Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 січня 2018 року між позивачем та ТОВ «ТІПІ-ЛІНК ЮКРЕЙН» (далі по тексту - страхувальник), було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.123633 (далі по тексту - Договір), яким було застраховано автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] . 08 травня 2018 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Yaris», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено належний ТОВ «ТІПІ-ЛІНК ЮКРЕЙН» автомобіль. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. Відповідно до розрахунку №2021972 від 02 травня 2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 102 807,05 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування у розмірі 102 807,05 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АМ/000578509, з лімітом відповідальності 100 000 грн. Позивач звернувся до ПАТ «СК «Брокбізнес», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування, яке було виплачено у розмірі 58 653,01 грн., з урахуванням коефіцієнту зносу пошкодженого автомобіля. Таким чином, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем страхувальнику становить 44 154,04 грн. (102 807,05 грн. - 58 653,01 грн.) На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, однак представник надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив суд позовні вимоги задовольнити повністю з підстав викладених у позові та запереченнях на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). При цьому відповідачем надано відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 січня 2018 року між позивачем та ТОВ «ТІПІ-ЛІНК ЮКРЕЙН», було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.123633 (далі по тексту - Договір), яким було застраховано автомобіль «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] . 08 травня 2018 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Yaris», д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з «Volkswagen Tiguan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено належний ТОВ «ТІПІ-ЛІНК ЮКРЕЙН» автомобіль. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до розрахунку №2021972 від 02 травня 2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 102 807,05 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування у розмірі 102 807,05 грн. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес» за договором обов`язкового страхування наземного транспорту за полісом серії АМ/000578509, з лімітом відповідальності 100 000 грн. Позивач звернувся до ПАТ «СК «Брокбізнес», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування, яке було виплачено у розмірі 58 653,01 грн., з урахуванням коефіцієнту зносу пошкодженого автомобіля. Таким чином, різниця між заявленим розміром страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем страхувальнику становить 44 154,04 грн. (102 807,05 грн. - 58 653,01 грн.) Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення йому різниці суми страхового відшкодування в розмірі 44 154,04 грн., однак дана вимога залишилась без задоволення. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved