Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У квітні 2021 року адвокат Маркіна Ольга Анатоліївна в інтересах [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Успенівка Бердянського району Запорізької області, громадянки України, яка померла [INFO] у Київському районі м. Донецька, Україна, у віці 75 років, причина смерті: атеросклеротична хвороба серця; встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що [INFO] у Київському районі м. Донецька померла мати заявника - [PERSON] , [INFO] . Документами, що підтверджують її смерть є лікарське свідоцтво про смерть № 605 від 01.02.2021 року, довідка про причину смерті до форми № 106/у № 605 від 01.02.2021 року, видані Відділом судово-медичної експертизи трупів Республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я ДНР, та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 01.02.2021 року, видане Київським міським відділом записів актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, що є неналежними документами на території України. Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть державного зразка, оскільки пред`явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.Крім того, було виявлено розбіжності написанні прізвища заявника та його померлої матері, а саме у свідоцтві про народження заявника його прізвище та прізвище матері зазначено (мовою оригіналу): « [PERSON] » та « [PERSON] ». Однак, у подальшому, у зв`язку з перекладом прізвищ з російської мови на українську, прізвища заявника - [PERSON] , а його матері - [PERSON] . Розбіжності у написанні прізвища позбавляють можливості підтвердити родинні відносини. У зв`язку з наведеним заявник змушений звернутися до суду. Заявник та представник заявника у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК Українисуд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, складеного російською мовою, заявник народився [INFO] у м. Донецьк, батьком якого записаний (мовою оригіналу): " [PERSON] ", матір`ю - « [PERSON] ». Суд вважає, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , [INFO] , оскільки її ім`я та по батькові співпадають з даними у свідоцтві про народження заявника, а розбіжності у прізвищі, пов`язані з перекладом на українську мову. [INFO] [PERSON] померла у Київському районі м. Донецька, у віці 75 років, причина смерті: атеросклеротична хвороба серця, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 605 від 01.02.2021 року та довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 605 від 01.02.2021 року, виданими Відділом судово-медичної експертизи трупів Республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я ДНР. Після смерті [PERSON] заявник звернувся до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для державної реєстрації смерті матері, однак заявку було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть державного зразка через те, що документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв`язку з чим, заявнику було запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Заявник [PERSON] , [INFO] , який є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Мати заявника - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] на тимчасово непідконтрольній Україні території у Київському районі м. Донецька, після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка, а отримане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 01.02.2021 року, видане Київським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, який розташований на непідконтрольній території України, не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Оскільки м. Донецьк відноситься до тимчасово окупованої території України, то суд вважає поважною причину неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті [PERSON] за останнім місцем проживання померлої, за місцем настання смерті, а тому вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що заявник дійсно був у родинних відносинах із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у Київському районі м. Донецьк. Беручи до уваги те, що від встановлення факту родинних відносин із [PERSON] та встановлення факту смерті [PERSON] залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті [PERSON] для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved