Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У серпні 2016 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 27 березня 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір № 72264ГА/13к/пр добровільного страхування наземного транспортного засобу. Згідно зазначеного договору було застраховано майновий інтерес щодо наземного транспортного засобу автомобіля марки Geely MK, державний номерний знак якого [NUMBER]. Відповідно до умов договору страхування, страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме - пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП. 29 грудня 2013 року сталась ДТП. Настання дорожньо-транспортної пригоди та вина [PERSON] встановлена постановою суду. На підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування та відповідно Страхового акту позивач виплатив належне страхове відшкодування в розмірі 7 046,69 грн., тому набув право вимоги до винної особи. Посилаючись на викладене та норми ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач просить стягнути з [PERSON] суму збитків у порядку регресу у розмірі 7 046,69 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд задоволити позов в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував. Суду пояснив, що його цивільно-правова відповідальність на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Україна». Тому позивач повинен був пред'явити позов саме до страхової компанії, яка зобов'язана сплатити страхове відшкодування в межах суми полісу. Вказав, що в даній справі він є неналежним відповідачем. Просив суд відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ПрАТ «СК «Україна» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що 29 грудня 2013 року о 13 год. 10хв., в [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем Грейт Вол, державний номерний знак [NUMBER], на проспекті Л.Курбаса, 6г, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху,що призвело до самовільного відкату назад та зіткнення з автомобілем Geely MK, державний номерний знак якого [NUMBER], під керування водія [PERSON], внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно договору №72264ГА/13к/пр добровільного страхування наземного транспортного засобу від 27 березня 2013 року, страховиком є ПрАТ «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ», страхувальником - [PERSON] Згідно зазначеного договору було застраховано майновий інтерес щодо наземного транспортного засобу автомобіля марки Geely MK, державний номерний знак якого [NUMBER]. За цим договором страхування, страховик повинен відшкодувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрати або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди) за участю транспортного засобу. Відповідно до умов п. 18 даного Договору загальний термін дії договору становить по 27 березня 2014 року включно. Після настання ДТП до ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернувся [PERSON]. із заявою про настання страхового випадку. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування вартість матеріального збитку автомобіля Geely MK, державний номерний знак якого [NUMBER], складає 7 046,69 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 04 лютого 2014 року було складено Страховий акт №1.001.13.20058/VESKO3464, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 7 046,69 грн. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно платіжного доручення №88 013 від 05 лютого 2014 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 7 046,69 грн. на рахунок ТОВ Омега-автосервіс. Разом з тим, 05 березня 2013 року між власником [PERSON] та ПрАТ «СК «Україна» було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0622913. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не заперечувалися сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, регрес це коли страховику надається право стягнути суму виплаченого страхового відшкодування зі свого ж страхувальника або застрахованої особи. Регрес в страхуванні не є поширеним і передбачений законом лише для окремих випадків. В той же час за правилом ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні вимоги містить ст. 993 ЦК України. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Оскільки відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки, то вбачається, що до ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» перейшло право вимоги у порядку суброгації, а відтак сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 046,69 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача саме в порядку суброгації. Доводи відповідача про те, що ПрАТ «СК «Україна» має нести відповідальність за заподіяну шкоду у межах ліміту відповідності з огляду договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 березня 2013 року № АЕ/0622913, суд вважає безпідставними, оскільки страховик, який виплатив, страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Тому позовні вимоги суд задовольняє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем, а саме 1378,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Outcome: approved