Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

01 листопада 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 06 травня 1993 року помер [PERSON]. Після його смерті в управління спадковим майном в порядку ст. 1268 ЦК України вступила [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. Вона продовжувала проживати у зазначеному домоволодінні, користуватися ним та присадибною земельною ділянкою. 06 грудня 2009 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Київська, буд. 7 с. Великий Ключів Коломийського району. Померлою 20 травня 1993 року було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 8 секретарем виконавчого комітету Великоключівської сільської ради народних депутатів, відповідно до якого все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не було і все що буде належати на день свої смерті і на що за законом матиме право заповіла їй. З метою оформлення спадщини вона звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Однак надати витребуваний документ вона не взмозі у звязку з його відсутністю. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Оскільки вона фактично прийняв спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Великий Ключів, вул. Київська, буд. 7, Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача теж подав до суду заяву, згідно якої позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинковолодіння № 7 по вул. Київській в с. Великий Ключів, Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був - [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року в даному будинковолодінні проживали: [PERSON] - голова двору Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначаться виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, кожному із них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. 06 травня 1993 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 17. Після його смерті в управління спадковим майном в порядку ст. 1268 ЦК України вступила його дружина [PERSON], однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. Вона продовжувала проживати у зазначеному домоволодінні, користуватися ним та присадибною земельною ділянкою. 06 грудня 2009 року померла [PERSON], про що 07 грудня 2009 року складено відповідний актовий запис за № 33. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Великий Ключів, вул. Київська, буд. 7, Коломийського району, Івано-Франківської області. Померлою 20 травня 1993 року було складено заповіт, зареєстрований за реєстровим № 8 секретарем виконавчого комітету Великоключівської сільської ради народних депутатів, відповідно до якого все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не було і все що буде належати на день свої смерті і на що за законом матиме право заповіла позивачці. Спадкоємцем майна є [PERSON]. Крім неї, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, не має. З метою оформлення спадщини позивачка звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Однак надати витребуваний документ вона не взмозі у звязку з його відсутністю. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, не має, а представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: с. Великий Ключів, вул. Київська, буд. 7, Коломийського району, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копією свідоцтва про шлюб /а.с.6/, копіями свідоцтва про смерть /а.с.7-8/, копією заповіту /а.с.9/, копією технічного паспорта /а.с.10-12/, копіями довідок Великоключівської сільської ради /а.с.13-14/, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.15/. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.,ст. 16, 321, 328, 346, 392, 1222-1223, 1268 ЦК України та

Outcome: approved