Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

01.02.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, позначений на плані літ. «А-1», загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., що в [ADDRESS] . У обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.06.2017 між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким останній позичив у нього 20 000 дол. США і зобов`язався такі повернути до 01.06.2019. З приводу такого, відповідачем було написана розписка. В забезпечення виконання договору відповідач ручався належним йому майном, а саме: житловим будинком, що знаходиться на плані літ. «А-1», загальною площею 96,3, кв.м. житловою 35,7 кв.м., що по [ADDRESS] . У разі неповернення коштів у термін до 01.06.2019, відповідач зобов`язався передати йому у власність вказане нерухоме майно. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконує, незважаючи на неодноразові нагадування. Вказані кошти він, позивач, заробляв важкою працею, тривалий час, а відповідач ухиляється від виконання зобов`язання. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку загального позовного провадження. Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання вимог. Відповідач також подав клопотання про розгляд справи без його участі, також зазначив про визнання позову. Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено З розписки від 01.06.2017 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] позичені в нього кошти в сумі 20 000 дол. США в термін до 01.06.2019. У забезпечення виконання договору [PERSON] , у вказаній розписці зазначив, що ручається належним йому майном, а саме : житловим будинком, що знаходиться на плані літ. «А-1», загальною площею 96,3, кв.м. житловою 35,7 кв.м., що по [ADDRESS] (а.с.8). Так, згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу : 56030840, сформований 26.03.2016 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою Мар`яною Юріївною, що [PERSON] є власником житлового будинку, що по [ADDRESS] , загальною площею 96,3, кв.м. житловою 35,7 кв.м. Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з статтею 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, зокрема, визнання права. З наведених обставин справи та норм матеріального права вбачається, що відповідач порушив зобов`язання, а саме не повернув взяті в позику грошові кошти, тому позивач правомірно скористався своїм правом одержати задоволення вимоги за рахунок майна відповідача, яким він поручився, що буде відповідати вимогам реальності виконання зобов`язання, таким чином позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються, зокрема уразі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову до суду.

Outcome: approved