Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Позивач) звернулося до суду із названим позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі Відповідач) заборгованість за кредитним договором в сумі 11304.66 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.02.2011 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір без номера у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1000.00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши Відповідачеві кредит в сумі 1000.00 гривень. Проте, в порушення умов кредитного договору, і Умов та правил надання банківських послуг Відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань і станом на 31.03.2016 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 11304.66 гривень, яка складається з: 555.02 грн.-заборгованість за кредитом, 6935.13 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 2800.00 грн.-заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.-штрафу (фіксована частина) і 514.51 грн. штрафу (процентна складова). В судове засідання представник Позивача не прибув, але в заяві на ім'я суду просить справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибула, але в заяві до суду зазначає, що позовних вимог не визнає, та просить застосувати до спору строки позовної давності, оскільки позовна давність обчислюється з моменту настання строку чергового погашення платежу. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 10.02.2011 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір без номера у розмірі 1000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві на отримання кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання по договору та перерахував на платіжну картку Відповідача передбачену кредитним договором суму коштів 1000 грн. Відповідно до умов кредитного договору Відповідач зобов'язувався повернути суму кредиту, відсотків,винагороди відповідно до Заяв та Умов. Проте Відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредиту та інших платежів. Станом на 31.03.2016 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 11304.66 гривень, яка складається з: 555.02 грн.-заборгованість за кредитом, 6935.13 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 2800.00 грн.-заборгованість за пенею та комісією, 500 грн.-штрафу (фіксована частина) і 514.51 грн. штрафу (процентна складова). Як установлено із розрахунку заборгованості останній платіж Відповідач здійснив 13.09.2013 року. Встановлені обставини підтверджуються: копією кредитного договору та Умовами до нього (а.с.6-31), розрахунком заборгованості за кредитним договором ( а.с.4-5) Таким чином, аналізуючи надані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Із заяви Відповідача на видачу кредитної картки від 10.02.2011 року встановлено, що платіжна картка видана Відповідачу з кредитним лімітом 1000 гривень грн. з кінцевим поверненням на строк 12 місяців. За зазначеним кредитним договором визначені щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту. Як встановлено в судовому засіданні останній платіж Відповідач здійснила 13.09.2013 року. Відомості про кредитну картку, дату її отримання і строк дії, надання клієнту ([PERSON]) картки з новим строком в матеріалах справи відсутні. В судове засідання Відповідач надав заяву про застосування до даних право стосунків строки позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а за ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність встановлена законом , може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позов. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено термін дії договору - 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про зупинення дії Договору, він автоматично пролонговується на цей же строк. (а.с.19). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунки і видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначається в заяві і пам'ятці клієнта,підписанням якої банк і клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана у заяві(а.с.6,7). Відповідно до Правил користування платіжною карткою на лицьовому боці картки вказаний місяць і рік дії картки. Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії, відповідна карта продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг строку позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відомості про кредитну картку, дату її отримання і строк дії, надання клієнту ( [PERSON]) картки з новим строком в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за договором б/н від 10.02.2011 року ПАТ КБ "ПриватБанк" почав нараховувати з березня 2011 року, тобто з цього періоду Позивачу було відомо про порушення його права, з зв'язку з чим починається дія трьохрічного строку під час якого Позивач міг звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів, проте Позивач звернувся з позовом до суду лише 20.05.2016 року. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає за необхідне застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, і в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Outcome: dismissed