Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок падіння дерева, згідно з яким просила суд: стягнути з Комунального підприємства «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва матеріальну шкоду в розмірі 89 604,84 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. та судові витрати, які складаються з: судового збору в розмірі 2 102,00 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн., витрат на послуги поштового зв`язку у розмірі 150,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ніч на 14.12.2017 р. на належний позивачу автомобіль «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований в дозволеному місці (на тротуарі біля будинку по вул. Багговутівський, 3/15 Шевченківського району міста Києва), впало дерево. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, що спричинило майнову шкоду. Також, експертом ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза- Стандарт» було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «Хюндай Туксон». Відповідно до складеного Звіту від 26.12.2017 р. №С17-527 вартість відновлювального ремонту становить 87 604,84 грн. Також до складу матеріальних збитків відноситься вартість послуг з проведення оцінки збитків у сумі 2 000,00 грн. Таким чином, загальний розмір матеріальних збитків становить 89 604,84 грн. Крім матеріальних збитків, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті пошкодження транспортного засобу. З огляду на вказані обставини в їх сукупності, позивач вважає, що адекватний розмір морального відшкодування становить 30 000,00 грн., але жодна з сум відповідачем не відшкодована, у результаті чого позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 25.01.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків від позивача. 25.01.2021 року на адресу суду надійшло від позивача клопотання про об`єднання справи №761/41249/20 зі справою №761/29688/19. 05.02.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 05.02.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. у задоволенні клопотання позивача про об`єднання справи №761/41249/20 зі справою №761/29688/19 - відмовлено. 20.07.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. 27.09.2021 року від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо вимог позову про відшкодування матеріальної шкоди, судом встановлено наступне. В ніч на 14.12.2017 р. на належний позивачу автомобіль «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER] , який був припаркований в дозволеному місці (на тротуарі біля будинку по вул. Багговутівський, 3/15 Шевченківського району міста Києва), впало дерево. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, що спричинило майнову шкоду. Факт падіння дерева на вказаний автомобіль підтверджується Актом виконання аварійно- рятувальних та інших невідкладних робіт, який був складений 14.12.2017 р. командиром 1-го аварійно-рятувального взводу КАРС «Київська служба порятунку», Гаврилюком С. Акт складений у присутності позивача та за участі представника КП «УЗН Шевченківського району м. Києва» Мельника В.В. Згідно зазначеного вище акту, аварійно-рятувальний взвод, який прибув на місце події о 06 годині ранку 14.12.2017, виконав роботу по прибиранню дерева, яке впало на автомобіль [NUMBER] , контактні мережі та заблокувало проїжджу частину вулиці. Відповідно до листа Українського Гідрометеорологічного Центру від 31.01.2018р. №01-20/138, на момент аварії, або у вказаний період штормові попередження в цьому районі були відсутні, у вказаний період, у вказаному районні м. Києва, в почасовому відрізку, погода була без аномалій. Крім того, даний факт підтверджується заявою позивача по факту падіння дерева на мій автомобіль до Шевченківського управління поліції ГУНП України в місті Києві. Також, експертом ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза- Стандарт» було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «Хюндай Туксон». Відповідно до складеного Звіту від 26.12.2017 р. №С17-527 вартість відновлювального ремонту становить 87 604,84 грн. Разом із цим, розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля станом на день його пошкодження також узгоджується із вимогами ст.1192 ЦК України - розмір збитків, які підлягають стягненню, розраховуються станом на день їх завдання та мають дорівнювати розміру відновлювального ремонту пошкодженого майна саме на час пошкодження. Таким чином, сума завданих збитків дорівнює фактичній вартості відновлювального ремонту мого пошкодженого автомобіля «Хюндай Туксон», державний номерний знак [NUMBER] , розмір яких становить 87 604,84 грн. Також до складу матеріальних збитків відноситься вартість послуг з проведення оцінки збитків у сумі 2 000,00 грн. Загальний розмір матеріальних збитків становить 89 604,84 грн. Також позивач зазначає, що крім матеріальних збитків, їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті пошкодження транспортного засобу. З огляду на вказані обставини в їх сукупності, позивач вважає, що адекватний розмір морального відшкодування становить 30 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положення п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу до збитків відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми. В свої позовній заяві позивач, визначаючи КП ШЕУ Шевченківського району, як належного відповідача по даній справі, посилається на п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, які затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 10.04.2006р. за №105 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 27.07.2006р. за №880/12754 (далі - Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України). Відповідно до статуту Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району" м. Києва (скорочена назва КП ШЕУ Шевченківського району) засновано на комунальній власності територіальної громади м. Києва, входить до складу комунальної корпорації «Київавтодор» та безпосередньо підпорядковується Київській міській державній адміністрації. КП ШЕУ Шевченківського району є балансоутримувачем вулично- дорожньої мережі в Шевченківському районі м. Києва (в межах червоних ліній). Основним предметом діяльності підприємства є: виконання необхідного комплексу робіт із технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, підземних пішохідних переходів, вуличної зливної каналізації, каналів, канав, туалетів та інших споруд. Статутними завданнями відповідача не передбачено утримання на балансі зелених насаджень в Шевченківському районі м. Києва вздовж бульварів, вулиць та їх збереження, проведення інвентаризації тощо. Нормами Правил благоустрою міста Києва затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 (далі -Правила благоустрою м. Києва), а саме пунктом 9.1.3. передбачено, що охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюється за рахунок коштів міського та районних бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. При цьому слід зазначити, що місцевим та районним бюджетом м. Києва фінансування на утримання зелених насаджень комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва не передбачено. Відповідно п. 8.1.5. Правил благоустрою м. Києва, до компетенції КК "Київавтодор" входять питання щодо забезпечення прибирання балансових доріг і споруд на них, своєчасний якісний ремонт твердого покриття балансових доріг і площ, балансових колесовідбійних стрічок і направляючих огорож та нанесення горизонтальної дорожньої розмітки на балансовій вулично-шляховій мережі міста. Вулично-шляхова мережа та інші об`єкти зовнішнього благоустрою, що знаходяться в межах відповідальності підприємства, закріплено на праві повного господарського відання за КП ШЕУ Шевченківського району на підставі наказу Головного управління з питань майна «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 21.02.2002 №23. Прибудинкові території, будь-які зони розташування зелених насаджень та елементи благоустрою - зелені насадження не знаходяться на балансі відповідача. При цьому, пунктом 7 частини 2 статті 18 ЗУ «Про благоустрій у населених пунктах» передбачено, що відшкодування збитків та іншу шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього середовища покладено на балансоутримувачів об`єктів благоустрою (їх частини). Рішенням Київської міської ради від 02.10.2001 № 59/1493 № 59/1493 «Про деякі питання діяльності підприємств, що входять до складу Київського державного комунального об`єднання зеленого будівництва «Київзеленбуд» було створене Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Шевченківського району. Відповідно до статуту Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва основною метою і предметом діяльності підприємства є: утримання в належному стані парків, скверів, зелених насаджень вздовж бульварів, вулиць та інших зелених насаджень загального користування, здійснення всього комплексу робіт по озелененню, догляду за зеленими насадженнями та їх охороні і захисту на закріпленій за Підприємством території. Разом з тим, згідно листів Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2018 № 109/03/47-1273 та КП по утриманню зелених насаджень Шевченківського району м. Києва від 31.01.2018 № 236-141, дерево, в результаті падіння якого, було завдано шкоду майну позивача, росло на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:91.077:0027), що проінвентаризована за комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківського району м. Києва, ТОВ «Зоряний РГТ» та ТОВ «АТБ-ТОРГСТРОЙ». Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дерево, в результаті падіння якого, було завдано шкоду майну позивача, росло на земельній ділянці, яка не перебуває на балансі Комунального підприємства «Шляхово - експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва. У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку, що позивач звернулася до суду з позовною заявою до неналежного відповідача, а тому не підлягає задоволенню позовна вимога у частині відшкодування матеріальної шкоди. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України. Позивач звернулася до суду з позовною заявою до неналежного відповідача. Виходячи з вищевикладеного вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн. також не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відмовити у стягненні судового збору, витрат на правничу допомогу та витрат на послуги поштового зв`язку.

Outcome: dismissed