Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником транспортного засобу марки "TOYOTA COROLLA", номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується копією відповідного свідоцтва про його реєстрацію. 08.10.2019 року близько 14:50 год. відповідач в м. Коломия, по вул. Франка, 5Б, Івано-Франківської області, в громадському місці, з хуліганських мотивів пошкодила вказаний транспортний засіб шляхом подряпин лівої сторони кузова та кришки багажника, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, зокрема, заздалегідь заготовленим предметом видряпала на кришці багажника лайливе слово «тварь». Внаслідок протиправних дій відповідача вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження. На місце події викликано працівників поліції та складено протокол за ст. 173 КУпАП. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2020 року, яка набрала законної сили 07.10.2020 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо відповідача за ст. 173 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до мотивувальної частини цієї постанови судом констатовано, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення його оцінка відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи, на підставі наведеного суд вважає, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки вона вчинила дрібне хуліганство і її вина доведена матеріалами даної справи. Крім того, її вина доводиться відеозаписом з камер відеоспостереження, що долучений до позовної заяви. Відповідно до висновку експертного дослідження від 25.10.2019 року розмір матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля на дату оцінки, складає 21 978,28 грн. Також позивач зазначає, що відповідач вчиненим правопорушенням спричинила їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, а також пошкодженням майна на суму, яка є значною та вагомою для неї та її родини. Вона втратила нормальний сон та почуття спокою, постійно перебуває в стресі та змушена була шукати кошти для ремонту транспортного засобу, який є фактично новим, та на який накопичувала кошти впродовж довгих років, відмовляючи собі в багатьох речах. Відповідач жодного разу у неї не попросила вибачення, не намагалася відшкодувати чи відвернути шкоду. Видряпане на автомобілі викликає дискомфорт перед оточуючими, які постійно звертають увагу, їй соромно перед колегами, знайомими та близькими. Вона також змушена була звертатися за медичною допомогою через отриману шкоду від дій відповідача. Вказані обставини потребують значного часу та зусиль для відновлення нормальних життєвих зв`язків, тому з врахування принципу розумності та справедливості, вона оцінює завдану їй моральну шкоду в сумі 80 000 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь 21 978, 28 грн. майнової шкоди, 80 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати, які складаються із витрат на сплату судового збору, проведення експертизи та на професійну правничу допомогу. Позивач та її представник, адвокат Микитюк Р.В. в судове засідання не з`явилися, 12.05.2021 року адвокат Микитюк Р.В. електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника (а.с. 105). 11.05.2021 року Микитюк Р.В. подав до суду письмове клопотання про долучення до матеріалів справи у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України доказів щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині пошкодження транспортного засобу спричинену шкоду визнає в повному обсязі, при цьому зазначає, що мала на те причини, оскільки відповідач втрутилась в її сім`ю, внаслідок чого у неї стався нервовий зрив та приводу чого вона потрапила в лікарню, про що долучила відповідні документи. В решті позов не визнає, оскільки вважає, що потерпілою є саме вона. Представник відповідача, адвокат Чеботар В.В. в судовому засіданні щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу заперечив, оскільки вони є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. В частині витрат на проведення експертизи не заперечив, а з приводу сплаченого судового збору заперечень не має, однак, просить їх вирішити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 05.04.2021 року представник відповідача, адвокат Чеботар В.В. подав до суду письмові пояснення, в яких вказано, що оскільки, постановою Коломийського міськрайонного суду від 01.06.2020 року в справі №346/5244/19 відповідача визнано винною у вчиненні дрібного хуліганства, а саме пошкодження транспортного збитку належного позивачу, то просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку в розмірі 21 978,28 грн. Однак, щодо стягнення з неї моральної шкоди заперечує, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів про спричинення їй моральної шкоди. Позивач лише зазначає про своє власне бачення необхідності відшкодувати їй такої шкоди, однак всупереч п.5 ч.3 ст. 175 ЦК України не обґрунтовує своїх вимог та не зазначає доказів, що підтверджують відповідні обставини. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Суд, заслухавши пояснення вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки "TOYOTA COROLLA", номерний знак « [NUMBER] », зареєстровано за позивачем [PERSON] ( а.с. 11). Згідно з постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2020 року, яка набрала законної сили 07.10.2020 року, провадження по справі відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В постанові судом констатовано, що викладена в протоколі про адміністративне правопорушення оцінка правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтвердженні матеріалами справи. Суд вважає, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки вона вчинила дрібне хуліганство, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, і її вина доведена матеріалами даної справи (а.с. 12-15). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Листом Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області № 15528/108/56-2019 року від 22.10.2019 року адвоката Микитюка Р.В. на його запит повідомлено про те, що звернення [PERSON] зареєстроване в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 08.10.2019 року за №10877. По даному факту проводиться перевірка, по завершенню якої заявника буде повідомлено у визначений законом термін (а.с. 18). 22.10.2019 року [PERSON] зверталася за медичною допомогою та амбулаторією загальної практики сімейної медицини № 7 їй виписано рецепти на придбання відповідних ліків, що стверджується копіями цих рецептів (а.с. 48). 23.10.2019 року адвокатом Микитюком Р.В. на адресу [PERSON] рекомендованим листом надіслано письмове повідомлення, згідно з яким з метою уникнення в подальшому будь-яких сумнівів щодо визначення реальної та об`єктивної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Toyota Corolla», 2017 року випуску, який умисно пошкоджено 08.10.2019 року, відповідача чи її представника просили з`явитися 25.10.2019 року о 13:00 год. за адресою: в м. Коломия, вул. Карпатська, 184, Івано-Франківської області (стоянка будівельного супермаркету «Епіцентр»), де експертом буде оглядатися транспортний засіб з метою проведення відповідної судової експертизи (а.с. 19-20). Згідно з висновком експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження та технічного дослідження документів №1800/1801/19-28 від 25.10.2019 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , що ввезений на митну територію України, на дату оцінки складає 21 978,28 грн. (а.с. 22-41). На долучених фототаблицях зафіксовані пошкодження вказаного транспортного засобу (а.с. 49, 50). 10.11.2020 року позивач рекомендованим листом надіслала на адресу відповідача претензію щодо виконання деліктних зобов`язань в позасудовий спосіб, в якій з метою врегулювання даного спору в позасудовий спосіб пропонувала добровільно відшкодувати до 19.11.2020 року частину завданої їй шкоди та понесених витрат в сумі 60 000 грн. на відповідний банківський рахунок [PERSON] . В такому випадку остання заявляє, що зі всією відповідальністю не буде мати жодних претензій майнового та морального характеру до відповідача з приводу допущеного нею порушення її прав та інтересів від 08.10.2019 року. В іншому випадку, нею буде заявлено позов до суду про відшкодування її витрат та стягнення повної суми завданої їй шкоди (а.с. 42,43). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 44). Відповідно до епікризу та коронарографії (планова) [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділі Коломийської ЦРЛ з 10.10. по 22.10.2019 року (а.с. 106, 107). Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість пред`явлених вимог, тому суд вважає, що позов в частині відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки з вини відповідача позивачу завдано збитків у зв`язку з пошкодження належного їй транспортного засобу, що також не заперечується стороною відповідача. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 80 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1, п.2, 3 ч.2, ч. 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Положення ст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Суд вважає доведеними обставинами, що відповідач завдала позивачу шкоди, її дії були протиправними та винними, а також існує причинний зв`язок між ними. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу суд враховує характер правопорушення, глибину її душевних страждань, ступінь вини відповідача. Тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди слід визначити в сумі 2 000 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати на проведення експертизи в сумі 1 507,20 грн. що стверджується відповідною квитанцією від 25.10.2019 року (а.с. 21). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. Крім того, встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 681,60 грн. (840,80 + 840,80), що стверджується відповідними квитанціями від 08.12.2020 року (а.с. 6, 7). Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 2 000 грн. (моральна шкода), що становить 2,5 % від заявлених вимог в розмірі 80 000 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 861,82 грн. (840,80 +21,02). Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн., суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правової допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією. Адвокат в жодному судовому засіданні участі не приймав, подаючи клопотання про проведення засідання в його відсутності, а тому суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним зі складністю справи, обсягом фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт в даній справі, розміром позовних вимог, тому на підставі ч. 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2 000 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 15,16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України та,

Outcome: partial