Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

у листопаді 2018 року ТОВ "Теплопостачсервіс" звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач є мешканцем квартири [ADDRESS] та користується наданими йому житлово-комунальними послугами. [PERSON] не здійснює оплату за надані послуги у зв'язку з чим, за період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2018 року утворилася заборгованість за гаряче водопостачання в сумі 42 952,78 грн., за централізоване опалення в сумі 3 1067,86 грн. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 42 952,78 грн., заборгованість за централізоване опалення в розмірі 31 067,86 грн., інфляційні втрати по заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 14 954,75 грн., інфляційні втрати по заборгованості за централізоване опалення в розмірі 10 816,71 грн., 3% річних по заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 4 085,00 грн., 3 % річних заборгованості за централізоване опалення в розмірі 2 954,00 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 33) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. (а.с.9) Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що утворилася за період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2018 року та станом на 01.09.2018 р. складає 106 831,10 грн. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 14). Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Суд вважає необхідним зазначити, що судова практика свідчить про те, що за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, суди покладають на боржника відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржника, складає заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 42 952,78 грн., заборгованість за централізоване опалення в розмірі 31 067,86 грн., інфляційні втрати по заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 14 954,75 грн., інфляційні втрати по заборгованості за централізоване опалення в розмірі 10 816,71 грн., 3% річних по заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 4 085,00 грн., 3 % річних заборгованості за централізоване опалення в розмірі 2 954,00 грн. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"; правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім того, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №401/710/15-ц. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику особового рахунку вказаної житлової площі. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 42 952,78 грн., заборгованість за централізоване опалення в розмірі 31 067,86 грн., інфляційні втрати по заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 14 954,75 грн., інфляційні втрати по заборгованості за централізоване опалення в розмірі 10 816,71 грн., 3% річних по заборгованості за гаряче водопостачання в розмірі 4 085,00 грн., 3 % річних заборгованості за централізоване опалення в розмірі 2 954,00 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762,00 гривень.

Outcome: approved