Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить надати їй дозвіл на виїзд її доньки [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], за кордон без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], до повноліття дитини; дозволити їй оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття без згоди батька дитини [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем по даній справі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В 2006 році шлюб між нею та відповідачем по даній справі було розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді дитини не бере, її розвитком та матеріальним утриманням не займається. Відповідно до рішення Ржищівського міського суду Київської област від 10.03.2006 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] Однак, у зв'язку з тим, що батько дитини вець цей час ухилявся від сплати аліментів, а місце його перебування встановити не вдалося, то з 2009 року і по даний період позивачка отримує на доньку тимчасову допомогу від держави. З метою оздоровлення дитини, покращення її фізичного, духовного та морального розвитку, позивачка має намір повезти дитину на відпочинок за кордон, а саме до Федеративної Республіки Німеччини, де проживають її родичі. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але через відсутність нотаріально посвідченої згоди [PERSON] у зв'язку із невстановленим місцем його перебування та відсутністю будь-яких контактів з ним, позивачка не може оформити документи на виїзд дитини за кордон. З наведених підстав позивачка змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась з поважних причин. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився з поважних причин, надав суду заяву, згідно якої останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Представник Ржищівської міської ради Київської області у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 18.01.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується письмовими доказами по справі, а саме: копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.03.1997 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.01.2006 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовим доказом по справі: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.1997 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" . Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Тобто законодавцем надано право суду приймати рішення щодо виїзду дитини за кордон при умові разової поїздки. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Виходячи з наведеного для безперешкодного виїзду неповнолітньої [PERSON] за кордон, протягом відповідного терміну, та виготовлення проїзного документу дитини необхідний дозвіл батька. Відповідач дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини та виїзд дитини за кордон в добровільному порядку не надає, чим фактично позбавляє доньку права на оздоровлення та відпочинок у Федеративній Республіці Німеччина. З огляду на те, що виготовлення проїзного документу дитини та виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам малолітньої [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині позовних вимог. Щодо вимог позивачки про надання їй дозволу без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття, то дана вимога задоволенню не підлягає, так як у судовому порядку здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, при цьому здійснювати захист прав на майбутнє суд не може. Питання щодо доцільності надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон має вирішуватися у кожному конкретному випадку при умові разової поїздки. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги в частині допуску до негайного виконання даного рішення суду, оскільки ст. 367 ЦПК України передбачений вичерпний перелік спорів за якими суд зобов'язаний допустити негайне виконання судового рішення і до вказаного переліку заявлені позивачем вимоги не входять. На підставі викладеного та

Outcome: partial