Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У серпні 2015 року позивачі звернулися з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що після отриманих звернень громадян [PERSON] та [PERSON] їм стало відомо, що на сайті «Жилые комплексы «Чайка» и «Соцтаун», Независимый сайт инвесторов и жителей» (http://www.chayka.kiev.ua/forum) відповідачем в своєму блозі було розміщено недостовірну інформацію. А саме: «В октябре 2015г на сессии 6 созыва (сей час 7 созыв) решение сельрады было выделено Кулагиным 37,4 га земли опять же под многоэтажные дома и строительство инфраструктуры…». Вказав, що на сесыъ сыльськоъ ради 08 жовтня 2015 року надано дозвіл на розроблення детального плану території орієнтовною площею 38 га між вул. Лобановського та в районі вул. Печерської в с. Чайки для проектування та будівництва обєктів багатоповерхової багатоквартирної житлової забудови з обєктами громадського, соціально-культурного та освітнього призначення. При цьому ні в даному рішенні, ні на сесії в цілому не розглядалось питання про передачу земельних ділянок будь-яким особам з прізвищем «Кулагін» або «Кулагіна», а також будь-яким особам, повязаним з позивачами фізичними чи юридичними особам. Після розміщення даної інформації вони отримали численні невдоволені дзвінки від обурених громадян, була спроба групою невідомих осіб прорватись на території ЖК «Чайки». Тому вважають, що спровокувати дані агресивні дії могло саме оприлюднення відповідачем недостовірної інформації. Також внаслідок розміщення інформації їх честь та ділова репутація, довіра до них як до депутатів сільської ради зі сторони виборців серйозно постраждали. Просили суд визнати інформацію, яка була поширена [PERSON] 24 травня 2015 року о 12:52 на сайті «Жилые комплексы «Чайка» и «Соцтаун», Независимый сайт инвесторов и жителей» (http://www.chayka.kiev.ua/forum) відповідачем в своєму блозі було розміщено недостовірну інформацію. А саме: «В октябре 2015г на сессии 6 созыва (сей час 7 созыв) решение сельрады было выделено Кулагиным 37,4 га земли поять же под многоэтажные дома и строительство инфраструктуры…»; зобовязати [PERSON] спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом оприлюднення інформації на сайті «Жилые комплексы «Чайка» и «Соцтаун», Независимый сайт инвесторов и жителей» (http://www.chayka.kiev.ua/forum) в мережі Інтернет; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що в даній інформації мова йде саме про позивачів, оскільки вона є депутатами сільської ради, вони є забудовниками та постійно проживають в [INFO]. Саме дана публікація обурила громадян та спонукає їх до незаконних дій проти позивачів. Підтвердженням даної обставини є переглянуте відео. Разом з тим, жодної земельної ділянки ними не отримувалось на даній сесії. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Суду пояснив, що дійсно на сайті дана інформація була розміщена відповідачем, яка також працює в сільській раді та знаходиться в так званій опозиції до позивачів. Дана інформація не є образливою, а лише судженням та критикою діяльності сільської ради. Будь-яких причинно-наслідкових звязків між даною публікацією, отриманими листами, діями інших громадян немає. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що на сайті «Жилые комплексы «Чайка» и «Соцтаун», Независимый сайт инвесторов и жителей» (http://www.chayka.kiev.ua/forum) [PERSON] розміщена публікація. А саме: «В октябре 2015г на сессии 6 созыва (сей час 7 созыв) решение сельрады было выделено Кулагиным 37,4 га земли опять же под многоэтажные дома и строительство инфраструктуры…». Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3 від 08 жовтня 2015 року надано дозвіл на розроблення детального плану території орієнтовною площею 38 га між вул. Лобановського та в районі вул. Печерської в с. Чайки для проектування та будівництва обєктів багатоповерхової багатоквартирної житлової забудови з обєктами громадського, соціально-культурного та освітнього призначення. 29 березня 2016 року в газеті Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради «Трибуна» розміщено повідомлення про проведення громадських слухань стосовно детального плану території. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення проти неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації . Відповідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Закону України «Про інформацію» поняття інформації визначено як будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в постанові №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» в п. 15 роз'яснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Також, Пленум Верховного Суду України в постанові від 27.02.2009 року у п. 19 дав роз'яснення, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст. 47 Закону України "Про інформацію", відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у поширенні відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Згідно ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд вважає, що викладений вислів «В октябре 2015г на сессии 6 созыва (сей час 7 созыв) решение сельрады было выделено Кулагиным 37,4 га земли опять же под многоэтажные дома и строительство инфраструктуры…» є оціночним і не містить відомості про конкретні факти, події та явища. Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Стаття 10 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачає, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватись своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. В судовому засіданні не доведено, позивачем не надано доказів, що відповідач розповсюджував саме недостовірну інформацію, а не оціночні судження, спрямовану на заподіяння шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] та [PERSON]. Тому відповідач не вийшов за межі вільного вираження своїх поглядів і переконань, право на яке гарантоване статтею 34 Конституції України та статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки цими ж правовими нормами передбачені і обмеження вільного вираження поглядів та переконань для захисту репутації або прав інших людей. П. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, ч. 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст. ст. 16, 277 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Також суд критично оцінює твердження позивачів, що саме через дану публікацію в мережі інтернет, до позивачів почали надходити листи інших громадян. З поданих листів не можливо встановити яким чином позивачами вони були отримані, чи дійсно вони були направлені. Відмітка про прийняття вказана 25 квітня 2016 року, але особу, яка розписалась, встановити не вбачається можливим, оскільки даний підпис не відповідає підписам позивачів. Критично суд оцінює переглянуте відео, оскільки з нього не можливо встановити причинно-наслідковий звязок між публікацією та діями громадян. Так, в даному відео не звучало прізвище [PERSON] або будь-які посилання на публікацію. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд дійшов до висновку про недоведеність заявлених вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Оскільки суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачами витрати не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed