Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

01 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі, [PERSON] , зареєстрована, але фактично в ній не проживає з 30.09.2017 року, витрат по утриманню квартири не несе, реєстрація останньої мала лише формальний характер. На даний час реєстрація місця проживання відповідача в квартирі створює для неї перешкоди у користуванні майном. Так, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих осіб. Оскільки відповідач довгий час не проживає в квартирі, а її реєстрація мала лише формальний характер, то всі витрати по утриманню квартири позивач несе самостійно. Також, реєстрація місця проживання відповідача унеможливлює отримання житлової субсидії, адже при її розрахунку враховується сукупний дохід та кількість зареєстрованих осіб. В судове засідання позивач [PERSON] , повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, не з`явилась, подала до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , яка викликалась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України у судове засідання не з`явилась, відзиву щодо позову не надала. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб, передбачений законом, та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до Договору дарування частини квартири, зареєстрованого в реєстрі за №2041 від 26.10.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О., [PERSON] є власницею 18/25 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.10.2015 року, виданого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] є власником 18/25 частин квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1/3-4114, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , окрім позивачки [PERSON] , [INFO] , зареєстровані проживаючими [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З акту про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідченого свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] фактично не проживає з 30 вересня 2017 року (а.с.14). Відповідно до інформаційної довідки №196346758 від 15.01.2020 року договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] зареєстрований в реєстрі 26.10.2015 року, власником 18/25 частини даної квартири є [PERSON] Іншим власником 7/25 квартири є Держава в особі [PERSON] (а.с.73-74). Згідно з свідоцтвом про шлюб від 23.01.2019 року, виданого Жовтоводським міським відділом ДРАЦС ГТЮУ у Дніпропетровській області, актовий запис №219, [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень,\~викладених в\~п.\~11\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.04.1985\~року №2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» слідує,\~що відповідно\~ до\~ст.107\~ЖК наймач\~або член\~його сім`ї,\~який вибув\~на інше\~постійне місце\~проживання,\~втрачає право\~користування жилим\~приміщенням з дня\~вибуття,\~незалежно від\~пред`явлення\~позову про\~це. Позивач,\~ставлячи питання\~про визнання\~відповідача [PERSON] \~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме\~квартирою [ADDRESS] посилається\~на те,\~що відповідачі\~в спірній\~квартирі не\~мешкає,\~а вона,\~в свою\~чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, оскільки при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб. Оскільки відповідач,\~не проживає\~і не\~користується даним\~житловим приміщенням,\~не виявила\~наміру проживати\~у квартирі\~вчиненням відповідних\~дій,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~є обґрунтованими\~і підлягають\~задоволенню,\~а [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування \~жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Також, на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved