Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що 11 грудня 2012 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є вона, її донька - [PERSON] У визначений законом строк вона звернулась до Яготинської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. 20 січня 2015 помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельна ділянка, площею 2,9299 га, кадастровий номер: 3225583600:03:008:0048, що розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область, та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область, та призначена для ведення особистого селянського господарства, 1/2 частина житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область. За життя, 17 лютого 1997 року, спадкодавець склав заповіт на її імя - [PERSON]. Інших спадкоємців у заповіті не призначено. Посилаючись на те, що у визначений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак реалізувати своє право на спадщину вона не може, через відсутність присвоєного земельній ділянці, що входить до складу спадщини, кадастрового номеру, втрату оригінала державного акта серії А № 255437 та через відсутність, належним чином зареєстрованого спадкодавцем за життя, правовстановлюючого документу на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею, [PERSON] право власності на: земельну ділянку, площею 2,9299 га, кадастровий номер: 3225583600:03:008:0048, що розташована на території Лозовоярівської сільської ради Яготинського району Київської області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область, та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, земельну ділянку, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область, та призначена для ведення особистого селянського господарства, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Лесі Українки, 122, с. Лозовий Яр, Яготинський район, Київська область. У судове засідання [PERSON] не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутність позивача та представника позивача, подав заяву про уточнення позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги, просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п. 4.20 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до п. 115 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки. Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. За змістом ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» така державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника. Аналогічний порядок було передбачено і попередніми нормативними актами, що регулювали питання державної реєстрації прав на нерухоме майно. Однак відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Ураховуючи те, що позов є обґрунтованим, доведеним позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved