Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту належності квартири та визнання права власності в порядку спадкування. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/7 частину квартири [ADDRESS]. Позивачі по справі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживали разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. [PERSON] не проживала разом із померлою та пропустила строк на прийняття спадщини, однак на підставі ч.2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою інших спадкоємців остання також прийняла спадщину. 16.10.2014 року представник позивачів звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 частину квартири [ADDRESS], однак у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця на зазначене вище майно не було зареєстроване в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. У зв'язку з вищевикладеним, позивачі не мають можливості набути права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а тому звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просили встановити факт належності [PERSON] 1/7 частини квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/7 частину зазначеної вище квартири, що належала померлій [INFO] року [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] при ухваленні рішення поклалась на думку суду. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні оглянуто копію спадкової справи на майно померлої [PERSON] (а.с. 69-123). Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 09.01.2014 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 76). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є її дочка [PERSON], чоловік [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Зі змісту ст. 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). 16.10.2014 року представник позивачів [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 частину квартири [ADDRESS], однак у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2014 року (а.с. 38). Зазначена вище постанова мотивована тим, що надані представником позивачів документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/7 частину вищезазначеної квартири не підтверджують належності цього майна спадкодавцеві [PERSON], оскільки нею за життя не здійснено державної реєстрації права власності на дану квартиру. Так, з матеріалів справи вбачається, що померлій [PERSON] на праві власності належала 1/7 частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом Вінницької міської ради 29.05.2003 року, на підставі рішення № 853 від 29.05.2003 року (а.с. 83). Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч.ч. 1, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак з наведеного вище свідоцтва та матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] за життя не здійснила реєстрацію права власності на вищевказану частку майна у встановленому законом порядку, а тому право власності на дане нерухоме майно у неї не виникло. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Приймаючи до уваги прохання представника позивачів, суд вважає за можливе залишити судові витрати за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved