Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 105734,53 гривень, посилаючись на те, що 16.04.2008 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір 7/И-08 відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 82710,00 гривень на термін до 15.04.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» уклав договір поруки з [PERSON], згідно з яким поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, трафи, пені та інші платежі, відшкодування збитків. У порушення умов договору, відповідач, [PERSON], свої зобов'язання належним чином не виконав в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 09.02.2017 року в сумі 410677,83 гривень, яка складається з наступного : 80234,53 грн. - заборгованість за кредитом; 129927,91 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200515,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2008 року з відповідачів на користь ПАТ КБ « Приватбанк» стягнуто 81132,26 грн. - заборгованості за кредитом ( тіло кредиту); 3497,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 98,46 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 02 серпня 2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги і просить суд стягнути з солідарно з відповідачів 126430,81 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором № 7/И-08 від 16.04.2008 року та судовий збір. Відповідач, [PERSON], заперечував проти позову посилаючись на те, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08 грудняч 2008 року , яке набрало законної сили з нього та [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредтним договром яка складається з тіла кредиту, відсотків, і штрафних санкцій достроково та становить суму 84727,82 грн., а також просить застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином , заперечень проти позову суду не надсилав. Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем [PERSON], що 16.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір 7/И-08 відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 82710,00 гривень на термін до 15.04.2013 року. Пунктом 2.2.2 встановлено, що відповідач зобовязаний сплатити проценти за використання кредомвідповідно до п.п.4.1,4.2,4.3,4.4,4.11,4.13 кредитного договру, а також у відповідності до Грапфікупогашення кредиту та процентів, вказаному в Додатку № 1 до кредитного договору ( а.с.11). Погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється відповідно до графіку ( додаток № 1) до кредитного договору від 17 квітня 2008 року, останній платіж сплачується 15.04.2013 року в сумі 2373,70 грн ( а.с.13-14). Якщо позичальником порушено яке - небудь з зобов'язань передбачених умовами кредитного договору, банк на свій розсуд, має право змінити умови договру - вимогати від позичальника дострокового возврату кредиту, уплати процентів за його використання, виконання інших зобов'язань по договору в повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому відповідно до ст.ст. 212,611,651 ЦК України, за забов'язаннями, терміни виконання яких не настали строки вважають наставшими в зазначену в повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його використання, повністю виконати інші зобов'язання по даному договору ( п.п.2.3.3 кредитного договру). Сплата процентів за використання кредиту, передбачених п.п. 4.1 кредитного договору, проводиться в дату уплати процентів (кожного поточного місяця), відповідно Графіку погашення кредиту та процентів, зазначеному в Додатку № 1 до кредитного договру. При не сплаті процентів в зазначений строк, вони вважаються простроченими (п.п. 4.2 кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 7/И-08 ПАТ КБ «Приватбанк» 16 квітня 2008 року уклав договір поруки з [PERSON], згідно з яким поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, трафи, пені та інші платежі, відшкодування збитків ( п.2 договору поруки). Відповідно до умов договору поруки ( п.5), ПАТ КБ « Приватбанк» 11.02.2017 року за № 30.1.0.0/2-СМО направив на адресу [PERSON] письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань, які поручитель зобов'язаний виконати протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання ( п.6 Договору поруки). ( а.с.8-10). За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов'язків. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, можна зробити висновок про те, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов'язання. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 09.02.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 410677,83 гривень, яка складається з наступного : 80234,53 грн. - заборгованість за кредитом; 129927,91 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200515,39 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 08.12.2008 року з відповідачів на користь ПАТ КБ « Приватбанк» стягнуто 81132,26 грн. - заборгованості за кредитом ( тіло кредиту); 3497,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 98,46 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Різниця становить 326847,74 грн., яка складається з : 126430,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 200416,93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. По справі встановлено, що [PERSON] просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі ( ч. 1 ст. 259 ЦК України). Пунктом 6.7 кредитного договору та п. 12 договору поруки встановлено строк позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за використання кредиту, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю п'ять років ( а.с.13,15). За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Із розрахунку заборгованості вбачається та не заперечується відповідачем в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] визнає борг, оскільки він 22.07.2014 року зробив платіж в розмірі 3146,82 грн на погашення заборгованості за кредитом (сума заборгованості за процентами), а тому перебіг позовної давності переривається. ( а.с.90). Позивачем наданий до суду розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 7/И-08 від 16.04.2008 року за період з 17.04.2008 року по 09.02.2017 року, з якого вбачається, що заборгованість відповідачів за кредитним договором в межах строку позовної давності становить 107813,11 грн, що є заборгованістю зі сплати за процентами. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачі не виконали зобов'язання за кредитним договором у межах строків позовної давності. Суд вважає за необхідним позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково, стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 107813,11 грн, що є заборгованістю зі сплати за процентами. Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial