Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

01.08.2016 року позивачі звернулись в суд з позовною заявою, в якій просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та споруди, розташованими за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Гостів, вул. Довбуша, 13, а саме за [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/3 частині домоволодіння кожному, а також за [PERSON], [PERSON]І та [PERSON] по 1/9 частині цього доволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтовували тим, що в с. Гостів Тлумацького району по вул. Довбуша, 13, [PERSON] та [PERSON] проживали разом з матірю [PERSON] та їм на праві власності, по 1/3 частині кожному, належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 03.11.2001 року [PERSON] (мати) померла. Позивачі прийняли спадщину після її смерті, успадкувавши по 1/9 частині домоволодіння кожний, оскільки вступили в управління спадковим майном, проводили похорон, обробляють земельну ділянку, надалі проживають в спадковому господарстві. Позивачі бажають оформити право власності на дане спадкове майно на своє імя, однак в нотаріальному порядку їм відмовлено в оформленні спадщини в порядку спадкування за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськиими будівлями та спорудами. У звязку з вищевказаним, позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Довбуша, 13, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: за [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/3 частині домоволодіння кожному, а також за [PERSON], [PERSON]І та [PERSON] по 1/9 частині цього доволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON], який також є представником позивача [PERSON], та позивачка [PERSON] в судове засідання не зявились, однак до суду подали письмові заяви, в яких вказали, що позов підтримують, просили позов задовольнити та справу розглядати без їх участі та без участі позивача [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак до суду подали письмові заяви, у яких вказали, що позов визнають, не заперечують щодо його задоволення, просили розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позову, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 1990 рік за [PERSON], [INFO], яка була головою двору, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], значилось господарство, розташоване по вул. Довбуша, 13, в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 12). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 частині майна господарського двору, розташованого за адресою: вул. Довбуша, 13, с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області. Відповідно до копії свідоцтва про одруження 17.01.1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (відповідач) та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Мельничук» (а.с. 21). Згідно копії свідоцтв про народження позивачів їхніми батьками є [PERSON] (відповідач/батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 18-20). Позивачка [PERSON] до моменту реєстрації шлюбу 26.04.2011 року з [PERSON] значилась по дівочому прізвищу «Мельничук», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 23). 03.11.2001 року [PERSON] (мати позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (мати позивачів), успадкувавши по 1/9 частині кожен належного їй домоволодіння, оскільки втупили в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом з матірю по вул. Довбуша, 13, в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою Гостівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 137/02-32 від 13.06.2016 року, а також 08.05.2002 року отримали свідоцтво про право на спадщину, успадкувавши грошові вклади належні спадкодавцю (а.с. 70). Як вбачається з копії спадкової справи № 110/2002 від 08.05.2002 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області, [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] (мати позивачів), які бажали прийняти та прийняли спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за заповітом чи за законом немає (а.с. 47-70). [PERSON] (чоловік спадкодавця/відповідач) та [PERSON] (мати спадкодавця/відповідачка) відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (мати позивачів), подавши до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с. 50 зворот, 67). Дані обставини також підтверджуються їхніми письмовими заявами поданими до суду про визнання позову (а.с. 77, 82). Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, а саме: [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивачка) на належні їм по 1/3 частині домоволодіння кожному, а також по 1/9 частині цього доволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а [PERSON] на 1/9 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачам в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Довбуша, 13, в с. Гостів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданами Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 483/02-31 від 29.07.2016 року (а.с. 14-16). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved