Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду надійшла дана позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк», в обґрунтування якої зазначено, що 13.10.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір №б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість [PERSON] не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконала, у зв'язку з чим станом на 31.10.2016 року загальна сума заборгованості становить 32421,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3901,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 23937,86 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2800,00 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1531,98 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 32421,55 грн., та судовий збір у розмірі 1378,00грн. Представник позивача Смирнова Н.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що вона дійсно уклала кредитний договір 13.10.2008 року із ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримала грошові кошти на кредитну картку із сплатою відсотків щомісячно за користування кредитом. Грошові кошти вона використовувала та повертала на картку, а після того, як їй на роботі в ПАТ «Азовзагальмаш» припинили виплачувати заробітну плату, вона була позбавлена можливості повертати кошти. В теперішній час вона не має роботи, в зв'язку з чим не може сплачувати кредит, а тому зобов'язання повинно бути припиненим на підставі ст. 607 ЦК України та звільнено від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України. Крім того просила застосувати положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінал кредитної справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За вказаним кредитним договором [PERSON] була надана кредитна картка «Універсальна» із сплатою 2,5% щомісячно (30% річних) за користування кредитними коштами, що підтверджується довідкою, про умови кредитування, в якій відповідачка поставила свій підпис на підтвердження ознайомлення з умовами кредиту. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або підвищити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, по що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом п. 6.6 Умов визначено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник на вимогу банку має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що відповідачем взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. Відповідно до п.4.6 Правил боржник доручає списувати з будь - якого рахунку, відкритого у банку, у тому числі, з картрахунку - грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашання боргових зобов'язань. Пунктом 6.4 Умов за незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку позичальник зобов'язується надати банку письму заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 Умов банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 Правил передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Пунктом 4.6 Умов передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленому банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Оскільки відповідачка не заявляла своє бажання про припинення дії договору упродовж всього часу використання кредитних коштів, кредитний договір був автоматично пролонгований. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.10.2008 року станом на 31.10.2016 року загальна сума заборгованості становить 32421,55 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3901,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 23937,86 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2800,00 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1531,98 грн. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідачка [PERSON] в своїх запереченнях посилалася на норми ст.ст. 607, 617 ЦК України та вважає, що оскільки вона не має роботи та коштів для сплати кредиту, зобов'язання повинно бути припиненим через неможливість його виконання, а її треба звільнити від відповідальності за порушення зобов'язання. З такими ствердженнями відповідачки суд не може погодитись, виходячи з такого. Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об'єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов'язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов'язання, від відповідальності є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Під випадком ("casus") в практиці розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов'язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов'язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов'язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності (таяння снігу в горах, щорічні сезонні мусонні дощі тощо), а екстраординарна подія, яка не є звичайною (детально див. коментар до ст. 263 ЦК). Посилання відповідачки на відсутність в неї грошових коштів через наявність заборгованості по заробітній платі не є підставами для припинення зобов'язання та звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов'язання. Крім того, відповідачка, не погодившись з умовами кредитного договору, не зверталася ані до банку з заявою про розірвання кредитного договору, ані до суду із вимогами в порядку передбаченому нормами ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3901,71 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 23937,86 грн., а всього 27839,57 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідачка проживає в [ADDRESS], саме цю адресу ПАТ КБ "Приват Банк", звертаючись до суду вказав в позовній заяві. З наданого ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що сума в розмірі 2800,00 грн. є одночасно пенею та комісією, проте ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, виходячи з чого вона розрахована та яким чином співвідносяться суми пені та комісії, а отже чи не суперечить їх нарахування положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення суми пені та комісії в розмірі 2800,00 грн., а також штрафів в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 1531,98 грн. (процентна складова) є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафів нарахована після 14 квітня 2014 року, а отже їх нарахування суперечить положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1378,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 27839,57 грн. *100% / 32421,55 грн. ціни позову = 86%), тобто 86% від суми сплаченого судового збору (86% * 1378,00 грн./100% = 1185,08 гривень) складає 1185,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial