Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

01.07.2016 р. ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач), в якій просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 36\~705,76 (тридцять шість тисяч сімсот пять) гривень 76 копійок, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок, посилаючись на те, що 17.06.2015 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БІЗНЕСФІНАНС» (далі за текстом Товариство) та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого, позивач відступив Товариству право вимоги коштів від відповідачаза кредитним договором №1126/4197ВСL1А від 11.09.2013 р. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів. Про причини своєї неявки в судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. У звязку з повторною неявкою в судові засідання відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, суд ухвалив, відповідно до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, постановляє заочне рішення. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, суд ухвалив, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, яка підляє задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним кодексом України (далі за тектом ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 17.06.2015 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БІЗНЕСФІНАНС»та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого, позивач відступив Товариству право вимоги коштів від відповідачаза кредитним договором №1126/4197ВСL1А від 11.09.2013 р. Згідно з умовами Кредитного договору№1126/4197ВСL1А від 11.09.2013 р., укладеного між Банком, з однієї сторони, та відповідачем, з іншої сторони, Банк надав відповідачу кредит в розмірі 18\~408,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 відсотків річних, щомісячної сплати комісії за обслуговування кредиту в розмірі 267,00 (двісті шістдесят сім) гривень 00 копійок, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пені та винагороди у строки та в обсязі, що встановлені кредитним договором, а також виконати інші зобовязання, відповідно до кредитного договору у повному обсязі (а. с. 7). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, з укладанням вказаного договору факторингу до Товариства перейшло право вимоги щодо виконання зобовязання відповідачем за кредитним договором. В порушення умов, зазначеного кредитного договору, відповідач взяті на себе зобовязання не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем з урахуванням заборгованості за кредитом, процентів, пені склала загальну суму 36\~705,76 (тридцять шість тисяч сімсот пять) гривень 76 копійок. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак відповідач всупереч вимогам чинного законодавства належним чином свої зобовязання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав; не здійснив повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 36\~705,76 (тридцять шість тисяч сімсот пять) гривень 76 копійок, у тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 17\~596,50 (сімнадцять тисяч пятсот девяносто шість) гривень 50 копійок; заборгованість по процентам та комісії за користування кредитом в сумі 5\~961,48 (пять тисяч девятсот шістдесят одна) гривня 48 копійок; заборгованість по пені в сумі 13\~147,78 (тринадцять тисяч сто сорок сім) гривень 78 копійок. Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, тому розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Судом не встановлено, що відповідач не виконав зобовязання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку непереборної сили, тому повинна сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Частина 1 ст. 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 36\~705,76 (тридцять шість тисяч сімсот пять) гривень 76 копійок. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати, підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1046, 10481050, 1054, 1077\~ ЦК України,

Outcome: approved