Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS], посилаючись на наступне. 13.07.2016 року його тітка [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно та все, що буде належати ій на день смерті [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року визнано недійсним договір дарування від 22.06.2011 року за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Проте, [PERSON] за своє життя не зареєструвала за собою право власності на квартиру [ADDRESS]. Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. постановою було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності у встановленому законом порядку за померлою - [PERSON], за відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З урахуванням викладеного просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №92/2017 щодо майна [PERSON], яка померла [INFO] року, 13.07.2016 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповідала все своє майно та все , що буде належати ій на день смерті [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6 ). На час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у квартирі [ADDRESS] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року визнано недійсним договір дарування від 22.06.2011 року за яким [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Визнано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а.с.7-9). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності у встановленому законом порядку за померлою - [PERSON], за відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року , Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оцінивши зібрані докази суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтовані та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року № 7, п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, статтею 1 Першого протоколу Конвенції, ст. 9 Конституції України, ст.ст. 16, 1268 ЦК України,

Outcome: approved