Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

01 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в с. Антопіль Томашпільського району померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5544 га, що розташована на території Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ВН № 062049. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Предстанвик Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області судове засідання не з`явився, однак селищний голова надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника Вапнярської селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Антопіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 5). Як вбачачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач є сином [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно заповіту від 18 жовтня 2016 року [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, у тому числі все те, що їй буде належати за законом на день смерті заповіла [PERSON] (а.с.9). Як видно з довідки № 92 від 31 березня 2021 року, виданої [PERSON] , про те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилось спадкове майно: земельна ділянка, посвідчена державним актом серії ІІ - ВН № 062049. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишився [PERSON] . Інших спадкоємців у спадкодавця не має (а.с. 9). Як видно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5544 га, розташованої на території Марківської сільської ради, посвідченої державним актом серії ІІ - ВН 062049 (а.с. 10). Згідно довідки, виданої приватним нотаріусом Томашпільського нотаріального округу № 29/0214 від 12 травня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 12). Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори № 848 від 21.07. 2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] померлої [INFO] не відкривалась (а.с.27). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved