Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.03.2005 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б\\н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, яка додається до позову) зі сплатою 48 % річних за користування кредитом. В 2007 році були змінені умови кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON]. Останньому було переоформлено кредитну карту на кредитунк карту «Універсальна 55 днів». У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року становить 31869,67 грн, з яких: 21070,92 грн - заборгованість за кредитом; 8354,96 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 450,00 грн - заборгованості з комісії за користування кредитом; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина); 1493,79 грн - штрафу (процентна складова). З огляду на зазначене позивач просив позов задовольнити та стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість та суму судових витрат в розмірі 318,70 грн. В судовому засіданні представник позивача - Пирогов М.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Пояснив суду, що в 2007 році були змінені умови кредитування відповідачу за його усною заявою і останньому була видана картка «Універсальна 55 днів». Номер картрахунку відповідачу був залишений той же, який був йому відкритий в 2005 році. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур»єр» від 17 лютого 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 30.05.2005 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Пам»ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, згідно з яким відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» зі сплатою за користування кредитом 48 % на рік на суму залишку заборгованості. 09.01.2007 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на кредитну карту «Універсальна 55 днів» відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Строк дії кредитної картки - 01.2013 року. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON].(а.с.14) вбачається, що 09.01.2007 року останньому був відкритий картрахунок [NUMBER]. 10.01.2007 року відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 21600,00 грн., який в подальшому змінювався наступним чином: 16.02.2010 року - 3940,00 грн. 09.07.2010 року - 5900,00 грн. 19.02.2011 року - 6900,00 грн 04.04.2011 року - 8900,00 грн 07.06.2011 року - 10900,00 грн. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку із чим, відповідач, станом на 30.09.2014 року має заборгованість у розмірі 31869,67 грн, з яких: 21070,92 грн - заборгованість за кредитом; 8354,96 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 450,00 грн - заборгованості з комісії за користування кредитом; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина); 1493,79 грн - штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-13). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved