Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

01 березня 2016 року позивач [PERSON] районний центр зайнятості звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що з 15.01.2015 року по 04.06.2015 року відповідач перебувала на обліку в [PERSON] районному центрі зайнятості, як шукаюча роботу, їй було надано статус безробітної з призначенням допомоги по безробіттю. В період з 22.04.2015 року по 29.04.2015 року їй була проведена виплата допомоги по безробіттю в розмірі 259,84 грн. При цьому, відповідач знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «Промінь-Лан» з 05.02.2015 року (наказ №17 від 15.02.2015 року) по 01.10.2015 року (наказ № 96 від 01.10.2015 року), про що не повідомила [PERSON] РЦЗ, чим фактично приховала відомості про обставини, що впливають на умови реєстрації в службі зайнятості, призначення й виплати допомоги по безробіттю. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] районного центру зайнятості суму допомоги по безробіттю в розмірі 259,84 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5\~ст. 74 ЦПК України. У зв»язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до\~ ст. 169, 224\~ ЦПК України. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 15.01.2015 року звернулася до [PERSON] районного центру зайнятості, за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки №. 160315011500006. Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON], відповідачу 15.01.2015 року, наказом директора центру зайнятості від 15.01.2015 р. № НТ150115 був наданий статус безробітної з 15.01.2015р., з призначенням допомоги по безробіттю, як застрахованій особі без урахування страхового стажу, відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності» з 22.01.2016 року по 16.01.2016 рік. Наказами центру зайнятості № НТ 150609 від 09.06.2015 року припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітної у зв»язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 календарних робочих днів. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції від 05.07.2012 року безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 цього Закону статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Відповідно до Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.11.2015 року за № 488, встановлено, що в період перебування на обліку безробітна [PERSON] знаходилась в трудових відносинах з ТОВ «Промінь-Лан», згідно наказу № 17 від 05.02.2015 року з 05.02.2015 року, про що не повідомила спеціаліста центру зайнятості, чим порушила вимоги ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», внаслідок чого виникла переплата допомоги по безробіттю в сумі 259 грн. 84 коп. за період з 22.04.2015 року по 29.04.2015 року, яку потрібно повернути за рахунок коштів безробітного. Згідно довідки, виданої [PERSON] районним центром зайнятості № 2099 від 2.11.2015 року, [PERSON] за період з 22.04.2015 року по 29.04.2015 року були нараховані кошти в сумі 259 грн. 84 коп. Як вбачається із довідки №372 від 23.10.2015 року, виданої директором ТОВ «Промінь-Лан», [PERSON], [INFO], не повідомивши керівників підприємства, що перебуває на обліку в [PERSON] РЦЗ з 15.01.2015 року подала заяву про прийом її тимчасово на роботу робітником низько кваліфікованих робіт ферми з 05.02.2015 року та була прийнята тимчасово згідно наказу №17 від 05.02.2015 року. Відповідно до Наказу № 96 від 01.10.2015 року, виданого директором ТОВ «Промінь-Лан», [PERSON] з 1.10.2015 року була звільнена з роботи. За таких обставин, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилася до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». У звязку з цим, [PERSON] районним центром зайнятості, 04.11.2015 року виданий наказ за № 76 «Про повернення допомоги по безробіттю» коштів в сумі 259,84 грн. виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] протягом 15 календарних днів з дня отримання нею повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів. Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2015 року по справі № 21-20а-15 прийшов до висновку про те, що норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону N 1533-III є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Оскільки відповідач [PERSON] не повідомила центру зайнятості про наявність укладеного цивільно-правового договору, це свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Працівниками районного центру зайнятості були прийняті заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого забезпечення застрахованій особі, проте,\~ як встановлено судом, на час розгляду справи, вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 259 грн. 84 коп. [PERSON] на рахунок [PERSON] районного центру зайнятості не повернута. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 259 грн.84 коп., є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved