Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

01.11.2018 [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, відповідно до якого просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 15 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, актовий запис № 477. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач зазначає, що примирення між ним та відповідачем неможливе. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягає. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2001 року. Вказана обставина встановлена на підставі свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, актовий запис № 477 від 15 грудня 2001 року /а.с.7/ Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 206, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України,

Outcome: approved