Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

01.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що він разом зі своєю рідною сестрою [PERSON] проживали в будинку їх батьків по [ADDRESS] , до її смерті [INFO] . Їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] до дня своєї смерті, а саме [INFO] проживав і був зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] і був його власником. Разом з ним проживали він, його мама [PERSON] , та його син [PERSON] . Мама, [PERSON] померла [INFO] . Батьки 28.10.2008 року в один день склали на нього свої заповіти, про які йому не було відомо, оскільки вони йому про них ніколи не говорили, а він в свою чергу, не інформував про це приватного нотаріуса, так як не знав про такий факт, хоча фактично проживав зі своїми батьками в їх будинку по [ADDRESS] , до їх смерті разом з своїм сином [PERSON] , хоча був зареєстрований в м.Львів, де фактично не проживав. Встановлення юридичного факту прийняття спадщини йому є необхідним для прийняття спадщини. Просить встановити юридичний факт проживання його, [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] зі своїми батьками: батьком - [PERSON] до часу його смерті та мамою [PERSON] до моменту її смерті [INFO] в їхньому будинку за адресою: [ADDRESS] для відкриття спадщини. Ухвалою судді від 28.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 16 годину 30 хвилин 23.09.2020 року, яке було відкладено на 10 годину 00 хвилин 18.12.2020 року. Ухвалою суду від 18.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16 годину 00 хвилин 29.06.2021 року. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Заінтересована особа - приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Сивак М.І. не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 15.01.2021 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 01.10.2020 року подав в канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] , виданого 26.05.1993 року в с.Муроване Старосамбірського району Львівської області (а.с.13). Із свідоцтв про смерть, серії [NUMBER] , виданого 21.05.2018 року Виконавчим комітетом Мурованської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (а.с.9) відомо, що [INFO] у віці 85 років померла [PERSON] , а ще раніше, [INFO] у віці 79 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.10.2014 року Виконавчим комітетом Мурованської сільської ради (а.с.5). [PERSON] був власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Мурованської сільської ради (а.с.6). 28.10.2008 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, які посвідчені секретарем Мурованської сільської ради Янівською І. та зареєстровані в реєстрі за №270 та №271, згідно яких на випадок смерті зробили таке розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що на день їхньої смерті буде їм належати і на що вони за законом матимуть право, заповіли своєму синові - [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 10). З довідкок Виконавчого комітету Мурованської сільської ради Старосамбірського району Львівської області №739 від 21.10.2019 року, та №740 від 21.10.2019 року відомо, що [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті з ним проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1932 року народження, син - [PERSON] , 1958 року народження та внук - [PERSON] , 1984 року народження, який був не зареєстрований, зате проживав. Виконавчим комітетом Мурованської сільської ради від його імені посвідчувався заповіт від 28.10.2008 року, реєстраційний номер 270 (а.с.8). [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті з нею проживав і був зареєстрований син - [PERSON] , 1958 року народження та внук - [PERSON] , 1984 року народження. Виконавчим комітетом Мурованської сільської ради від її імені посвідчувався заповіт від 28.10.2008 року, реєстраційний номер 271. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дійсно заявник [PERSON] проживав в [ADDRESS] , разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] . Заявник проживав з 2005 року з батьками у будинку на час смерті як батька, так і матері, займався їхнім похованням. В [PERSON] була ще рідна сестра [PERSON] , яка також померла, близько 30 років тому. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів, які засвідчують їхній батьківський зв`язок та підтверджують факт проживання [PERSON] разом зі своїми батьками на момент їхньої смерті. Частиною 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як убачається з матеріалів справи інші спадкоємці за заповітом та законом відсутні. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцями є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Судом під час розгляду справи знайшли своє підтвердження викладені [PERSON] обставини, на які він посилається, а тому приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання в [ADDRESS] зі спадкодавцями - своїми батьками на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved