Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], визначити місце проживання дитини [PERSON] та залишити проживати його з матірю, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Циганенко», та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. При цьому позивач посилась на те, що спільне життя з чоловіком не склалося та фактично припинилося. Крім того відповідач почав ухилятися від участі у вихованні та утриманні дитини. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, та остаточно просила розірвати шлюб з [PERSON],після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Циганенко», та стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1750 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягненні аліментів в розмірі 1750 грн. визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює \~ рішення про задоволення позову. \~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено,що сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиці, актовий запис № 2695 19.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],який проживає з позивачкою. Спільне життя подружжя не склалося та фактично припинилося 2013 р., спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Угоди про добровільну сплату аліментів у сторін не досягнуто, з лютого 2014 р. відповідач почав ухилятися від участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, \~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст.. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки подана до суду позовна заява\~ містить кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved