Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Служба у справах дітей Красноградської РДА звернулась до суду з вищевказаним позовом. 13.02.2018 року було подано уточнену позовну заяву в якій позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі по 1/3 частині з усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовують тим, що у них на обліку перебувають малолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], як такі, що проживають в сім'ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON] є матір'ю дітей, відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 04.10.2016 року на підставі телефонного повідомлення співробітниками Красноградського відділу поліції вночі було здійснено виїзд за місцем мешкання [PERSON], яка повідомила, що її б'ють. В результаті виїзду ГРПП на місце працівниками поліції було встановлено, що [PERSON] неадекватно себе поводить, в будинку антисанитарія, а її малолітні діти недоглянуті. Комісією у складі працівників служби у справах дітей, Петрівської сільської ради, сектору ювінальної превенції Красноградського відділу поліції під час обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] було встановлено, що у глиняному будинку відсутні умови для проживання дітей, антисанітарія, відсутні продукти харчування, її малолітні діти не доглянуті. Внаслідок вказаних подій виконкомом Петрівської сільської ради прийняте рішення від 04.10.2016 року №33 про вилучення малолітніх дітей у зв'язку із загрозою їх життю і здоров'ю. На даний час син відповідачки [PERSON] перебуває у Красноградському ЦСПРД, а доньку [PERSON] влаштовано до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» м. Харкова. Згідно інформації головного лікаря КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» від 20.07.2017 року за час перебування малолітньої дитини [PERSON] у закладі мати відвідала доньку лише один раз 19.05.2017 року, більше ніхто з родичів, ні мати дитиною не цікавився. Адміністрація Красноградського центру соціально-психологічної реабілітації в своїй інформації від 19.07.2017 року рекомендує розглянути питання щодо позбавлення прав [PERSON] по відношенню до сина [PERSON]. 15.09.2017 року під час проведення профілактичного заходу «Урок» комісійно в складі представників Служби у справах дітей, Петрівської сільської ради та Красноградського відділу освіти було здійснено виїзд у родину [PERSON] Обстеження житлово-побутових умов провести не вдалося, так як вона була відсутня вдома, але подвір'я було не прибране, посеред двору відкритий колодязь, в будинку розбите вікно, у прибудові до будинку сміття. В липні 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про можливість повернути малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до біологічної родини. На комісії прийнято рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своїх малолітніх дітей, що підтверджується розпорядженням голови Красноградської РДА № 290 від 02.08.2017 року. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Красноградської РДА від 07.11.2017 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] Відповідно до інформації Красноградського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Харківської області № 01-20/17 від 16.01.2018 року за час перебування у закладі [PERSON] не систематично відвідувала мама [PERSON], починаючи з 04.10.2016 року до пред'явлення позову до суду про позбавлення її батьківських прав у листопаді 2017 року відвідала дитину 17 разів. Зустрічі з дитиною були короткочасними, спостерігалась повна байдужість до життя дитини у закладі. Вищевказані факти позивач розцінює як ухилення відповідачкою від виховання дітей, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити, в обґрунтування посилалась на обставини, які викладені в позові та в документи, що до нього долучені. Відповідач позов не визнала та пояснила, що на час вилучення дітей у жовтні 2016 року вона захворіла на психічну хворобу , а тому не розуміла своїх дій, але на даний час вона пройшла курс лікування, приймає ліки, повністю видужала, бажає та має можливість виховувати своїх дітей, для виховання дітей в неї створенні належні умови. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] на момент їх вилучення знаходились без належного догляду, мати [PERSON] вела себе неадекватно, діти були голодні, одяг брудний, син [PERSON] значно відставав у розвитку порівняно з іншими дітьми. Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення свідків з боку відповідача: [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що коли [PERSON] була здорова, то вона в міру своїх сил, матеріальних можливостей займалася вихованням та утриманням дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження дітей відповідач [PERSON] є матір'ю двох малолітніх дітей-сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.6,10). Відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України зі слів матері (а.с.7,11). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 04.10.2016 року відповідачка з дітьми проживає в глиняному будинку з 2 кімнат, одна з яких нежила, в будинку брудно, з продуктів харчування півмішка картоплі, залишки рисової каші, батон, санітарні умови приміщення незадовільні, діти недоглянуті, мати веде себе неадекватно (а.с.18) Рішенням виконкому Петрівської сільської ради Красноградського району від 04.10.2016 року за №33 вилучено малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у матері [PERSON] у зв'язку із загрозою життя та здоров'я (а.с.19). Розпорядженням Красноградської районної державної адміністрації №419 від 21.10.2016 року вирішено клопотати перед Департаментом охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації про виділення для малолітньої [PERSON] [INFO] путівки до дитячого обласного будинку дитини (а.с.8) і дитина відповідно до акту про факт передачі дитини від 15.11.2016 року була передана до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» м.Харкова (а.с.9). Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] має ураження головного мозку неуточненої етіології (затримка психомоторного розвитку) і дефект міжпередсердної перегородки (а.с.5). Згідно листа КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» м. Харкова від 20.07.2017 року №120/1 за весь час перебування дитини у закладі мати відвідала дитину лише один раз 19.05.2017 року з 09:30 до 10:00 год., більше дівчинку ні мати, ні будь-хто з близьких родичів не відвідували та не цікавилися станом здоров'я та розвитку дитини, не телефонували до закладу (а.с.13). У відповідності до довідки від 19.07.2017 року №01-20/248 [PERSON] перебуває у Красноградському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 04.10.2016 року за направленням Служби у справах дітей Красноградської РДА. Хлопчик соціально не адаптований, педагогічно запущений, фізіологічний розвиток дитини відповідає віковій нормі, але його психічний стан напружений, емоційний фон нестабільний, він важко йде на контакт і не прислухається до порад дорослих, не здатен контролювати поведінку, виявляє часті прояви агресії. За час перебування у закладі мати дитину відвідувала не систематично -11 разів, бабуся [PERSON] 6 разів. Красноградський ЦСПРД рекомендує розглянути питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] та влаштувати дитину у сімейні форми виховання з метою соціалізації у соціумі (а.с.14). 02.08.2017 року розпорядженням Красноградської РДА за №290 [PERSON] продовжено термін перебування в Красноградському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Харківської області, [PERSON] в КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» м. Харкова до отримання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштування до сімейних форм виховання, а також вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Висновком органу опіки та піклування Красноградської РДА від 07.11.2017 року №01-42/2961 вважати доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-21). Згідно довідки - характеристики № 570 від 06.12.2017 року [PERSON] проживає з співмешканцем [PERSON], на теперішній час ніде не працює, не заміжня, має двох неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], який знаходиться в Красноградському реабілітаційному центрі з 04.10.2016 року, дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться в м. Харкові в домі малютки з 04.10.2016 року. Спиртними напоями [PERSON] не зловживає. По місцю проживання характеризується як посередня домогосподарка, яка не завжди може дбати про чистоту і охайність помешкання. Скарг на поведінку громадянки [PERSON] за останній період до сільської ради не надходило (а.с. 36). З акту обстеження житлово-побутових умов від 13.12.2017 року вбачається, що повернення малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до матері [PERSON] не вбачається можливим (а.с. 40). З копії листа № 344 від 12.12.2017 року вбачається, що малолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ураження головного мозку не уточненої етіології (затримка психомоторного розвитку); дефект міжпересердної перегородки (функціонуюче овальне вікно); дитина потребує динамічного спостереження невролога, кардіолога в обласному кардіологічному центрі Обласної дитячої клінічної лікарні; в динаміці медикаментозної терапії, масажу, ЛФК, індивідуальних занять з психологом та логопедом; мати [PERSON] або рідня дівчинку не відвідували, станом її здоров'я та розвитку не цікавились (Акт про відвідування малолітньої [PERSON] за період з 20.07.2017 року до 12.12.2017 року додається) (а.с. 44-45). З копії акту обстеження житлово-побутових умов від 06.02.2018 року вбачається, що повернення дітей не вбачається можливим, у зв'язку зі станом приміщень (антисанітарія), відсутністю чистої білизни, дитячого одягу, іграшок, що також підтверджується долученими фотокартками (а.с. 96-111). З інформації Красноградського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Харківської області № 01-20/17 від 16.01.2018 року вбачається, що [PERSON] перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації з 04.10.2016 року. За час перебування у закладі з 04.10.2016 року до початку першого судового засідання у листопаді 2017 року [PERSON] відвідала дитину 17 разів. Вона не цікавилась розвитком, вихованням, харчування, здоров'ям дитини (а.с. 112-113). З листа Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області № 89/5611 від 20.10.2016 року та листа Служби у справах дітей Красноградської РДА № 01/70 від 08.02.2018 року витікає, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, займалася бродяжництвом, вихованням дитини займалася її матір (а.с. 114-117). З листів Красноградської ЦРЛ № 622 від 15.08.2016 року, № 623 від 15.08.2016 року, № 1055 від 19.08.2016 року витікає, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра ЦРЛ з приводу психічних розладів. На момент усіх оглядів гострої психічної продукції не виявлено (а.с. 126-129). Враховуючи вище викладені факти, вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання. Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України суд ухвалює рішення, що обґрунтовується на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається із пояснень представник позивача наполягає на тому, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, а саме не займається вихованням дітей, не цікавиться станом їх здоров'ям, не забезпечує їм належні умови для проживання. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проте на думку суду належних доказів на підтвердження обставин, які б доводили свідомого ухилення відповідача від виховання дітей та нехтування відповідачкою своїми обов'язками, позивач не надає, оскільки як з'ясовано під час розгляду справи та з довідок Красноградської ЦРЛ відповідачка [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з приводу психічних розладів (F-20.0), на момент усіх оглядів гострої психічної продукції у неї не виявлено. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Таким чином, посилання позивача на те, що причиною позбавлення відповідача батьківських прав є безвідповідальне ставлення до виховання дітей є передчасними. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А тому, за таких обставин, приймаючи до уваги сам факт заперечення відповідачем проти позовної заяви про позбавлення її батьківських прав, що також свідчить про її інтерес до дітей, бажання приймати активну участь у їх вихованні, суд вважає за можливе не позбавляти відповідача батьківських прав. Щодо висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, складеного органом опіки та піклування Красноградської районної державної адміністрації, суд зазначає таке. Відповідно до ч.4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які проживають з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). Відповідно до ч. ч. 1,3,4 ст.170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно роз'яснень, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Той факт, що відповідачка [PERSON] не докладала ніяких зусиль щоб діти отримали необхідні умови для проживання в родині, підтверджується наявними та дослідженими у справі доказами. Однак, відповідачка стверджує, що вона змінить своє ставлення до дітей та буде вживати заходи для забезпечення безпечних умов їх проживання, а її ставлення до цього часу спровоковане її психічним розладом, який на даний час минув. За таких обставин, в інтересах малолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та враховуючи характер винної поведінки відповідачки, її особу, конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне відібрати дітей у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на користь юридичної або фізичної особи, якій будуть передані діти, на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.11.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, суд попереджує відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд покладає на орган опіки та піклування контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків стосовно малолітніх дітей - [PERSON], [PERSON] . Суд також роз'яснює відповідачу [PERSON] положення ч.3 ст. 170 Сімейного кодексу України, згідно якої, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

Outcome: partial