overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що 25 листопада 2006 року між нею і [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за № 3302 в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона є власником квартири загальною площею 37,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В 2014 році до неї звернувся дід її чоловіка [PERSON] з проханням зареєструвати його за адресою: [ADDRESS] з метою отримання пенсійного забезпечення на території України, так як він до цього часу був зареєстрований в Донецькій області, яка в даний час є тимчасово окупованою територією, і не мав змоги отримувати пенсійне забезпечення. Проте, він фактично не проживав за вказаною адресою. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, та розглянути справу у відсутності позивача і його представника. У судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 липня 2014 року [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 4277 від 21 листопада 2016 року про реєстрацію місця проживання особи, виданої Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] з 01 серпня 2014 року по даний час. Судом встановлено, що [PERSON] більше одного року не проживає за адресою: [ADDRESS], що стверджується актом депутата Вишневої міської ради УІІ скликання Гулієва С.Р. від 21 січня 2017 року № 1/04-229. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] на підставі вимог ст. 405 ЦК України, і тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Акцент - Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак в порушення умов договору [PERSON] заборгованість по кредиту не погасила. Відповідач [PERSON] станом на 08.11.2016 року має заборгованість - 14774 грн. 66 коп., яка складається з наступного: - 349,73 грн. - заборгованість за кредитом; - 10673,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: - 50, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 701,17 грн. - штраф (процентна складова). Систематичне не внесення платежів, несплата процентів (відсотків) за користування кредитом, а також одностороння відмова від виконання умов договору є істотним порушенням умов договору. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 14774 грн. 66 коп. за кредитним договором № б/н від 20.05.2013 року, та судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.05.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до договору № б/н від 20.05.2013 року відповідач [PERSON] заборгованість перед банком не сплатила. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 08.11.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 14774 грн. 66 коп. (а.с.5-6). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549 - 552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У грудні 2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальність "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладеного договір про надання кредиту № 329264407 на суму 9760,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 30 календарних дні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника на банківську картку № [NUMBER]. Відповідно до умов договору, Позичальтник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом 0,6% в день від суми кредиту за кожний день користування. 19 липня 2016 року термін платежу за договором закінчився. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, заборгованість не повертає. Так, станом на 08 грудня 2016 року відповідачем сплачено добровільно 5 933,00 грн., отже загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики становить 33 985,40 грн., який складається з: заборгованості за позикою у розмірі - 9760,00 грн.; заборгованості по процентам за користування позикою у розмірі - 1756,80 грн., заборгованості за прострочені проценти у розмірі - 28 401,60 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також суму сплаченого судового збору у розмір 1450,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом поміщення оголошення у газеті, причини неявки суду не відомі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 20 червня 2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського місцевого управління юстиції між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, відсутність взаєморозуміння і довіри. Сторони у судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, у якій позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, шлюбні відносини припинили на початку 2013 року, спору про майно вони не мають, а відповідач що не заперечує проти розірвання шлюбу та задоволення позову, крім того просив не стягувати з нього судовий збір у звязку з тим, що він звільнений відповідно до Закону України "Про судовий збір" від його сплати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 20 червня 2007 року, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського місцевого управління юстиції їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 028538 (актовий запис № 658). Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2013 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~проживання дитини та поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, понад чотири роки проживають окремо,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що позов задоволено, тому судовий збір підлягає поверненню позивачці, однак відповідач відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від його сплати у звязку з другою групою інвалідності, отже судовий збір, сплачений [PERSON] у розмірі 551, 21 грн, потрібно повернути їй за рахунок держави,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У грудні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Києво- Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 56, 58, 61, 63 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 150, 164, 165, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", п. п. 15, 16, 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У грудні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 27 серпня 2016 року між нею та відповідачем, Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 144. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~ Позивачка посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, просить шлюб розірвати та малолітнього сина залишити їй на виховання. \~ \~ \~ \~ Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: \~ \~ \~ \~ Так судом встановлено, що 27 серпня 2016 року між позивачкою та відповідачем, Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 144. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~ Сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. \~ \~ \~ \~ При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін існує формально та її збереження не можливе. \~ \~ \~ \~ При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Позивач просив суд розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у своєму відзиві просив розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує. Третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомляли. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 24 жовтня 1995 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбав індивідуальний металевий гараж, який розташований в [ADDRESS] , який належав відповідачу на підставі "Свідоцтва про право особистої власності на гараж" виданого виконкомом Центрального райради народних депутатів 23.10.1995 р., зареєстрованого в БТІ 23.10.1995 р. за №153 Договір №2862 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на "Південна товарна біржа" в журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю за № 2862 від 24 жовтня 1995 року, зареєстрованого ММБТІ 01.04.2002 р. за реєстровим №153. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що 03.11.1990 року між нею та відповідачем, Прилиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 36. \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачка посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, просить шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: \~ \~ \~ \~ \~ Так судом встановлено, що 03.11.1990 року між позивачкою та відповідачем, Прилиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 36.\~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони неповнолітніх дітей не мають.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При таких обставинах суд вважає, що сім"я сторін існує формально та її збереження не можливе. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

У грудні 2019\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований його син [PERSON] , який там не проживає більше двох років. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~6, 7). Рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області №\~152 від 21.07.2016\~р. "вул. Калініна, 9" перейменовано на "вул.\~Калинова,\~9" (а.\~с.\~7). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , який є сином [PERSON] (а.с.\~8, 9, 12). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім`ї власника цього житла [PERSON] . [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше двох років (а.\~с.\~9). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] , відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім`ї власника житла за адресою: [ADDRESS] , який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім`ї з грудня 2018 року, неможливістю подальшого спільного проживання сторін і збереження шлюбу. Вказала на ухвалення заочного рішення, розгляд справи за її відсутності, просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », покласти судові витрати на відповідача. Позивач у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про підтримання позову, розгляд справи за її відсутності, ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про яке повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання; у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи та за відсутності позивача. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. 30.01.2018 між сторонами зареєстровано шлюб, до реєстрації шлюбу позивач мала прізвище " [PERSON] ", після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 5). Спільних дітей у сторін не має. Сторони з грудня 2018 року не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, мають різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - далі СК). Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 768,40 грн судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved