Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У січні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.01.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, якій складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення умов договору відповідачка зобов’язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 31.08.2011 року [PERSON] має заборгованість у сумі– 21 556,58грн., яка складається з: заборгованості за кредитом– 7997,80грн., заборгованість по процентам за користування кредитом– 12 056,09грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00грн.– фіксована частина штрафу, 1 002,69 грн.- процентна складова штрафу. На підставі цього ПАТ КБ «Приватбанк» був вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 21 556,58грн. та судовий збір у розмірі 215,57грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 11.06.2014 року заочне рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 11.06.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, призначено справу до розгляду. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в ході розгляду справи уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідачки заборгованість станом на 30.09.2014 року у розмірі 16227,32грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13458,78грн., заборгованість за комісією в розмірі 1519,62грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн.- фіксована частина штрафу, 748,98грн.- процентна складова штрафу. В судовому засіданні пояснила, що у 2008 році було винесено судовий наказ про стягнення з відповідачки 7997,80грн., погашення проводилось на протязі 5 років, всю суму по судовому наказу було погашено у вересні 2012 року. Договір не розривався і весь період нараховувались відсотки. 25.01.2013 року відповідачкою у погашення заборгованості самостійно було внесено 500,00грн. 14.11.2014 року до судового засідання не з’явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з’явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності за участі представників. Представники відповідачки [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з’явилися, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. У своїх письмових запереченнях, вказали, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки судовий наказ про стягнення з відповідачки заборгованості винесено 22.04.2008 року, позовну заяву позивачем подано 17.11.2011 року, тобто з моменту подачі позову до моменту виникнення у нього права на його подачу пройшло 3 роки 6 місяців 25 днів. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності зі ст. ст. 536, 546, 549 того ж Закону за користування чужими грошовими боргами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, норм або іншим актом цивільного законодавства. Як вбачається зі ст.ст.625,1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути борг частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів,що належать за договором позики. Судом встановлено, що 24.01.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідачці був наданий кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі судового наказу Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.04.2008 року, з відповідачки [PERSON] стягнуто на користь позивача ЗАТ КБ «ПриватБанк » суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 10854,32грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7997,80грн, заборгованості за відсотками у розмірі 2787,59грн. Як вбачається з довідки Вагонного депо м.Маріуполя від 17.10.2012 року, з заробітної плати [PERSON] проводились стягнення, згідно виконавчого листа №2н-1142 від 22.04.2008 року на загальну суму 10785,39грн. Станом на 17.10.2012 року сума боргу за кредитом погашена. Відповідачка [PERSON] належним чином прийняті на себе зобов'язання за укладеним кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 16227,32грн., яка складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13458,78грн., заборгованості за комісією в розмірі 1519,62грн., штрафу (фіксована частина)- 500,00 грн., штрафу (процентна складова)- 748,98грн. Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це, протягом 35 днів з моменту списання. Це свідчить про те, що сторони укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню стоку його дії відповідна карта продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі Умов кредитного договору, строк дії карти та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії картки. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення кредитного договору, а саме: з 24.01.2007 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття карткового рахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком, останній платіж в розмірі 500,00грн. на погашення заборгованості відповідачкою внесено 25.01.2013 року. У зв’язку з чим заява представників відповідачки про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору б/н від 24.01.2007 року у розмірі 16227,32грн. Також з відповідачки на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" необхідно стягнути у відповідності зі ст. 88 ЦПК України понесені ними судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 215,57грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved