Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

01.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що рішенням Каховського міськрайонного суду його було вселено у житловий будинок [ADDRESS]. Який належить на праві власності в порядку спадкування [PERSON]. Позивач зазначив, що відповідачка ігнорує рішення суду і не надає йому можливості прожи-вати у вказаному будинку, між ними постійно виникають свари та скандали через відсутність порядку користування житловим будинком. [PERSON] просив суд визначити порядок користування житловим будинком [ADDRESS], виділити йому в користування найменшу з існуючих в бу-динку кімнат, зобов'язати [PERSON] не порушувати встановлений судом по-рядок користування. 29.09.2014 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що останній, без будь-яких поважних причин, з 1990 року не користується житловим будинком [ADDRESS], а тому просила визнати його втратившим право користування вищевказаним приміщенням. Ухвалою Каховського міськрайонного суду выд 06.10.2014 року позови [PERSON] та [PERSON] об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що він зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS], який належав його померлій матері - [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відповідачка [PERSON] за заповітом останньої прийняла житловий будинок у власність в порядку спадкування, і, після повер-нення [PERSON] з місць позбавлення волі 24.05.2013 року відмовилася його впускати до житло-вого будинку, стала чинити йому перешкоди у користуванні житловим приміщенням. Позивач зазначив, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 23.12.2013 року [PERSON] було зобов'язано не чинити [PERSON] перешкод у користуванні житловим будинком та вселено останнього до будинку. Не зважаючи на рішення суду, відповідачка постійно чинить йому перешкоди і скандали, в зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] просив суд визначити порядок користування житловим будинком [ADDRESS], виділивши йому в користу-вання найменшу житлову кімнату, площею 6,7 кв.м., залишивши у спільному загальному користуванні нежитлові та підсобні приміщення. Зустрічний позов [PERSON] не визнав і просив відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні [PERSON] первісний позов [PERSON] не визнала та поясни-ла, що між ними склалися неприязні відносини через зловживання [PERSON] алкоголем. За-значила, що після повернення з місць позбавлення волі [PERSON] постійно вчиняє свари та скандали, в зв'язку з чим вона не бажає надавати йому житлове приміщення в користування. Просила відмовити в задоволенні позову. Свій зустрічний позов [PERSON] підтримала та пояснила, що [PERSON] не кори-стується житловим буднком [ADDRESS], без поважних на те причин. Просила визнати [PERSON] таким, що втриатив право користування житловим будинком [ADDRESS] Представник [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі доручення, по-зов [PERSON] не визнала і просила відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов підтри-мала і наполягала на заявлених вимогах. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояс-нили, що між [PERSON] та його сестрою [PERSON] існують неприязні відносини, постійно виникають свари через порядок користування жит-ловим будинком [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивш докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, а зустрічний позов [PERSON] залишити без задоволення, з наступ-них підстав. Судом встановлено, що відповідно свідоцтву від 23.09.2014 року про право на спадщину за зповітом (а.с.78) [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 22.10.2003 року (а.с.8). Рішенням Каховського міськрайонного суду від 23.12.2013 року задоволено позов [PERSON] та вирішено вселити останнього у житловий будинок [ADDRESS], та зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] (а.с.21-22). Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести відповідними дока-зами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними збе-рігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому по-рядку. У відповідності ст.405 ЦК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і влас-ником житла або законом. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В судовому засіданні судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у тривалих неприязних відносинах, а тому [PERSON] тимчасово вимушений про-живати у іншому помешканні. Вказану обставину суд не може визнати вибуттям на інше місце прожи-вання (ст.107 ЖК України), оскільки [PERSON] реєстрацію місця проживання не зміню-вав, і не може користуватися житловим приміщенням через неприязні відносини з власником, що суд вважає поважною причиною. За наведених підстав, суд вважає надуманою позицію [PERSON], що [PERSON] добровільно виселився та виїхав на інше місце проживання і не кори-стується житловим будинком [ADDRESS], без поважних причин, адже існування між сторонами неприязних відносин є достатньою і поважною підставою непроживання [PERSON] у житловому приміщенні, яке належить [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, [PERSON] не наве-дено доказів порушення [PERSON] її законних прав та інтересів, як власника, а тому її позов слід визнати необгрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Стосовно позовних вимог [PERSON] суд враховує, що останній обґрун-товано звернувся до суду з вимогою про визначення порядку користування жилими та підсобними приміщеннями будинку з врахуванням того, що він та [PERSON] не можуть через неприязні від-носини погодити добровільно порядок користування будинком, і в даний час між ними відсутні узгод-жені домовленості з даного питання. Вирішуючи питання в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням позиції позивача про виділення йому найменшої з житлових кімнат в будинку, суд приходить до висновку про те, що позов в цій частині підлягає до задоволення, і між сторонами підлягає встановленню порядок користування житловим будинком [ADDRESS], з виділен-ням [PERSON] житлової кімнати №1-6, площею 6,7 кв.м, та залишенням підсоб-них приміщень (кухню, коридор, терасу) в спільному загальному користуванні. Суд вважає, що встановлення такого порядку користування будинком не буде ущемлювати прав [PERSON] та [PERSON]. Що стосується позвоних вимог [PERSON] в частині зобов'язання [PERSON] не чинити йому перешкод у користування житловим будинком, то суд вважає, що їх слід залишити без за-доволення, оскільки останнім не доведено суду доказів чинення йому [PERSON] перешкод у користуванні житловим приміщенням, а тому, на даний момент, відсутні порушен-ня, невизнання або оспорювання його прав та свобод в розумінні ст.3 ЦПК України, що до права особи для звернення до суду за захистом.

Outcome: partial