Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

01.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним двадцятитрирічного віку, у разі навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що його батьки - [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу - [PERSON], [PERSON]). тривалий час перебували в шлюбі. Спільне життя не склалося і у 2006 році шлюб між ними розірвано, вони перестали проживати однією сім'єю. Після закінчення школи він вступив та продовжує навчатися у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище», термін навчання - до 30.06.2015 року. Він навчається на денній формі навчання, знаходиться на утриманні матері, якій одній важко його утримувати, а відповідач добровільно надавати допомогу на його утримання не бажає. Тому він змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники - адвокат [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на ті самі обставини, просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до досягнення ним двадцятитрирічного віку у разі його навчання. Суду пояснили, що до повноліття відповідач сплачував на утримання позивача аліменти, але не регулярно, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яку відповідач сплачував вже після повноліття позивача. Позивач навчається на ІІ курсі Вінницького міжрегіонального вищого професійного училища на денній формі навчання за рахунок держбюджету, отримує щомісячно стипендію в розмірі 250 грн., з якої 65 грн. в місяць відраховують на обіди та 90 грн. за гуртожиток. Термін навчання позивача до 30.06.2015 року. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не може працювати через навчання на денній формі. Після того, як припинено стягнення аліментів з відповідача по досягненню повноліття, то останній ніякої матеріальної допомоги позивачу не надає, тому, його утримує тільки матір. Просять також стягнути з відповідача судові витрати за надання правової допомоги та витрати на проїзд позивача і його представника [PERSON] до суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнали частково. Суду пояснили, що відповідач сплачував аліменти на утримання сина за рішенням суду до його повноліття, заборгованості по аліментах на теперішній час не має. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається, до закінчення сином навчання, та вважає за необхідне визначити їх в твердій грошовій, але в меншому розмірі. Зокрема, відповідач може сплачувати на утримання сина щомісячно 300 грн., так як є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, має обмеження щодо працевлаштування, проте працює для того, щоб забезпечувати себе та свою сім'ю необхідним. Розмір пенсії відповідача складає 1049 грн., а заробітна плата приблизно 1800 грн. на місяць, проте, відповідач має хворобливий стан здоров'я, потребує постійного використання ліків, у зв'язку із чим щомісячно витрачає на своє лікування значні кошти. Відповідач співмешкає з [PERSON], проживає в її будинку, підсобного господарства сім'я не має, користується присадибною земельною ділянкою. Просять суд врахувати ці обставини при винесенні рішення. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3) та свідоцтвами про розірвання шлюбу і одруження [PERSON] (а.с.45,47). Позивач [PERSON] на даний час є повнолітнім, що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження (а.с.2-3). Повнолітній син відповідача - [PERSON], [INFO], навчається на ІІ курсі денного відділення в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище» за спеціальністю монтажник інформаційно-комунікаційного устаткування з терміном навчання до 30.06.2015 року, що підтверджується довідкою закладу освіти від 16.04.2014 року за №151 (а.с.5), а також визнається та не заперечується відповідачем. Позивач в період навчання отримує щомісячну стипендію в розмірі 250 грн., що підтверджується позивачем та не заперечується відповідачем. Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На даний час, починаючи з квітня 2014 року, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що стверджував позивач, у зв'язку із чим позивач знаходиться на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Рахнівсько-Лісової сільської ради (а.с.6), оскільки не працює у зв'язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, оскільки заборони щодо працевлаштування не має, проте, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, яка йому встановлена до чергового переогляду - в січні 2017 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №551479 від 28.01.2014 року, а також пенсійним посвідченням (а.с.46, 22). Зазначена довідка містить висновок про умови праці відповідача - протипоказано значне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці. Розмір пенсії відповідача становить 1049 грн. на місяць, з якої відраховувалися аліменти та заборгованість по аліментах, що підтверджується довідками УПФУ у Шаргородському районі від 15.09.2014 року за №1597 та від 26.09.2014 року за №1665 (а.с.29, 30). Хворобливий стан відповідача має тривалий період, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 06.12.2012 року, амбулаторною картою відповідача, випискою з історії хвороби №851 від 01.04.2013 року - 18.04.2013 року, індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 28.01.2014 року (а.с.32-36). Крім того, судом встановлено, що попри хворобливий стан здоров'я, відповідач працює вантажником в Рахнянському зерновому складі ТОВ «Українська елеваторна компанія» (а.с.31), де отримав заробітну плату, зі слів відповідача - 800 грн. та 1760 грн. Відтак, суд вважає, що [PERSON], як батько повнолітнього [PERSON], не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір'ю повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень відповідача, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням повнолітнього сина, який навчається, покладено на [PERSON], матір [PERSON], з якою проживає останній (а.с.7). Таким чином, судом встановлено, що відповідач з квітня 2014 року ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, та, враховуючи, що відповідач на даний має хворобливий стан здоров'я, є інвалідом ІІІ групи, потребує реабілітації, але працює, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 СК України. Так, ст.ст.199, 200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України). Оскільки право повнолітнього сина відповідача - [PERSON], який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає частковому задоволенню - на суму 400 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відповідно до ст.84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, понесені останнім на надання йому правової допомоги в сумі 300 грн., виходячи з наступного. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних із розглядом справи. Виходячи зі змісту статей 56,84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Із матеріалів справи видно, що представник позивача [PERSON] приймав участь у статусі адвоката позивача в судових засіданнях 15.09.2014 року та 26.09.2014 року на підставі договору від 22.05.2014 року (а.с.8), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, оглянутого в судовому засіданні. Отже, витрати позивача [PERSON] на правову допомогу у розумінні договору від 22.05.2014 року, - є такими, що пов'язані із явкою адвоката до суду, тобто мають компенсуватися в силу ст.85 ЦПК України, в розмірі, визначеному ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». За змістом ч.1 ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалене рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій по за судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з журналів судового засідання за 15.09.2014 року та 26.09.2014 року, адвокат позивача [PERSON] приймав участь в судових засіданнях і надавав позивачу правову допомогу протягом 1 години 09 хвилин 15.09.2014 року та 1 години 28 хвилин 26.09.2014 року, за що, відповідно до квитанцій, позивачем сплачено адвокату 200 грн. та 100 грн. (а.с.18,42). Враховуючи вказані обставини, в рахунок компенсації понесених позивачем судових витрат, як пов'язаних із явкою адвоката до суду, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача 300 грн., виходячи з вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на його проїзд залізничним траспортом з м. Вінниця до с. Рахни-Лісові в сумі 42,70 грн., з с. Рахни-Лісові до м. Шаргород в сумі 14 грн., а також витрати на проїзд представника позивача [PERSON] з с. Рахни-Лісові до м. Шаргород в сумі 14 грн., оскільки ст.85 ЦПК України не передбачено стягнення витрат на квитки за проїзд до іншого населеного пункту, а лише добові та компенсація втраченого заробітку за відрив від звичайних знанять. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial