Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

01.03.2016р. товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом (уточненим 23.06.2016р.) до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за період 01.11.2013р. по 25.03.2014р. за надані послуги з теплопостачання солідарно з відповідачів в розмірі 1477 грн. 02 коп. та окремо з [PERSON] в розмірі 1016 грн. 42 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідачі, всупереч нормам ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в редакціях, чинних на час існування спірних правовідносин, не виконують зобов`язання по оплаті послуг теплопостачання. Відповідно до письмових пояснень, наданих у судовому засіданні 24.10.2019р., позивач зазначив, що загальна заборгованість відповідачів за період з 01.11.2013р. по 31.08.2015р. становить 3979 грн. 81 коп. [PERSON] 1/2 частину вказаної суми сплатив та заборгованість за спірний період у нього відсутня, натомість у [PERSON] наразі існує заборгованість з оплати послуг з теплопостачання за такий період у розмірі 1989 грн. 91 коп. Ухвалою суду від 24.10.2019р. провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору між позивачем та цим відповідачем. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги до [PERSON] підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнала наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем в заявленому розмірі 1477 грн. 02 коп. Представник виконавчого комітету Шосткинської міської ради при вирішенні справи по суті покладалась на розсуд суду. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Дизайн» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» рішенням виконкому Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006 року визначене виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води. Також рішенням виконкому Шосткинської міської ради за № 38 від 31.01.2011 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 792 від 27.06.2014р, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 30.03.2015р., № 1101 від 09.06.2016р. були встановлені тарифи на послуги теплопостачання. Надаючи оцінку заявленим вимогам, суд вважає за необхідне, передусім, дослідити зміст правовідносин, які склалися між сторонами у справі, у зв`язку з чим слід звернутися відповідних законодавчих положень, якими вони врегульовані. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору та інших правочинів, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що був чинний на час існування спірних правовідносин і підлягає застосуванню при розгляді даної справи (далі Закон України «Про житлово-комунальні послуги») житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг позивача з огляду на наступне. Квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності. 30.06.1965р. був виданий ордер №2739 на право заселення до вказаної квартири на ім`я [PERSON] (який був її наймачем до 1989р.). В подальшому в різні періоди часу у вказаній квартирі були зареєстровані, зокрема його син [PERSON] , [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] (донька іншого його сина) /а.с. 159/. Зі змісту ст.ст. 64, 66-68 ЖК України вбачається, що наймач квартири та члени його сім`ї зобов`язані оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. При цьому, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Між тим, за поясненнями представників відповідачів, [PERSON] та [PERSON] не пов`язані спільним побутом, не ведуть спільного господарства, у них існує сталий порядок користування та володіння житлом, яке умовно визначено між ними порівну. А відтак суд погоджується з доводами сторін про можливість виконання відповідачами обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання за їх домовленістю в дольовому порядку відповідно до приписів ст. 540 ЦК України, якою передбачено, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу, статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачами виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг у строк та належної якості, а у відповідачів - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. В свою чергу, споживаючи послуги по теплопостачанню, відповідачі не оспорювали їх ціни та якості. При цьому, матеріали справи не містять передбачених вимогами закону актів-претензій відповідачів- споживачів послуг, які надавались позивачем. Відповідно до наявних у матеріалах справи документів /а.с. 224-225/ відповідач [PERSON] ще в 2015 році сплатив свою частину заборгованості за спірний період. Ухвалою суду від 24.10.2019р. провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору. В свою чергу, [PERSON] , як і [PERSON] , має нести тягар утримання квартири [ADDRESS] та сплачувати послуги з теплопостачання. Згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За доводами представника позивача частина заборгованості, що підлягає стягненню з [PERSON] , становить 1989 грн. 91 коп., з них заявлено до стягнення в межах даної справи 1477 грн. 02 коп. Наявність та загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем у сумі 1477 грн. 02 коп. витікає з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між цими сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та визнана представником цього відповідача. Відтак позовні вимоги ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» до [PERSON] підлягають задоволенню саме у заявленій сумі, зважаючи на відсутність у суду повноважень виходити за межі позовних вимог. Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved