Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

01 лютого 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У позовній заяві позивач посилається на те, що 27 липня 2001 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Добронадіїївською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №3. Від шлюбу сторони маю сина [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через суперечки та непорозуміння, які виникали між ними з будь-якого приводу, у звязку з зловживанням відповідачем алкогольними напоями, неодноразово здіймав на неї руки. За час спільного життя між ними виникали сварки, що призвели до втрати поваги та любові один до одного. Подружніх, шлюбних стосунків сторони не підтримують. Спільне господарство не ведеться. Для неї відновлення хоча б дружніх відносин з відповідачем стало неможливим. Жодних спільних інтересів в неї з відповідачем немає, так само і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сімю, тому вона вважає, що їх спільне сімейне життя неможливе і такий шлюб суперечить як її інтересам, так і моральним засадами суспільства. Також відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їхнього неповнолітнього сина, як постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на навчання. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна в повній мірі цього забезпечити. Оскільки, як їй відомо, [PERSON] отримує нерегулярний і мінливий дохід, то встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий характер його доходів. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. У звязку з викладеними обставинами, позивач була змушена звернутися до суду з цим позовом та просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] та стягнути аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно. 05 лютого 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву позивача було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків (а.с.11-12). 15 лютого 2018 року на виконання ухали суду від 05 лютого 2018 року, позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.16-19). 15 лютого 2018 року ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.21). Позивач в судове засідання не зявилася, але до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, відзиву на позов не подав, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.07.2001 р., шлюб зареєстровано Добронадіївською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №3 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають не повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи. Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обовязку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON], вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоровя дітей, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 01 лютого 2018 року. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved