Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою. Зазначав, що згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], по 1/4 частині його доходу на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. 24 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Яготиського РУЮ Київської області Сидоренком О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного рішення. Посилаючись на те, що вказана постанова йому направлена не була, він її отримав 13 липня 2015 року після особистого візиту до ВДВС Яготиського РУЮ Київської області, крім того, постанова та виконавчий лист не були направлені за місцем його роботи, борг, що утворився по аліментах від 10 липня 2015 року виник не з його вини, розрахунок заборгованості по аліментах є незаконним, бездіяльністю державного виконавця йому заподіяно значну моральну шкоду, оскільки у нього виникла заборгованість по аліментам у значному розмірі, з врахуванням даної заборгованості з його заробітної плати мають вираховуватися значні суми, що поставить його у скрутне матеріальне становище, така ситуація спричинила погіршення відносин з [PERSON] та негативно впливає на стосунки з дітьми, просив стягнути з ВДВС Яготиського РУЮ Київської області моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити. Також позивач зазначив, що йому бухгалтером на підприємстві роз`яснено про те, що він має право у бухгалтерії написати заяву про відрахування аліментів, однак він цього не зробив, оскільки вважає, що державний виконавець має належним чином виконувати свою роботу, за яку він отримує заробітну плату. У судовому засіданні державний виконавець ВДВС Яготиського РУЮ Київської області Сидоренко О.В. заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ним було проведені всі необхідні виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", крім того, зазначав, що позивачем не конкретизовано та не надано підтверджень того, що йому була заподіяна моральна шкода, не обґрунтовано суму моральної шкоди, та не надано докази, якими вона підтверджується. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Установлено, що згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], по 1/4 частині його доходу на кожну дитину, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. 24 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Яготиського РУЮ Київської області Сидоренком О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного рішення. На виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем зроблено запити до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України. Як вбачається з відповіді Пенсійного фонду України місце роботи боржника - відокремлений підрозділ Київської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця». У зв'язку із чим державним виконавцем 01 квітня 2015 року направлено лист до відокремленого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна залізниця» з проханням повідомити з якого часу боржник працює у відокремленому підрозділі та вказати розмір заробітної плати боржника після відрахування податків. На вказаний лист державного виконавця відокремлений підрозділ лише 07 травня 2015 року факсом направив довідку про доходи боржника, з якої не можна зробити висновок про розмір заробітної плати боржника після відрахування податків. У зв'язку із чим 08 травня 2015 року державним виконавцем повторно направлено запит до відокремленого підрозділу. На вказаний запит державного виконавця відокремлений підрозділ лише 07 липня 2015 року факсом направив довідку про доходи боржника. 10 липня 2015 року державним виконавцем складено акт, яким установлено, що боржник офіційно працевлаштований. Постановою старшого державного виконавця Сидоренка О.В. виконавче провадження закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] належних і допустимих доказів наявності такої шкоди, протиправності діяння заподіювача шкоди, вини останнього в заподіянні шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача шкоди не надав. Крім того, звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, [PERSON] як відповідача вказав державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ Сидоренка О.В., однак у прохальній частині позову просив моральну шкоду стягнути саме з ВДВС Яготинського РУЮ, не навівши при цьому відповідних підстав. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed