Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У квітні 2020 року акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.01.2018 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 05.01.2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв`язку з чим станом на 06.02.2020 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 193332,61 грн., яка до теперішнього часу не погашена та яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 75312,93 грн.; заборгованості за пенею та комісією 118019,68 грн. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином, заборгованість до стягнення становить 132 389,26 грн., яка складається з наступного: - 75312,93 грн. - заборгованість за кредитом; - 57 076,33 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 132389,26 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. Згідно наданих відповідачем [PERSON] заперечень вбачається, що останній з позовними вимогами не згоден, заперечує проти їх задоволення, зазначивши, що позивачем не надано доказів належного оформлення кредитних правовідносин з відповідачем, не надано доказів видачі кредиту, доказів того, що відповідач ознайомлений та підписував буд-які документи із банком (окрім заяви-анкети), якими б визначалися будь-які тарифи, розміри відсотків, неустойки тощо. Ухвалою суду від 16.06.2020 витребувано від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази та письмові пояснення по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, зазначивши, що згідно його розрахунку із витягу руху коштів по картці від 17.08.2020, наданим банком, ним з картки знято/перераховано/витрачено всього 52551,11 грн. та 12818,33 грн. було внесено ним особистих коштів, тобто із отриманих ним коштів йому необхідно повернути банку ще 39732,78 грн. При цьому, позивач визнав у судовому засіданні також, що брав товари в розстрочку, хоча при здійсненні свого розрахунку, він не врахував витрати на придбання товарів в розстрочку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 05.01.2018 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н (далі договір), згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, отримавши платіжну картку. Будь-яких інших документів відповідач не підписував. Як зазначено в анкеті-заяві, вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). За твердженнями позивача, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У наданому банком розрахунку (а.с. 6-7), заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 06.02.2020 року становить 193332,61 грн., і складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 75312,93 грн.; заборгованості за пенею та комісією 118019,68 грн. Проте, кредитодавець на свій розсуд вимагає від боржника частину суми заборгованості за кредитом в розмірі 132 389,26 грн., яка складається з наступного: - 75312,93 грн. - заборгованість за кредитом; - 57 076,33 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Проте, позивачем зазначено, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином, заборгованість [PERSON] до стягнення становить 132 389,26 грн., яка складається з наступного: - 75312,93 грн. - заборгованість за кредитом; - 57 076,33 грн. - заборгованість за пенею та комісією. У своїх письмових поясненнях від 20.08.2020 (а.с. 87,88,89) позивач зазначив, що стосується збільшення заборгованості за тілом кредиту, то відповідно до п.п. 4.23. п. 4 Розділу II Умов, кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Також, клієнту був доступний ліміт розстрочки, за яким є можливість придбати товар розбивши оплату за нього на відповідну кількість платежів. Послуга Розстрочка - Послуга, за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою придбання товару на строк, визначений у заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. За користування послугою розстрочка передбачена комісія. Лімітом розстрочки [PERSON] також скористався, а саме була оформлена розстрочка на суму 3704 грн. 31.01.2018 року о 16:32. При оформленні послуги розстрочка у додатку клієнт самостійно обирає кількість місяців за які бажає сплатити всю суму покупки. За цим договором, відповідач розбив оплату на 12 місяців, тобто по 1 платежу кожного місяця. В момент оформлення послуги, клієнт нічого не сплачує, перший платіж списується наступного місяця в день оформлення послуги. Тобто, [PERSON] оформив одну розстрочку 31.01.2018, перший платіж за ними був списаний 28.02.2018 року і так на протязі ще наступних 11 місяців, до останнього платежу. Сума регулярного платежу складала 365,70 грн., з яких: сума тіла розстрочки - 294.92 грн., сума комісії - 70,78 грн. Друга розстрочка була оформлена на 2000 грн. 02.02.2018 року о 20:05 на 12 місяців. Сума регулярного платежу складала 165,44 грн., з яких: сума тіла розстрочки -133,42 грн., сума комісії 32,02 грн. Третя розстрочка була оформлена на 2500 грн. 05.03.2018 року в 13:46 на 12 місяців. Сума регулярного платежу складала 202,91 грн., з яких: сума тіла розстрочки -165,23 грн., сума комісії 37,68 грн. Остання розстрочка була оформлена на 1500 грн. 26.03.2018 року в 15:07 на 12 місяців. Сума регулярного платежу складала 104,89 грн., з яких: сума тіла розстрочки 85,41 грн., сума комісії -19,48 грн. Договір розстрочки оформляється у мобільному додатку «Monobank» та затверджується електронним цифровим підписом. Відповідно до умов користування розстрочкою, для списання щомісячного платежу, клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу, якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу по розстрочці списується в овердрафт. За списання щомісячного платежу в овердрафт банк не стягує додаткові комісії, але при виході з пільгового періоду, відсотки нараховуються вже на загальну суму заборгованості. Отже, відповідно до цієї обставини заборгованість за тілом кредиту змінювалась. У зв`язку з тим, що кошти на погашення розстрочки відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу по розстрочці відноситься до тіла кредиту, тому що банк надав кошти у користування, а вже клієнт їх виплачує відповідно до договору розстрочки. При цьому, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 05.01.2018 року, яка ним особисто підписана, процентна ставка не зазначена, строки повернення коштів також не визначені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також, суд зазначає, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.01.2018 року станом на 06.02.2020 року, посилався на Умови обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту. Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК та Витяг з Тарифів опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monoban.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Відповідно до пункту 4.8.1. п. 4 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК та Витягом з Тарифів визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами (до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі), пільгова процентна ставка (0,00001%), розмір обов`язкового щомісячного платежу за карткою послуг «Monobank» ( 5% від заборгованості ( не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова процентна ставка на залишок заборгованості (після закінчення пільгового періоду) на місяць за карткою «Monobank» (3,2% на місяць), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою «Monobank» на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) (6,4% на місяць), нарахування відсотків на залишок власних коштів понад 100 грн. (діє після активації послуги в мобільному додатку) (10% річних), санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інше. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до Договору про надання банківських послуг від 05.01.2018 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК, що розміщені на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monoban.ua/terms, могли неодноразово змінюватися самим АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.01.2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.04.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «Універсал Банк», в редакції від 25.09.2017, затверджених 27.09.2017р., з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Суд вважає, що Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.01.2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи вказані обставини суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками, пенею та комісією, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 05.01.2018, вказавши, що Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, які опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, cуд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви-анкети та Умов обслуговування рахунків фізичної особи, оскільки Умовb обслуговування рахунків фізичної особи це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами, пенею та комісією слід відмовити. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої/використаної суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що у банку наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 46172,86 грн., а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Такий висновок суду співпадає з висновком Великої Палати Верховного суду, зробленого в Постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, який суд застосовує відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Згідно наданої позивачем довідки від 02.10.2020 (а.с.120), загальна сума поповнень 12912,50грн., загальна сума використаних коштів 62109,51грн. Згідно наданого відповідачем розрахунку (а.с. 124) відповідачем зазначено, що ним з картки знято/перераховано/витрачено всього 52551,11 грн. та 12818,33 грн. було внесено ним особистих коштів, тобто із отриманих ним коштів йому необхідно повернути банку ще 39732,78 грн. Так, поповнення картки зняття готівки, переказ та розрахунки 1 ст. - 8447,45 2 ст. 1090 2263,68 3 ст. 2000 6084,56 4 ст. 70 10153,08 5 ст. 995 16790,22 6 ст. 7662,5 6551,97 7 ст. 1000,83 2261,15 8 ст. - - 9 ст. - - 10 ст. - - При цьому, як пояснив в судовому засіданні, відповідач, він здійснював свій перерахунок на підставі витягу по картковому рахунку від 05.01.2018 (а.с. 103, 104, 105, 106, 107) з кінця аркушів справи з 06.01.2018 по 01.02.2020 та із зазначенням в своєї таблиці сторінок витягу у такий послідовності: 1 ст. це зворотна сторінка а.с. 107; 2 ст. а.с. 107; 3 ст. - це зворотна сторінка а.с. 106; 4 ст. - а.с. 106; 5 ст. - це зворотна сторінка а.с. 105; 6 ст. - а.с. 105; 7 ст. це зворотна сторінка а.с. 104; 8 ст. - а.с. 104; 9 ст. - це зворотна сторінка а.с. 103; 10 ст. а.с. 103 Перевіривши та перерахувавши суми коштів за витягом руху коштів по картці від 17.08.2020р., наданого за ухвалою суду від 16.06.2020 про витребування доказів позивачем, (а.с. 103-107), судом встановлено наступне: 1)зворотній бік а.с. 107 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 1040 + 1040 + 331,07 + 438,22 + 1040 + 469,73 + 1040 + 1040 + 932 + 208 + 46,46 + 82,97 + 208 + 208 + 208 + 15= 8447,45; 2)а.с. 107 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 50+50+104+525,20+324,48+15+156+25=1249,68 інше: 379 [NUMBER] +89+89+53+89+30+20+40=1014 загалом: 1249,68 (витрати відповідача) + 1014 (інше) 1090 (поповнення) = 1173,68 поповнення: 495+595=1090; 3)зворотній бік а.с. 106 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 32,55+364+224,40+25+114,40+418+25+273,50+1040+1040+225+1040=4821,85 інше: 165+128+89+89+89+99+120+35+100+89+49+57,71+58=1167,71 загалом: 4821,85 (витрати) + 1167,71 (інше) = 5989,56 поповнення: 95+2000=2095; 4)а.с. 106 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 208 + 208 + 208 + 1040 + 520 + 100,08 + 418 + 33,60 + 25 + 208 + 259,40 + 40,25 + 44,50 + 7 + 26,25 + 10 + 1040 + 1040 + 1040 + 1040 + 1040 + 1040= 9596,08 інше: 290+89+89+89=557 загалом: 9596,08 (витрати) + 557 (інше) = 10153,08 поповнення: 70; 5)зворотній бік а.с. 105 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 1820 + 520 + 309,5 + 1040 + 1040 + 1040 + 1037,80 + 512,48 + 15 + 255,40 + 2080 + 27 + 1040 + 15 +2080 + 218,40 + 1040 + 550,64 + 25 + 1248 + 15 + 832 + 29 (інше) = 16790,22 поповнення: 995; 6)а.с. 105 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 1872 + 208 + 25 + 1040 + 147 + 40,85 + 208 + 102,19 + 300,23 + 1040 + 104 + 25 + 50 + 50 + 133 + 383,70=5728,97 інше: 89+29+89+89+89+89+349=823 загалом: 5728,97 (витрати) + 823 (інше) = 6551,97 поповнення: 3980+200+1990+1432,50=7662,50; 7)зворотній бік а.с. 104 знято готівки/перераховано на інші рахунки/витрачено відповідачем: 1248+514,04+44+395,20+16,08+10+10+15+8=2260,32 інше: 0,83 загалом: 2260,32 (трати) + 0,83 (інше) = 2261,15 поповнення: 1000+0,83=1000,83; (інше за 01.04.2018р. 01:40:27 сума 0,83 зазначена із знаком «+», а отже за відсутності розшифрування значення «інше», суд вважає цю суму в даному випадку поповненням, що відповідає в цій частині розрахунку відповідача). У русі коштів, що наданий банком, визначені певні суми зі знаком «-» у деталях операції щодо яких зазначено «Інше». З огляду на те, що відповідач визнав ці суми у якості витрачених ним коштів та самостійно врахував їх у поданому ним розрахунку, то суд включає суми із позначкою «Інше», зазначені із знаком «-» до загальної суми використаних відповідачем банківських коштів. Відповідачем у поданому розрахунку не враховані суми із позначенням «Платіж по розстрочці», однак як вбачається із матеріалів справи, зокрема, поданого позивачем руху коштів, наданих пояснень по справі (а.с.72) із додатками, а також визнано відповідачем у судовому засіданні, [PERSON] використовувалася послуга банку щодо придбання товарів у розстрочку. Так, була оформлена розстрочка на суму 3704 грн. 31.01.2018 року о 16:32. При оформленні послуги розстрочка у додатку клієнт самостійно обирає кількість місяців за які бажає сплатити всю суму покупки. За цим договором, відповідач розбив оплату на 12 місяців, тобто по 1 платежу кожного місяця. В момент оформлення послуги, клієнт нічого не сплачує, перший платіж списується наступного місяця в день оформлення послуги. Тобто, [PERSON] оформив одну розстрочку 31.01.2018, перший платіж за ними був списаний 28.02.2018 року і так на протязі ще наступних 11 місяців, до останнього платежу. Сума регулярного платежу складала 365,70 грн., з яких: сума тіла розстрочки - 294.92 грн., сума комісії - 70,78 грн. Друга розстрочка була оформлена на 2000 грн. 02.02.2018 року о 20:05 на 12 місяців. Сума регулярного платежу складала 165,44 грн., з яких: сума тіла розстрочки - 133,42 грн., сума комісії 32,02 грн. Третя розстрочка була оформлена на 2500 грн. 05.03.2018 року в 13:46 на 12 місяців. Сума регулярного платежу складала 202,91 грн., з яких: сума тіла розстрочки -165,23 грн., сума комісії 37,68 грн. Остання розстрочка була оформлена на 1500 грн. 26.03.2018 року в 15:07 на 12 місяців. Сума регулярного платежу складала 104,89 грн., з яких: сума тіла розстрочки 85,41 грн., сума комісії - 19,48 грн. Однак банком безпідставно зараховано до складу регулярного платежу по розстрочці визначену банком комісію. Отже, загальну суму розстрочки 8147,76 грн. судом підраховано на підставі пояснень позивача (а.с. 72) за такою формулою: тіло розстрочки за один місяць х на 12 місяців, однак без врахування комісії, що складає: 294,92 х 12 = 3539,04; 133,42 х 12 = 1601,04; 165,23 х 12 = 1982,76; 85,41 х 12 = 1024,92. Крім того, як вбачається із наданого позивачем руху коштів, банком до загальних сум тіла кредиту (до витрачених відповідачем сум) зараховані суми комісій по кожній операції, однак комісія не включається в розмір витрачених відповідачем коштів та підлягає вирахуванню із тіла кредиту. Комісія за визначеними у русі коштів операції складає: 40 [NUMBER] +40+8+8+8+8+4 [NUMBER] +4,40 [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] +8+8+8 [NUMBER] [NUMBER] +8 [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] +8,40 [NUMBER] [NUMBER] +8 [NUMBER] 15,20=1518,68грн. Таким чином, -зняття готівки/перерахування на інші рахунки/витрати [PERSON] (без платежів по розстрочці) складають - 52457,11 грн.; -поповнення карти складає - 12913,33 грн.; -платежі по розстрочці складають - 8147,76 грн.; -комісія складає - 1518,68 грн. Підсумкову суму витрачених та не повернутих відповідачем коштів, які підлягають стягненню з відповідача, судом розраховано за формулою: (витрати + інше) + тіло розстрочки комісію по операціям - поповнення 52457,11 грн. + 8147,76 грн. - 12913,33 грн. - 1518,68 грн. = 46172,86 грн. При цьому, сума кешбеку не враховується, так як кешбек не відображено у позитивному балансі та з руху коштів вбачається, що на підсумковий залишок ця сума не впливає. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача залишок заборгованості за наданим кредитним договором про надання банківських послуг Мопоbапк (тілом кредиту) від 05.01.2018 року у розмірі 46172,86 грн. За правилами частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial