Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

01.09.2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 01.03.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, про що зроблений відповідний актовий запис за №\~81. Позивач посилається на такі обставини. 01.03.2014 вона та відповідач зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін 18.08.2014 народилася донька [PERSON], яка проживає з позивачем. За час спільного проживання відповідач часто не ночував вдома, брав без її відома кредити в банках, закладав речі в ломбард. У наслідок цього часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати взаємоповаги і розпаду сімї. 10.11.2014 відповідач залишив сімю і більше до їх постійного місця проживання не повертався. Відповідач не брав і не бере участі матеріально в житті сім'ї. Вона з дитиною проживають у її матері і в подальшому спільне подружнє життя з відповідачем не представляється можливим. Шлюб існує формально, зберігати його є недоцільним, тому позивач дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. І просить строк для примирення не надавати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені нею позовні вимоги, наполягає на розірванні шлюбу, строку для примирення не потребує, просить залишити теперішнє прізвище «Хребтань», просить справу розглядати у її відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], повідомлений про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами, враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалив: вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей\~224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії І-СР №\~106592 від 01.03.2014 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01.03.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області, про що зроблений актовий запис за №\~81. Прізвища чоловіка і дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-СР №\~196391 від 12.09.2014. Дитина проживає з позивачем. Причиною розірвання шлюбу є негативні вчинки відповідача, відсутність між сторонами взаєморозуміння і взаємоповаги, припинення спільного проживання і шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться. Сумісне життя і збереження сім'ї є неможливими. Позивач відновлювати подружні відносини не бажає та вважає, що примирення сторін і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З норм статей 55, 56 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати 487,20\~грн.

Outcome: approved