Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року до суду з позовом звернулась [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення договору поруки та розірвання договору іпотеки, посилаючись на те, що 20 березня 2007року було укладено договір кредиту №10-29/3122 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якого банком надано у тимчасове користування [PERSON] кошти в сумі 200 000,00 доларів США під процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 12,25 % річних з кінцевим строком погашення 20 березня 2022 року. Для забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №10-29/3122 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки № 02-10/886 від 20 березня 2007 року, за яким поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобовязань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором №10-29/3122 від 20березня 2007 року. Також, для забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №10-29/3122 від 20 березня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №02-10/2323 від 20 березня 2007 р., за яким Позивач передає в іпотеку Відповідачу в якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором кредиту, нерухоме майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 гектара, яка призначена для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Іпотека так розповсюджується на незавершене будівництво житлового будинку загальною площею 564,80 кв.м., який розташований на земельній ділянці та земельна ділянка площею 0,1880 га, призначена для ведення особистого селянського господарства. Земельні ділянки, що передаються в іпотеку розташовані за адресою: м. Фастів, вул. Жовтнева,5. Проте, ПАТ «Укрсоцбанк» вирішив збільшити відсоткову ставку за кредитним договоромз січня 2009 року, не зважаючи на те, що в договорі зафіксована процентна ставка на момент видачі кредиту на всю суму кредиту, яка видавалася у повному обсязі у день підписання договору. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» з 20 жовтня 2008 року збільшиву односторонньому порядку відсоткову ставку по вищевказаному кредиту з 12,25% до 15 % ріцних, що значно збільшило обсяг відповідальності поручителя. А отже, договір поруки №02-10/886від 20 березня 2007 рокупідлягає припиненню. Також, зі сторони банківської установи, односторонніх змін умов договору у вказаному іпотечному договорі не передбачено. Тому, оскільки іпотечний договір №02-10/2323 від 20 березня 2007 р. є забезпеченням наданим саме поручителем, то при збільшенні його відповідальності забезпеченого саме іпотекою, зростають ризики настання негативних для поручителя наслідків. А так як законом захищені права як поручителя так і іпотекодавця від неправомірних дій кредитора, які істотно порушили умови договору, то іпотечний договір підлягає розірванню. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 07.12.2015 року було відмовлено позивачу [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про припинення договору поруки та про розірвання договору іпотеки в повному обсязі. [PERSON] [PERSON] оскаржила дане рішення в апеляційному порядку і 02.03.2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області зазначене рішення залишено без змін. 07 листопада 2016 року було відкрито касаційне провадження і відповідно до Ухвали Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року касаційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Фастівського міськрайонного суду від 07.12.2015 року та Ухвалу апеляційного суду Київської області від 02.03.2016 року в частині вирішення позову [PERSON] [PERSON] про визнання договору поруки припиненим скасовано та в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну вимогу про визнання договору поруки припиненим підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення судового виклику від 12.12.2016 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлялась судом належним чином. Зі згоди позивача та з урахуванням положень статтей 224-226 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлена позовна вимога підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2007 року було укладено договір кредиту №10-29/3122 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», згідно якого банком надано [PERSON] кошти в сумі 200 000,00 доларів США під процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 12,25 % річних з кінцевим строком погашення 20 березня 2022 року. Для забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №10-29/3122 між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір поруки №02-10/886 від 20 березня 2007 року, за яким поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобовязань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків за кредитним договором №10-29/3122 від 20 березня 2007 року. Також, для забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту №10-29/3122 від 20 березня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір №02-10/2323 від 20 березня 2007 р., за яким Позивач передає в іпотеку Відповідачу в якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором кредиту нерухоме майно у вигляді земельної ділянки площею 0,1000 гектара, яка призначена для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Іпотека також розповсюджується на незавершене будівництво житлового будинку загальною площею 564,80 кв.м., який розташований на земельній ділянці та земельна ділянка площею 0,1880 га, призначена для ведення особистого селянськогого сподарства. Земельні ділянки, що передаються в іпотеку розташовані за адресою: м. Фастів, вул. Жовтнева,5. Згідно п. 3.3.1 договору поруки №02-10/886 від 20 березня 2007 р. кредитор зобовязаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобовязання не змінювати умов договору кредиту №10-29/3122 без попереднього письмового погодження поручителя. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що ПАТ «Укрсоцбанк», в односторонньому порядку, без повідомлення позичальника та безпосередньо її, як поручителя з 20 жовтня 2008 року збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом, встановивши її на рівні 15,00% річних. Під час підвищення процентної ставкиВідповідачем було враховано підвищення облікової ставки Національного банку України згідно Постанови НБУ від 21.04.2008 р. № 107, що призвело до прийняття Рішення про підвищення процентних ставок по діючим на той час кредитам фізичних осіб № 380 засідання Управляючого комітету роздрібного бізнесу від 24.09.2008 р. З матеріалів справи вбачається, що банк направив лист від 09 жовтня 2008 року на адресу позичальника, адресований лише позичальнику, з пропозиціями про зміну процентної ставки за кредитом, де повідомив його про збільшення процентної ставки за користуванням кредитом з 12,25 % до 15 % починаючи з 20 жовтня 2008 року (а.с.32-34). Проте, в матеріалах справи відсутні докази та документальне підтвердження, що про збільшення процентної ставки повідомлявся поручитель-Наливайко-Ляхович І.В., а отже внесено без згоди поручителя зміни до кредитного договору , які призвели до збільшення обсягу його відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, у п.23 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012 року зазначено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу обґрунтованою та доведеною, а тому є всі підстави для її задоволення.

Outcome: approved