overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

01.04.2014 р. рішенням Оболонського р/с м. Києва було задоволено позов ПАТ «Київська Русь». 04.02.2015 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ дане рішення залишено без змін. 19.11.2014 р. від представника позивача надійшла заява щодо виправлення у резолютивні частину рішення суду від 01.04.2014 р., що стосується судово збору. Згідно ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у суду є підстави внести зміни у текст даного рішення, а тому задовольняє дану заяву. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

01.04.2014 р. цей позов заявлено до суду. Позивач під час розгляду справи позов підтримала повністю та просила його задовільнити, пояснюючи, що більш як пів року вони проживають окремо та збереження сім'ї є неможливим. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що його намагання примиритися із позивачем позитивних результатів не дали, а тому просить розірвати шлюб, так як він розпався остаточно. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати на підставі ст. 110, 112 СК України, які регулюють вказані правовідносини. Дочка [PERSON] за згодою сторін має проживати із позивачем. Спору про майно сторони не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

01.04.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем уклали шлюб 03.07.2011, від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. в місяць. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.07.2011 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], батьками якого вони являються (а.с.5). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, визнання позову відповідачем, і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 01.04.2015 в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

01.04.2015 позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 13.04.2014 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики на суму 9000 грн. Вказану суму відповідачка зобов'язалася виплачувати по 500 грн. шомісячно, починаючи з 16.05.2014, проте до теперішнього часу вона гроші не повернула. Тому просив стягнути з [PERSON] 9000 грн. боргу, 400 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав частково, просив стягнути з відповідачки 5000 грн., оскільки згідно відміток, які містяться на зворотньому листі розписки, позивач отримав від відповідачки 4000 грн. Відповідачка, яка в установленому законом порядку повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася і повідомлень про причини неявки від неї не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 13.04.2014 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 9000 грн., про що було складено розписку з підписом відповідачки. Відповідачка згідно розписки зобов'язалася повертати зазначену суму починаючи з 16.05.2014 по 500 грн. на місяць (а.с.20) та згідно відміток на зворотньому листі розписки, повернула позивачу лише 4000 грн., що підтверджено власними підписами позивача (а.с.20 зв). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачка порушила свої зобов'язання за договором позики тому з неї необхідно стягнути 5000 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 400 грн. (а.с.7).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

01.04.2015 позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що згідно заяви [PERSON], вона з 19.11.2007 року є членом кредитного союзу «Азовська кредитна компанія». 22.05.2013 між філією №2 кредитного союзу та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4369/13-Ф2, за яким відповідачка отримала грошовий кредит в розмірі 2000 грн. строком користування на 12 місяців. За користування кредитом відповідачка повинна кожні тридцять днів сплачувати 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідачка умови договору не виконала, у зв'язку з чим станом на 18.03.2015 існує заборгованість за кредитом 591,37 грн., процентів по сплаті за користування кредитом в сумі 113,78 грн., які просив стягнути на його користь, а також судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача на позові наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка, яка в установленому законом порядку повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася і повідомлень про причини неявки від неї не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що 22.05.2013 згідно заяви [PERSON] (а.с.9) між філією №2 кредитного союзу та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4369/13-Ф2, за яким відповідачка отримала грошовий кредит в розмірі 2000 грн. строком користування на 12 місяців. Згідно п.2 договору споживчого кредиту №4369/13-Ф2, плата за користування кредитом здійснюється щомісячно у встановлені договором строки, з розрахунку 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.6-7). Відповідачка умови договору не виконала, у зв'язку з чим станом на 18.03.2015 існує заборгованість за кредитом в сумі 591,37 грн., по сплаті за користування кредитом 113,78 грн. (а.с.4). За таких обставин пред'явлений кредитною спілкою позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

01.04.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.08.2007 між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] року. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини втрати почуття поваги та кохання один до одного, в зв'язку з чим виникають сварки та суперечки. Позивач також зазначає, що з 10.03.2015 шлюбні відносини фактично припинилися, примирення з відповідачем не можливе та збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 18.08.2007 року у Артемівському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 764, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим 18.09.2007 року (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 26.05.2009 (а. с. 4). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

01.04.2015р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів щомісяця до досягнення сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною віком до трьох років. Відповідач проживає окремо та добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча знає, що вона доглядає за дитиною і не має самостійного заробітку. Її матеріальне становище є вкрай нужденним. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки відповідача не відомі. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, вислухавши її пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що 28.08.2012р. між сторонами виконавчим комітетом Довгопристанської сільської ради Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 2). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із частиною 4 вказаної статті право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суду не надав. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

01.04.2015 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла їх баба - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON], [PERSON] являються спадкоємцями за заповітом. Проте успадкувати майно не мають можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, так як деравний акт про право власності на земельну ділянку було втрачено, про що було подано оголошення у районну газету «Колос». В судове засідання позивачі не з'явились, просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, про що до суду подали відповідну заяву. Представник Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Цимбал В. М. в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи провести у його відстуності, позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 13) була власницею земельної ділянки, яка розташована на території Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Погребищенському районі (а.с. 11), після смерті спадкодавця позивачі являються спадкоємцями за заповітом (а. с. 13), позивачі мають намір успадкувати майно померлої баби. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: · ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; · ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; · ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. · ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власницею земельної ділянки, що розташована на території Мончинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON], [PERSON] як спадкоємці за заповітом, мають намір успадкувати майно, проте успадкувати майно не мають можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право власності на земельну ділянку, яка належала їх померлій бабі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

01.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] його матір [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй, згідно договору дарування квартири від 17.01.2003 року, квартиру [ADDRESS]. Ще при житті [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона заповіла позивачу [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. Будучи юридично не свідомою людиною, позивач вважав, що якщо він має заповіт, то фактично прийняв спадщину, та до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини може звернутись у будь який час. Також, після смерті матері він залишився проживати в спадковій квартирі, робив ремонт, сплачував за комунальні послуги. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після матері [PERSON], померлої [INFO], постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 19.02.2015 року позивачу було відмовлено у видачі даного свідоцтва, у зв'язку з тим, що він пропустив 6-місяний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], після матері [PERSON], померлої [INFO], як за спадкоємцем за заповітом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Оскільки представник відповідача позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Таким чином, на підставі ст.ст. 1222, 1223, 1233, 1236, 1248 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

01.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 189. Свої вимоги мотивує тим, що 18.09.2004 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Оскільки, їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сім'ю наміру не має, просить суд його розірвати. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свою позовну заяву, просив суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнала повністю та просила розірвати шлюб між нею та позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

01.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, у своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач у ході судового розгляду справи проти задоволення вимог позивача не заперечив. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 11. Поряд з тим, встановлено, що подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинено з вересня місяця 2013 року. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено у ході розгляду справи, між сторонами систематично виникають сварки та суперечки, шлюбні відносини фактично припинилися, позивач не бажає зберегти шлюб, так як зазначене суперечить її інтересам, на підставі чого суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе, у звязку з чим укладений між сторонами шлюб слід розірвати. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved