Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У червні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі уповноважена особа) Стрюкова І.О. звернулася до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 596, 37 доларів США та 21214 грн. 19 коп. Вказуючи на те, що 14 листопада 2006 року між ВАТ КБ «Надра», найменування якого змінено на ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 165/П/РП/2006-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на придбання транспортного засобу в кредит 11256,00 дол. США зі сплатою 10 % річних та з кінцевим терміном повернення до 11 листопада 2011 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 7 квітня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. 12 серпня 2010 року та 7 квітня 2011 року між банком та [PERSON] також було укладено додаткові угоди № 1-3, в яких сторони домовились внести зміни у деякі кредитні зобов'язання. Позивач вказав, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, натомість [PERSON] своїх зобов'язань належним чином не виконував, своєчасно платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків не вносив, а тому станом на 1 квітня 2015 року у нього утворилася заборгованість, яка була проігнорована відповідачами у досудовій вимозі. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 90-94). Рішенням апеляційного суду Київської області від 3 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 596,37 доларів США та 21214 грн. 19 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 1 а.с. 157-160). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року касаційні скарги [PERSON] та ПАТ КБ "Надра" відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін (т. 2 а.с. 23-26). Постановою Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року заяву [PERSON] задоволено частково, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2015 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 03.03.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року в частині вирішення вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до [PERSON] скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року, рішення апеляційного суду Київської області від 3 березня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року залишено без змін (т. 2 а.с. 70-73). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, зазначив, що строки не пропущено, згідно розрахунку останній платіж від 16.11.2012 року, на його думку стосується по тілу кредиту, тобто в цілому за борг, але точно вказати за, що саме було сплачено йому не відомо . Представник [PERSON] заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Також зазначив, що цей платіж ні є черговим щомісячним платежем, та не відноситься до основного платежу передбаченого договором. Судом встановлено, що 14 листопада 2006 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником, якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 165/П/РП/2006-840, згідно з яким ВАТ КБ «Надра» надав [PERSON] кредит на придбання автотранспортного засобу марки DAEWOO, моделі LANOS TF69Y, 2006 року випуску на загальну суму 11256, 00 доларів США із розрахунку 10 % річних до 11.11.2011 року (а.с. 5-6). 07 квітня 2010 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за неналежне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №165/П/РП/2006-840 від 14 листопада 2006 року, в тому числі: повернути до 11 травня 2012 року кредит у сумі 11256,00 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 9,5 % річних, розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/360); сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Після укладення кредитного договору сторони неодноразово змінювали його положення шляхом укладення додаткових угод. 07 квітня 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 165/П/РП/2006-840 від 14 листопада 2011 року (а.с. 8-20) Згідно пунктом 1.1 додаткової угоди № 3 від 07 квітня 2011 року визначено кінцевий термін повернення кредиту - 11 травня 2012 року. Пунктом 2.4 додаткової угоди № 1 від 12 серпня 2010 року встановлено, що порядок погашення суми основної заборгованості відбувається шляхом внесення необхідного платежу, щомісячно до 10 числа поточного місяця, якщо 10 число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 11 травня 2012 року на умовах, визначених цим Договором. П. 2.5-2.6 додаткової угоди № 1 від 12 серпня 2010 року встановлено, що комісія та проценти нараховуються щомісяця, у кінці місяця. Згідно п.2 додаткової угоди № 3 від 07 квітня 2011 року з дати підписання цієї додаткової угоди позичальнику встановлюється щомісячна сума мінімально необхідного платежу відповідно до графіку. Днем останнього платежу визначено 10.05.2015 року сума платежу складає 366, 23 доларів США з яких: тіло кредиту 361,77 доларів США, відсотки -3,02 долара США, комісія -1,44 долара США. Відповідно до заяви про видачу готівки №NL-7 від 14 листопада 2006 року банк надав [PERSON] 11256,00 доларів США (а.с. 28). Останній платіж за кредитним договором був здійснений [PERSON] 16 листопада 2012 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 1 квітня 2015 року наявна заборгованість за кредитним договором в сумі 1500,97 доларів США, в тому числі : непогашений кредит 437,84 доларів США; несплачені відсотки 107, 79 доларів США; заборгованість по сплаті комісії 50, 74 доларів США; несплачена пеня за прострочення строків виконання зобовязань (відповідно до п. 5.2 додаткової угоди до кредитного договору) 156,97 доларів США; штраф за порушення умов договору (відповідно до п.5.3 додаткової угоди до кредитного договору) 747,63 доларів США, що за курсом НБУ станом на 1 квітня 2015 року становить 35 199,81 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року по справі за у справі за № 6-2170 цс16 Оскільки умовами кредитного договору передбачено виконання грошових зобов'язань у вигляді періодичних щомісячних платежів, то сплата боржником 16 листопада 2012 року суми коштів в розмірі 189, 88 дол. США (а.с. 3) за черговий щомісячний платіж уже після настання строку виконання основного зобов'язання (11 травня 2012 року) не свідчить про те, що такі дії можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних боржником) частин платежу. Враховуючи викладене, судом було встановлено, що призначення платежу здійсненого 16 листопада 2012 року [PERSON], ні є періодичним, а є визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності, а тому позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed