overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою № 28 по вул. Рокосовського, 14-Б в м. Чернігові шляхом вселення та стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на підставі договору дарування від 26 березня 2015 року належить на праві власності ? частина квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Рокосовського, буд. 14"Б"[ADDRESS], вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Дана квартира складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 55,6 кв.м. в тому числі жилою площею 37,7 кв. м. В травні 2015 року у позивача виникла потреба у користуванні квартирою, але цьому перешкоджає відповідач [PERSON] Для вирішення питання щодо усунення перешкод у користуванні вказаною квартирою позивач звертався до органів прокуратури та міліції. Таким чином, через неможливість проживати у спірній квартирі, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, причини неявки відповідача суду не повідомлені, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 26 березня 2015 року належить на праві власності 1/4 частина квартири, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Рокосовського, буд. 14"Б"[ADDRESS], вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Дана квартира складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 55,6 кв.м. в тому числі жилою площею 37,7 кв. м. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до Конституції України ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як за рішенням суду. Враховуючи те, що твердження позивача про те, що на даний час він не може проживати у спірній квартирі через створення перешкод з боку відповідача [PERSON] підтверджуються матеріалами справи (а.с.10, 11) та ніяким чином відповідачем не спростовані, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У грудні 2015р. позивач звернувся до суду до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №72-а з надвірними господарськими спорудами та будівлями по вул.Новий Інвалідний Хутір в м.Миколаєві, укладений на Товарній Універсальній Біржі "Клондайк" у 2000р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купив квартиру у відповідача, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, відповідач від цього ухиляється. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не зявився вдруге. Третя особа до суду свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 27.06.2000р. [PERSON] продала, а [PERSON] (до шлюбу - Пушкова) [PERSON] купила житловий будинок №72-а з надвірними господарськими спорудами та будівлями по вул.Новий Інвалідний Хутір в м.Миколаєві. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Товарній Універсальній Біржі "Клондайк" договір був зареєстрований в БТІ 24.07.2000р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідач тривалий час без поважних причин у спірному приміщенні не проживає. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] за договором найму була надана відповідачу [PERSON], де з 28.09.1990р. зареєстровано його місце проживання, що підтверджується довідкою форми-3 ЖКП "Бриз" ЖЕК№4 від 09.10.2014р., виписками з домової книги, витягом з особового рахунку. Проте, з 2001р. відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає, що підтверджується актом, складеним 03.11.2014р. комісією у складі головного спеціаліста відділу обліку та розподілу житла ММР, майстра технічної ділянки ЖЕК№4 ЖКП "Бриз". Відповідно до ст.71ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При відсутності з поважних причин цей строк може бути продовжено. Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача у спірному жилому приміщенні понад визначені строки, судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем спірного жилого приміщення не має, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON] (Позивач) звернувся до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між ним та Відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 06 травня 2011 року Виконавчим комітетом Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 1. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 06 травня 2011 року він перебуває у шлюбі з Відповідачкою. Від шлюбу подружжя дітей немає. Спільне життя у них не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, хоч сторони на теперішній час і проживають разом, проте спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя та збереження сім'ї на думку Позивача є не можливим. У судовому засіданні Позивач [PERSON] позов підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, просила суд надати строк на примирення. Позивач [PERSON] заперечував, щодо клопотання Відповідачки про надання строку на примирення. Повторно наголосив на тому, що збереження сім'ї є не можливим. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 06 травня 2011 здійснено відповідний актовий запис № 1 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 06 травня 2011 року (а.с. 4). Також встановлено, що Позивач не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON] (Позивач) звернувся до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між ним та Відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 25 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 547. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 25 листопада 2011 року він перебуває у шлюбі з Відповідачкою. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] [INFO]. Разом з тим, фактично шлюбні відносини між ними давно припинені, оскільки між сторонами виникли суттєві розбіжності у поглядах на життя та життєві цінності. Позивач і Відповідачка вже тривалий час не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначив, що примирення між ними не можливе і тому просив проводити розгляд справи за його відсутності. У судове засідання сторони не з'явились. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Однак через канцелярію суду Відповідачка подала заяву (а.с.22), в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просила суд розглянути справу за її відсутності. Від так суд приходить до висновку про можливість слухання справи за відсутності сторін. Судом з'ясовано, що 25 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 25 листопада 2011 року здійснено відповідний актовий запис № 547 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 25 листопада 2011 року (а.с. 12). Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON] (Позивач) звернувся до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб ним та Відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 19 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 659. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 19 вересня 2009 року він перебуває у шлюбі з Відповідачкою. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] [INFO]. Разом з тим, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, однією сім'єю вони не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу за думкою Позивача є неможливим. У судовому засіданні Позивач [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що 19 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб, про що 19 вересня 2009 року здійснено відповідний актовий запис № 1478 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 19 вересня 2009 року. (а.с. 5). Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 07.04.2012 року. ( а.с. 4) Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У грудні 2016р. [PERSON] (Позивач) звернулася до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем - [PERSON], зареєстрований 02 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 381. Свої вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що з 02 листопада 2012 року вона перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має дочку - [PERSON] [INFO]. Разом з тим, фактично шлюбні відносини між ними давно припинені, оскільки між сторонами виникли суттєві розбіжності у поглядах на життя та життєві цінності. Позивач і Відповідачка вже тривалий час не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Позивачка зазначила, що примирення між ними не можливе, просила проводити розгляд справи за її відсутності та залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду Відповідач подав заяву (а.с.20), в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просив суд розглянути справу за його відсутності. Від так суд приходить до висновку про можливість слухання справи за відсутності сторін. Судом з'ясовано, що 02 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 02 листопада 2012 року здійснено відповідний актовий запис № 381 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 02 листопада 2012 року (а.с. 3). Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. За ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій заяві до суду Позивачка вказала, що вона бажає залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, не складенням спільного життя з відповідачем, несумісністю характерів, різними поглядами на життя. Вказано на залишення набутого у шлюбі прізвища після розлучення, покладення на відповідача судових витрат. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, про ухвалення заочного рішення і розгляд справи за його відсутності, повідомила, що відповідач обізнаний про судове засідання. Відповідач у судове засідання не з'явився, про судовий розгляд справи повідомлений належним чином. Відомості щодо поважності причин його неявки у судове засідання відсутні, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не надходили. Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 158, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив вирішувати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній даних чи доказів\~ (ухвалює заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 23.11.1985 між сторонами зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу прізвище позивача було "Папуша", після реєстрації шлюбу стало "Гарькава" (а.с. 5, 7). Сторони є батьками повнолітньої дочки (а.с. 1). Сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, сім'я фактично розпалася. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК України). За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 551,20 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відділу реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства. У судовому засіданні 03 березня 2017 року представником позивача заявлено клопотання про призначення судово-генетичної експертизи для встановлення кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача відділу державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності його представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, представник третьої особи надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про призначення у справі судово-генетичної експертизи підлягає задоволенню з наступних підстав. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, біологічним батьком дитини є [PERSON] проте в свідоцтві про народження зазначений інших чоловік. Суду для ухвалення законного та обґрунтованого рішення необхідно встановити факт кровного споріднення між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] У відповідності до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Оскільки для проведення експертизи потрібен значний проміжок часу, тому на підставі п.5 ч.1 ст.202 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність на час проведення експертизи зупинити провадження у справі за позовом [PERSON] до відділу реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно Закону України "Про судову експертизу", Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5,

Outcome: approved