Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

02.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області, згідно якого просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, а саме на житловий будинок загальною площею 71,8 кв.м., літню кухню площею 29,5 кв.м., сарай площею 12,5 кв.м., сарай площею 46,4 кв.м., гараж площею 42,9 кв.м., огорожу 11,0 кв.м., ворота 4,2 кв.м., що знаходиться в с.Золота Слобода по вул.Грушевського 47, Козівського району Тернопільської області після смерті спадкодавців, а саме батька [PERSON], який помер 29.12.1992 року, брата [PERSON], який помер 20.08.2006 року, матері [PERSON], яка померла 11.06.2016 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його батькові [PERSON] належав житловий будинок (колгоспний двір) та складався з 3 членів, а саме: [PERSON], який помер 29.12.1992 року, [PERSON], яка померла 11.06.2016р. та [PERSON], яка померла 20.08.2006 року. Після смерті останніх позивач займався їх похованням та вступив в управління та керування спадковим майном, проте приватний нотаріус Козівського районного нотаріального округу видав йому відмову розяснення щодо оформлення спадкового майна, оскільке таке належить колгоспному двору. На даний час, позивач бажає оформити право власності на спадкове майно, тому просить у судовому порядку визнати його власником житлового будинку у с. Золота Слобода по вул. Грушевського, 47, Козівського району Тернопільської області. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте подав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за його відсутності (а.с.25). Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 11\~та ст. 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 19.10.1989 року [PERSON] як голові колгоспного двору видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, що в с.Золота Слобода по вул. Грушевського, 47, Козівського району Тернопільської області. Згідно вказаного свідоцтва колгоспний двір складався з 3-х членів (а.с.10). Відповідно до виписки з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, виданої Золотослобідською сільською радою Козівського району Тернопільської області 05.07.2017 року №594, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Пунктом 6 (абзаци а, б) Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то кожному із них фактично належить 1/3 частина колгоспного двору. 29.12.1992 року помер [PERSON], 20.08.2006 року помер [PERSON] та 11.06.2016 року померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії I-ИД №103152 від 23.10.2000 року, серії I-ИД №023460 від 30.08.2006 року, серії I-ИД №205453 від 13.06.2016 року (а.с.6-8). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №24981455 від 12.10.2010 та довідки Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області №29 від 11.01.2017 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки Золотослобідської сільської ради Козівського району Тернопільської області №68 від 30.01.2017 року, [PERSON] доглядав до дня смерті та займався похованням батьків - [PERSON] та [PERSON], а також займався похованням брата [PERSON] (а.с.32). Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2017 року [PERSON] звернувся в Козівську нотаріальну контору для прийняття та оформлення спадкового майна, однак йому надано відмову розяснення щодо оформлення спадкового майна (а.с.20). Вказані вище обставини учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.10, 212 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач прийняв спадщину в належному порядку, а також те, що ніхто не оскаржує його право на спадщину, виходячи з приписів п.1 ч.2 ст.16 ЦК України суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Грушевського 47 с. Золота Слобода, Козівського району Тернопільської області.

Outcome: approved