Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві та у судовому засіданні позивачка посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 25.04.2009 року Бабушкінським відділом РАЦС Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 211. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Спільного сімейного господарства не ведуть, не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо з травня 2014 року, позивачка фактично створила нову сім'ю. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки добровільно не надає. Просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. до її повноліття, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. та стягнути судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, після розірвання шлюбу присвоїти прізвище "Сокур". Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, проти розірвання шлюбу не заперечував, в частині стягнення аліментів просив стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., в частині стягнення витрат на правову допомогу - відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони знаходяться у шлюбі з 25.04.2009 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та проживають окремо з травня 2014 року, позивачка фактично створила нову сім'ю. Їх сімя розпалася з причини різних поглядів на життя, між сторонами були втрачені почуття любові та поваги, що і призвело у підсумку до остаточного розпаду сімї. Майнового спору між сторонами немає, дитина проживатиме з матірю. Відповідач кошти на утримання дітей в добровільному порядку не надає, інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, хронічних захворювань не має на обліку не стоїть, офіційно не працює. У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), суд вирішує зазначенні питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. При постановлені рішення, суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому приходе до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. В частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн., задоволенню не підлягає, оскільки позивачка не надала суду жодного доказу на підтвердження даних витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial