Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання його батьківства щодо її неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO]. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з початку лютого 2011 року знаходилась з відповідачем у близьких стосунках, а наприкінці квітня цього ж року довідалась , що завагітніла, однак відповідач визнати себе батьком дитини відмовився. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання його батьківства щодо її неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO], було задоволено. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати зазначене рішення суду , посилаючись на те, що прийняти участь у розгляді справи та скористуватись всіма правами сторони, передбаченими ЦПК України, не мав можливості, оскільки з лютого 2012 року мешкає у м. Києві, судових викликів не отримував. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, її представника, представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та постановлення апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Постановивши рішення про задоволення вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилився від участі у проведенні судово-генетичної експертизи , призначеної судом з метою з"ясування питання щодо його батьківства, а тому , на підставі ч.1 ст. 146 ЦПК України, визнав факт для з"ясування якого експертизу було призначено. Проте, вказаний висновок судом було постановлено передчасно, без повного з"ясування істотних обставин справи, що суперечить ст. 213 ЦПК України. Під час розгляду справи в апеляційному порядку було з"ясовано, що з лютого 2012 року відповідач проживає та проходить військову службу у м. Києві ( а.с.63, 64), через що жодної поштової кореспонденції, яка направлялась за адресою реєстрації його місця проживання , останнім не отримувалось. За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що [PERSON] ухилився від надання експертам необхідних матеріалів, що й стало підставою для задоволення позову [PERSON], ухвалено передчасно, а рішення суду не можна визнати обґрунтованим та законним. Оскільки для вирішення питання про походження дитини від конкретної особи необхідні певні дослідження, які можуть бути виконані тільки спеціалізованою експертною установою, відповідно до приписів ст. 143 ЦПК України, та за клопотанням представника відповідача, в засіданні апеляційного суду було призначено судово-медичну генетичну експертизу, на вирішення якої поставлене питання: чи є [PERSON], [INFO], біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Висновком експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 258 від 17 жовтня 2014 року констатовано, що біологічне батьківство [PERSON] щодо [PERSON] , народженої [PERSON] [INFO], виключається ( а.с. 93-95). За таких обставин, зважаючи на вказаний експертний висновок, підстави для визнання батьківства [PERSON] щодо дочки [PERSON], передбачені ст. 128 СК України, відсутні. Посилання позивача на показання свідків, які підтверджують, що на час імовірного зачаття дитини сторони разом проводили час та зустрічали свята , не можуть бути взятими до уваги, оскільки за медичним критерієм батьківство відповідача виключається. Зважаючи на наведене, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2014 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В порядку розподілу судових витрат між сторонами за результатом розгляду справи, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в сумі 3280 ( три тисячі двісті вісімдесят ) грн 20 коп., які складаються з витрат останнього на сплату судового збору за апеляційне оскарження рішення суду в сумі 121 грн 80 коп. ( а.с.60) та витрат на оплату вартості експертизи в сумі 3158 грн 40 коп. ( а.с.102, 103 ).

Outcome: approved