Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У лютому 2020 року позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права на приватизацію житла на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в якому просила суд визнати за нею право на приватизацію 1/2 частини квартир [ADDRESS] , за відсутності ордеру про надання житлової площі та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести дії по приватизації 1/2 частини квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] за відсутності ордеру про надання житлової площі. Ухвалою суду від 26.02.2020 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.05.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач надав письмові пояснення суду в яких просив рішення прийняти на розсуд суду. Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в 1983 році матері позивачці [PERSON] була надана для проживання окрема кімната площею 14.5 кв.м. в квартирі [ADDRESS] , в якій позивачка постійно проживала з дитинства та була зареєстрована з 19.06.2013 року. [INFO] мати позивачки померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). На даний час кімната не приватизована, є комунальною власністю територіальної громади м.Запоріжжя та знаходиться на балансі МКП «Основаніє». Позивачка зверталась до департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР із заявою отримання копії ордеру на квартиру [ADDRESS] , який був виданий 1983 року, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року (а.с. 14) Згідно технічного паспорту на квартиру, виготовленому ТОВ «ЗМБТІ», станом на 02.10.2019 р., місцева рада є власником 1/2 частини, інша частина належить [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до акту обстеження квартири від 02.10.2019р. ТОВ «ЗМБТІ» приватизації підлягає кімната № [NUMBER] площею 14.5 кв.м., що складає 1/2 частину квартири [ADDRESS] . У жовтні 2019 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про приватизацію вказаної вище кімнати. Згідно відповіді від 17.12.2019 року позивачці було відмовлено у приватизації оскільки відсутня копія ордера про надання жилої площі. Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідниках, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) віднесення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Квартира, в якій знаходиться кімната, яка знаходиться у користуванні позивачки, до зазначеного переліку не відноситься. Згідно до змісту ч.3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396( далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009№396 зареєстрованому у Міністерстві юстиції України від 29.01.2010 за №109\\17404 громадянином до органу приватизації подаються: заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права. Відтак, з огляду на вказані обставини, вбачається, що підставою для відмови в праві позивача на приватизацію зазначеної квартири, як зазначалося вище, є не надання копії ордеру про надання житлової площі на 1/2 квартири [ADDRESS] . Проте, матеріалами справи також встановлено, що зазначений ордер втрачено, а для отримання копії ордеру на квартиру позивач звернувся із запитом до Департаменту з управління ЖКГ ЗМР. Згідно листа від 22.10.2019 року Департаменту з управління ЖКГ ЗМР, корінці ордерів зберігаються у департаменті лише з 1984 року (а.с. 14). Доказом того, що позивачка [PERSON] до теперішнього часу не використала право на приватизацію є відсутність відміток в її паспорті про використання права на приватизацію.(а.с. 7) Таким чином, судом встановлено, що позивачка до теперішнього часу не використала, надане законом, право на набуття у власність майна в результаті приватизації. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, письмові пояснення представника відповідача, який позов визнав, докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повивача до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання права на приватизацію за відсутністю ордеру на квартиру є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved