Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ "Ідея Банк" звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь: заборгованість за кредитним договором № 910.19047 в сумі 56 335,26 грн., із них: прострочений борг - 39 279,75 грн., прострочені проценти - 16 769,40 грн., строкові проценти - 286,11 грн.; а також звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль ВАЗ 211440 110 40, 2012 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у органах ДАІ МВС України та інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо); вилучити у [PERSON]. або в інших осіб, у яких може знаходитися транспортний засіб, який є предметом застави, саме автомобіль ВАЗ 211440 110 40, 2012 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.10.2012 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.19047, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 54 808,00 грн. на купівлю транспортного засобу ВАЗ 211440 110 40, 2012 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], з кінцевим терміном поверненням до 23.10.2015 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач передала у заставу транспортний засіб ВАЗ 211440 110 40, 2012 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належав їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Позивачем у повному обсязі виконано взяті на себе зобов'язання, проте через неналежне виконання умов договору відповідачем, станом на 07.12.2015 року виникла заборгованість на суму 56 335,26 грн. Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про причини неявки суд не повідомила. Раніше 09.06.2017 року нею до суду було подано заяву про відкладення засідання, в зв'язку з тим, що вона бажає скористатися правовою допомогою, а тому їй потрібен час та заявку про отримання судової повістки в електронній формі, а тому їй було направлено SMS - повідомлення про виклик до суду на 09.30 год. 28.09.2017 року, де мається відмітка, що доставлено. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд відповідності до вимог ст. ст.10, 11 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 23.10.2012 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.19047, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 54 808,00 грн. на купівлю транспортного засобу ВАЗ 211440 110 40, 2012 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з кінцевим терміном поверненням до 23.10.2015 р (а.с. 11-14). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, між сторонами 12.11.2012 року було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого [PERSON] передала у заставу транспортний засіб ВАЗ 211440 110 40, 2012 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належав їй на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 16 - 17, 19 -21, 23). Згідно довідки-розрахунку та розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 910.19047 від 23.10.2012 року взяті на себе зобов'язання не виконала та станом на 07.12.2015 року має заборгованість в сумі 56 335,26 грн., із них: прострочений борг - 39 279,75 грн., прострочені проценти - 16769,40 грн., строкові проценти - 286,11 грн. (а.с. 24-26). Відповідно до ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику( кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, положеннями ст.526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, а тому, вимоги позивача щодо стягнення кредитної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 56 335,26 грн. , із них: прострочений борг - 39 279,75 грн., прострочені проценти - 16769,40 грн., строкові проценти - 286,11 грн.. Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ч. 1 ст.587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана, якщо інше не встановлено договором:1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. Згідно із ч. 2 ст.8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» боржник повинен своєчасно повідомляти обтяжувача про загрозу втрати, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета обтяження. Проте до суду не надано даних про те, що обтяжувачу надходили такі повідомлення від боржника. Частиною першою статті 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно до ч. 1 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). Пунктом 1, 2 параграфу 5 договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором або договором застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, в тому числі за рішенням суду. Згідно п. 2 параграфу 2 договору застави від 12.11.2012 року, відчуження, заміна, обтяження предмету застави будь-якими зобов'язаннями здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя (а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закоуну; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, як підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Згідно статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ст. 12 Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Відомості про заставу транспортного засобу згідно договору застави від 12.11.2012 року, були внесені до державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.21). Таким чином, обтяження та відповідне право на спірний автомобіль виникло у ПАТ «Ідея Банк» з моменту укладення договору застави, договір застави є чинним, відомості про обтяження не виключені з Реєстру обтяжень, особа заставодавця не змінилася, а тому позивач є чинним заставодержателем спірного автомобіля. За змістом ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави визначений ЦК України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Крім того, у п. 1 § 3 договору застави передбачено, що заставодавець уповноважує заставодержателя вилучити предмет застави разом з документами та ключами до нього, у заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) - зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з транспортного засобу, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п. 1 § 5 договору застави (зокрема, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані), а також управляти ним та зберігати його за рахунок заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стали підставою вилучення предмету застави. При виконанні зазначених дій вважається, що заставодержатель управляє предметом застави та діє як повноважний представник заставодавця, а договір є згодою заставодавця на виконання заставодержателем зазначених вище дій. (а.с. 16). Пунктом 3 ч. 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що одним із заходів примусового виконання рішень є вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні. Хоча повноваження заставодержателя щодо вилучення предмета застави та передачі його в управління банку врегульовано п. 1 § 3 договору застави, однак для того, щоб державний виконавець при виконанні рішення суду згідно з п.3 ч. 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучив у боржника транспортний засіб і передав його на зберігання стягувачу, це повинно бути зазначено у рішенні суду. Сторонами не надано до суду даних щодо ринкової вартості аналогічного автомобіля. За таких обставин, вилучення предмета застави в разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов'язань відповідає умовам заставного договору та вимогам закону, а відтак вимога банку про вилучення транспортного засобу у відповідача з передачею ПАТ «Ідея Банк» підлягає задоволенню. У задоволенні вимог про вилучення предмета застави у третіх осіб відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1218,05 гривень.

Outcome: approved