Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

01.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу №40-в-16-1990 (вклад «Постійний вкладник») від 11.11.2013 року у сумі 15500 доларів США, пеню у розмірі 17,83 доларів СШМ, 3% річних у розмірі 17,83 доларів США за період з 17.11.2014 по 01.12.2014, що еквівалентно 233967,04 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., всього 243967,04 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 11 листопада 2013 р. між нею та банком був укладений договір банківського вкладу, сума вкладу складає 15500 доларів США з процентною ставкою у розмірі 11,00 процентів річних. Датою внесення суми вкладу є 11.11.2013 р., а датою повернення владу є 16.11.2014 р. 16.11.2014 р. вона звернулася до банку із заявою про повернення повної суми вкладу у розмірі 15500 доларів США у зв'язку із настанням дати повернення вкладу. На неодноразові звернення, працівники Банку відповідають, що немає можливості сплатити дану суму, оскільки немає готівки у касі банку, та за допомогою банкомата також немає можливості отримати суму вкладу у доларах США. Відповідач порушує положення Договору. Також, просить стягнути пеню з відповідача в розмірі 17,83 доларів США за 14 днів прострочки на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 625 ЦК України, просить стягнути три відсотки річних у розмірі 17,83 доларів США за 14 днів прострочки. Відповідно до ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», просить стягнути моральну шкоду, у зв'язку з невиплатою грошового вкладу, чим завдані моральні страждання і переживання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочне рішення не заперечував. Представник відповідача не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п. 1,2 договору банківського вкладу №40-в-16-1990 (вклад «Постійний вкладник») від 11.11.2013 року, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Харківського відділення №7 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», та [PERSON], відповідно до якого банк приймає від вкладника грошові кошти (Вклад) в сумі 15 500 доларів США зі сплатою 11 процентів річних, з датою внесення суми вкладу 11.11.2013 року та повернення вкладу 16.11.2014 року. Відповідно до квитанції від 11.11.2013 року, [PERSON] було внесено на рахунок банку грошовий вклад за договором банківського вкладу №40-в-16-1990 від 11.11.2013 року у розмірі 15500 доларів США. Згідно з п. 2 договору, сума нарахованих процентів виплачується банком вкладнику щомісячно, кожного 11 числа місяця, починаючи з 1-го місяця, наступного за місяцем укладання цього договору та в дату повернення, зазначеному у п. 2 договору. Відповідно до п. 3.1.4 договору, банк зобов'язується повернути повністю вклад та нараховані проценти у Дату повернення, зазначеному у п. 2 цього Договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з Депозитного рахунку. Згідно з п. 3.4.3 договору, вкладник має право отримати суму вкладу та нараховані проценти в Дату повернення, зазначеному у п. 2 договору. Відповідно до п.п. 4.2, 4.3 договору, остаточний розрахунок банку з вкладником у Дату повернення здійснення у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок вкладника. Якщо дата повернення вкладу та/або виплати процентів припадає на неробочий чи вихідний день, що визначений банківський день після неробочого або вихідного дня. Враховуючи, що дата повернення вкладу 16.11.2014 р. припадає на вихідний день, то датою повернення вкладу вважається 17.11.2014 р. 12.11.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення банківського вкладу у розмірі 15500 доларів США у зв'язку з настанням строку повернення вкладу 16.11.2014 року. Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті/банківських металах №24883 від 17.11.2014 р., грошові кошти у розмірі 15 500 доларів США ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» були перераховані з депозитного рахунку №2635700235530 на картковий рахунок №26257001038101 (який відкрито в цьому ж банку) з призначенням платежу «Повернення депозиту згідно договору 40-в-16-1990». Однак, реальної можливості отримати перераховані грошові кошти у касі банку, чи через банкомати фізично отримати позивачкою не можливо. Згідно з відповіддю ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива» від 12.12.2014 року, позивача повідомлено, що банк вживає всіх необхідних заходів щодо невідкладного вирішення ситуації викладеної у її зверненні. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до Правової позиції Верховного суду України, висловленої у Постанові від 25.12.2013 року у справі № 6-140цс13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, вважається, що відповідачем не виконані зобов'язання за договором банківського вкладу від 11.11.2013 року щодо повернення вкладу 17.11.2014 року. У зв'язку з цим, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача банківського вкладу у розмірі 15 500 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ 1 долар США = 15,06 грн. станом на 01.12.2014 року становить 233 430 грн. Відповідно до ч. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв'язку з простроченням відповідачем строку повернення позивачу банківського вкладу, то за період прострочки з 18.11.2014 по 01.12.2014 року (14 днів) підлягають стягненню з банку 3% річних у розмірі 17,83 доларів США (15500 х 3% : 100 : 365 х 14 = 17,83), що в що в еквіваленті за курсом НБУ 1 долар США = 15,06 грн. станом на 01.12.2014 року становить 268 грн. 52 коп. Посилаючись на ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просить стягнути пеню з відповідача в розмірі 17,83 доларів США. Відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Отже, статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), і вказана норма не регулює спірні правовідносини, оскільки між сторонами укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту), а не договір про виконання робіт (надання послуг). Повернення коштів за договором строкового банківського вкладу не є роботою чи послугою в розумінні ст. 1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, підстави для стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також, посилаючись на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн. у зв'язку з невиконанням умов договору банківського вкладу, чим йому були завдані моральні переживання та страждання. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані норми ЦК України (ст.ст. 625, 1046-1053), що не передбачають такого виду відповідальності відповідача, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Договір банківського вкладу від 11.11.2013 року не містить умов, згідно з якими відповідач повинен відшкодовувати моральну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже, моральна шкода на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» може бути відшкодована лише внаслідок завдання шкоди недоліками продукції (дефекту в продукції), тобто вказане положення закону не можна застосувати в даному випадку до правовідносин, які виникають при повернення банківського вкладу. У зв'язку з цим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. задоволенню не підлягають. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що судом задоволені вимоги частково та стягнуто з відповідача суму коштів 233698,52 грн. (233430 + 268,52 = 233698,52), суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2336 грн. 98 коп. (233 698,52 х 2439,67 / 243967,04 = 2336,98) Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial