Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

01 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи його тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 23 лютого 2007 року було укладено кредитний договір № 11121194000, згідно якого останній було надано 123500 швейцарських франків строком до 20.02.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 23.02.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- шестикімнатну квартиру №4 площею 220,5 кв.м., яка розташована в м. Коломия, по вул.. Бандери, 44, Івано-Франківської області. 08.12.2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу предмета вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач став новим кредитором у зобовязанні з [PERSON] Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 867870,30 грн. Просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки: шестикімнатну квартиру №4 площею 220,5 кв.м., яка розташована в м. Коломия, по вул.. Бандери, 44, Івано-Франківської області шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». В судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що надана банком оцінка предмету експертиз не відповідає дійсній ринковій вартості. Крім того вказав, що відповідач заперечує проти позасудового врегулювання та заперечує проти передачі права власності на предмет іпотеки позивачу Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] 23 лютого 2007 року було укладено кредитний договір № 11121194000, згідно якого останній було надано 123500 швейцарських франків строком до 20.02.2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним Договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 23.02.2007 року, згідно якого надано в іпотеку нерухоме майно, а саме- шестикімнатну квартиру №4 площею 220,5 кв.м., яка розташована в м. Коломия, по вул.. Бандери, 44, Івано-Франківської області. 08.12.2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу предмета вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач став новим кредитором у зобовязанні з [PERSON] Відповідач умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 867870,3 грн. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до умов договору іпотеки від 23 лютого 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», а саме пункт 5.1, який передбачає, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому Договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет Іпотеки: -передачу Іпотекодержателю права власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання основого зобовязання у порядку, встановленому ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку».; - право Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет Іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.. 38 ЗУ «Про іпотеку» (а.с.20). Окрім того, пунктом 5.4 даного договору передбачено, що зазначений іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року по справі № 6-1851цс15, при вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки. Судом в судовому засіданні встановлено відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань. Отже судом встановлено, що сторонами не досягнуто згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed