Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

02.02.2017 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій просила суд постановити рішення про встановлення факту смерті на окупованій території. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 06.11.2016 в м. Донецьк Донецької області (населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України) померла її мати [PERSON], [INFO]. Причиною смерті є набряк легень, атеросклеротичний і постінфарктний коронарокардіосклероз гіпертонічна хвороба. Факт смерті померлої підтверджується довідкою про причини смерті (до форми №106/у №3291) виданою республіканським бюро судово-медичної експертизи; свідоцтвом про смерть серії ДНР №045679, виданим Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 08.11.2016 та Свідоцтвом про захоронення №159621 виданим КП «Ритуальна служба м. Донецька» від 09.11.2016. Заінтересована особа відмовила [PERSON] в державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлені документи не відповідають формі, визначеній законодавством України. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті її мами [PERSON] Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], зареєстрованої [INFO], Україна, яка померла в м. Донецьк, 06 листопада 2016 року у віці 74 років від набряку легень, атеросклеротичний і постінфарктний коронарокардіосклероз гіпертонічна хвороба. Заявник в судовому засіданні наполягала на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заперечень по справі не має. Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР №1905848, виданого Київським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька, 06 липня 1962 року, актовий запис №1883, [PERSON] народилася 22 червня 1962 року, батьком якої записано [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб серії V-НО № 495108, виданого Київським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька, 30 листопада 1990 року, актовий запис №1100, заявник [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] та після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище [PERSON] (а.с.7). Судом оглянуті надані заявником документи: «справка о причине смерти (к форме №106/ у №3291), выданная Республиканским бюро судебно-медицинской экспертизы от 07.11.2016 (а.с. 3), свидетельство о смерти серии ДНР № 045679, выданное Киевским отделом записи актов гражданского состояния г. Донецка Государственной [PERSON] Министерства юстиции Донецкой Народной Республики от 08.11.2016 (а.с. 4), свидетельство о захоронении №159621, выданное начальником КП «Ритуальная служба г. Донецка» от 09.11.2016 (а.с. 5), в яких зазначено, що [PERSON], померла 06 листопада 2016 року в м. Донецьк у віці 74 років від набряку легень, атеросклеротичний і постінфарктний коронарокардіосклероз гіпертонічна хвороба.» Ці документи не приймаються судом, як докази, через їх неналежність у звязку з обставинами, викладеним нижче. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнаються тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст. 9 даного Закону передбачено будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що довідка про причини смерті (до форми №106/у №3291) видана республіканським бюро судово - медичної експертизи від 07.11.2016; свідоцтво про смерть серії ДНР №045679, видане Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки від 08.11.2016 та Свідоцтво про захоронення №159621, видане КП «Ритуальна служба м. Донецька» від 09.11.2016 є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило [PERSON], яка є громадянкою України, можливості отримати свідоцтво про смерть її матері. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так, п. 5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. [PERSON] районного у місті [PERSON] відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 207/14.13-74 від 31.01.2017, заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки нею для підтвердження факту смерті було пред'явлено документ, який не є підставою для державної реєстрації смерті в розумінні ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яка передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті. Оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту рішення суду надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про смерть мами [PERSON] в державних органах України. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч.7 ст.235 ЦПК України, необхідно віднести за рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved