Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У зв'язку з тим, що на примусовому виконанні у Рівненському районному відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавчий лист № 1716/5302/2012 від 03 квітня 2013 року, виданий Рівненським районним судом, згідно якого з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] року, в сумі 600 гривень щомісячно, починаючи з 10 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідач приймати участь у вихованні дитини та повноцінному розвитку свого сина не бажає, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання ігноруючи своїми батьківськими обов'язками, хоча зобов'язаний утримувати дитину, з 01 липня 2014 року ухиляється від сплати аліментів, в результаті чого за ним утворилася заборгованість в сумі 28800 грн. 00 коп., позивачка звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в сумі 28800,00 гривкень та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 8766,00 гривень. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Від неї надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити., проти розгляду справи у відсутності відповідача та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Причину неявки він суду не повідомив і від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи за його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. Представник третьої особи - Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Від начальника Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у РІвненській області Н.В.Іщук надійшов лист, в якому він просить справу розглядати без участі представника відділу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести слухання справи у відсутності сторін та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. А в зв'язку з неявкою відповідача, суд приходить до висновку, що є підстави провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно виконавчого листа № 1716/5302/2012 від 03 квітня 2013 року, виданого Рівненським районним судом Рівненської області, який перебуває на виконанні у Рівненському районному відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в сумі 600,00 гривень щомісячно починаючи з 10 грудня 2012 року і до повноліття дитини. Відповідно до розрахунку по аліментах № 19307 від 02 липня 2017 року, проведеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Павелко Л.М., заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина - [PERSON], за період з 01.07.2014 року по 30.06.2018 року, станом на 02.07.2018 року становить 28800 грн. Враховуючи, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області аліменти уже стягуються, на підставі даного рішення видано виконавчий лист, який звернено до виконання до Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, то в даному випадку обо'язок контролю за виконанням рішення суду в компетенції державної виконавчої служби, і саме державним виконавцем може бути здійснено ряд заходів, які можуть бути спрямовані на забезпечення виконання рішення суду, як це передбачено Законом України "Про виконавче провадження". Крім того, при задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по аліментах з відповідача, призведе до повторного стягнення аліментів з останнього. Отже позивачці з питанням стягнення заборгованості по аліментам на підставі виконавчого листа слід звернутися до державного виконавця Рівненського РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області, а позов в цій частині до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи із роз'яснень Верховного Суду у постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В силу вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки, суду не надано доказів того, що прострочення сплати аліментів сталося з причин, незалежних від відповідача, суд приходить до переконання, що відповідач в змозі щомісячно вчасно сплачувати аліменти у визначеному в рішенні суду розмірі, оскільки суду не надано доказів, які б це спростували. Згідно розрахунку позивачки, пеня за прострочення сплати аліментів за період з липня 2014 року по червень 2018 року становить 8766 грн. 00 коп. З приводу вказаної суми у відповідача [PERSON] не виникло заперечень, він власного розрахунку пені не надав, і в суду не виникло сумніву стосовно правильності обрахованого позивачкою розміру пені. За таких обставин позов в цій частині підлягає до задоволення, і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 8766 грн. 00 коп. Неявку відповідача до суду, розцінено як його самоусунення від вирішення даного спору, він навіть не забажав дати свої заперечення на позов і подати суду відповідні докази. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в наявності є порушення права позивачки і неповнолітньої дитини, позов є частково обґрунтований, доведений належними доказами, а тому підлягає до задоволення частково. В зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду.

Outcome: approved