Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що 12 жовтня 2005 року вона отримала в борг за договором позики від [PERSON] 15000 доларів США. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року стягнуто з неї на користь [PERSON] 119565 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати в сумі 2263,65 грн. В той же час, 03 березня 2009 року нею було перераховано [PERSON] в рахунок отриманої позики 1990 доларів США, а 10 березня 2009 року 1000 доларів США Вказані кошти відповідачкою були отримані, в підтвердження чого вона надає відповідні довідки банку. Рішення апеляційного суду Полтавської області нею оскаржувало ся до Вищого Спеціалізованого Суду України, ухвалою якого від 02.02.2012 року їй було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Саме в момент отримання копії згаданої ухвали вона дізналася, що грошові кошти (1990 доларів США та 1000 доларів США), які вона перераховувала [PERSON] в рахунок погашення боргу за договором позики не були враховані Апеляційним судом Полтавської області при винесенні рішення, як часткове погашення боргу перед [PERSON] Зважаючи на викладене, вважає, що [PERSON] неправомірно отримала від неї грошові кошти в сумі 2990 доларів США, адже жодних інших боргів перед [PERSON] вона не мала. Просить поновити їй строк позовної давності, як пропущений з поважних причин та стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь 2990 доларів США, що становить 61706 грн. 30 коп. та понесені нею при зверненні з позовом до суду судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] позов підтримав в повному обємі, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідачка [PERSON] повідомлена про день розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року. В судове засідання не зявилася. Відповідно до вимог ст.ст. 77, 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що проти позовних вимог вона заперечує внаслідок їх неправомірності та безпідставності. Просить суд застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності, оскільки спір між сторонами виник в 2009 році, позивачка достовірно знала, ще в березні 2009 року, про перераховані нею кошти на адресу відповідачки, відповідні документи щодо цього маються в матеріалах архівної цивільної справи. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] підтримав позицію третьої особи [PERSON], що нею викладена в запереченнях на позов долучених до матеріалів цивільної справи та також просив застосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 15000 доларів США (а.с. 5 архівної цивільної справи №2-827/11). Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року було задоволено позов [PERSON] про стягнення коштів за договором позики та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 119565 грн. боргу за договором позики та 2263,65 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат (а.с.60-63 архівна цивільна справа №2-827/11). Позивачкою [PERSON] надано копію міжнародних термінових переказів та відповідну довідку Банку «Форум» про направлення 03 березня 2011 року та 10 березня 2011 року на адресу [PERSON] 1990 доларів США та 1000 доларів США . (а.с.7-8). Ця ж інформація міститься в матеріалах архівної цивільної справи №2-827/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми позики (а.с. 21;25). Крім того в матеріалах архівної цивільної справи № 2-827/11 на аркуші справи 21 мається заперечення на позов від [PERSON] датовані 15.11.2011 року,в яких вона вказує про відправлення нею [PERSON] шляхом міжнародного переказу відповідних сум: 1990 доларів США і 1000 доларів США на підтвердження чого надає офіційну довідку баку «Форум» від 14.11.2011 року( а.с. 25, архівна цивільна справа №2-827/11). Копію рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2011 року позивачка [PERSON] отримала 05.01.2012 року, отже, ознайомившись з рішенням позивачка дізналася про неврахування Апеляційним судом Полтавської області при винесенні рішення сплачених нею на погашення боргу сум. Як наслідок, саме з 06.01.2012 року починається для [PERSON] перебіг строку позовної давності (а.с. 68 архівна цивільна справа №2-827/11). Отже, твердження позивачки про те, що вона дізналася про неврахування Апеляційним судом при винесенні рішення сплаченої нею [PERSON] суми доларів (1990 доларів США та 1000 доларів США) в рахунок погашення боргу за договором позики лише 02 лютого 2012 року не відповідає дійсності і сприймається судом, як намагання ввести суд в оману. Відповідно до ст.ст. 256; 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Підстави для зупинення перебігу позовної давності представником позивачки в судовому засіданні не наведені. Не наведені представником позивачки і будь-які поважні причини, для поновлення [PERSON] пропущеного строку позовної давності. З положень ч.3, 4 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом 02 лютого 2015 року, тобто із спливом встановленого законом трьохрічного строку позовної давності для захисту порушеного права. Оскільки третя особа [PERSON] наполягала на застосуванні до позовних вимог [PERSON] строків позовної давності, то суд відмовляє позивачці в задоволенні позову за пропуском строків позовної давності.

Outcome: dismissed