т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14 998,50 грн., прострочена заборгованість за процентами - 13 125,00 грн. (а.с. 42). За вказаним виконавчим написом нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 61871550 за постановою від 17.04.2020 (а.с. 12-13). 23.04.2020 вказаним приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом п.п. 2.1, 2.2 гл. 16 цього Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За вимогами п.п. 3.1, 3.2 гл. 16 зазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Зазначеним Переліком № 1172, зокрема п. 2, на який наявне посилання у спірному виконавчому написі, передбачено, що для одержання виконавчого напису за Кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Дослідженням змісту спірного виконавчого напису встановлено, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів. Так, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу та відсотків за користування кредитом. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що у матеріалах, що стали підставою вчинення спірного виконавчого напису відсутні належні та достатні документи, які б підтверджували безспірність заборгованості. Так, стягувачем було надано нотаріусу виписку з рахунку [PERSON] , яка не містить взагалі номеру рахунку боржника, дійсного періоду утворення заборгованості, даних про погашення [PERSON] певних сум за кредитним договором із зазначенням дат сплати, що унеможливило приватному нотаріусу перевірити як періоду утворення заборгованості, так і дотримання вищезазначеного трирічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором (а.с. 54). Разом із тим, суд зауважує, що за договором в якому визначено погашення кредиту щомісячними платежами та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом терміну дії договору. Так, за змістом статей 261, 530, 631 ЦК України у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов`язання вправі заявити вимоги про стягнення несплачених до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячних платежів з процентами в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Зазначена правова позиція відображена у правових висновках Верховного Суду України (постанови від 12 грудня 2012 р., 7 березня 2013 р., 6 листопада 2013 р., 19 березня 2014 р. № 6-20цс14). Зі змісту заяви про вчинення виконавчого напису випливає, що заборгованість розміром 28 123,50 грн. стягується за період з 25.12.2017 по 12.11.2019. В той же час, у виписці по рахунку, долученій до цієї заяви, відсутні відомості про період утворення заборгованості, а лише вказано про її розмір 28 123,50 грн. станом на 14.02.2020. Отже, зміст вказаних заяви та виписки у частині визначення періоду утворення заборгованості за кредитним договором не відповідають один одному. Крім того, про неможливість встановлення за поданими документами безспірності заборгованості свідчить і те, що стягувачем не було долучено до заяви про вчинення виконавчого напису копії вимоги боржнику про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору) та доказів її направлення боржникові (а.с. 53). Разом із тим, за відсутності вказаної вимоги не є можливим перевірити дотримання трирічного строку з дня виникнення права вимоги, в межах якого може бути вчинений виконавчий напис. Також суд вважає слушними посилання позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 806/20084/14, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 (провадження № К/800/6492/17, К/800/7651/17), якою визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, якою до Переліку № 1172 було внесено зміни, зокрема, доповнено вказаний перелік розділом 2 після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Таким чином, станом на час вчинення вказаного виконавчого напису відповідні положення вказаного пункту Переліку № 1172, що регулювали стягнення заборгованості за кредитними договорами на підставі виконавчих написів нотаріусів, не були чинними, а тому нотаріус не мала правових підстав посилатись на них в обґрунтування вчинення виконавчого напису. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved