Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром» звернулось до\~суду з\~даним позовом\~до відповідача\~про стягнення\~боргу, і в його обґрунтування представник позивача зазначив про те, що 09.08.2018 року [PERSON] був працевлаштований до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на посаду слюсаря-ремонтника 4 розряду. З 01.04.2020 року по 25.04.2020 року відповідачу була надана основна щорічна відпустка за період роботи з 09.08.2019 року по 08.08.2020 року, тобто в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу. Крім того, з 26.04.2020 року по 28.04.2020 року відповідачу була надана додаткова щорічна відпустка за роботу в шкідливих та важких умовах за період роботи з 09.08.2019 року по 08.08.2020 року, тобто в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу. З 15.05.2020 року відповідача було звільнено з ПАТ «Сумихімпром» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв`язку із звільненням відповідача 15.05.2020 року у нього виникла заборгованість перед підприємством за надану йому основну щорічну відпустку в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, яка склала 5 (п`ять) днів у сумі 714,81 грн. Крім того, 26.12.2019 року між відповідачем та ПАТ «Сумихімпром» було укладено договір з працівником № 26-134.19 від 26.12.2019 року на проходження підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за професією, спеціальністю, напрямом слюсар-ремонтник 5 розряду. Строк дії вищевказаного договору до 10.03.2022 року, а строк навчання, починаючи з 26.12.2019 року по 24.03.2020 року. У вищевказаному договорі зазначено про те, що [PERSON] зобов`язується відпрацювати на підприємстві після закінчення професійного навчання не менше ніж 2 роки. Крім того, відшкодовує замовнику, тобто ПАТ «Сумихімпром», витрати, пов`язані з його навчанням у разі порушення працівником умов договору в сумі 972,06 грн. У випадку, якщо виконавця ( [PERSON] ) буде звільнено до закінчення терміну, зазначеного в п. 2.2.5 договору (2 роки після закінчення навчання), виконавець ( [PERSON] ) відшкодовує замовнику (ПАТ «Сумихімпром») вартість затрат на навчання пропорційно до відпрацьованого часу. З урахуванням пропорційно відпрацьованого часу, заборгованість [PERSON] за договором № 26-134.19 від 26.12.2019 року перед ПАТ «Сумихімпром» складає 891,06 грн. Згідно із розрахунковим листком за травень 2020 року на день звільнення відповідача сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для покриття заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки, а борг становив 714,81 грн. Позивач намагався\~вирішити питання\~про відшкодування\~понесених витрат\~на навчання\~відповідача в\~позасудовому порядку.\~Так,\~14.09.2020\~року на\~адресу відповідача\~ було\~направлено претензію\~№ 15-3508\~з вимогою\~про сплату\~заборгованості,\~яка складає:\~основна щорічна\~відпустка в\~рахунок невідпрацьованої\~частини робочого\~року,\~яка склала\~5\~(п`ять)\~днів у\~сумі 714,81\~грн.\~+\~заборгованість за\~договором у\~сумі 891,06\~грн.\~=\~1605,87\~грн.\~ ПДФО\~18%\~у сумі\~128,66\~грн.,\~військового збору\~у сумі\~10,72\~грн.\~та профспілкового\~внеску у\~розмірі 12,87\~грн.\~=\~1453,62\~грн.\~+\~страховий внесок\~у розмірі\~30,00\~грн.\~=\~1483,62\~грн.\~(загальна\~сума заборгованості).\~Станом на\~день звернення\~до суду\~з даним\~позовом позивачем\~не отримано\~ані відповіді\~на дану\~претензію,\~ані сплачену\~відповідачем заборгованість.\~Представник позивача\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» борг у сумі 1483,62 грн., а також судові витрати в розмірі 2102,00 грн. До початку судового засідання представник позивача адвокат Шевцов П.В. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився двічі 02.12.2020 року, 11.02.2021 року, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відзив не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.08.2018 року [PERSON] був працевлаштований до Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» на посаду слюсаря-ремонтника 4 розряду. З 01.04.2020 року по 25.04.2020 року відповідачу була надана основна щорічна відпустка за період роботи з 09.08.2019 року по 08.08.2020 року, тобто в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу. Крім того, з 26.04.2020 року по 28.04.2020 року відповідачу була надана додаткова щорічна відпустка за роботу в шкідливих та важких умовах за період роботи з 09.08.2019 року по 08.08.2020 року, тобто в рахунок невідпрацьованої частини робочого часу. З 15.05.2020 року відповідача було звільнено з ПАТ «Сумихімпром» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. У зв`язку із звільненням відповідача 15.05.2020 року у нього виникла заборгованість перед підприємством за наданому йому основну щорічну відпустку в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, яка склала 5 (п`ять) днів у сумі 714,81 грн. Крім того, 26.12.2019 року між відповідачем та ПАТ «Сумихімпром» було укладено договір з працівником № 26-134.19 від 26.12.2019 року на проходження підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації за професією, спеціальністю, напрямом слюсар-ремонтник 5 розряду. Строк дії вищевказаного договору до 10.03.2022 року, а строк навчання, починаючи з 26.12.2019 року по 24.03.2020 року. У вищевказаному договорі зазначено про те, що [PERSON] зобов`язується відпрацювати на підприємстві після закінчення професійного навчання не менше ніж 2 роки. Крім того, відшкодовує замовнику, тобто ПАТ «Сумихімпром», витрати, пов`язані з його навчанням у разі порушення працівником умов договору в сумі 972,06 грн. У випадку, якщо виконавця ( [PERSON] ) буде звільнено до закінчення терміну, зазначеного в п. 2.2.5 договору (2 роки після закінчення навчання), виконавець ( [PERSON] ) відшкодовує замовнику (ПАТ «Сумихімпром») вартість затрат на навчання пропорційно до відпрацьованого часу. З урахуванням пропорційно відпрацьованого часу, заборгованість [PERSON] за договором № 26-134.19 від 26.12.2019 року перед ПАТ «Сумихімпром» складає 891,06 грн. Згідно із розрахунковим листком за травень 2020 року на день звільнення відповідача сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для покриття заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки, борг становив 714,81 грн. Позивач намагався вирішити питання про відшкодування понесених витрат на навчання відповідача в позасудовому порядку. Так, 14.09.2020 року на адресу відповідача було направлено претензію № 15-3508 з вимогою про сплату заборгованості, яка складає: основна щорічна відпустка в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, яка склала 5 (п`ять) днів у сумі 714,81 грн. + заборгованість за договором у сумі 891,06 грн. = 1605,87 грн. ПДФО 18% у сумі 128,66 грн., військового збору у сумі 10,72 грн. та профспілкового внеску у розмірі 12,87 грн. = 1453,62 грн. + страховий внесок у розмірі 30,00 грн. = 1483,62 грн. (загальна сума заборгованості). Станом на день звернення до суду з даним позовом позивачем не отримано ані відповіді на дану претензію, ані сплачену відповідачем заборгованість. Згідно ч. 1 ст. 127 КЗпП України, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 по справі №332/1433/17-ц зазначає, що системне тлумачення положень статей 127, 233 КЗпП України, статті 22 Закону України "Про відпустки" дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум. Випадки, у яких можуть здійснюватися відрахування із заробітної плати, передбачені у статті 127 КЗпП України. Оскільки відповідач звільнився з роботи до закінчення робочого року, за який він одержав відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом (розпорядженням) підприємства не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. Вищевикладене узгоджується з судовою практикою, а саме: з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 по справі №332/1433/17-ц. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже,\~оскільки на день звернення до суду з даним позовом позивачем не отримано сплачену відповідачем заборгованість, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 1483,62 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved