Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Обґрунтування заяви: Позивач, з урахуванням пояснень від 15.03.2018 року, зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.10.2015 року по справі №265/5042/15-ц з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного вище судового рішення, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, за заявою [PERSON] був виданий виконавчий лист за №265/5042/15-ц від 26.10.2015 року. 07.07.2016 року [PERSON] звернула до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №516000840 від 12.07.2016 року. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.09.2015 року по справі №265/5316/15-ц, з Позивача також стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного вище судового рішення, Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, за заявою [PERSON] був виданий виконавчий лист за № 265/5316/15-ц від 26.10.2015 року. 11.07.2016 року [PERSON] звернула до виконання виконавчий лист, шляхом подання відповідної заяви до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №51630179 від 12.07.2016 року. Вказував, що він працює в ТОВ «Метінвест-Промсервіс», яке розташоване за адресою: 69067, місто Запоріжжя, вул.Радіаторна, 40, яке обслуговує ПрАТ «Азовсталь» в місті Маріуполі. Відповідно до довідки від 22.03.2017\~рокуіз місця роботи, заробітна плата Позивача за останні півроку в середньому щомісячно складає біля 5000,00 грн. без вирахувань податку та 50% розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON]. Інших видів доходу Позивач не має. Зазначеної суми щомісячного доходу, яку отримує Позивач, є недостатньо для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі 50% частини на утримання обох синів [PERSON] та [PERSON], а на залишок коштів, ще й утримувати себе та нести витрати на комунальні платежі, які у порівнянні з 2015 роком виросли на 350-400 грн. Не кажучи вже про повноцінне харчування, покупку одягу та медпрепаратів у випаду хвороби. Вважав, що його дії, як батька, повинні бути спрямовані на захист інтересів його неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], виходячи із реальної суми доходу, яку він отримує щомісячно. Тобто, витрати на утримання дітей ([PERSON] та [PERSON]) повинні бути пропорціональні та справедливо розподілені по відношенню до них. При цьому, права та інтереси Позивача, матеріальний стан якого значно погіршився, також не можуть бути ущемлені. А тому, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON]. Зазначав, що його матеріальний стан на даний\~час не дає йому можливості сплачувати аліменти в розмірі 50% частини зі всіх видів доходу, оскільки він змінився не в кращу сторону. Значно зменшився отриманий їм щомісячний дохід через рост ціни на комунальні послуги, подорожчання рівня життя в країні,\~інфляції національної\~валюти.\~А отже,\~Позивач не\~має можливості\~сплачувати аліменти\~саме в\~такому розмірі\~в якому\~вони були\~встановлені судовими\~рішеннями для\~обох неповнолітніх\~дітей.\~Посилаючись на\~викладене та\~зокрема на\~ст.192\~СК України,\~просив суд:\~1)\~зменшити розмір\~аліментів,\~що стягуються\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON]\~на підставі\~рішення Орджонікідзевського\~районного суду\~міста Маріуполя\~від 13.10.2015\~року по\~справі №265/5042/15-ц на утримання\~сина [PERSON],\~[INFO], з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; 2) зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 05.09.2015 року по справі №265/5316/15-ц на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Відзив на позовну заяву: Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому зокрема зазначила, суми зазначеної у заяві буде недостатньо для гідного утримання дитини. Вона на даний момент ніде не працює. 07.07.2016 р. втратила роботу у зв'язку з закриттям магазину, 25.08.2016 р. стала на облік в центр зайнятості, де 21.05.2017 р. закінчився термін. Разом з сином знаходиться на утриманні чоловіка [PERSON], який в свою чергу виплачує аліменти своїй дитині. Дитині 14 років, вчиться в школі ліцеї у фізико-математичному класі, харчування в шкільній їдальні старших класів платне, шкільна форма, шкільне приладдя, одяг, взуття елементарні речі для особистої гігієни, вітаміни, фрукти, ліки, стоматологічні послуги, відвідування репетиторів англійської мови та математики вимагає істотних фінансових витрат. Також син займається у театральній студії. Костюми та поїздки вимагають окремих витрат, ще музична школа з щомісячною оплатою. Дитина перебуває на обліку у хірурга (сколіоз). Потребує вітамін, рекомендовані фізичні навантаження, такі як плавання, курс масажу двічі на рік, водолікарні і санаторно-профілактичні процедури. Вказувала, що ніколи не зверталася до Позивача за допомогою, навіть коли дитині робили операцію, ніколи не вимагала ніяких матеріальних витрат на потреби дитини, крім покладених аліментів в розмірі 25% від всіх видів доходу. Доходи становили в середньому 1050 грн. Зазначала, що фінансове становище Позивача дозволяє проводити виплати в повному обсязі, так як на підприємстві де він працює, було підвищення зарплати. Позивач має працездатний вік, регулярний дохід, і не має непрацездатних родичів. Проживає з сім'єю у власній квартирі, дружина офіційно працює, ведуть спільний бюджет. Позивач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу. З дитиною не спілкується, не провідує, не вітає, подарунків не дарує, навіть тих які видаються на підприємстві, зв'язку не підтримує. Добровольної допомоги не робить, навпаки намагається ухилитися від виплат призначених судом в розмірі 25% зарплати. На даний момент має заборгованість по аліментах в розмірі приблизно 3400 грн. З 2008 р. аліменти не виплачувалися до порушення кримінальної справи за ст.164 КК України, рішенням суду був умовний термін на один рік і погашення заборгованості. З листопада місяця 2014 р. по жовтень місяць 2015 р. виплата аліментів не здійснювалася. Вважала, що Позивач не повинен позбавляти права дитини на гідне існування, оскільки це єдина допомога яку він надає. Тому з урахуванням потреб дитини в його віці і можливостей платника, просила не позбавляти неповнолітню дитину виплати в розмірі 25%. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подала, подала лише заяву про визнання позовних вимог. Фактичні обставини: Судом встановлено, що відповідно свідоцтво про народження виданого Віділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області 01.08.2003 року, батьками [PERSON]. [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що відповідно свідоцтво про народження виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 22.10.2009 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя з [PERSON] на користь [PERSON] (до цього часу [PERSON]) [PERSON] на підстави виконавчого листа №265/5042/15-ц від 26.10.2015 р., виданого відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області, проводиться примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя з [PERSON] на користь [PERSON] на підстави виконавчого листа №265/5316/15-ц від 26.10.2015 р., виданого відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області, проводиться примусове стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Оцінка суду: Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доказів того, що Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області приймаючи рішення по справі №265/5042/15-ц та справі №265/5316/15-ц не врахував обставини, передбачені ст.182 СК України суду не надано. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В судовому засіданні, [PERSON] суду пояснив, що погіршення стану його здоров'я не відбулося з часу прийняття рішень про стягнення аліментів, а причиною звернення його до суду з позовом про зменшення розміру аліментів стала інфляція та підвищення вартості комунальних послуг. З [PERSON] він продовжує на даний час проживати разом однією сімєю та веде спільний побут. В той же час, будь яких доказів того, що матеріальний або сімейний стан змінився у Позивача внаслідок зменшення доходів, а не підвищення цін та інфляції, [PERSON] суду не подав. Отже, суд вважає, що Позивачем не доведено факт того, на сьогоднішній день його матеріальний або сімейний стан змінився у порівнянні з жовтнем 2015 року, часом прийняття судом останнього рішення про стягнення аліментів на другу дитину [PERSON], тобто не доведено існування обставин, які не дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у раніше визначеному розмірі. До того ж, відповідно до ст.2 Конвенції ООН «Про права дитини», всі діти, незалежно від їхньої раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, соціального походження рівні у своїх правах, а тому суд вважає, що отримання однією дитиною аліментів в меншому розмірі у порівнянні з іншою дитиною буде несправедливим. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованим та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed