Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

01 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить суд виключити з актового запису № 354 від 05.05.2010 року , вчиненого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, відомості, що він- Манько [PERSON] , [INFO], є батьком [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача та його користь судові витрати в розмірі 243.60 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що познайомившись з відповідачем в 2007 році, почали зустрічатися, згодом жити в цивільному шлюбі. В літку 2009 року в розмові з відповідачем, йому стало відомо про те, що остання мала статеві стосунки з іншим чоловіком. Після чого стосунки між сторонами було припинено на 2 місяці, в цей період проживали окремо. Згодом сторони примирилися та знову жили в цивільному шлюбі. Через два тижні після примирення відповідач повідомила про те, що вагітна. 06.04.2010 року відповідач народила дитину- сина, батьком якого був записаний позивач. 22.05.2010 року сторони зареєстрували шлюб, однак відносини стали погіршуватися та за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.01.2011 року шлюб було розірвано. Весь час у нього виникали сумніви стосовно того, що він є батьком дитини. На прохання до відповідача щодо здачі аналізів на встановлення батьківства, отримав відмову. Позивач та її представник , який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та її уповноважений представник , який діє на підставі довіреності , в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та заперечували проти їх задоволення. Свою позицію обгрунтовують тим, що позивач являється біологічним батьком їхньої спільної дитини. Представник третьої особи- в судове засідання не з»явився, до суду подав письмову заяву про те, що проти позовних вимог позивача не заперечують, просять вирішити справу без участі представника. За клопотанням уповноваженого представника позивача ухвалою суду було призначено проведення судово-біологічної ( судово-генетичної) експертизи. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та її представника , дослідивши матеріали справи та доказі, надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог , дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони підтримували статеві стосунки з 2007 року , перебували в цивільному шлюбі. 06.04.2010 року відповідач народила дитину- Манько [PERSON]. Батьком народженої дитини записаний позивач по справ, що підтверджено даними свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 193033 від 05.05.2010 року , що видане Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, та зроблено актовий запис № 354. 22.05.2010 року сторони зареєстрували шлюб у Вільхівській сільській раді Харківського району харківської області, про що свідчать дані свідоцтва про шлюб за актовим записом № 1 . На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.01.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] проживає разом з матерю. Позивач, який записаний батьком дитини, проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, відповідно не турбується про дитину. На виконання ухвали суду від 30.03.2016 року проведено молекулярно- генетичну експертизу. Згідно даних висновку даної експертизи від 08.07.2016 року № 127, гр.. [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Ймовірність даної події складає 99,9999995 %. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач в судовому процесі не довів суду той факт, що він не являється біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Зважаючи на наведене, суд вважає позовні вимоги позивача не законними, не обгрунтованими, такими , що не знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed