Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час шлюбу між відповідачем [PERSON] та ТОВ ,,Компанією з управління активами ,,ВАЛПРИМ" було укладено договір купівлі-продажу облігацій № БВ 205/13-2 від 01.11.2013 року . Відповідно до вказаного договору власник лоту облігацій має право отримати у власність об'єкт нерухомості, а саме квартиру загальною площею 41,11 кв. м., житловою площею 11,19 кв. м. на другому поверсі за будівельною адресою [ADDRESS]. Також між відповідачем та ТОВ ,,Нео Віта" 17.07.2014 року було укладено договір Б - 1302/2/051 про участь у будівництві об'єкту нерухомості. Відповідно до довідки МВС України центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем автомобіль Mitsubishi Outlander д.н. [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи з її відсутності, позовні вимоги підтримала з урахуванням збільшених позовних вимог. Проти винесення заочного рішення суду не заперечила. Відповідач [PERSON] та представник відповідача в судове засідання не з'явилися про день, час та місце судового розгляду справи представник відповідача повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.08.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час шлюбу між відповідачем [PERSON] та ТОВ ,,Компанією з управління активами ,,ВАЛПРИМ" було укладено договір купівлі-продажу облігацій № БВ 205/13-2 від 01.11.2013 року . Відповідно до вказаного договору власник лоту облігацій має право отримати у власність об'єкт нерухомості, а саме квартиру загальною площею 41,11 кв. м., житловою площею 11,19 кв. м. на другому поверсі за будівельною адресою [ADDRESS]. Також між відповідачем та ТОВ ,,Нео Віта" 17.07.2014 року було укладено договір Б - 1302/2/051 про участь у будівництві об'єкту нерухомості. Відповідно до довідки МВС України центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем автомобіль Mitsubishi Outlander д.н. [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини і навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно п. 24 вищезазначеної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд, вирішуючи спір, дійшов висновку, що майно, а саме: автомобіль Mitsubishi Outlander д.н. [NUMBER], цільові облігації серії [NUMBER] номінальною власністю 190,89 грн. за 1 шт. кількістю 4111 шт. на загальну суму 577735,05 грн. на придбання квартири площею 41,11 кв.м за адресою [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в якому має бути визнано за кожною зі сторін право спільної сумісної власності на зазначене майно в рівних частках по1/2 його частині. В частині позовних вимог про визнання майнових прав на квартиру [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ вказаної квартири , слід відмовити оскільки в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини наявності у власності подружжя зазначеної квартири. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України зазначено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито, заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: partial