Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

02.04.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом та законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 7,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, посвідченого 18.04.2003 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Усковою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 229, [PERSON] заповів 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належить йому на праві власності - [PERSON] . [PERSON] у встановлений законом строк не прийняв спадщину за заповітом. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] . [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який вона фактично прийняла, однак юридично не оформила; земельної ділянки площею 7,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до заповіту, посвідченого 29.03.2002 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Усковою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 230, [PERSON] заповіла право на земельну частку (пай) по сертифікату серії [NUMBER] в КСП ім. Кірова розміром 4,42 в умовних кадастрових га, вартістю 18347 грн., що належить їй на праві приватної власності - [PERSON] . Відповідно до заповіту, посвідченого 18.04.2003 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Усковою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 230, [PERSON] заповіла 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належить їй на праві власності - [PERSON] . У зв`язку з тим, що не вся спадщина охоплена заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: син [PERSON] . Позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом та законом, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з тим, що документ, що посвідчує право власності спадкодавців на спадкове майно, відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі довідки Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.03.2019 року №424. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.10.2004 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 18.04.2003 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Усковою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 229, [PERSON] заповів 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належить йому на праві власності - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 18.04.2003 року, зареєстрований за № 229 не змінювався та не скасовувався. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 1223 ЦК України, у зв`язку з тим, що спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом строк не прийняв спадщину за заповітом, за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 26.02.1984 року Кислицькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 424 від 12.03.2019 року, наданою виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який вона фактично прийняла, однак юридично не оформила після смерті чоловіка; земельна ділянка площею 7,04 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 29.03.2005 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00318, кадастровий номер - [NUMBER] , що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 851/126-19 від 15.04.2019 року. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 29.03.2002 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Усковою Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 230, [PERSON] заповіла право на земельну частку (пай) по сертифікату серії [NUMBER] в КСП ім. Кірова розміром 4,42 в умовних кадастрових га, вартістю 18347 грн., що належить їй на праві приватної власності - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 29.03.2002 року, зареєстрований за № 263 не змінювався та не скасовувався. Відповідно до заповіту, посвідченого 18.04.2003 року секретарем Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Усковою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 230, [PERSON] заповіла 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS] , що належить їй на праві власності - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 18.04.2003 року, зареєстрований за № 230 не змінювався та не скасовувався. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 1223 ЦК України, у зв`язку з тим, що не вся спадщина охоплена заповітом, за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кислицьким сільським РАЦС Суворовського району Ізмаїльської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом та законом, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 738/02-14 від 04.06.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що документ, що посвідчує право власності спадкодавців на спадкове майно, відсутній. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved