Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У жовтні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.07.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» та відповідачем укладений договір № АМ/6274737, предметом якого є страхування перед третіми особами цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу Honda, д.н.з. [NUMBER] . 03.04.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України. 26.04.2019 року до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» звернулась власник пошкодженого автомобіля з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку. На виконання умов полісу № АМ/6274737 від 05.07.2018 року та звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №15906 від 12.04.2019 року, звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу №56/07-19 від 24.07.2019 року, документів, що підтверджують витрати на лікування, страхового акту №0022099.04.19/2 від 29.07.2019 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0022099.04.19/2 від 29.07.2019 року, страхового акту №0022099.04.19/4 від 25.07.2019 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0022099.04.19/4 від 25.07.2019 року ПрАТ «СК «Ван клік» (правонаступник якого є позивач) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 56251,23 грн. 01.01.2020 року між ПрАТ «СК «Ван клік» та позивачем укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК щодо придбання прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли у ПрАТ «СК «Ван клік» до відповідача. Як вбачається з Постанови Подільського районного суду міста Києва після скоєння ДТП відповідач залишив місце ДТП. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, зокрема, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У зв`язку із викладеним, позивач просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 56251,23 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.10.2020 року відкрито провадження у справі, встановлено строк відповідачу для подання відзиву. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Представник позивача подав клопотання про розгляду справи за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечив, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.07.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» та відповідачем укладений договір № АМ/6274737, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу Honda, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 21). 03.04.2019 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля Renault, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України (а.с.13-14). У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 26.04.2019 року до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» звернулась власник пошкодженого автомобіля з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку (а.с.23-24). На виконання умов полісу № АМ/6274737 від 05.07.2018 року та звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №15906 від 12.04.2019 року, звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу №56/07-19 від 24.07.2019 року, документів, що підтверджують витрати на лікування, страхового акту №0022099.04.19/2 від 29.07.2019 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0022099.04.19/2 від 29.07.2019 року, страхового акту №0022099.04.19/4 від 25.07.2019 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0022099.04.19/4 від 25.07.2019 року ПрАТ «СК «Ван клік» (правонаступник якого є позивач) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 56251,23 грн. (а.с. 27-45). 01.01.2020 року між ПрАТ «СК «Ван клік» та позивачем укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №01.01.2020-ВК щодо придбання прав вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли у ПрАТ «СК «Ван клік» до відповідача (а.с. 6-9). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. У ст. 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі, а до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.п. «в» п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як вбачається з Постанови Подільського районного суду міста Києва після скоєння ДТП відповідач залишив місце ДТП (а.с. 13-14). Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року № 6-183цс14. У даному спорі встановлено, що позивач, як страховик, у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі шкоду, заподіяну внаслідок ДТП і в нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують право позивача на відшкодування шкоди. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б були підставою для відмови в задоволенні позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved