Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~02.04.2020\~ позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить зняти арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] постановою № 2422-8 від 10 червня 2005 року державного виконавця Каплан С.Б. Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на підставі виконавчого листа за № 1-119 виданого 14.04.2000 р. Червоноградським міським судом Львівської області. В обґрунтування позову послалась на те, що [INFO] померла її мама [PERSON] .. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме вказана квартира, на яку накладений арешт, у зв`язку із чим виникли труднощі в оформленні спадщини. Виконавча служба відмовила у скасуванні даного арешту по причині відсутності інформації чи сплачений штраф. Вважає, що арешт даної квартири був застосований за межами кримінальної справи але з метою примусового виконання вироку суду. Зазначила, що правовідносини, що склались з відповідачем по даному спору є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою від 06.04.2020 судом було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 02.06.2020 представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що дане обтяження від 2005 року не зареєстроване у системі виконавчих проваджень, яка була створена у 2008 році, відзиву не подав 29.04.2020 представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Згідно із ч.5\~ст.279\~ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Розгляд справи призначався на 03.07.2020, повне судове рішення в порядку ч.6 ст.259 ЦПК України складено 07.07.2020. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка являється дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] мати позивачки померла [INFO] . Після смерті спадкодавця [PERSON] залишилось спадкове майно , а саме квартира [ADDRESS] . При оформленні спадщини позивачка дізналась про наявність обтяження на квартирі. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.03.2020 власником спірної квартири була [PERSON] , підставою обтяження квартири [ADDRESS] слугувала постанова № 2422-8 від 10.06.2005 Державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ. З копії вироку Червоноградського міського суду Львівської області на підставі 04 квітня 2000 року у кримінальній справі № 1-119 встановлено, що на [PERSON] було накладено штраф у розмірі 740 грн.. Як вбачається із копії постанови №2422-8 від 10 червня 2005 року ВДВС Червоноградського МУЮ у Львівській області був накладений арешт на підставі виконавчого листа за № 1-119 виданого 14.04.2000 Червоноградським міським судом Львівської області. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV (в ред. станом на накладення арешту 10.06.2005) Державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством. \~ \~ \~ \~Згідно із\~ст.34\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~№606-XIV\~(в\~ред.\~станом на\~день смерті\~матері позивачки\~ [INFO] )\~виконавче провадження\~ підлягає\~ обов`язковому\~ зупиненню\~ \~у випадках смерті стягувача або боржника, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення існування сторони - юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (станом на день виникнення спірних правовідносин 02.04.2020). Згідно із ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (станом на день виникнення спірних правовідносин 02.04.2020). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (станом на день виникнення спірних правовідносин 02.04.2020) передбачено перелік обставин , за яких виконавче провадження підлягає закінченню. Виконавче провадження за вище згаданим виконавчим документом не було виконане до смерті матері позивачки, не було зупинено після її смерті, дане виконавче провадження не зареєстроване в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, де відсутні відомості про накладення арешту на вказану квартиру, та не може бути виконане та закінчене в порядку ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Позивачка являється спадкоємцем майна матері [PERSON] та внаслідок накладення арешту на частину квартири, позбавлена можливості оформити право власності на неї. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~316\~ЦК України, під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст.391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі змісту позовної заяви випливає, що накладені обтяження на майно матері позивачки продовжують існувати після її смерті за відсутності виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідачем не надано будь-яких доказів, котрі б підтверджували наявність виконавчого провадження та чи виконано судове рішення, на підставі якого був накладений спірний арешт майна. Тому позивачка позбавлена можливості виконати дане судове рішення та сплатити штраф як спадкоємець прав та обов`язків своєї матері, яка була боржником по даному виконавчому провадженні. При цьому суд наголошує, що в силу вимог ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення до суду з даним позовом, за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги скористатись правом на спадщину та зареєструвати право власності на квартиру, і в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно та суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачкою судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача у користь позивачки.

Outcome: approved