Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

02.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 09.10.1987 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області за актовим записом № 19. Неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили ще 8-9 років тому через непорозуміння та різні погляди на сімейні відносини. Відповідач має іншу сім`ю з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливими. Просить шлюб укладений з відповідачем розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] в підготовчому судовому засіданні, про що надав заяву, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.1987 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області за актовим записом № 19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбні відносини сторони фактично припинили близько 8-9 років тому назад через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя внаслідок чого проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачкою судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved