Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

02.04.2021 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, яка доглядає дитину до трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та на даний час вирішується спір про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у сторін народилося двоє діей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після фактичного припинення спільного ведення господарства з січня 2021р. [PERSON] припинив надання матеріальної допомоги на сім`ю та утримання дітей. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, які проживають із нею та перебувають на її утриманні, оскільки має стабільний офіційний дохід та у нього відсутні інші утриманці. Окрім того, вказує, що також потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує лише державну допомогу в розмірі 860,00 грн. з огляду на наведене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Ухвалою суду від 08.04.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 28 квітня 2021р. о 10 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву від 02.04.2021р. та від 28.04.2021р. про розгляд справи у її відсутності; просить позов задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.14, 29-31). Відповідач [PERSON] , повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи за адресою своє реєстрації [ADDRESS] , проте в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань суду не подавав, відзив на позов не надав. Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, [ADDRESS] , у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.24), суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відміткою Відділу ДРАЦС Сокирянського РУЮ в паспорті позивача [PERSON] , Свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом\~ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області 09.01.2014р., та серія [NUMBER] , виданим Відділом\~ державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 26.01.2019р. (а.с.4, 6-7). На даний час [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із двома дітьми [PERSON] та [PERSON] , які перебувають на її утриманні, що підтверджується відміткою про місце проживання у в паспорті позивача, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 708 від 23.03.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м.Новодністровськ, Новодністровської міської ради, довідкою Служби у справах дітей Ново дністровської міської ради № 98 від 29.03.2021р., актом обстеження сім`ї від 22.03.2021р. (а.с. 4, 9-11). Як зазначає позивач [PERSON] сторони припинили фактичні шлюбні відносини та спільне проживання з січня 2021р., внаслідок чого [PERSON] перестав надавати кошти на утримання сім`ї та дітей. Як вбачається із довідки Центру по нарахуванню виплат УПСЗН Новодністровської міської ради від 22.03.2021р., позивач [PERSON] перебуває на обліку в Центрі та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860,00 грн. (а.с.12). Відомості про наявність у позивача інших доходів відсутні. На виконання ухвали суду від 08.04.2021р. Головне управління ДПС у Чернівецькій області надало відомості з державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів (станом на 14.04.2021р.) стосовно відповідача [PERSON] за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р., відповідно до яких останній отримував у 2020р. грошове забезпечення (а.с.26-27). Позивач в позові вказує, що потребує матеріальної допомоги від батька дітей для належного утримання сина та доньки, а також для свого утримання, однак останній фінансової допомоги добровільно надавати не бажає. За даними Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №22-9-36/3505 від 26.02.2021р., станом на 26.02.2021р. виконавчих документів щодо стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , жителя м.Сокиряни, на користь [PERSON] та на користь інших осіб на виконанні у відділі не перебуває (а.с.8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст. 182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки обов`язок утримувати дитину є обов`язком як матері, так і батька, а відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому прав відповідача, беручи до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, а також те, що вибір способу стягнення аліментів належить виключно позивачу, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України\~ дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. В позовній заяві позивач зазначає, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а відтак її дохід становить лише матеріальна допомога, що виплачується їй щомісячно. Оскільки позивач, як мати доньки [PERSON] , [INFO] , що проживає із нею, має право на утримання від чоловіка, а відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку, беручи до уваги розмір доходів сторін, відсутність матеріальної допомоги на утримання позивача від інших осіб, враховуючи стан здоров`я, сімейне становище сторін, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 84 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908, 00 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст. 80, 84, 141, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved