Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

02.04.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовом, який в подальшому був уточнений, до відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» і просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №50069, вчинений 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з позивача на користь ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суми у розмірі 13 253,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у грудні 2020 року позивач отримав документи від приватного виконавця про стягнення з нього коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», зокрема: постанову про відкриття виконавчого провадження - загальна сума стягнення 13 253,00 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 90,00 грн.; постанову про стягнення з боржника основної винагороди - 1 325,30 грн. Вважаючи розмір суми стягнення явно завищеним, для з`ясування підстав нарахування боргу стороною позивача було направлено запит до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. і згідно наданих ним документів з`ясовано, що борг виник наступним чином: [PERSON] 29.07.2018 року оформив договір позики №AG9350180 з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на суму 5 000,00 гривень - згідно Спеціальних умов договору позики та Загальних умов договору кредитної лінії; ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв 06.11.2018 року від ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» право вимоги до позивача на підставі Договору відступлення права вимоги та витягу в реєстру боржників від 11.02.2019 року; приватний нотаріус склав виконавчий напис 25.09.2020 року за вимогою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення з позивача 13253.00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6200 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 194.00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 5 859.00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 1 000 грн. При укладенні Договору позивач позичав 5 000 гривень, а відсотки за користування позикою складали 1 200 гривень - так зазначав позикодавець на сайті, ознайомлюючи позивача з умовами договірних відносин. Аналогічне положення про тіло боргу в 5 000 грн. міститься в Спеціальних умовах. Таким чином, до його відома було доведено, що загальна сума повернення коштів складає 6 200 грн. Водночас, з наданих ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» документів виходить, що 6 200 грн. - це сума позики, на яку нараховані 194 грн. відсотків, а також 5 859 грн. штрафу та пені. Позивач оспорює нарахування штрафу та пені понад половину суми боргу (яка складає щонайбільше 6200/2=3100 грн.), вважає наданий розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений працівниками стягувача - відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, що не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог стягувача до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність доведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій. Отже, вчиняючи виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не пересвідчився у відсутності спору між сторонами щодо суми боргу. Зокрема, позивач не отримував претензію, копія якої, за відомостями відповідача йому направлялася та була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Більше того, на запит позивача останньому не було надано поштових документів, які б підтверджували відправлення претензії та її одержання позивачем або конверту із вимогою, який повернувся на адресу товариства із зазначенням причини невручення. Отже, сторона позивача стверджує, що вимоги про направлення претензії та встановлення безспірності відповідачами не виконані. Також не було адресовано позивачу за місцем його реєстрації і повідомлення про відступлення прав вимоги за договором. Отже відсутні докази, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем є безспірними. Більше того, в реєстрі боржників до договору відступлення права вимоги номер договору [PERSON] зазначений як L7264896, а не №АG9350180, як про це зазначено у спірному виконавчому написі. Зазначена невідповідність мала бути аналогічно врахована нотаріусом при відмові у вчиненні виконавчого напису. Отже, посилаючись на ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», приписи статей 15,16, 18 ЦК України та підзаконні нормативні акти, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року вищевказану позовну заяву - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 05.04.2021 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] вказані недоліки позовної заяви усунуті, ухвалою суду від 20.04.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у вказаній вище цивільній справі, призначено судове засідання. 25.05.2021 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано уточнений позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним положення договору та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню разом з клопотанням про залучення співвідповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2021 року прийнято до розгляду уточнений позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним положення договору та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», ЄДРПОУ:41350844, місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3-А. Клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича (адреса: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35) та Житомирський обласний державний нотаріальний архів (адреса: м. Житомир, майдан Соборний, буд. 1) надати суду: належним чином завірені копії документів, які подані ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» для вчинення виконавчого напису №50096 від 25.09.2020 року про стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) заборгованості по кредитному договору №АG9350180 від 29.07.2018 року та інших платежів на суму 13 253,00 грн. Разом з тим, 30.09.02021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, в якій остання просила суд залишити без розгляду вищевказаний позов в частині позовних вимог про визнання недійсними положення Спеціальних умов договору позики №АG9350180 від 29.07.2018 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» щодо встановлення суми пені 1,50%. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2021 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним положення договору та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання недійсними положення Спеціальних умов договору позики №АG9350180 від 29.07.2018 року щодо встановлення суми пені 1,50%. В судове засідання 30.09.2021 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи представники відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» у судове засідання повторно не з`явилися, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив не надали, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.09.2021 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.07.2018 року[PERSON] оформив договір позики №AG9350180 з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на суму 5 000,00 гривень - згідно Спеціальних умов договору позики та Загальних умов договору кредитної лінії, що розміщені на відповідному сайті (а.с.21-22). Відповідно до копії Договору відступлення права вимоги від 06.11.2018 року №06112018-DG ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняв 06.11.2018 року від ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» право вимоги, зокрема до боржника [PERSON] . Між тим з витягу реєстру боржників від 11.02.2019 року до договору відступлення прав вимоги від 06.11.2018 року №06112018-DG вбачається, що [PERSON] є боржником за договором L7264896 від 29.07.2018 року, сума виданого кредиту - 6200, про прострочені відсотки 6053, загальна сума заборгованості 12253(а.с.23-29). Також в матеріалах справи міститься претензія від 11.03.2020 року від ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», адресована [PERSON] , і виписка з особового рахунка за договором №АG9350180 (а.с.32) без доказів її направлення та отримання [PERSON] , копія договору позики №АG9350180 без підписів (а.с.31-33). На підставі заяви ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 06.07.2020 року 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис №50069 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суми у загальному розмірі 13 253,00 грн. за період з 06.11.2018 року по 11.03.2020 року, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6200 грн., простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 194, 00 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями 5859, 00 грн. та 1000 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.34). На підставі заяви представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 06.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Богатиренко А.І. 26.11.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №32743457 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суми заборгованості, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.13-19) Відповідачами будь-яких доказів суду не надано, в тому числі і на виконання ухвали про витребування доказів Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. В даному випадку оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.09.2020 року, однак суду не надано пакету документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. При цьому відповідачами не доведено факт надання нотаріусу на час вчинення виконавчого напису підтвердження безспірності заборгованості, між тим позивач дану заборгованість оскаржує, посилаючись на відсутність належних попереджень як щодо відступлення права вимоги, так і щодо розміру заборгованості та її розрахунку, що не спростовано в судовому засіданні. Також не доведені відповідачами належними доказами і підстави, з яких не збігається номер договору, укладеного з [PERSON] , значений в реєстрі боржників, що є додатком до договору відступлення права вимоги, та в інших документах, в тому числі у виконавчому написі, який оскаржується. З огляду на викладене, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі по 302,67 грн. - з кожного окремо. Враховуючи викладене,

Outcome: approved