Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У травні 2020 року представник позивача - адвокат Фрегер Г.Й. звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах по реформованому КСП ім. Ватутіна Майстрівської сільської ради, яка належала його бабі [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0224561 від 02.12.1997. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом, а саме на земельну частку (пай) по реформованому КСП ім. Ватутіна Майстрівської сільської ради. На момент відкриття спадщини позивач постійно проживав разом з [PERSON] та на момент її смерті йому було 13 років, а отже, прийняв спадщину. При зверненні до приватного нотаріуса було виявлено відсутність Сертифіката на вказану земельну ділянку у зв`язку з чим була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інших спадкоємців, крім позивача немає. З метою захисту своїх майнових прав змушений звернутись до суду. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача та представник відповідача до суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] - баба [PERSON] , донька якої, а мати позивача померла [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Майстрівського старостинського округу Новоград-Волинської міської ради Житомирської області №86 від 20.01.2020 встановлено, що [PERSON] дійсно була включена в списки розпаювання земельних часток (паїв) реформованого КСП ім. Ватутіна за № 89, та видано сертифікат ЖТ № 0224561. Із відповіді Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області від 06.05.2020 року на запит адвоката Фрегера Г.Й. слідує, що відповідно до запису № 114 книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новоград-Волинською райдержадміністрацією по реформованому КСП ім. Ватутіна Майстрівської сільської ради, на ім`я [PERSON] від 02.12.1997 було зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0224561 на підставі рішення Новоград-Волинської райдержадміністрації від 17.11.1997 № 292. Розмір земельної частки (паю) становить 3,32 в умовних кадастрових гектарах. Приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) КСП ім. Ватутіна у зв`язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай). Згідно повідомлення нотаріуса від повідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60883175 від 10.07.2020 спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , заведена 06.02.2020 приватним нотаріусом Лавренюк Т.Г. за №20/2020. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вищезазначеного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час виготовлення колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" судам слід враховувати, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N720/95 і має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено правовий статус відповідних підприємств, порядок їх реорганізації, перетворення та членства у них громадян. Пунктом 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 передбачено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Таким чином, зазначеною нормою передбачено право осіб на виділення земельної частки за рахунок резервного фонду після розпаювання земель між членами підприємства. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час своєї смерті мала право на земельну частку (пай) у КСП ім. Ватутіна Майстрівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області і отримала сертифікат на земельну частку (пай), однак відсутність оригіналу зазначеного сертифікату позбавляє позивача можливості оформлення права власності на спадкове майно у нотаріуса. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Так як до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про необхідність визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), що залишилася після смерті [PERSON] . Відтак позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved