Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

у листопаді 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 15 липня 2011 року померла її мати [PERSON], якій на праві власності належав житловий будинок, розташований в с. Зоря Саратського району Одеської області, вул. Миру, 240 та майнові паї в СВК "Дружба" Саратського району Одеської області. Після смерті покійної відкрилась спадщина на дане майно. Позивач вказує, що на день смерті матері вона постійно проживала зі спадкодавцем, вели спільне господарство. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало померлій [PERSON], на житловий будинок по вул. Миру, 240 в с. Зоря Саратського району та майнові паї в пайовому фонді майна СВК "Дружба" Саратського району, відповідно до свідоцтв серії ОД-ХХІІ №320 та серії ОД-ХІІ №2875, оскільки вона фактично прийняла спадщину. У дане судове засідання позивач не прибула, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала частково, просила визнати за нею право власності на житловий будинок, який належав матері. В частині визнання права власності на майнові паї спадкодавця зазначила, що в серпні 2017 року нотаріусом було видано їй свідоцтво про право на спадщину на майнові паї, які належали покійній [PERSON] Представник Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222 ЦК України визначено, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статею 1261 ЦК України встановлено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, йкий його пережив та батьки. Відповідно до копії свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-8). [PERSON] померла 15 липня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 27). Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу 04 квітня 2014 року (а.с.44-55). Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок спадкодавця [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавця (а.с. 30). Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок, висновку про вартість майна, власник житлового будинку, розташованого за адресою: с. Зоря, вул. Миру, 240, Саратського району Одеської області не встановлений (а.с. 9-16). Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Довідками та витягом з книги погосподарського обліку Зорянської сільської ради підтверджено, що житловий будинок, розташований за адресою: с. Зоря, вул. Миру, 240, Саратського району Одеської області належав [PERSON], яка померла 15 липня 2011 року. Будинок відповідає санітарно-технічним нормам та придатний до житла (а.с. 14-16). Позивач [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем, вели спільне господарство (а.с. 28). Судом встановлено, що позивач як спадкоємець за законом першої черги не відмовлялась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері. Подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, частково оформила спадщину у нотаріуса та фактично прийняла її. Не отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок спадкодавця з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який належав спадкодавцю [PERSON]

Outcome: approved