Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

У квітні 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 2973 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між продавцями [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] та [PERSON] , а також від імені неповнолітньої [PERSON] , з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований 04.11.1995 року на Південній Товарній Біржі в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 2973, зареєстрований 28.11.1995 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 18614. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачці стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлені, про причини своєї неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 04.11.1995 року [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] та [PERSON] , а також від імені неповнолітньої [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 2973 купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 04.11.1995 року на Південній Товарній Біржі в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 2973, зареєстрований 28.11.1995 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 18614. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивачка позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved