Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

01.10.2019 року [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , який зареєстрований в с. Слобода, Овруцького району Житомирської області, в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи тим, що з 2014 року по 2016 рік перебувала в близьких стосунках з відповідачем. Від вказаних стосунків у сторін народилась дитина, [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який позивач одна не може забезпечити. Позивач просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є матр`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 квітня 2016 року (а.с.3). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 05.10.2019 року № витягу 00024154975, відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері ( а.с. 10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину передбачені статтею 181 СК України, а саме: ч. 3 ст. 181 цього Кодексу визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Норма ч.1 ст. 183 СК України вказує на те, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII внесено зміни до норм СК України (далі - Закон № 2037). Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Отже, юридичне значення факт походження набуває лише з моменту його державної реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Права та обов`язки, що виникають у батьків і дітей, є взаємними. Підставою виникнення взаємних прав та обов`язків батьків і дітей є кровне споріднення, походження дітей від цих батьків. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану (стаття 121 Сімейного кодексу України). Для визначення походження дитини від батька - визнання батьківства - за відсутності спільної заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, необхідно звернутися до суду. Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що необхідною умовою виконання певних функцій є той факт, що особа має бути носієм певних прав та обов`язків обумовлених законом та володіти конкретним правовим статусом. Всупереч вимогам чинного законодавства, на підтвердження своїх вимог, позивачем не надано доказів, які доводять походження дитини від відповідача, що є підставою для виникнення у останнього батьківських обовязків. На підставі вище викладеного, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed