Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Токмацький міжрайонний прокурор Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на виконання функцій держави в спірних правовідносинах - Запорізької обласної ради, комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3904,32 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно наказу начальника Управління охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації від 13.01.2005 року № 06-о [PERSON] призначено головним лікарем КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради . Наказом головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] від 06.06.2013 року № 28-0 [PERSON] звільнено з посади молодшої медсестри (палатної) 4 відділення з 06.06.2013 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18.07.2013 року № 328/2214/13-ц [PERSON] поновлено на посаді молодшої медсестри (палатної) 4 відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2013 року по 18.07.2013 року в сумі 3904,32 грн. На виконання вказаного рішення суду КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради 29.01.2014 року сплачено [PERSON] середній заробіток в сумі 3904,32 грн. На підставі ст.ст. 130, 134 п. 8 КЗпП України просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради в розмірі 3904,32 грн. в порядку регресу. Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду для захисту інтересів держави в особі Запорізької обласної ради, КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради прокурор зазначив про те, що КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради відповідно до Статуту є неприбутковою організацією, бюджет якої формується за рахунок коштів обласного бюджету. За таких обставин вбачає порушення інтересів держави, що зумовлює його звернутися до суду з позовною заявою. В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представники позивачів в судове засідання не з'явились, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення прокурора, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом начальника Управління охорони здоров'я Запорізької обласної державної адміністрації від 13.01.2005 року № 06-0 [PERSON] призначено головним лікарем КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. 01 лютого 2012 року між Запорізькою обласною радою з одного боку і головним лікарем КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, що є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області [PERSON] з іншого боку було укладено контракт та додаткову угоду № 1 до зазначеного контракту. Відповідно до п.п. 1.2., 1.7. Контракту керівник зобов'язується здійснювати керівництво Установою, забезпечувати її діяльність відповідно до Конституції України, Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», інших актів законодавства та керуватися зазначеними нормативно-правовими актами в своїй діяльності. У випадку невиконання чи неналежного виконання обов'язків, передбачених Контрактом, керівник несе відповідальність згідно чинного законодавства (п. 4.1. Контракту). Наказом головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] від 06.06.2013 року [PERSON] звільнено з посади молодшої медсестри (палатної) 4 відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18.07.2013 року по справі № 328/2214/13-ц [PERSON] поновлено на посаді молодшої медсестри (палатної) 4 відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, стягнуто з КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.06.2013 року по 18.07.2013 року в сумі 3904,32 грн. Підставами прийняття даного рішення слугувало порушення вимог Закону під час звільнення. На виконання вказаного вище рішення суду наказом головного лікаря КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] від 22.07.2013 року № 38-о [PERSON] поновлено на посаді молодшої медсестри (палатної) 4 відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3904,32 грн., що підтверджується відомістю про нарахування заробітної плати. Таким чином, судом встановлено, що у зв'язку з незаконним звільненням працівника [PERSON], КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради було виплачено вказаному працівнику середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3904,32 грн. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Пунктом 8 ст. 134 КЗпП України передбачено повну матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Повна матеріальна відповідальність винних у незаконному звільненні працівників, службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникам часу вимушеного прогулу настає у випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини. Про відшкодування шкоди в такому випадку, зокрема свідчить судова практика, зокрема: рішення Верховного Суду України від 9 липня 2008 року, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 лютого 2006 року, ухвала Верховного Суду України від 10 грудня 2008 року по справі 6-19779св08, рішення Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 липня 2012 року по справі 6-26136св12. Згідно ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченому відшкодуванням, якщо інший розмір не встановлений. Отже, оскільки звільнення [PERSON] з посади молодшої медсестри (палатної) 4 відділення КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради відбулося з порушенням Закону, то у винної в цьому особи - [PERSON] виник обов'язок відшкодувати підприємству шкоду, завдану таким звільненням, в тому числі, шкоду у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне, що відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 року по справі № 3-рп/99 визначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Враховуючи, що КУ «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради є неприбутковою організацією, бюджет якої формується за рахунок коштів обласного бюджету, розпорядження яким здійснює Запорізька обласна рада, а держава забезпечує стале функціонування всієї бюджетної системи країни, в даному випадку наявні підстави стверджувати про порушення інтересів держави в даних спірних правовідносинах. Крім того, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури звільняються від сплати судового збору при здійсненні своїх повноважень. Статтею 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved