Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

01.07.2020 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №0133, площею 0,06 га, розташовану на землях Садового Товариства «Спецстроевец», у с.Світличне Золочівського району Харківської області з цільовим призначенням - для ведення колективного садівництва, укладений 20 червня 2015 року між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем); визнати за [PERSON] , як за покупцем по договору купівлі-продажу від 20.06.2015 року право власності на земельну ділянку № 0133 , площею 0,06 га, розташовану на землях Садового Товариства «Спецстроевец», у с.Світличне Золочівського району Харківської області з цільовим призначенням - для ведення колективного садівництва. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 червня 2015 року нею, членом СТ «Спецстроевец», з [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 0133 площею 0,06 га без кадастрового номеру, яка межує з її земельною ділянкою, для ведення садівництва, яка розташована на землях СТ «Спецстроевець» (надалі - Товариство), наданої Товариству для організації колективного садівництва рішенням №225-1 від 21.06.1988 року Виконавчим комітетом Золочівської районної ради народних депутатів, загальною площею 23,1 га, за адресою: [ADDRESS] . Вона із відповідачкою домовилася про продаж земельної ділянки № 0133 та 20.06.2015 року уклали договір купівлі-продажу, згідно якого позивач розрахувалася із відповідачем, сплативши останній за ділянку 300 доларів США, що складало 6490,50 грн., і прийняла майно. Відповідач в свою чергу передала вказане майно у власність позивача за вказану плату та зобов`язалася оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Нотаріально цей договір вони не мали змоги укласти у нотаріальній конторі у зв`язку із тим, що відповідач стверджувала про втрату документів на земельну ділянку № 0133 . В підтвердження наміру оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки позивачем було подано правлінню Товариства заяву з проханням переоформити на неї земельну ділянку № 0133 з 20.06.2015 року, а відповідачем було надано письмову згоду на переоформлення земельної ділянки. Дану заяву на підставі п.2.2. Статуту Товариства було прийнято та затверджено в.о. голови Товариства Ликовою Л.І. , яка на заяві покупця письмово посвідчила особу продавця та покупця, їх підписи, а також передачу продавцеві грошей за ділянку [PERSON] .. Нею, як новим власником земельної ділянки було сплачено усі борги продавця у розмірі 340 грн. по членським внескам, податку на землю, вивіз сміття. Як їй стало відомо, відповідачка приватизувала земельну ділянку 27.03.1997 року згідно акту №ХР-1300055069, який втратила. У 2019 році відповідачкою було отримано дублікат цього акту та у травні 2020 року отримано кадастровий номер. З травня 2020 року позивач вимагає відповідачку посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса, проте 20.06.2020 року відповідачка категорично і остаточно відмовилася оформляти договір купівлі-продажу земельної ділянки в нотаріальній конторі. З 20.06.2015 року позивачка відкрито користується спірною земельною ділянкою, сплачує членські внески, податок на землю, вивіз сміття, а відповідачка уникає нотаріального посвідчення договору, що суттєво порушує права позивачки як нового власника земельної ділянки та перешкоджає у реєстрації її права власності, у зв`язку із чим вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 10.08.2020 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Садівниче товариство «Спецстроєвець», призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.10.2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, позивачкою подано заяву, в якій, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, через електронну поштову скриньку подано заяву про розгляд справи за її відсутності, правом на подання відзиву на позов не скористалася. Представник третьої особи - Садового товариства «Спецстроєвець» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, своїм правом на надання пояснень щодо позову не скористався. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР-13-00-055069 та листа Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.10.2020 року №479/112-20 на ім`я [PERSON] виготовлявся державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР-13-00-055069 загальною площею 0,12 га на території Світличненської сільської ради для ведення садівництва, зареєстрований за №726 від 27.03.1997 р. Вказана у даному державному акті земельна ділянка площею 0,06 га сформована та внесена до Державного земельного кадастру за №133-А від 19.05.2020 року з кадастровим номером 6322685500:02:008:0052, земельна ділянка площею 0,06 га сформована та внесена до Державного земельного кадастру за №137-А від 19.05.2020 року з кадастровим номером 6322685500:02:007:0045 (а.с.65-67). На підтвердження укладення договору купівлі-продажу належної [PERSON] земельної ділянки позивачкою надано заяву від 20.06.2015 року члена товариства [PERSON] до правління СТ «Спецстроєвець» з проханням переоформити на неї ділянку № 133 з 20.06.2015 року, на якій [PERSON] здійснено запис про те, що остання не заперечує проти переоформлення ділянки № 0133 з 20.06.15 р. Заступником правління СТ «Спецстроєвець» Ликовою Л.І. на даній заяві посвідчено підписи [PERSON] і [PERSON] та зазначено про те, що в її присутності проведено оплату 300 доларів США в рахунок погашення вартості за ділянку [PERSON] [PERSON] (а.с.19). Крім того позивачкою надано копії членської книжки садовода та довідки, складеної 30.10.2019 року головою СТ «Спецстроєвець» Машкіною Н.В. про те, що [PERSON] дійсно придбала у [PERSON] ділянку № 0133 ( 133-А ) площею 0,06 га, сплатила всі заборгованості по ділянці до часу придбання та сплачує всі обов`язкові платежі по ділянці № 0133 , заборгованість за даною ділянкою відсутня (а.с.20, 25, 21-22). Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст. 638 ЦКУкраїни договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст. 132 ЗК Україні (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити: а) назву сторін (прізвище, ім`я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну; є) права та обов`язки сторін; ж) кадастровий номер земельної ділянки; з) момент переходу права власності на земельну ділянку. Додатком до угоди, за якою здійснюється відчуження земельної ділянки приватної власності, є державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується (або відчужувалась). Правовідносини між сторонами виникли з приводу визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки з підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року в справі N 6-1288цс17. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих суду письмових доказів не вбачається факт вчинення договору купівлі-продажу, домовленість сторін щодо усіх істотних умов договору, вимоги до яких встановлені законом, позивачкою не доведено та судом не встановлено факту ухилення відповідачки від укладення нотаріально посвідченого договору. Посилання позивачки на подачу відповідно до п.2.2. Уставу Товариства заяви щодо переоформлення земельної ділянки, як на підтвердження дійсності укладення договору купівлі-продажу, сплата членських внесків та інших платежів, не підтверджує дійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2015 року, за відсутності належних та допустимих доказів, передбачених законом, для визнання його дійсним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності на земельну ділянку за позивачкою, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed