Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

01 жовтня 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору №АЗЗМСС9РШ0123 від 22.03.2011 року відповідач [PERSON] 22.03.2011 року отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним І Банком кредитно - заставний договір (надалі - Договір). Відповідач також був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», а Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом Відповідача в заяві. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за Договором, Відповідач станом на 23.09.2015 року має заборгованість 87474,08 грн., яка складається з наступного: 18727,41 грн. - заборгованість за кредитом; 23,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6800,00 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 61923,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 51102,26 грн., яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.12.2013 року та стягнута з [PERSON] на користь позивача ПАТ «Акцент-Банк», різниця становить - 36371,82 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1818,59 грн. штраф (процентна складова). Отже, заборгованість становить 38690,41 грн. Також позивач зазначив, що позов подається за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання Відповідача, а саме: 87528, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Граверна, буд.2, гурт.2. Посилаючись, зокрема на ст.ст.530, 599, 1054 ЦК України, банк просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 38690,41 грн. за кредитним договором №А33МСС9FWI0123 від 22.03.2011 року, а також судовий збір у розмірі 1218.00 грн. В судове засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, не зявилася, до суду від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідно до інформації, одержаної в порядку передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України від Орджонікідзевскього РВ у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, відповідач [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], гурт.2 у м.Маріуполі. Проте, був виписаний з вказаної адреси 14.10.2008 року. Відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. З Газети «Урядовий Курєр» від 10 грудня 2015 року «231 (5605) вбачається, що [PERSON] був повідомлений про місце, день та час розгляду справи. Однак, у призначений час в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв, хоча про місце і час судового розгляду справи вважався повідомленим належним чином, заяву про розгляду справи за його відсутності до початку судового засідання до суду також не подав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» та [PERSON] було укладено договір № А33МСС9FWІ0123, на підставі якого банк надав відповідачу кредит в сумі 20000,00 грн., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 0,12 процентів а рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21.03.2014 року /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 3 ст.1049 ЦК України передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно розрахунку заборгованості за Договором, станом на 23.09.2015 року сума заборгованості становить 87474,08 грн., яка складається з наступного: 18727,41 грн. - заборгованість за кредитом; 23,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6800,00 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 61923,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за Договором. Крім того, відповідачу були додатково нараховані 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 1818,59 грн. штрафу (процентна складова) /а.с.6/. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Доказів того, що заборгованість у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитом та процентами за користування кредитом відсутня, суду не надано. Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає поза межами м.Маріуполя ПАТ «Акцент-Банк» суду не надав. До того ж, суд враховує, що ПАТ «Акцент-Банк» звертаючись до суду з позовом до [PERSON] послався на останнє відоме зареєстроване місце проживання Відповідача, а саме: 87528, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Граверна, буд.2, гурт.2, отже позивач допускає можливість проживання відповідача у м.Маріуполі. Також, суд враховує, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.12.2013 року у справі 263/11267/13-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» вже була стягнута заборгованість за кредитом за договором №А33МСС9FWІ0123 від 22.03.2011 року, яка складалася з заборгованості за кредитом в сумі 18727,62 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 23,51 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 6800,00 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в сумі 25551,13 грн., розмір якої судом було зменшено з 55688,24 грн. Отже, повторно враховувати вже стягнути суми при новому розрахунку суми заборгованості відповідача станом на 23.09.2015 року суд вважає безпідставним. До того ж, при новому розрахунку заборгованість була збільшена в основному за рахунок пені в сумі 61923,16 грн., розмір якої банком було визначено без урахування рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.12.2013 року у справі 263/11267/13-ц. З нового розрахунку заборгованості, який наданий банком вбачається, що загальний розмір пені станом на 15.04.2014 року становить 57117,59 грн. Розмір пені за період з 29.11.2013 по 15.04.2014 року (137 днів) становить 633,58 грн. або 4,624671532846715 грн. (633,58/137) на день. Отже розмір пені за період з 14.06.2013 по 13.04.2014 року (304 дні) становить 1405,90 грн. (4,624671532846715 х 304). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом саме в розмірі 1405,90 грн. є обгрутнованими та підлягають задоволенню. В той же час, вимоги ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення суми штрафів у вигляді фіксованої частини та процентної складової задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пункт 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснює, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Відповідно до платіжного доручення від 23.09.2015 року, ПАТ «Акцент-Банк» за подання позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Отже, виходячи з принципу пропорційності, з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 44,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial