Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

01.02.2016 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом, в якому просить виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Позов мотивований тим, що [PERSON] зареєстрований в [INFO], на яку з ним укладено договір житлового найму. Проте [PERSON] самовільно, без відповідного ордеру зайняв сусідню квартиру [ADDRESS] 21.04.2016 року [PERSON] подано зустрічний позов, в якому [PERSON] просить визнати за ним право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Зустрічний позов мотивований тим, що в 1983 році [PERSON] був заселений у відомчий гуртожиток за адресою: [ADDRESS] як працівник виробничого об'єднання «Полярон». Рішенням виконкому міської ради від 09.03.2007 року гуртожитку надано статус житлового будинку. З [PERSON] укладено договір найму жилого приміщення - кімнати [ADDRESS] площею 20,2 кв.м. Оскільки [PERSON] перебуває на квартирною обліку як такий, що потребує поліпшення житлових умов, а кімната [ADDRESS] не відповідає вимогам, яким має відповідати квартира, [PERSON] разом з членами своєї сім'ї почали користуватися кімнатою [ADDRESS], що перебуває поруч, яка ніким не зайнята. Неодноразові звернення [PERSON] до міської ради та її виконавчих органів не дали результатів, навпаки, було пред'явлено позов про виселення. Тому [PERSON] змушений звернутися із зустрічним позовом. В судовому засіданні представник Сихівської районної адміністрації підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити та заперечувала проти зустрічного позову, посилаючись на те, що [PERSON] зайняв кімнату [ADDRESS] самовільно без відповідного ордеру, тому не має права на вказане житло. Представник [PERSON] заперечувала проти позовних вимог Сихівської районної адміністрації та просила задовольнити зустрічний позов, зазначивши, що кімната [ADDRESS], в якій проживає [PERSON] разом із сім'єю, не відповідає вимогам, яким має відповідати квартира. [PERSON] перебуває на квартирному обліку як такий, що потребує поліпшення житлових умов. А кімната [ADDRESS] на теперішній час нікому не виділена, [PERSON] фактично користується цією кімнатою. Тому виділення йому цієї кімнати поліпшить його житлові умови та позбавить виконавчі органи міської ради необхідності забезпечувати [PERSON] іншим житлом. [PERSON] в судовому засідання пояснив, що жодних претензій до [PERSON] він не має. [PERSON] також проживає в [ADDRESS] та йому було запропоновано кімнату [ADDRESS] Проте, він погодиться на будь-яку кімнату, яку йому буде запропоновано. Тому при вирішенні позовів [PERSON] покладається на розсуд суду. Представники Львівської міської ради та ЛКП «Житловик-С» в судове засідання не з'явилися за невідомих обставин. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду позову від вказаних третіх осіб не надходило. Заслухавши представника Сихівської районної адміністрації, представника [PERSON], третю особу без самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З 05.03.1983 року по 17.03.2005 року [PERSON] працював на ВО «Полярон» та звільнений з роботи у зв'язку з ліквідацією виробництва, що підтверджується трудовою книжкою. З 10.06.1985 року [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в кімнаті [ADDRESS] який був відомчим гуртожитком. 10.08.1985 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] Після укладення шлюбу [PERSON] стала проживати в гуртожитку разом з чоловіком. На підставі рішення виконкому Львівської міської ради № 139 від 09.03.2007 року гуртожитку за адресою: [ADDRESS] надано статус житлового будинку. Ухвалою Львівської міської ради від 29.03.2007 року № 721 вказаний будинок прийнятий у власність територіальної громади м. Львова. Рішенням виконкому Львівської міської ради № 636 від 27.06.2008 року внесено зміни до п. 4 вказаного рішення та зобов'язано Сихівську районну адміністрацію укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані і проживають у будинку. На підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації № 546 від 07.10.2010 року з [PERSON] укладено договір найму жилого приміщення - кімнати [ADDRESS] площею 20,2 кв.м. з загальними вигодами - кухнею, вбиральнею, коридором, душовою, умивальником. Комісією в складі майстрів ЛКП «Житловик-С» виявлено, що [PERSON], який проживає в квартирі [ADDRESS], самовільно зайняв квартиру [ADDRESS] з вибиттям дверного отвору між квартирами, про що складено відповідний акт. 13.06.2013 року [PERSON] повідомлено про необхідність звільнити самовільно зайняту квартиру [ADDRESS] Постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації № 141 від 04.07.2013 року за самовільне зайняття квартири [ADDRESS] [PERSON] притягнуто то адміністративної відповідальності за ст. 151 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Сихівська районна адміністрація просить виселити [PERSON] із самовільно зайнятої квартири [ADDRESS]; [PERSON] просить визнати за ним право користування цією квартирою. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. До складу житлового фонду, відповідно до ст. 4 ЖК України, відносяться житлові будинки, а також житлові приміщення в інших будівлях. Жилі будинки та жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі складають державний житловий фонд. Частиною 1 ст. 5 ЖК України передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). На час вселення позивача у спірну кімнату в гуртожитку, порядок надання жилої площі в гуртожитку підприємства, правила користування гуртожитками та їх утримання визначалися Примірним положенням про гуртожиток, яке затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 (постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 582 від 12.08.2015 року). Відповідно до п.п. 9, 10 цього Положення та ст. 129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану в гуртожитку жилу площу. Законність вселення [PERSON] в кімнату [ADDRESS] (яка згодом стала квартирою) в гуртожитку сторонами не оспорюється. З довідки ЛКП «Житловик-С» від 05.08.2013 року вбачається, що 10.07.2013 року відбулася реєстрація місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], реєстрація місця проживання дружини [PERSON] - [PERSON] за цією адресою відбулася 24.07.2013 року. Разом з тим, [PERSON] з членами своєї сім'ї тривалий час займає також квартиру [ADDRESS], облаштувавши дверний отвір між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS]. При цьому, договір найму з [PERSON] укладено лише на квартиру [ADDRESS], а щодо укладення договору на квартиру [ADDRESS] жодних рішень виконавчим комітетом Львівської міської ради або Сихівської районної адміністрації не приймались. Судом береться до уваги та обставина, що квартира [ADDRESS] була закріплена за [PERSON], про що свідчить витяг з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі від 04.06.2013 року. Проте, 07.02.2017 року вказаною комісією було погоджено закріплення за [PERSON] іншої квартири, що підтверджується листом Сихівської районної адміністрації від 03.03.2017 року. Таким чином, на день розгляду даної справи відсутні відомості про фактичне проживання у спірній квартирі [ADDRESS] інших осіб, окрім [PERSON] та його дружини, а також відсутні відомості про закріплення цієї квартири за іншими особами. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Можливість виселення без надання іншого житла передбачена в ст.ст. 116, 117 ЖК України, згідно з якими таке виселення може мати місце в таких випадках: 1) якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними; 2) самоправне зайняття жилого приміщення; 3) визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер. Разом з тим, правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 року). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Незважаючи на недотримання [PERSON] порядку вселення у спірне приміщення - квартиру [ADDRESS], судом враховано, що він відкрито користується вказаним приміщенням, виконує обов'язки щодо утримання цього житлового приміщення та здійснює оплату житлово-комунальних послуг. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що користування [PERSON] спірною квартирою не порушує чиїсь права та інтереси, оскільки особі, за якою було закріплено цю квартиру, на теперішній час виділено інше жиле приміщення. Крім того, згідно довідки № 2501/195, виданої 15.08.2014 року Департаментом житлового господарства та інфраструктури Управління житлового господарства Львівської міської ради, [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 05.02.1987 року за № 9530/а). Відповідно до ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі нриміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населенному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Згідно ч. 1 ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. За вимогами ст. 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Статтею 34 ЖК України передбачено перелік осіб, які потребуть поліпшення житлових умов. Такими особами, зокрема є особи, які забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати без інших приміщень та загальна площа квартири становить 20,2 кв.м., [PERSON] та члени його сім'ї забезпечені жилим приміщенням, яке не є благоустроєним та його площа є нижчою за визначений законодавством рівень. В разі отримання [PERSON] спірної квартири [ADDRESS] площею 10,9 кв.м., загальна площа квартири була б в межах передбаченої ст. 47 ЖК України норми житлової площі на одну людину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] неодноразово звертався до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради з проханням виділити йому спірну квартиру [ADDRESS] З аналогічними клопотаннями неодноразово зверталася адміністрація Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні, в якій працює дружина [PERSON] - лікар-кардіолог вищої категорії [PERSON], Управління охорони здоров'я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. З проханням розглянути питання щодо надання [PERSON] спірної квартири до Сихівської районної адміністрації також звертався Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. В судовому засіданні також встановлено, що всі вищезазначені звернення не були розглянуті в передбаченому законом порядку. Таким чином,

Outcome: approved