Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він працював на посаді слюсара-ремонтника ДРАТГ та ЕЗ до 29.11.2019. В день звільнення роботодавець не виплатив йому нараховану заробітну плату за період з 01.08.2019 по 29.11.2019. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 746,48 грн., 3 000,00 грн. в рахунок компенсації завданої моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. 06.03.2020 директором ДП «Скадовський морський торгівельний порт» подані заперечення на позов, в яких він посилаючись на неправильність проведеного позивачем розрахунку просив при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні врахувати кількість робочих днів, а не календарних як вказує позивач. 14.04.2020 позивачем надана відповідь на заперечення, в якій уточнив суму стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21 400,77 грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] працював з 04.12.1991 по 29.11.2019 в ДП «Скадовський морський торговельний порт» на посаді верстатника ДРАТГ та ЕЗ, згідно штатного розпису, звільнений на підставі наказу № 196-к від 28.11.2019, що підтверджується довідкою № 820 від 13.12.2019. З довідок №№ 821, 822 від 13.12.2019, виданих ДП «Скадовський морський торговельний порт», вбачається, що заборгованість відповідача перед [PERSON] з виплати заробітної плати склала 16 483,61 грн. Згідно довідки ДП «Скадовський морський торговельний порт» № 91 від 24.02.2020 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 156,21 грн. Згідно остаточного розрахунку, наданого позивачем, затримка розрахунку при звільненні з 30.11.2019 по 14.04.2020 складає 137 календарних днів, відповідно сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню розраховується наступним чином: 202,41 грн. х 137 днів та становить 21 400,77 грн. за відповідний період. Отже, за затримку розрахунку при звільненні з 30.11.2019 до 14.04.2020 (137 календарних днів) відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 21 400,77 грн. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16) вказала, що за змістом норм ст. 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2, закону "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Отже, посилання відповідача на "Порядок обчислення середньої заробітної плати" є безпідставним, оскільки спору щодо визначення розміру середньоденної заробітної плати не має, а середньої заробіток за час затримки розрахунку при звільнення не є заробітною платою, а є мірою відповідальності роботодавця за порушення прав працівника. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день постановлений рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Пленум Верховного Суду України у постанові № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Під час судового розгляду встановлено, що діями відповідача було порушено права позивача на отримання плати за свою працю, чим завдано йому моральної шкоди, оскільки останній фактично був позбавлений можливості задовольняти необхідні життєві потреби. Разом з тим, враховуючи характер та тривалість страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає визначений позивачем розмір моральної шкоди завищеним, таким, що не відповідає фактичним обставинам її заподіяння. За наведених обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню частково, в розмірі 1 000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу адвоката, сплачені позивачем в розмірі 1 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 681,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial