Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 10 000,0 гривен та дружини у розмірі 5000,0 гривен. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 січня 2016 року сторони уклали шлюб, у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] року. Шлюб між сторонами не розірвано, але фактично вони з відповідачем проживають окремо з 20 червня 2017 року. Донька прописана та проживає з позивачем і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Спору стосовно міста проживання дитини між сторонами не існує. Весь цей час батько дитини життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з рідною донькою та приймати участь у її фізичному, духовному розвитку та у її вихованні. Також позивач посилається на те, що вона не може працювати та не має можливості матеріально забезпечувати себе і надавати допомогу дитині, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 5000,0 гривен. Позивач у судове засідання з'явилася, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів на дитину. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 січня 2016 року сторони уклали шлюб, у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO] року. Шлюб між сторонами не розірвано, але фактично вони з відповідачем проживають окремо з 20 червня 2017 року. Донька прописана та проживає з позивачем і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Спору стосовно міста проживання дитини між сторонами не існує. Весь цей час батько дитини життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з рідною донькою та приймати участь у її фізичному, духовному розвитку та у її вихованні. Відповідач офіційно не працює, отримує дохід неофіційно, тому позивач просить суд визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Право на життя та охорону здоров'я встановлене ст.6 Закону України "Про охорону дитинства". Згідно викладеного в ній: "Кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров'я. Держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя". Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності. Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач офіційно не працює, отримує дохід неофіційно та має нерегулярний заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність часткового стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі по 2500,0 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.02.2018 року до досягнення повноліття дитини, а саме до [INFO] року. Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку необхідності відмови в частині стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 5000,0 гривен, оскільки судом встановлено, що позивач не є непрацездатною або особою з інвалідністю I, II чи III групи, а також що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

Outcome: partial