Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У лютому 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «АМБРЕЛЛА» (далі також - ТОВ ФК «АМБРЕЛЛА», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі також - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідачі) про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (далі також - спірна квартира, предмет іпотеки). Позов мотивований тим, що позивач на підставі застереження в іпотечному договорі набув право власності на спірну квартиру, у якій зареєстроване місце проживання відповідачів - попереднього власника та членів його родини, які відмовляються самостійно знятися з реєстрації, порушуючи права позивача як власника майна. Ухвалою від 15.03.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 03.08.2021 (а.с. 48-49). 13.09.2021 до суду надійшла заява від ТОВ ФК «АМБРЕЛЛА» про заміну позивача його правонаступником, про розгляд заяви у їх відсутності та про закриття підготовчого провадження по справі (а.с. 72-98). Ухвалою від 13.09.2021 суд замінив сторону позивача його правонаступником [PERSON] , закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 09.11.2021 (а.с. 101-102). 09.11.2021 від позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі викликались в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їхнього проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подали, у зв`язку з чим справа вирішується на підставі наданих позивачем доказів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (далі також - спірна квартира), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 274198231 від 10.09.2021 (а.с. 92). Позивач набув квартиру у власність на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.02.2021, зареєстровано в реєстрі за № 442укладеного з ТОВ ФК «АМБРЕЛЛА», яке в свою чергу, набуло у власність нерухоме майно на підставі застереження у договорі іпотеки та в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (а.с. 73-75). Попереднім власником квартири був боржник [PERSON] . Згідно з даними витягу з Реєстру територіальної громади м.Києва "ГІОЦ/КМДА"станом на 15.03.2021 у спірній квартирі зареєстровані боржник [PERSON] та члени його родини - [PERSON] та [PERSON] (а. с. 47). За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 383 цього Кодексу, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб… Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за положеннями якого зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7). Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що особа втрачає право користування житлом внаслідок припинення права власності на нього. Відповідно до частини 2 статті 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Право членів сім`ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім`ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Отже ураховуючи, що самостійного права на житло члени сім`ї власника житла не набувають, а їх право на користування житлом є особистим сервітутом, похідним від прав власника житла, припинення права особи на житло припиняє і право членів її сім`ї на користування ним. За обставинами справи установлено, що право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру припинилося внаслідок її продажу, а відтак він та члени його сім`ї втратили право користування нею. Відповідно до положень статей 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 цього Кодексу визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право. За приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідачів. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідачів в рівних частинах судовий збір, який підлягає сплаті позивачем за одну вимогу немайнового характеру, що становить 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved