Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

01.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи їх тим, що з квітня 2012 року по вересень 2017 року позивач мала фактичні шлюбні стосунки з відповідачем. Від цих стосунків 05.05.2017 року у сторін народилась дитина дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачем. Стосунки між сторонами припинено у вересні 2017 року, та з цього часу відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. У звязку із викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, але до початку його проведення надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] до початку проведення судового засідання надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та погоджується виплачувати аліменти на дитину, але просить врахувати той факт, що він вже сплачує аліменти на двох дітей сина [PERSON] [INFO], та дочку [PERSON] [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що у сторін народилась дочка\~[PERSON] 05 травня 2017 року, що підтверджено Свідоцтвом про народження 1-КИ №642112, виданим 01.06.2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області(а.с.3). З довідки виданої 01.12.2017 року №9756, виконавчим комітетом Покровською селищною радою вбачається, що [PERSON] разом донькою [PERSON] [INFO], зареєстровані за адресою [INFO]. Також судом встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.01.2014 рокуз відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З довідки №1151 від 23.11.2017 року наданою Синельниківським міськрайонним центром зайнятості вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Синельниківському центрі зайнятості з 23.11.2017 року. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, згідно зі\~ст. 182 СК України, враховується 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17. 03. 2011 року (остаточне 17. 06. 2011 року), в п. 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18. 01. 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (рішення у справі «[PERSON] проти Туреччини»). Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст. 182 СК України\~зі змінами, на підставі\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08 червня 2017 року, а також ті обставини, що відповідач має ще двохнеповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], на утримання якого з нього стягнуто аліменти у розмірі 1 /4 частини заробітку (доходу), та [PERSON], [INFO], на утримання якої з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 01.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 3 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також\~ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При цьому суд зазначає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі\~ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial