Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У липні 2015 року приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування шкоди та просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 10 654,58 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 листопада 2014 року в м. Києві на вул. А.Ахматової відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Ford", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2014 р., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту № 1314/103280 з оцінки транспортного засобу від 17.10.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER], становить - 8 990,76 грн., а відповідно до рахунку № ВІП0000710 від 06.12.2014 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого автомобіля становить 10 654 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 29 січня 2015 року було складено Страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 10 654,58 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 47). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2014 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та представництво «Тапетенфабрік Гебр Раш ГМБХ енд ко» уклали договір страхування серії ПКД № 1400910 майнових інтересів власника автомобіля „Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 4). 04 листопада 2014 року в м. Києві на вул. А.Ахматової відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Ford", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2014 р., дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] (а.с. 12). У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до звіту № 1314/103280 з оцінки транспортного засобу від 17.10.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER], становить - 8 990,76 грн. (а.с. 14-28), а відповідно до рахунку № ВІП0000710 від 06.12.2014 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого автомобіля становить 10 654 грн. (а.с. 29). 19 січня 2015 року представництво ««Тапетенфабрік Гебр Раш ГМБХ енд ко» звернулося АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 29 січня 2015 року було складено Страховий акт (а.с. 31) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 10 654,58 грн. Відповідно до платіжного доручення № 1684 від 02 лютого 2015 року AT «ПРОСТО- страхування» виплатило страхувальнику відшкодування за ремонт автомобіля „Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 10 654,58 грн. (а.с. 32). Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 10 654,58 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати АТ «ПРОСТО-страхування» суму в розмірі 10 654,58 грн. та суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1). Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved