Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]., відповідно до якого просить суд скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за вих.№242/02.31 від 19.07.2016 та зобов'язати відповідача вчинити нотаріальну дію щодо видачі позивачу дубліката договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за реєстровим №714у. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2006 вона спільно з [PERSON] уклали договір купівлі-продажу зазначеної квартири, один з примірників якого було надано позивачу та [PERSON], та які, в свою чергу, в усному порядку домовилися про загальнодоступне для них місце зберігання документа і рівноправне особисте користування ним в разі потреби. Проте, документ зник з визначеного місця зберігання, а [PERSON] повідомила, що документ втрачено. Зважаючи на ці обставини, 19.07.2016 позивач звернулася до відповідача із заявою, відповідно до якої просила видати їй дублікат договору купівлі-продажу квартири. Однак, відповідач відмовила у видачі дубліката, оскільки, другий співвласник квартири не зверталася із відповідною заявою та позивачем не надано документів, що підтверджують повноваження діяти від [PERSON] Водночас, другий співвласник не має наміру звертатися із відповідною заявою або надавати позивачу повноваження діяти від її імені, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду листа, відповідно до якого просить слухати справу у її відсутність у зв'язку із запланованими заздалегідь нотаріальними діями та неможливістю їх відмінити. Крім того, зазначає, що оскаржувану позивачем постанову вважає обґрунтованою та винесеною з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Щодо задоволення позовних вимог заперечує. Суд, враховуючи заяву відповідача та думку представника позивача, який не заперечив проти розгляду справи за відсутності відповідача, визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів та пояснень, приходить до наступного. З постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. №242/02.31 від 19.07.2016 вбачається, що позивач 19.07.2016 звернулася до відповідача із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у зв'язку із втратою його оригінального примірника, заява зареєстрована за вх. №282/02-31. Підставою для відмови у видачі дубліката договору купівлі-продажу квартири зазначено те, що відповідна заява була подана позивачем одноособово; документів, що підтверджують повноваження позивача діяти від імені іншого співвласника квартири - [PERSON] надано не було. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Підстави відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України "Про нотаріат". Відповідно до положень ст. 49 Закону України "Про нотаріат", нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому рядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних і повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі; в інших випадках, передбачених Законом України «Про нотаріат». Даний перелік є вичерпним. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Аналогічною є норма п. 1.1 п. 1 глави 22 розділу 2 Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, яка зазначає, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Разом з тим, ст. 8 Закону України «Про нотаріат» визначено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, який 21.03.2006 посвідчений відповідачем за реєстровим №714у. Таким чином, позивач в розумінні ст. 8 Закону України «Про нотаріат» є особою, якій нотаріус повинен видати дублікат документа, оскільки, [PERSON] є стороною договору купівлі-продажу квартири та особою, щодо якої вчинялися нотаріальні дії. Водночас, суд зазначає, що необхідність подання відповідної заяви від другого співвласника квартири чи документів, які підтверджують повноваження діяти від його імені, ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено, а тому причина, зазначена в оскаржуваній постанові, не є підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про видачу дубліката договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачені обов'язки нотаріуса, зокрема, здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики, відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил. Нормами ч.ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку відмови у вчиненні нотаріальної дії, на що має право особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по праві у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 280 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved