Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

01 серпня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дніпрометробуд» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона працювала у відповідача на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення. У грудні 2013 року її було звільнено у зв'язку із скороченням штату, проте заборгованість по заробітній платі було сплачено лише у травні 2014 року. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні (114 днів) у сумі 33 114,00 грн. (а.с.а.с. 1 - 3). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а представник відповідача - заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач працювала у відповідача на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення (а.с.а.с. 7 - 9). 03 грудня 2013 року відповідачем було видано наказ № 261-ок про звільнення позивача у зв'язку із скороченням чисельності працівників (а.с. 11). 22 травня 2014 року відповідач сплатив позивачеві усі належні останній при звільненні кошти. Відповідно до частин 1, 6 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, суд вважає, що за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 22 639,26 грн. Розрахунок середнього заробітку проведено судом у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок). За правилами абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 1 пункту 8 Порядку передбачено, що обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача за довідкою, наданою суду представником відповідача складає 198,59 грн. Таким чином, сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні складає: 114 х 198,59 = 22 639,26 грн. При цьому суд не бере до уваги розрахунок позивача, оскільки він спростовується довідкою відповідача № 396 від 13.10.2014 р. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial