Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Старший державний виконавець Повідайчик Т.І. 23.07.2019 року звернулася до суду з вищезазначеним поданням, яке мотивувала тим, що на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №300/744/17, виданого Воловецьким районним судом Закарпатської області 16.11.2017 року про стягнення з засудженого [PERSON] на користь Воловецького районного центру зайнятості 3425 гривень 42 копійок залишку виплаченої допомоги по безробіттю. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. У подальшому боржнику направлено виклики про необхідність з`явлення до державного виконавця, які повернулись поштовим зв`язком без вручення адресату. Боржник не реагує на виклик державного виконавця, в ході виконання майна чи коштів боржника не виявлено, в добровільному порядку рішення суду не виконує, тому просить суд тимчасово обмежити [PERSON] у праві виїзду за кордон до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням суду. Відповідно до ст.441 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялись. Старший державний виконавець на розгляд подання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. На виконанні у Воловецькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №300/744/17, виданого Воловецьким районним судом Закарпатської області 16.11.2017 року про стягнення з засудженого [PERSON] на користь Воловецького районного центру зайнятості 3425 гривень 42 копійок залишку виплаченої допомоги по безробіттю. 19.09.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам, проте підтвердження отримання ними примірника вказаної постанови не надано. Також з матеріалів доданих до подання, вбачається, що виконавчою службою проведено ряд виконавчих дій, в ході яких майна та коштів боржника не виявлено. 19.09.2018 року, 02.01.2019 року, 08.04.2019 року боржнику [PERSON] скеровано виклик державного виконавця про зобов`язання з`явитись до відділу ДВС. Підтвердження отримання боржником викликів суду не надано. Статтею 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного, хто законно перебуває на території будь- якої держави, в межах цієї території на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь- яку країну, включаючи свою власну. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань. На підставі п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Частинами 1, 2, 3 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні можуть свідчити будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Тобто, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов`язань. Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, а матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту обізнаності боржника з виконавчим провадженням щодо нього, умисного ухилення від виконання зобов`язань, визначених рішенням суду, наявність у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed