Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

01 липня 2019 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №2019348000 від 24 червня 2018 року у розмірі 24\~905,41 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 24 червня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2019348000 на суму 24753грн. 60коп., на споживчі цілі та придбання послуг, строком до 24.06.2020 року, з відсотковою ставкою 0,01% річних. Відповідно до п.1.2. Договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 «Графік платежів». Пунктом 1.2 Договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник надає банку доручення на перерахування визначених цим договором сум на рахунок отримувачів (продавців). Згідно п. 1.6. Договору, за управлінням кредитом, позичальник сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови договору, перерахувавши визначену договором суму коштів на рахунок Продавця, однак, відповідач перестала виконувати взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, 26.03.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про добровільне погашення заборгованості. Але вимоги зазначені в листі в 30-денний строк не виконані, заборгованість позичальником добровільно не погашена. Отже, станом на 15.04.2019 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 24\~905,41 грн., яка складається з наступного: 24\~753,60грн. заборгованість за кредитом, 1,81 грн. заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісіями, 150,00 грн. плата за пропуск платежів. Зазначену суму заборгованості АТ «ОТП Банк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 червня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «ОТБ Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2019348000 (а.с.4-7), у відповідності якого позивач зобов`язався надати відповідачу (кредит) в розмірі 24753 грн. 60 коп., на придбання товару у Продавця, строком до 24 червня 2020 року, з відсотковою ставкою 0,01% річних, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 «Графік платежів» (п.1.2 Договору). Згідно п. 1.6. Договору, за управлінням кредитом, позичальник сплачує комісію, розмір якої визначений в графіку платежів. Відповідно до видаткової накладної №НГФТ-1156-24034882 від 24 червня 2018 року відповідач отримала у Продавця - ТОВ «САВ-Дістрибьюшн» певні товари (а.с.10), а позивачем, на виконання умов п.1.4. вказаного договору, перераховані кошти у розмірі 24453,60 грн., за придбані відповідачем товари та послуги, на поточний рахунок Продавця ТОВ «САВ-Дістрибьюшн», що стверджується фіскальним чеком від 24.06.2018 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, 26 березня 2019 року кредитор надіслав відповідачу лист щодо добровільної сплати боргу та необхідність протягом 30 календарних днів сплатити прострочену заборгованість у розмірі 24905,41 грн. (а.с.14). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитному договору не виконувала, в результаті чого станом на 15.04.2019 року виникла заборгованість у розмірі 24\~905,41 грн., яка складається з наступного: 24\~753,60грн. заборгованість за кредитом, 1,81 грн. заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісіями, 150,00 грн. плата за пропуск платежів, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.11-14). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останньою договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. Так, в силу\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним кредитним договором. Згідно ч.2\~ ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд\~не бере\~до уваги\~докази,\~які одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №2019348000 від 24 червня 2018 року у розмірі 24\~905,41 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved