Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником усіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк») та [PERSON] (далі - Відповідач) був укладений Кредитний договір № 6772065, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 27 275 доларів США 00 центів. Таким чином, позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, надавши їй обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується відповідним меморіальним ордером № 485516081 від 20 серпня 2008 року. Далі позивач зазначає, що згідно з п. 3.2.1 кредитного договору відповідач зобов'язався здійснити повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1 до Кредитного договору. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору відповідач зобов'язалася здійснювати повернення кредиту частинами та в розмірах передбачених кредитним договором, повернути весь кредит та сплатити нараховані відсотки в строк до 20 серпня 2015 року, якщо тільки не встановлюється інший термін повернення кредиту. Окрім цього, далі позивач зазначає, що 17 квітня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 7577719 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» був змінений. 10 липня 2009 року між позивачем та відповідачем також в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 7817047 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» також був змінений. 21 серпня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 6772065/20090821 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої у разі, якщо транспортний засіб буде застраховано позивачем за його вибором в одній із страхових компаній, які на момент укладання договору страхування співпрацюють з банком за кредитним пунктом «Авто в кредит 7,77» протягом дії строку такого договору страхування процентна ставка за користування кредитом становить 7,77 % річних. 07 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем знову в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 10108810 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» знову був змінений. 31 березня 2011 року між позивачем та відповідачем в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 10723049 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» був змінений. Відповідно до п.2 додаткової угоди, додаткова угода визначає зміну умов кредитного договору виключно щодо першого траншу кредиту, та не змінює жодних умов, що стосуються другого траншу кредиту, встановленого Додатковою угодою № 9969169 від 12 листопада 2010 року до кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року. Однак, свої зобов'язання по Кредитному договору відповідач не виконала належним чином, про що, станом на 23 червня 2014 року утворилась заборгованість перед позивачем, яка складається з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати процентів за користування ним у розмірі 21 519 доларів США 83 центи, та еквівалент 2 951 доларів США 05 центів, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі - 16 833 доларів США 37 центів, заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі - 4 686 доларів США 46 центів, пені за прострочення виконання договірного зобов'язання у розмірі 2 678 доларів США 30 центів, штрафів за порушення відповідачем окремих договірних зобов'язань, визначених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору у розмірі 272 доларів США 75 центів. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором № 6772065 від 20 серпня 2008 року у загальному розмірі 24 470 доларів США 88 центів та судовий збір у розмірі 2 909 грн. 58 коп. До початку розгляду справи по суті представник позивача уточнив свої позовні вимоги, а саме просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором № 6772065 від 20 серпня 2008 року у загальному розмірі 22 144 (двадцять дві тисячі сто сорок чотири) долара США 30 центів та 16 500 (шістнадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, яка станом на 23.06.2014 року складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16 833, 37 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 5 310, 93 долари США, пені за прострочення виконання договірного зобов'язання у розмірі 3 359, 94 доларів США, штрафів за порушення відповідачем окремих договірних зобов'язань, визначених п.п. 4.3.2-4.3.6. кредитного договору у розмірі 272,75 доларів США, та суми штрафу за порушення обов'язку поновлення дії договорів страхування у розмірі 16 500, 00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з огляду на їх безпідставність, посилалась на відсутність в банку відповідної ліцензії на надання кредиту в іноземній валюті, відсутність доказів щодо видачі кредиту в іноземній валюті, та невірність розрахунку банком суми заборгованості за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені такі обставини справи, та визначені відповідно до них виниклі правовідносини. Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступником усіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 6772065, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 27 275 доларів США 00 центів, із розрахунку 7,77 % річних строком до 20 серпня 2015 року (а.с. 8-14). Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», погодженого Національним банком України 07.06.2013 року, правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (а.с.41-45). Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов'язання за Кредитним договором № 6772065 від 20 серпня 2008 року виконав належним чином, надавши на умовах договору відповідачеві іноземну валюту. Суд критично ставиться до посилання відповідача із приводу відсутності доказів щодо видачі кредиту в іноземній валюті. Адже судом встановлено, що сторони уклали кредитний договір добровільно, на власний розсуд, що не суперечить вимогам статей 6,627 ЦК України. Уклавши такий договір у 2008 році, обумовивши надання відповідачеві суми кредиту у вигляді іноземною валюти. Означений кредит мав на меті цільове використання у вигляді транспортного засобу, при цьому судом встановлено, що відповідач за наслідками такого кредитування придбала автомобіль, матеріали справи містять меморіальний валютний ордер № 485516081 від 20 серпня 2008 року (а.с. 23), при цьому на час придбання товару, дії банку із приводу порушення умов кредиту в частині валюти кредитування відповідач не оскаржувала. Навпаки, судом також встановлено, що 17 квітня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 7577719 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» був змінений (а.с. 19-20). Матеріалами справи також підтверджено, що 10 липня 2009 року між позивачем та відповідачем в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 7817047 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» також був змінений (а.с. 17-18). Далі, 21 серпня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 6772065/20090821 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої у разі, якщо транспортний засіб буде застраховано позивачем за його вибором в одній із страхових компаній, які на момент укладання договору страхування співпрацюють з банком за кредитним пунктом «Авто в кредит 7,77» протягом дії строку такого договору страхування процентна ставка за користування кредитом становить 7,77 % річних (а.с. 22). Далі, 07 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем знову в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 10108810 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» знову був змінений (а.с. 15-16). Далі, 31 березня 2011 року між позивачем та відповідачем в рамках реструктуризації кредитної заборгованості була укладена Додаткова угода № 10723049 до Кредитного договору № 6772065 від 20 серпня 2008 року, відповідно до умов якої Додаток № 1 «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом» був змінений. З наведеного вбачається, що відповідач в момент укладання такого кредитного договору не вважала його умови такими, що порушують її права, чи є невигідними для неї, а навпаки прийняла виконання банком грошового зобов'язання, та виконувала умови кредитного договору. На думку суду наведені представником відповідача обставини не свідчать про наявність спору про право в даному випадку, а зводяться до формальних претензій к оформленню банківською установою (позивачем по справі) платіжного документу (меморіального ордеру) та банківських документів з надання кредиту. Посилання на такі обставини не можуть бути покладені в обґрунтування рішення суду про відмову в задоволені позову, оскільки вони спростовуються здобутими судом доказами та не ґрунтуються на нормах матеріального закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість по тілу кредиту перед банком та проценти за користування кредитом (п. 1.1. і стаття 3 кредитного договору ), а у випадку порушення зобов'язання відповідні штрафні санкції (стаття 5 кредитного договору). Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов кредитного договору, додаткових угод, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 23.06.2014 року утворилась заборгованість перед позивачем, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 16 833, 37 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 5 310, 93 долари США, пені за прострочення виконання договірного зобов'язання у розмірі 3 359, 94 доларів США, штрафів за порушення відповідачем окремих договірних зобов'язань, визначених п.п. 4.3.2-4.3.6. кредитного договору у розмірі 272, 75 доларів США, та суми штрафу за порушення обов'язку поновлення дії договорів страхування у розмірі 16 500, 00 гривень. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд критично ставиться до доводів представника відповідача щодо того, що вказаний розмір заборгованості не відповідає дійсності. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представник відповідача, заперечуючи проти такого розміру заборгованості, жодного доказу на підтвердження такого заперечення (власного розрахунку тощо) суду не надала. Суд не сприймає доводів представника відповідача про неможливість проведення ним власного розрахунку, адже відповідний графік надходження платежів (із зазначенням календарних дат та суми окремих платежів) в рахунок погашення заборгованості є в матеріалах справи, відсоткова ставка, графік погашення та сума кредиту визначена договором, що міститься у сторін та в матеріалах справи, процедура обчислення пені передбачена у нормативному порядку, та разом із процедурою нарахування відсотків є загальновідомими. Окрім цього, судом роз'яснювалось сторонам право на призначення відповідної експертизи, однак відповідач (його представник) вказаним правом не скористались. Судом роз'яснювались сторонам положення ст.ст. 10, 11, 18, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Суд також відхиляє заперечення представника відповідача щодо відсутності у позивача індивідуальної ліцензії на використання в якості засобу платежу іноземної валюти, що начебто свідчить про неправомірність надання кредиту, з огляду на наступне. Як було встановлено судом, укладаючи кредитний договір сторони за ним погодили, що кредитор надає позичальнику кредит в іноземній валюті на умовах його забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування та позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. За ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. При цьому згідно зі ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст.5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. В підпункті "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ передбачена наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, але на цей час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому при наявності у банку відповідної генеральної ліцензії (а.с. 37-38) та письмового дозволу Національного банку України (а.с. 39-40), здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України, що має місце й у даному випадку. Суд зауважує, що виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у національній валюті, суд зазначає про наступне. Відповідно до приписів ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного Кодексу України. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню за кредитним договором № 6772065 від 20.08.2008 року заборгованість у розмірі 22 144 (двадцять дві тисячі сто сорок чотири) долара США 30 центів та 16 500 (шістнадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 909 (дві тисячі дев'ятсот дев'ять) грн. 58 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved