Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору № 32-10-09-1096 від 14 грудня 2011 року, в розмірі 500,00 грн. та збитків в сумі 112, 00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 грудня 2011 року між ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі начальника Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» Беласа М.А., та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж на земельну ділянку, розташовану в с. Пухівка Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Хвиля». Відповідач зобов'явся виконати роботи та надати послуги вказані в договорі, а позивач - сплати договірну ціну 960,00 грн. Проте зобов'язання за договором відповідач виконав з порушенням строків, а саме 12 грудня 2013 року, тобто на один рік та п'ять місяців пізніше встановленого терміну. Крім того, зобов'язання за вищевказаним договором відповідач виконав неналежним чином, так як під час оформлення Держземагенством кадастрового номеру земельної ділянки через недбале (або умисне) ставлення до своїх обов'язків відповідача належна позивачеві земельна ділянка була розташована на сусідській ділянці. Крім того, позивачем зазначено, що відповідач незаконно та безпідставно змушував [PERSON] сплачувати кошти третій особі для прискорення виконання зобов'язання, а саме позивачем 08 серпня 2012 року за перевірку обмінного файлу сплачено 60 грн. та 29 серпня 2012 року за реєстрацію земельної ділянки - 93,00 грн. Зазначені суми пізніше повернуті позивачеві як такі, що не можуть бути прийняті, оскільки станом на 2013 рік державна реєстрація земельних ділянок здійснюється в програмному забезпеченні Державного земельного кадастру (Національна кадастрова система) й дана адміністративна послуга коштує 65 грн. У зв'язку з вищевикладеним позивачеві завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 500 грн. 00 коп., й полягала у тяжких душевних хвилюваннях.Також заподіяні збитки на суму 112 грн. 00 коп., які позивач затратила для відновлення свого порушеного права, а саме - витрати на проїзд до Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «ЦДЗК», Держземагенства, Казначейства в м. Бровари та ПАТ «Інтеграл-Банк» з метою врегулювання спірних правовідносин, а також сплата послуг. За таких обставин [PERSON] була змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви, та просив позов задовольнити у повному обсязі. Крім того додав, що дії працівника, який заповнював вказані квитанції, позивачем фактично не оскаржуються і якби роботи третьою особою, а саме Держземагенством за вказаними сплаченими квитанціями були б виконані вчасно, позивач не мав би до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» жодних претензій. Представник відповідача Сущенко І.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що договір 32-10-09-1096 від 14 грудня 2011 року про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж на земельну ділянку, розташовану в с. Пухівка Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Хвиля» був виконаний відповідачем у повному обсязі, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт, відповідно договірні зобов'язання є припиненими належним виконанням. Крім того, збитками згідно зі ст. 22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Оплата проїзду з огляду на зміст наведеного вище положення статті не є збитком у розумінні чинного цивільного законодавства. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є також безпідставними та необґрунтованими, оскільки причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та протиправними діями заподіювача не підтверджений жодними належними та допустимими доказами. У зв'язку з чим, представник відповідача Сущенко І.М. просила відмовити у задоволенні позовних вимог як таких, що не ґрунтуються на вимогах закону. Заслухавши представника позивача та відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 грудня 2011 року між ДП «Центр державного земельного кадастру», в особі начальника Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» Беласа М.А., та [PERSON] було укладено договір про надання послуг по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж на земельну ділянку, розташовану в с. Пухівка Броварського району Київської області в Садівничому товаристві «Хвиля» (а.с.5). За умовами п. 3.2 договору № 32-10-09-1096 від 14 грудня 2011 року приймання виконаних робіт за цим договором оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт. З копії акту приймання-передачі виконаних робіт за договором № 32-10-09-1096 від 14 грудня 2011 року вбачається, що договірні зобов'язання за даним договором виконані в повному обсязі та належному рівні. Вартість робіт становить 960 грн., у тому числі 160, 00 грн. ПДВ. Акт підписали начальник Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» Бабак Д.А. та представник [PERSON] за довіреністю - [PERSON] (а.с. 62). Також судом з'ясовано, що 8 серпня 2012 року [PERSON] на рахунок Броварського УДК СУ в Київській області сплачено було 60 грн. за послуги перевірки обмінного файлу та 6 грн. - комісії за платіж без відкриття рахунку (отримуч: Інтеграл - банк), а також 29 серпня 2012 року позивачкою на той же рахунок було сплачено 93 грн. за реєстрацію земельної ділянки та 7 грн. за - комісії за платіж без відкриття рахунку (отримуч: Інтеграл - банк). Виконавцем вказаних послуг законом визначено Держземагенство України та на їх рахунки сплачено відповідні грошові кошти. З листа начальника управління Держземагенства у Броварському районі Київської області від 6 листопада 2013 року №735 вбачається, що всі адміністративні послуги у 2012 -2013 роках (у тому числі їх оплата) надавалися відділом (Управлінням) на підставі Постанови КМУ від 1 серпня 2011 року №835 «Деякі питання надання Державним агентством земельних ресурсів та його територіальними органами адміністративних послуг». Також зазначено, що управління вважає, що сплачені кошти підлягають поверненню. У судовому засіданні з'ясовано й на це вказував представник позивачки, що внесені позивачем кошти за перевірку обмінного файлу та реєстрацію земельної ділянки позивачу повернуті у сплаченому нею обсязі. Вказував також, що матеріальна шкода позивача складається з витрат на оплату банківських послуг та на проїзд до Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «ЦДЗК», Держземагенства, Казначейства в м. Бровари та ПАТ «Інтеграл-Банк» на загальну суму 112 грн. 00 коп. За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків внаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що кожна зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши у судовому засіданні всі обставини у їх сукупності, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача матеріальних збитків, оскільки як було з'ясовано в судовому засіданні і це підтвердив представник позивача, що вказані збитки заподіяні позивачу невиконанням Управлінням Держземагенства (а не відповідачем) тих послуг: а саме перевірки обмінного файлу та реєстрації земельної ділянки, за які позивач сплатила 60 грн. та 93 грн. на рахунки третьої та 6 грн. і 7 грн. за послуги банку. Щодо виписки квитанцій, то ці дії позивачем, як зазначив у судовому засіданні представник позивача, не оскаржуються. Також з розрахунку завданих позивачу збитків вбачається, що ним здійснено витрати на проїзд до Броварського районного виробничого відділу Київської обласної філії ДП «ЦДЗК», Держземагенства, Казначейства в м. Бровари та ПАТ «Інтеграл-Банк» (а.с. 12.) Проте наданий позивачем розрахунок витрат на транспорт не підтверджений належними та допустимими доказами оскільки належні письмові докази, а саме проїзні квитки, відсутні, а інших підтверджень того, що [PERSON] дійсно здійснила такі витрат, суду не надано. Ч. 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог - захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними в постанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - відповідно до ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Проте суду не надано відповідних й доказів щодо заподіяння відповідачем моральної шкоди Всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт того, що діями чи бездіяльністю відповідача їй дійсно було завдано збитків та моральної шкоди, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed