Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

01.06.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначають, що останній звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.04.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3200.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За останнім, станом на 31.03.2018 р. виникла заборгованість в сумі 12911,03 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 626,14 гривень, заборговансість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 7616,25 грн., заборгованість за пенею та комісією 3577,64 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 591,00 грн. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 12911,03 гривень та відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1762 гривень. 29.01.2019 р. ухвалою Літинського районного суду Вінницької області замінено первісного відповідача [PERSON] на [PERSON] (а.с. 89) оскільки, [PERSON] помер, а спадкоємцем після його смерті являється [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій справу просить розглянути без участі представника. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. Надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Просить застосувати до позовних вимог ст. 257 ЦК України, оскільки позивач знав про порушення права ще з листопада 2011 року та строк позовної давності минув. Розгляд цивільної справи просить проводити у її відсутність. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З урахуванням письмових позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд приходить до наступних висновків. На підтвердження своїх позовних виогм позивачем надано копії розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.04.2007 року станом на 31.03.2018 року (а.с. 4-7) встановлено, що за несвоєчасне повернення грошових коштів відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 12911,03 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 626,14 гривень, заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 7616,25 грн., заборгованості за пенею та комісією 3577,64 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 591,00 грн. Відповідно до копії анкети-заяви (а.с.8), копії Витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-14) встановлено, що [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с 42) судом встанволено, що позичальник [PERSON] помер [INFO] . Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК Українидо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік. Як встановлено судом , 05.04.2007 р. був укладений договір б/н між позивачем та відповідачем, за яким останній отримав кредит у розмірі 3200,00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору Також, у судовому засіданні було встановлено, що останній платіж був здійсненний [PERSON] 16.11.2011 р. на суму 38,51 гривен (а.с. 5 зв.) Відповідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.04.2007 р. за відповідачем будь які оплати припинені з 30.11.2011 р. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила. За таких обставин суд приходить до висновку, що станом на 30.12.2011 р., тобто через місяць після припинення відповідачем оплат по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Суд вважає, що дату 17.12.2011 р. слід ввжаати такою, коли банк дізнався про порушення своїх прав відповідачем [PERSON] , у зв`язку з невиконанням останнім своїх обов`язків, тобто початком перебігу строку позовної давності. Згідно положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.2 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином станом на 17.12.2012 р. спливає строк позовної давності на пред`явлення банком до відповідача вимог щодо неустойки, а 17.12.2014 р. спливає загальний строк позовної давності на пред`явлення вимог до відповідача по своїм зобов`язанням по даному кредитному договору. Підстав для зупинення перебігу позовної давності, перериванню перебігу позовної давності або поважності причин порушення позовної давності відповідно до положень ст.ст. 263, 264, ч.5 ст.267 ЦК України судом не встановлено. Виходячи вищевикладене суд ввазає за можливе застосувати положення позовної давності. Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмовлення у позові. Таким чином підстави для задоволення поданого позову у суду відсутні.

Outcome: dismissed