Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

01.02.2016р. до Жовтневого районного м. Дніпропетровська суду надійшла позовна заява [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] (третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. № 3-4). В обґрунтування позовних вимог, позивачка у позовній заяві посилалася на те, що 31.03.2014р. помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] з сином [PERSON] та мати покійного [PERSON] Позивачка звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено в цьому через відсутність правовстановлюючих документів. Оскільки відповідачка не надає позивачці правовстановлюючих документів, то позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Просила визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер 31.03.2014р. на 1/3 частину за кожним на квартиру [ADDRESS]. В наданій суду 14.06.2016р. заяві, позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити та розглянути справу в судовому засіданні за її відсутності та відсутності її представника та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 98). Представник відповідачки - [PERSON] (діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 24.05.2016р. - а.с. № 101) в наданій суду 14.06.2016р. заяві просив розглядати справу без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позову заперечував повному обсязі, оскільки відповідачкою не порушуються права позивачки через те, що [PERSON] не заперечує проти права власності позивачки та її сина на квартиру в порядку спадкування, а отже між сторонами відсутній спір. Представник третьої особи - Першої ДДНК в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. № 94). 08.06.2016р. до суду надійшла заява завідуючої Першої ДДНК про розгляд справи за відсутності їх представника та винесення рішення на розсуд суду (а.с. № 97). За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін та їх представників та без фіксування процесу технічними засобами та враховуючи, що представником відповідачки надано суду свої пояснення, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, заявами сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 11.06.2005р. у Жовтневому відділі РАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 378 (а.с. № 6). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], 15.03.2006р.народження, що підтверджується свідоцтвом, виданим Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції 22.03.2006р., актовий запис № 299 (а.с. № 7). 31.03.2014р. [PERSON] помер, про що видане свідоцтво про смерть відділом державної реєстрації смерті РС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2414 (а.с. № 8). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2015р., яке 13.10.2015р. набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], в тому числі й на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (на сьогоднішній день назва міста замінена на Дніпро) ка, діючи від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON], 15.03.2006р.народження та 08.05.2014р. відповідачка зверталися до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 31.03.2014р.(а.с. № 45-46). Постановою державного нотаріуса Першої ДДНК [PERSON] від 27.11.2015р. позивачці, яка діє як в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів (а.с. № 63 зв.стор.). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2015р., ухваленого між тими самими сторонами стосовно визнання права власності в порядку спадкування за законом, було встановлено, що померлому [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. № 57 зв.стор.), а тому, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає. Враховуючи, що самостійно отримати правовстановлюючий документ позивачка не має можливості, адже не є власницею спадкового майна та приймаючи до уваги, що відсутність правовстановлюючого документу унеможливлює прийняття позивачкою спадщини після смерті чоловіка, а також приймаючи те, що в інший передбачений законом спосіб отримати копію (дублікат) правовстановлюючого документу позивачка не має можливості, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] (третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер 31.03.2014р. на 1/3 частину за кожним на квартиру [ADDRESS]. При визначенні частки, на яку за позивачкою та її сином слід визнати право власності, суд виходить з того, що в матеріалах спадкової справи № 251-2014 містяться дані лише про трьох спадкоємців першої черги, а тому кожному з них належить по 1/3 частині спадкового майна, оскільки заповіту в матеріалах спадкової справи немає (а.с. № 45-74). Заперечення представника відповідачки стосовно того, що між сторонами взагалі відсутній спір, оскільки відповідачка не порушувала права позивачки, суд оцінює критично, оскільки відповідно до розяснень, що містяться в листі ВССУ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, належними відповідачами у спорах про право власності в порядку спадкування є інші спадкоємці за законом або за заповітом, а у разі їх відсутності (або усунення від спадкування) - територіальні громади органів місцевого самоврядування. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Зазначені органи також можуть бути залучені до участі у справі в якості третіх осіб в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 35 ЦПК. Враховуючи, що [PERSON] є одним із спадкоємців, хто прийняв спадщину, то вона є належним відповідачем по справі. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] (третя особа Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON], який помер 31.03.2014р. на 1/3 частину за кожним на квартиру [ADDRESS] (з 03.06.2016р. назва міста змінена, раніше було - м. Дніпропетровськ). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 445грн. (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved