Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

01 квітня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Держави на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 12 294,71 євро та 1 000 000,00 грн. шляхом списання з рахунків, облік яких ведеться органами Державної казначейської служби України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за рішенням суду було стягнуто з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його користь 12 294,71 євро та 1 000 000,00 грн. Рішення набрало законної сили та позивачу видано виконавчі листи. Як зазначає позивач, після отримання виконавчого листа із заявою про відкриття виконавчого провадження в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» лише на 45 день було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Потім провадження було зупинено у зв'язку з введенням в банківській установі тимчасової адміністрації та пізніше закінчено виконавче провадження так як розпочалась процедура ліквідації Банку. Позивач зазначає, що внаслідок таких дій державного виконавця, він не зміг отримати кошти за рішенням суду. А тому вказані позивачем суми є матеріальними збитками та мають бути відшкодовані за рахунок держави. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачі Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві та Державна казначейська служба України в судове засідання представників не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги до суду не надійшли. А тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність представників відповідача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Центрального районного суму м.Миколаєва від 21.05.2015 року у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу позов задоволено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] вклад за договором №326933/73145/07-14 від 17.11.2014 року у сумі 2128,10 євро, за договором-заявою №326933/80810/3-14 від 11.12.2014 року у сумі 1000000,00 грн., за договором №326933/2951/07-14 від 12.01.2015 року у сумі 10 166,61 євро, а всього в загальному розмірі 12 294,71 євро та 1 000 000,00 (один мільйон) грн. Рішення суду набрало законної сили 03.06.2015 року та 28.07.2015 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. 30.07.2015 року [PERSON] направив до ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві заяву з проханням прийняти до виконання виконавчий лист. Додатком до заяви був оригінал виконавчого листа. Як вбачається із розписки на зворотньому повідомленні, зазначена заява була отримана 06.08.2015 року за довіреністю представником ВДВС. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві Нідзельської А.В. від 25.09.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №490/2404/15-ц виданий 28.07.2015 року Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] боргу у сумі 12 294,71 євро та 1 000 000,00 грн. (ВП №48843138). Постановою державного виконавця від 26.09.2015 року було зупинено виконавче провадження в зв'язку з віднесенням банку до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації до закінчення терміну дії зазначених обставин. Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві Рибчинського О.В. від 24.12.2015 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з початком процедури ліквідації ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Позивач не погодився із діями державного виконавця щодо тривалого не відкриття виконавчого провадження та звернувся до суду із скаргою на його дії. 25.11.2015 року ухвалою Центрального районного суму м.Миколаєва, яка набрала законної сили визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві щодо несвоєчасного відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 490\\2404\\15-ц, виданого 28 липня 2015 року Центральним районним судом м.Миколаєва. Стаття 124 Конституції визначає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Порядок виконання рішень судів на території України визначається Законом України «Про виконавче провадження». Як вбачається з інформаці, розміщеної на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в статті 26 визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку (ч.1 ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних (ч.1 ст.34 Закону). У відповідності до п. 1 статті 36 Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (ч.5 ст.45 Закону). Стаття 52 Закону визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів. В судовому засіданні позивач зазначив, що його вимоги включені до четвертої черги. Позивач, як на підставу звернення до суду з позовом посилався на ст.1173, 1174 ЦК України. Стаття 1173 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Стаття 1174 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Конституція України (ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 ЦК України). Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ухвалою суду визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця, проте суми, які зазначені позивачем не є шкодою і не можуть бути стягнуті з Банку в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому суд не вбачає законом передбачених підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача коштів, які не є шкодою. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed