Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

01 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Заозеря, Зарічненського району, Рівненської області, на вул. Центральна, 62, після смерті [PERSON] В позовній заяві вказувала, що 16 квітня 2016 року померла її мати [PERSON] внаслідок смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Заозеря, Зарічненського району, Рівненської області, на вул. Центральна, 62. Вона є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлений позов підтримав. Додатково суду пояснив, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який був вчинений спадкодавцем на її користь в 03 листопада 2015 року. Відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок є перешкодою в оформленні ним спадкових прав. Локницька сільська рада Зарічненського району Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засідання не забезпечила. Згідно листа вих. № 28 від 14 лютого 2017 року просить суд розглядати справу без представника сільської ради. Проти позову не заперечує та позовні вимоги підтримує повністю. Крім того відповідач надав суду рішення Про звільнення від сплати державного мита від 14 вересня 2016 року №16 на підставі ст. 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2016 року померла [PERSON], що стверджується дослідженою в ході судового розгляду копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 187681 від 18 квітня 2016 року, виданого Виконавчим комітетом Кутинської сільської ради Зарічненського району Рівненської області. Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок у с. Заозеря, вул. Центральна, 62, Зарічненського району, Рівненської області та виписки з погосподарської книги № 2, особовий рахунок № 02-0075 Локницької сільської ради, власником будинку, що розташований за вказаною адресою, рахується спадкодавець [PERSON]. 03 листопада 2015 року секретарем Кутинської сільської ради Зарічненського району Рівненської області було посвідчено заповіт [PERSON], яким вона заповіла все своє майно, у тому числі житловий будинок за адресою: с. Заозеря, вул. Центральна, 62, Зарічненського району, Рівненської області позивачу. Таким чином, відповідно до заповіту від 03 листопада 2015 року, який не змінений і не відмінений, позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину, як спадкоємець за заповітом, оскільки у встановлений законом строк звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 18 листопада 2016 року видно, що після смерті [PERSON] державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори 18 листопада 2016р. було заведено спадкову справу. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 16 грудня 2016 року державним нотаріусом Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с. Заозеря, Зарічненського району, Рівненської області, вул. Центральна, 62, з підстав відсутності у спадкодавця правовстановлюючого документа на цей житловий будинок. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформила та не отримала правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved