Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

01.11.2018 року представник позивача [PERSON], діючи від імені та в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно розпорядження № 425 від 05.02.2019 року справа розподілена судді Ткаченкові А.В. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської ради народних депутатів м. Кривий Ріг № 406 від 24.11.1989 року, позивачу видано ордер № 1686 на житлове приміщення на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до вказаного ордеру до складу сімї наймача входять жінка [PERSON], донька [PERSON]. В 2004 році позивач з відповідачем [PERSON] припинив шлюбні стосунки, остання разом з донькою [PERSON] забрала свої особисті речі та залишила квартиру. Шлюб між ними розірвано 03.11.2005. Відповідачі з 2004 року за вказаною адресою не проживають, місце їх мешкання не відоме. Вказані обставини в їх сукупності, на його переконання, є свідченням втрати [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким їм ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідачів в житловому приміщенні обмежує права позивача [PERSON] як наймача та змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за них, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], до зали судового засідання не з'явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не зявилися, причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На підставі ордеру на житлове приміщення №1686 від 24.11.1989 року виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів м. Кривий Ріг, квартира [ADDRESS] видана позивачу [PERSON] та членам його сім'ї в кількості 2 чоловіка: [PERSON] жінка, [PERSON] донька (а.с. 9). 03.11.2005 року шлюб між позивачем [PERSON] та його дружиною [PERSON], розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ №025184 (а.с. 10). Відповідно до довідки № 01.16-1215182 від 29.10.2018 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], та відповідачі: [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Факт реєстрації відповідачів у спірному житловому приміщенні підтверджується також довідкою з № 6 від 24.10.2018 року виданою КОМДІС «Нова-Ком» (а.с. 12.) Крім того, як вказував позивач, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10) та довідкою КОМДІС «Нова-Ком» (а.с. 12), відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а відповідач [PERSON] донькою. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членами його сімї, у звязку з чим регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З аналізу положень ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є наймачем з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право наймача чи законного володіння. Як вказував позивач, відповідачі [PERSON] та [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS], не проживають тривалий час, оскільки залишили квартиру та їх місце проживання йому не відоме. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку №42 по вул. Качалова, в м. Кривому Розі від 24.10.2018 року, відповідно до якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 2004 року в квартирі № 19 вказаного будинку не мешкають (а.с. 13). Так судом встановлено, що відповідачі по справі не мешкають в квартирі [ADDRESS], фактичне місце проживання останніх не відоме. Вони добровільно залишили дану квартиру та змінили місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] понад 6 місяців за місцем їх реєстрації. Оскільки відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2004 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, а їх реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи його майнові права, він вимушенийц сплачувати за відповідачів додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ним вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] 1409,60 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1) На підставі викладеного,

Outcome: approved