Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є її дочкою і вона п'ять років тому зареєструвала її у вказаній квартирі. На даний час дочка з сім 'єю проживає в Києві, але адреси її проживання вона не знає і дочка з невідомих причин уникає спілкування з позивачем. [PERSON] у вказаній квартирі ніколи не проживала, спільного господарства не вела, комунальних послуг не сплачувала, її особистих речей у квартирі немає. На даний час позивачу необхідно продати квартиру, однак через реєстрацію дочки у вказаній квартирі вона не може цього зробити. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач повторно не з'явилась, хоча про дату, час та місце судового розгляду в силу ч.5 ст. 74, ст.76 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без її участі не надіслала, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 15 квітня 1997 року [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 10 грудня 1998 року, [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою 22 грудня 2009 року. Згідно довідки РМА "Вікторія" № 71 від 10 вересня 2014 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS], та з нею зареєстрована [PERSON].(а.с.10). Зі змісту актів обстеження побутових умов проживання від 13 березня 2014 року, 14 травня 2014 року,15 липня 2014 року, 16 вересня 2014 року, складених депутатами Ржищівської міської ради та затверджених Ржищівським міським головою, вбачається, що [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS], ніколи не проживала, її особистих речей у вказаній квартирі немає (а.с. 11,12,13,14). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутнотсі наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11. Ураховуючи, що судом на підставі зібраних по справі доказів та пояснень відповідача установлено, що [PERSON] більше одного року не проживає у квартирі по [ADDRESS] а тому втратила право користування цим житлом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved