Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованость за кредитним договором №б/н від 21.01.2010 року у сумі 15744,54 грн. та судового збору у розмірі 1378,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.01.2010 року на підставі укладеного кредитного договору №б/н (далі-кредитний договір) [PERSON] (надалі-відповідач) отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, передбачені договором. Однак, вказані зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, внаслідок чого, станом на 20.09.2016 року відповідач має заборгованість, яка в загальному розмірі складає 15744,54 грн., у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, заперечень на позов не надавала. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.01.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-12). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту з використанням кредитної карти «Універсальна» складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п. 6.5. Умов та правил наданян банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, пеедбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.6.6 умов та правил надання банківських послуг). Крім цього, у разі порушення відповідачем строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 500грн.+5% від суми позову (п.8.6 умов та правил надання банківських послуг). Однак, відповідачем умови кредитного договору не виконувались належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.3-4), станом на 20.09.2016 року, заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 15744,54 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7999,76 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 6293,86 грн., заборгованість по комісії - 224,99 грн., штраф - 1225,93 грн. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.01.2010 року, яка у в загальному розмірі складає 15744,54 грн., а також, понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00грн.

Outcome: approved