Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У березні 2017 року позивач ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 30 березня 2014 року на а/д Київ-Бишів в напрямку с. Петрівське сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися автомобіль ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіль «Lexus», д.н.з. [NUMBER], що належить ТОВ «Перша лізингова компанія». Винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] Між ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та Першою лізинговою компанією» було укладено договір добровільного страхування від 16 серпня 2013 року. На підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування та відповідно Страхового акту позивачем було виплачено 94 774 грн. 70 коп. Посилаючись на те, що [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» сплатило потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 94 774 грн. 70 коп. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» 94 774,70 грн. на відшкодування шкоди в порядку регресу, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 30 березня 2014 року о 13 год 35 хв на а/д Київ-Бишів 9+800 м., [PERSON], керуючи автомобілем марки ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER] рухаючись в напрямку с.Петрівське проявив бездіяльність будучи неуважним перед виїздом , не перевірив технічний стан транспортного засобу, в результаті чого переднє ліве колесо зазнало механічних пошкоджень, водій втратив керованість автомобіля та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus, д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив вимоги п.п.2.3 (а), 1.5, 2.3 (а) Правил дорожнього руху і здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Настання вищезазначеної ДТП також підтверджується довідкою УДАІ ГУМВСУ в м.Києві №9368511. Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 16 серпня 2013 року між ТОВ «Перша лізингова компанія» та ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків. Відповідно до умов зазначеного договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль Lexus, д.н.з. [NUMBER]. За цим договором страхування, страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрати або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди) за участю транспортного засобу. Відповідно до умов п. 5 даного Договору загальний термін дії договору становить з 29 серпня 2013 року по 28 серпня 2014 року включно. 31 березня 2014 року до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулася ТОВ «Перша лізингова компанія» із заявою про настання страхового випадку. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 04 липня 2014 року було складено Страховий акт №116257, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 94 774,70 грн. 04 липня 2014 року ТОВ «Перша лізингова компанія» звернулась до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення №6766 від 15 липня 2014 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатило страхове відшкодування у розмірі 94 774,70 грн на рахунок ТОВ «Перша лізингова компанія». Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 02 квітня 2015 року на адресу [PERSON] було направлено претензію про регресні вимоги № 1492 про відшкодування шкоди у досудовому порядку у розмірі 94 774,70 грн. Проте [PERSON] жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію Відповідно до п.38.1.1(г) ст.38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.33.1.4 ст.33 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно статті 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі вилаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення з [PERSON] шкоди в порядку регресу у розмірі 94 774,70 грн - підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №583 від 10 березня 2017 року. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача судового збору у розмірі 1 600,00 грн підлягають задоволенню.

Outcome: approved