Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач [PERSON] звернувся до суду позовом, в якому просив суд: - зобов'язати Садівницьке товариство «Мрія» усунути перешкоди позивачеві у користуванні майном - земельною ділянкою 102а, загальною площею 0,0601 га, кадастровий № [NUMBER], розташовану на території Гвоздівської сільської ради, Васильківського району Київської області, в садівницькому товаристві «Мрія», шляхом демонтажу самонесучого ізольованого проводу, який проходить через земельну ділянку 102а; - стягнути з Садівницького товариства «Мрія» судовий збір у розмірі 551,21 грн., а також судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. В обґрунтування вимог позову зазначив, що згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2010 р. і державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], позивач є власником земельної ділянки 102а, загальною площею 0,0601 га, кадастровий № [NUMBER], розташованої на території Гвоздівської сільської ради, Васильківського району Київської області, в Садівницькому товаристві «Мрія», цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва. До повітряної лінії електропередач 0,4 кВ відповідача через земельну ділянку позивача, шляхом відгалуження від останньої опори повітряної лінії електропередач відповідача самонесучим ізольованим проводом приєднано будинок, розташований на сусідній земельній ділянці 102б. Позивач позбавлений права користуватися своєю земельною ділянкою у відповідності з її цільовим призначенням, так як провід до сусіднього будинку прокладений безпосередньо через його земельну ділянку, при цьому договір про встановлення земельного сервітуту не укладався, будь-які відомості щодо встановлення обтяження - охоронної зони упродовж або через його земельну ділянку - відсутні. Також позивач вказує, що між ним і відповідачем договір про встановлення земельного сервітуту щодо прокладання та експлуатації індивідуального проводу, яким приєднано сусідній будинок до електричної мережі товариства не укладався і не реєструвався, з попереднім власником земельної ділянки позивача відповідач ніяких договорів також не укладав та на вимогу позивача надати будь-які документи на підтвердження встановлення охоронної зони на його земельній ділянці відповідач так і не надав. Позивач вважає, що приєднання будинку, розташованого на сусідній земельній ділянці 102б, до електричної мережі відповідача через земельну ділянку позивача є самовільним, у зв'язку з чим порушуються права позивача як власника земельної ділянки та, у зв'язку з тим, що електрична мережа, до якої приєднаний сусідній будинок, належить відповідачу, то він несе відповідальність за порушеня прав позивача і саме відповідач повинен вирішувати питання щодо демонтажу проводу, прокладеного через його земельну ділянку і зміни точки приєднання до земельної ділянки 102б. Позивач вказує, що 16.05.2016 р. і 16.07.2016 р. він звернувся до відповідача - правління Садівницького товариства «Мрія», з вимогою змінити схему доставки електроенергії шляхом демонтажу самонесучого ізольованого проводу, який проходить через земельну ділянку позивача під номером 102а, однак на дату подання позову його вимога залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою від 07.09.2016 р. судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Орди О.О. було відкрито провадження у дані цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.12.2016 р. у даній цивільній справі залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Васильківський РП ПАТ «Київобленерго». 23.01.2017 р. представник третьої особи: ПАТ «Київобленерго» за довіреністю - Безштанько Віталій Васильович, подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що між ПАТ «Київобленерго» та СТ «Мрія» договір про постачання електричної енергії не укладався, відповідно електричні мережі, що знаходяться на території СТ «Мрія» не являються власністю та не обслуговуються ПАТ «Київобленерго», відповідно ПАТ «Київобленерго» не здійснює постачання електричної енергії СТ «Мрія», тому вважають, що відсутні підстави, за яких Васильківський РП ПАТ «Київобленерго» має бути залучено до участі у справі в якості третьої особи, оскільки судове рішення у даній справі не може вплинути на права та обов'язки ПАТ «Київобленерго» (а.с. 69-70). 23.01.2017 р. позивач подав до суду пояснення в яких зазаначив, що в зв'язку з тим, що відповідач - Садівницьке товариство «Мрія», не має прямого договору про постачання електричної енргії з ПАТ «Київобленерго», воно отримує електричну енергію від Садівницького товапиства «Акація» на підставі договору про сумісне користування електричною енергією від 06.09.2002 р., що підтвердужться відповіддю Голови правління СТ «Акація» на запит позивача від 05.01.2017 р., а саме: межа балансової приналежності лінії електропередач, що йдуть від опори № 9 СТ «Акація» у напрямку опори СТ «Мрія», установлена між СТ «Акація» і СТ «Мрія», на підставі чого позивач робить висновок, що лінія електропередач, до якої приєднано самонесучим ізольованим проводом сусідський будинок, розташований на земельній ділянці 102б, належить на праві власності СТ «Мрія» (а.с. 72-74). У зв'язку з закінченням повноважень судді Орди О.О., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2017 р. вказана справа передана судді Кравченко Л.М. Ухвалою від 17.03.2017 р. судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М. дану цивільну справ у прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкрилому судовому засіданні. 04.04.2017 р. позивач подав до суду клопотання про залучення третьої особи - [PERSON], в якості співвідповідача, оскільки він являється власником земельної ділянки 102б та будинку, до якого приєднано самонесучий ізольований провід через земельну ділянку позивача до останньої опори повітряної лінії електропередач 0,4 кВ СТ «Мрія». Також 04.04.2017 р. позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просить суд: - зобов'язати Садівницьке товариство «Мрія», [PERSON] усунути перешкоди позивачеві в користуванні майном - земельною ділянкою 102А, загальною площею 0,0601 га, кадастровий № [NUMBER], розташовану на території Гвоздівської сільської ради, Васильківського району Київської області, в садівницькому товаристві «Мрія», шляхом демонтажу самонесучого ізольованого проводу, який проходить через земельну ділянку 102А до земельної ділянки 102Б; - стягнути з Садівницького товариства «Мрія», [PERSON] судовий збір у розмірі 551,21 грн., а також судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. 16.08.2017 р. позивач подав до суду пояснення, в яких зазаначив, що самонесучий ізольований провід до сусідньої земельної ділянки 102б проходить через його земельну ділянку не вздовж повітряної лінії електропередач, а перпендикулярно, тобто ні про яку охоронну зону, пердбачену пунктом 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 р. № 209, мова не йде. Позивач зазначив у поясненнях, що земельний сервітут його земельної ділянки щодо прокладання та експлуатації індивідуального проводу не зареєстровано, як це передбачено абзацом 13) п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, та згідно із ст. 99 ЗК України. Також в поясненнях позивач вказує, що на підставі Договору про сумісне користування електричною енергією від 06.09.2002 р., укладеного між СТ «Акація» та СТ «Мрія» технологічна електрична мережа, до якої приєднано самонесучим ізольованим проводом сусідський будинок, розташований на земельній ділянці 102б, відповідно до схеми комунікацій знаходиться в межах території СТ «Мрія» та належить на праві власності СТ «Мрія». В квітні 2012 р. позивач вперше звернувся до Голови правління СТ «Мрія» за отриманням дозволу на демонтаж електричних проводів над ділянкою 102а, на що отримав відповідний дозвіл, на підставі якого позивачем без зміни точки приєднання було змінено оголені алюмінієві дроти на самонесучий ізольований провід, а також додатково задіяна опора, в результаті чого самонесучий ізольований провід став проходити через його земельну ділянку 102а частково. В поясненнях позивач зазначив, що у зв'язку з необхідністю зведення господарських споруд на власній земельній ділянці, він 16.05.2016 р. та 16.07.2016 р. звернувся до правління СТ «Мрія» з вимогою змінити схему доставки електричної енергії шляхом демонтажу самонесучого ізольованого проводу, який проходиь через його земельну ділянку 102а та приєднати будинок, розташований на сусідній земельній ділянці 102б, до повітряної лінії електропередач СТ «Мрія» зі сторони паралельної вулиці, однак вимога позивача залишена правлінням СТ «Мрія» без задоволення, тому на підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України позивач вимагає усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (а.с. 119-123). 10.10.2017 р. представник третьої особи ПАТ «Київобленерго» за довіреністю - Безштанько В.В., подав до суду заяву про зміну найменування/типу Товариства, в якій інформував суд, що у відповідності до Рішення Позачергових Загальних зборів акціонерів Товариства від 30.05.2017 р., Публічне акціонерне товариство «КИЇВОБЛЕНЕРГО» перейменоване у Приватне акціонерне товариство «КИЇВОБЛЕНЕРГО» (скорочено (ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО») та 06.06.2017 р. внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що містяься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо зміни найменування/типу товариства на Приватне акціонерне товариство (а.с. 136). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2018 р. залучено до участі у справі [PERSON] в якості співвідповідача та вилучено його як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.06.2018 р., у зв'язку з внесенням змін до ЦПК України у відповідності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147- VIII, які набрали чинності 15.12.2017 року, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження у даній цивільній справі за позовом [PERSON] до Садівницького товариства «Мрія», [PERSON], третя особа: Васильківське РП ПАТ «Київобленерго» про усунення перешкод в користуванні майном. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2019 р. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, які повідомлені про місце, час і дату розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибули, про причини неявки які могли б бути визнані судом поважними, відзиву на позовну заяву, клопотань чи заперечень до суду не подали. Разом з тим, з метою недопущення порушень строків розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з вересня 2016 р., та враховуючи, що відповідачами не надано доказів поважності причин неявки в судове засідання, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін на підставі наявних в справі письмових доказів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України). Судом достовірно встановлено, що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки 20.02.2010 № 283, на праві приватної власності належить земельна ділянка 0,0601 га, кадастровий номер: [NUMBER], місце розташування: село Гвоздів, Васильківського району, Київської області, цільове призначення: для ведення садівництва, що підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-3206985442016, дата формування: 01.08.2016 (а.с. 14-18). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В., зареєстрованому в реєстрі № 283, [PERSON], ідентифікаційний № [NUMBER], купив земельну ділянку загальною площею 0,0601 га, розташовану на території Гвоздівської сільської ради, Васильківського району, Київської області, в Садовому товаристві «Мрія», кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданий управлінням Держкомзему у Васильківському районі 11.02.2010 р., зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094100431 (а.с. 24-25). Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.07.2016 за № 1001090940, Садівницьке товариство «Мрія», СТ «Мрія», Код ЄДРПОУ: 23569151, місцезнаходження юридичної особи: 08634, Київська обл., Васильківський район, село Гвоздів, члени садівницького товариства у кількості 112 чоловік, орган управління юридичної особи: загальні збори, керівник - [PERSON], підписант - [PERSON] (а.с. 10-13). 16.05.2016 р. та 16.07.2016 р. [PERSON] звертався до Голови СТ «Мрія», [PERSON] та Правління СТ «Мрія» з заявами з вимогою змінити схему доставки електричної енергії шляхом демонтажу самонесучого ізольованого проводу, який проходиь через його земельну ділянку 102а та приєднати будинок, розташований на сусідній земельній ділянці 102б, до повітряної лінії електропередач СТ «Мрія» зі сторонни паралельної вулиці (а.с. 19, 21-23). Як вбачається зі схеми ліній електропередач, тимчасова ліня довжиною 39 м на ділянку 102б проходить через ділянку 102а (а.с. 26-27), що також вбачається з фото 1 та фото 2 в додатках до позовної заяви (а.с. 28). В письмових поясненнях від 23.01.2017 р. представник третьої особи: ПАТ «Київобленерго» за довіреністю - Безштанько Віталій Васильович, зазначив, що між ПАТ «Київобленерго» та СТ «Мрія» договір про постачання електричної енергії не укладався, відповідно електричні мережі, що знаходяться на території СТ «Мрія», не являються власністю та не обслуговуються ПАТ «Київобленерго», відповідно ПАТ «Київобленерго» не здійснює постачання електричної енергії СТ «Мрія», тому вважають, що відсутні підстави, за яких Васильківський РП ПАТ «Київобленерго» має бути залучено до участі у справі в якості третьої особи, оскільки судове рішення у даній справі не може вплинути на права та обов'язки ПАТ «Київобленерго» (а.с. 69-70). Згідно п. 1.1 Договору № 3 від 06.09.2002 р. про сумісне користування електричною енергією, Садівниче товариство «Акація» в особі голови правління [PERSON], що діє на підставі Статуту товариства, іменоване в подальшому «Власник» та Садівниче товариство «Мрія» в особі голови правління [PERSON], що діє на підставі Статуту товариства, іменоване в подальшому «Користувач»: Власник дозволяє користувачу користуватись електричною енергією від КТП-747, що належить власнику (а.с. 15). Голова правління СТ «Акація» [PERSON] 06.01.2017 р. надав відповідь [PERSON] на його звернення від 05.01.2017 р., в якій повідомив, що межа балансової приналежності лінії електропередач, що йдуть від опори № 9 СТ «Акація» у напрямку опори СТ «Мрія», установлена між СТ «Акація» і СТ «Мрія» (а.с. 80). Відповідно до схеми комунікацій, нанесеної на генеральний план населенного пункту, від КТП-747, електроенергія надходить до опори № 9, яка належить СТ «Акація», далі електроенергія від опори № 9 надходить у напрямку опори з електролічильником СЕ301, який належить СТ «Мрія», тобто лінія електропередач до якої приєднано самонесучим ізольованим проводом будинок, роташований на земельній ділянці 102б, знаходиться на балансі СТ «Мрія» (а.с. 78, 84) [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки 20.02.2010 № 286, на праві приватної власності належить земельна ділянка 0,0594 га, кадастровий номер: [NUMBER], місце розташування: село Гвоздів, Васильківського району, Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння в випасання худоби, що підтверджується копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-3211008872018, дата формування: 09.02.2018 (а.с. 146-148). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст. 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків . Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що факт створення відповідачами перешкод у користуванні належною позивачу на праві власності земельною ділянкою знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки самонесучий ізольований провід, яким підключено будинок відповідача - [PERSON], до електричної мережі відповідача - Садівницького товариства «Мрія», проходить через земельну ділянку позивача, що позбавляє його можливості вільно, на власний розсуд, користуватися своєю власністю. За таких обставин, права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання Садівницького товариства «Мрія», [PERSON] усунути перешкоди позивачеві в користуванні майном - земельною ділянкою 102А, загальною площею 0,0601 га, кадастровий № [NUMBER], розташовану на території Гвоздівської сільської ради, Васильківського району Київської області, в Садівницькому товаристві «Мрія», шляхом демонтажу самонесучого ізольованого проводу, який проходить через земельну ділянку 102А до земельної ділянки 102Б, оскільки такий спосіб захисту відповідає вимогам закону. Таким чином, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а отже позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні майном, є такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. Відповідно до п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10, із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 р. № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Пунктом 48 вказаної постанови передбачено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Однак, документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат позивачем до ухвалення судового рішення надано не було. В зв'язку з цим, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 грн. (а.с. 1). На підставі наведеного та керуючи ст.ст. 152, 158 ЗК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 15, 62, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved