Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

У липні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначив, що з 06 грудня 2008 року по березень 2013 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . У 2011 року відповідачка покинула сім`ю на фоні зловживання спиртними напоями. До цього часу вона життям сина не цікавилась та не відвідувала його, не піклується про дитину, матеріально не забезпечує. Відповідачка поводить себе таким чином, що дитина їй не потрібна. [PERSON] планує влаштувати сім`ю, одружитись і в подальшому вирішити питання щодо усиновлення дитини. Тому виникає питання щодо позбавлення батьківських прав відповідачку стосовно дитини, так як своє ставлення до сина вона не змінила. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі ј частки усії видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня звернення до суду і до досягнення дитини повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Мельник В.В., позовні вимоги позивача підтримала та надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 2008 року, який розірвано заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2013 року. (а.с.8). Від вказаного шлюбу, [INFO] в них народивася син [PERSON] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про його народження серії [NUMBER] , виданного повторно 01 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського РУЮ Миколаївської області, на підставі актового запису №6 від 23 лютого 2009 року, складеного виконавчим комітетом Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.6), актовим записом про народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.32-33). Дитина проживає разом з батьком [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім"ї позивача, виданої Центральною сільською радою за №436 (а.с.12). Згідно довідки виданої Центральною ЗОШ І-ІІІ ступенів №21 від 15.04.2019 року зазначено, що з 01.09.2015 року по теперішній час [PERSON] участі у вихованні сина не приймала, батьківські збори не відвідувала, навчанням сина не цікавилася. Вихованням та забезпеченням займається виключно батько. (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-технічних умов проживання [PERSON] , членами комісії встановлено, що він проживає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] . Будинок облаштований, є всі умови для проживання сина. (а.с.13). Згідно наданої виробничої характеристики начальника ДУ «Снігурівська ВК (№5)», [PERSON] , за період роботи з 1998 року зарекомендував себе з позитивної сторони, відповідальний, трудолюбивий, порушень трудової дисципліни не допускає, з колегами по роботі не конфліктує, на даний час виховує малолітнього сина без дружини.(а.с.10). Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується повідомленням Центральної сільської ради №383від 05.08.2020 року (а.с.18). За повідомленням директора Снігурівського районного центру СССДМ Бурбела К. від 27.08.2020 року №230, сім`я/особа [PERSON] , [INFO] під соціальним супроводом не перебували (а.с.36). Згідно довідки-характеристики наданої Центральною сільською радою Снігурівського району №951 від 01.09.2020 року, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає. За час проживання на території Центральної сільської ради зарекомендувала себе з негативного боку, була помічена у вживанні алкогольних напоїв(а.с.38) У висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 22 від 16.09.2020 року визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношенню до сина відповідачки. Вона самоусунулася від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Під час розгляду справи у суді відповідачка зазначені обставини не заперечила, відзиву не надала, виявила байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов"язки бажання не виявила, до суду жодного разу не з`явилася. Така поведінка матері є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. В силу ч.2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що спільна дитина проживає з відповідачем і перебуває на його утриманні. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved