Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

01.09.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки Тетяни - [INFO] та доньки Юлії- [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з 04.09.1999 року з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі, який на даний час ще не розірвано, оскільки справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу перебуває у провадженні суду. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: донька Тетяна - [INFO] та донька Юлія- [INFO]. З квітня 2016 року вони з відповідачем проживають окремо і з цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду із заначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явились, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує просить задовольнити позов, а від відповідача також до суду надійшла заява в якій він просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов слідуючого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 04.09.1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку Тетяну - [INFO] та доньку Юлію- [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Встановлено, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу утримання дітей та розміру аліментів, то суд вважає, що позов про стягнення аліментів з батька на користь матері, з якою постійно проживають неповнолітні діти підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved