overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернувся до Краснолиманського міського суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та про виключення запису про батька з актового запису народження дитини. Ухвалою суду від 06.02.2017 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання, залучено у якості третьої особи Лиманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного теріторіального управління юстиції у Донецькій області. В судовому засіданні 14.02.2017 року представник позивача заявив клопотання про призначення по справі судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи з метою визначення дійсності факту того, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Позивач пояснив, що готовий понести витрати за проведення зазначеної експертизи, а також організувати та понести витрати на прибуття дитини до експертної установи, розташованої в м. Київ. Відповідач проти призначення експертизи заперечувала, посилаючись на те, що позов вона визнає у повному обсязі, про що подала відповідну заяву, потреби у проведенні експертизи немає. Зазначила, що проведення такої експертизи завдасть зайвого стресу її дитині [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про призначення по справі судово-генетичної (судово-біологічної) експертизи не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Статтею 145 ЦПК України передбачено випадки обовязкового призначення експертизи. Так, призначення експертизи є обовязковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Також призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї зі сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1)характер і ступінь ушкодження здоровя; 2)психічний стан особи; 3)вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Оскільки в даному випадку призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи не є обовязковим, враховуючи, що відповідач повністю визнає позов та не заперечує відсутність кровного споріднення між [PERSON] та її сином [PERSON] [INFO], суд вважає, що відсутні підстави для призначення відповідної експертизи з метою встановлення факту, який сторонами не оспорюється. \~\~\~\~\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 30882 грн. 31 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2012 року між позивачем та [PERSON]. було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-32). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року становить 30882 грн. 31 коп., та складається з: 1437,71 грн. - заборгованості за кредитом, 23632,82 грн. - заборгованості за відсотками, 3865,00 грн. заборгованості за пенею та комісією та 1946,78 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з травня 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть. Позивач у судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2010 року і вони є батьками малолітнього сина [PERSON], 25.07.2011року народження. Оскільки з травня 2014 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає і на примирення не згоден, а ступінь відчуженості сторін є значною їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 28.08.2008 року в розмірі 53797 грн. 43 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. У звязку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В порядку передбаченому ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 28.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач умови договору не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2016 року складає: заборгованість за кредитом 3295 грн. 01 коп., заборгованість за відсотками 43673 грн. 21 коп., заборгованість за пенею та комісією 4029 грн. 33 коп., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору, штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 2549 грн. 88 коп., всього на загальну суму 53797 грн. 43 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем зобовязань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі 1\~000,00 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що 26.01.2013 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на сплату аліментів погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1\~ст.174 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на сплату на користь позивача аліментів у визначеному нею розмірі на утримання сина, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, у якій просить стягувати на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яку вона виховує та забезпечує самостійно. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює в м. Києві. В судове засідання позивач зявилась, позов свій підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заперечень на адресу суду не надійшло. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 188390, сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки №257 від 31.01.2017 р. дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обста\-вин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одер\-жувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~ Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, інтересам дитини. З урахуванням обовязку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, є сумую, що відповідає обовязку\~ батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням\~ мінімальних життєвих потреб дитини. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 грн.\~\~підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 26.09.2012 року відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 230. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дитину [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, просила позивач задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.09.2012 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський, актовий запис № 230, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 125143 від 18.06.2015 р. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечить інтересам позивача, примирення є неможливим, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітньої дитини, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дитини на виховання матері. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини його доходу щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач посилається на те що, 30.09.1995 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марїнського районного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 16. 09.01.2008 року від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], про що Оленівською сільською радою Волноваського району Донецької області 14.01.2008 року було здійснено актовий запис № 4. 05.06.2015 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку в тяжке матеріальне становище. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, також зазначив, що він надає матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наданого суду свідоцтва про народження серії 1-НО № 186071 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 12). З довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № [NUMBER] від 26.12.2014 року вбачається, що дитина зареєстрована та мешкає разом із позивачкою за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 14 А, кв.55. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Доказів того, що відповідач має інших утриманців, а також доказів того, що він є не працездатним, надає будь-яку матеріальну допомогу доньці суду не надано, а отже відповідач може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі . Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів -у межах суми виплати за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

02.02.2017 р. представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.01.2017 р. за позовом [PERSON] про визначення способу участі у вихованні дітей. В обґрунтування своїх вимог представник [PERSON] вказав, що з рішення 20.01.2017 р. не вбачається повторної неявки сторони відповідача, так як 08.11.2016 р. відповідач перебував у судовому засіданні, а лише 20.01.2017 р. покинув судове засідання, так як він працює у Національній гвардії України та йому зателефонували з роботи, і він був змушений покинути судове засідання, при цьому він (представни) приймав участь у іншому судовому засіданні про що повідомив суд. Також представник розтлумачив суду щодо винесених та таких, що набрали законної сили рішень судів між цими сторонами та виклав свою особисту правову оцінку щодо рішення суду від 20.01.2017 р. А тому з вищевикладених підстав просив суд скасувати заочне рішення та призначити його до нового розгляду. У судовому засіданні представник заявника підтримав дану заяву з вищевикладених ним підстав. Відповідач [PERSON] жодного пояснення суду не надав та підтримав заяву [PERSON] При цьому позивач, представник позивача та представник 3 особи висловили свою думку щодо недоцільності скасування заочного рішення та запропонували суду залишити його без змін. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява [PERSON] - представника відповідача [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві даний представник не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а надана до заяви про перегляд заочного рішення довіреність від 01.04.2015 р., свідчить про існування ще одного представника [PERSON] - [PERSON], яка мала можливість представляти інтереси [PERSON] у судовому засіданні, яке відбувалось 20.01.2017 р., коли відповідач [PERSON] з незрозумілих підстав покинув судове засідання, а представник [PERSON] перебував у інших судових засіданнях. Тому

Outcome: dismissed