Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

01 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 07.12.2007 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану ДМУЮ, актовий запис №1352. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з відповідачем. З початку 2018 року шлюбні відносини погіршилися, а з липня 2018 року фактично припинилися, так як вони припинили проживати однією сімєю, з цього часу вони не ведуть спільного побуту, не підтримують шлюбних відносин. Подальше спільне життя або відновлення стосунків з відповідачем не можливе внаслідок втрати взаємних почуттів кохання та різних поглядів на сумісне життя. Спору про поділ майна немає. Аліментні зобовязання будуть виконуватися у добровільному порядку. Просить розірвати шлюб. 11.02.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.23,). Від позивача надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за його відсутності, просив задовольнити позов. Від відповідача також надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.12.2007 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1352 (а.с.16). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.17). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з липня 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved