Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У серпні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 48/в, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби та оплата по договору страхування, з кінцевим терміном повернення 21 червня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору 25 червня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], згідно умов якого [PERSON], яка є іпотекодавцем, було передано позивачу в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. Право власності на предмет іпотеки належить [PERSON] та її неповнолітньої дитини [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 2003 року, виданого управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради. Позичальник, порушуючи виконання умов кредитного договору, всупереч\~ст. 629 ЦК України\~припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, тим самим порушив норми\~ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» було стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у сумі 236925,00 грн. Станом на 18 липня 2016 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 48/в від 22 червня 2007 року складає 1739031,74 грн. Згідно з п. 2.12 іпотечного договору та ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. За таких обставин позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки, здійснити його реалізацію та за рахунок коштів від такої реалізації задовольнити вимоги позивача щодо повернення йому вказаної вище суми заборгованості за кредитним договором.\~Також представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до\~ст.ст. 224 - 225 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 48/в, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35000,00 доларів США, що складає еквівалент 176750,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення кредитного договору, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби та оплата по договору страхування, з кінцевим терміном повернення 21 червня 2017 року (а.с. 5-10). \~Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно.\~Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016\~року № 213 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБ іБанк» на два роки по 19 березня 2018 року (включно) та продовжено повноваження ліквідатора [PERSON] до 19 березня 2018 року. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник зобовязаний за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 13% процентів річних. Згідно п.п. 1.4.1 кредитного договору також встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії з обслуговування кредиту, в розмірі 123,73 грн., що становить 0,07% процент річних від суми кредиту. Факт одержання кредитних коштів в розмірі 35000,00 доларів США позичальником, підтверджується меморіальним валютним ордером №187404 від 26 червня 2007 року (а.с. 16). Відповідно до п.п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Банк свої зобовязання щодо надання позичальнику кредиту виконав у повному обсязі, але позичальник свої обовязки по поверненню кредиту згідно графіку погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту не виконує. Позичальник, порушуючи виконання умов кредитного договору, всупереч\~ст. 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, тим самим порушив норми\~ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.4.2 кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту щомісячно у день сплати який визначений у графіку. При розрахунку процентів враховується день видачі кредитних коштів та виключається останній день терміну повернення кредитних коштів. Також позичальник щомісячно в день сплати процентів та кредиту, сплачує кошти за обслуговування кредиту. Оскільки відсотки є платою за користування кредитом, то вони нараховуються та підлягають сплаті за весь час користування кредитними коштами до моменту повного погашення суми наданого кредиту. Внаслідок порушення основного зобовязання згідно ст.ст.\~549,\~611 ЦК України\~у кредитора виникло право на стягнення неустойки. Відповідно до п.4.3 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасне повну чи часткову плати обслуговування кредиту та за несвоєчасну сплату комісій, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту але не менше еквівалента 50,0 гривень. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК). Умовами п. 3.2.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем / майновим поручителем своїх зобовязань за кредитним договором та/або договором іпотеки. Право вимоги банка, як позикодавця, на дострокове повернення позичальником заборгованості за кредитом також встановлене\~ст. 1050 ЦК України. Відповідно п. 2.9.1 кредитного договору усі платежі для повернення кредиту та процентів за його користування повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених кредитним договором. Інші платежі, крім плати за обслуговування кредитом передбаченої п.1.4.1 кредитного договору, розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті в національній валюті, виходячи з курсу НБУ валюти кредиту до української гривні на день сплати. Згідно\~ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 48/В від 22 червня 2007 року, 25 червня 2007 року між банком та [PERSON], яка діяла від себе та від імені своєї неповнолітньої дитини [PERSON], був укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1214 (а.с. 12-15). Відповідно умов іпотечного договору відповідачами, як іпотекодавцями, було передано позивачу, як іпотекодержателю, в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру в житловому будинку літ. А-9 квартира № 153, яка складається з: 1, - коридор, 2 - кладова, 3 - туалет, 4 - ванна, 5 - кухня, 6, 7 - житлові кімнати, I - лоджія, загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (предмет іпотеки). Право власності на предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 17 січня 2003 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно з розпорядженням (наказом) від 17 січня 2003 року №3/96-03, зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 травня 2003 року та згідно х Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №567041 від 16 травня 2003 року, реєстраційний номер 1094178 (а.с. 18-21). Відповідно до п. 2.3 іпотечного договору вартість квартири, що є предметом іпотеки, згідно зі звітом про експертну оцінку від 20 червня 2007, складеного субєктом оціночної діяльності ВАТ «Експерт +» (сертифікат № 2505 від 21.07.2001) становить 279334,00 грн. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 14969117, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20 червня 2007 року, вартість предмета іпотеки складає 8993,00 грн. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 279334,00 грн. Згідно\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак іпотекодавець протягом встановленого кредитним договором терміну повернення заборгованості не повертає отримані кредитні кошти та не сплачуює відсотки та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. У звязку з чим станом на 18 липня 2016 року загальна сума заборгованості позичальника перед банком складає 1739031,74 гривень і включає в себе: - 31590 доларів США - заборгованість по кредиту; 36368,63 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 13239,11 грн. заборгованість по сплаті щомісячної комісії; 39930,87 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка). Статтею 575 Цивільного кодексу України\~визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до\~ст. 589 Цивільного кодексу України\~у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2\~ст. 590 Цивільного кодексу України\~зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі порушення боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з п. 2.12 іпотечного договору та ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. Пунктом 7.2 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому\~статтею 38 Закону України «Про іпотеку»\~та умовами цього договору. Пунктом 7.3 іпотечного договору закріплено право вибору іпотекодержателем способу задоволення своїх вимог в межах переліку, визначеного п. 7.2 іпотечного договору. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розділу 7 іпотечного договору сторони погодились, що умови цього розділу є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та вважаються повним укладеним договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, згідно п. 7.4.2 договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь\~якій особі з дотриманням умов, визначених в\~Законі України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до вимог\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як\~статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої\~статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до п. 33 вищезазначеної Постанови, невиконання вимог частини першої\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя\~статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням\~статті 124 Конституції України. Згідно із ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2008 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банку» до [PERSON] про стягнення суми були задоволенні та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за договором кредиту №48/В у сумі 236925, 00 грн., заборгованість по сплаті відсотків за період з 01.11.2007 року по 25.10.2008 року у сумі 31 239,30 грн., заборгованість за несплату комісії за обслуговування кредиту у сумі 1 469,94 грн., суму пені за несвоєчасну сплату відсотків за період 01.11.2007 року по 25.10.2008 року у розмірі 23 440,31 грн., суму пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 03.09.2007 року по 25.10.2008 року у розмірі 1 745,91 грн., суму пені за несплату комісії за обслуговування кредиту за період з 31.10.2007 року по 31.08.2008 року у розмірі 1 352,18 грн., штраф за порушення договору кредиту в загальній сумі 26 040,00 грн., а всього 322 212, 64 грн. (а.с. 29). Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 41 своєї\~постанови №5 від 30 березня 2012 року\~«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного. При вирішенні даного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання вимог п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5, з метою встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, судом було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 18 липня 2016 року становить 1739031,74 грн., розмір якої в судовому засіданні відповідачем спростовано не було. Розмір вартості предмету іпотеки, згідно звіту про експертну оцінку від 20 червня 2007 року, складеного субєктом оціночної діяльності ВАТ «Експерт +» становить 279334,00 грн. Дана заставна вартість предмета іпотеки також була погоджена сторонами в п. 2.3 іпотечного договору. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] є співмірними, доведеними та обґрунтованими. Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № 48/В від 22 червня 2007 року, іпотечним договором від 25 червня 2007 року, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання [PERSON], як позичальником, на відміну від кредитора, своїх зобовязань за кредитними договорами, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню у повному обсязі. Одночасно, суд звертає увагу на дію\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього\~Закону\~не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений\~Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4\~Закону України «Про мораторій»\~протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього\~Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії\~Закону України «Про мораторій»\~не підлягає виконанню. Відповідну правову позицію висловив Верховний суд України в постановах від 30 вересня 2015 року у справах № 6-1825цс15 та № 6-1494цс15. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі\~ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача, понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору на суму 1378.00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved