Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі по тексту - позивач, Банк) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач-1, [PERSON].) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач-2, [PERSON].) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивовані тим, що 30 серпня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу за всіма правами та обов'язками є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір №ML-009/711/2006. Відповідно до вказаного договору, позивач надав відповідачеві-1 кредит у розмірі40 000,00 доларів США із встановленням плаваючої відсоткової ставки 3,99% + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідач, в свою чергу, відповідно до п.1.1 ст. 1. Частини №2 кредитного договору зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі. Відповідно до п.1.5.1. ст. 1.5. частини №2 кредитного договору повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у Розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до цього договору), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. При цьому, з метою забезпечення виконання зобов'язання відповідачем-1 по Кредитному договору №ML-009/711/2006 від 30.08.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №SR-009/711/2006, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого Поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором в повному обсязі. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Проте, відповідачем-1 не здійснюється в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов'язкові платежі за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 11.01.2017 року заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №ML-009/711/2006 від 30.08.2006 року складає 37814,52 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 року 1 028 057,04 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 30822,87 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 року 837 976,22 грн., заборгованість по відсоткам - 6991,65, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 190080,82 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 37 814,52 доларів США, що станом на 11.01.2017 року складає 1 028 057,04 грн. та судовий збір в сумі 15 420,86 грн. по 7 710,43 грн. з кожного. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня2017 року заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва 27 червня 2017 року було скасовано та призначено до розгляду у загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. Представник відповідачів звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю явки в судове засідання у зв'язку із її хворобою. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так, причини неявки саме відповідачів в судове засідання в даному випадку є неповажними, оскільки представником відповідачів на обґрунтування свого клопотання не долучено жодних доказів того, що він дійсно хворіє. Слід зазначити, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, лише у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. А тому, перевіряючи доводи клопотання представника відповідачів про відкладення розгляду справи, суд визнав його необґрунтованим та не доведеним, у зв'язку із чим причини неявки відповідачів в судове засідання - неповажними. Окрім того, статтею 157 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Так, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 2006 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір №ML-009/711/2006. Згідно ч. 1 п.п. 1, 2, 3, ч. 2 п.1.1. Кредитного договору, Банк в порядку передбаченому цим Договором надав Позичальнику Кредит у розмірі 40 000,00 доларів США із встановленням плаваючої відсоткової ставки 3,99% + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), а Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, про що свідчить Кредитна заявка від 30.08.2006 року (а.с. 15). Однак, [PERSON] після отримання коштів не виконано зобов'язань, визначених Кредитним договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.п. 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3. Частини №2 Кредитного договору За порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначенні цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконання Боргових зобов'язань за кожний день прострочки. За прострочення виконання Боргових зобов'язань понад 15 календарних днів Позичальник, крім пені передбаченої додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0.01% від суми прострочених Боргових зобов'язань, але не менше 25.00 грн. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів Позичальник, крім пені та штрафу додатково сплачує на користь Банку штраф у розмірі 0.02% від суми прострочених боргових зобов'язань , але не менше 50.00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, в якості забезпечення виконання умов Кредитного договору [PERSON] позивачем укладено з [PERSON] Договір поруки № SR-009/711/2016 від 30 серпня 2006 року (а.с. 24-25). Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, ст. 1 Договору поруки передбачено, що Поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним Договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. В зв'язку з порушенням відповідачем як солідарним боржником зобов'язання за Кредитним договором, станом на 11 січня 2017 року сума заборгованості складає 37814,52 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 11.01.2017 року 1 028 057,04 грн; що підтверджується наданими до суду розрахунками (а.с. 132-134), перевіреними у судовому засіданні. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, а тому присуджує до стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за Кредитним договором у розмірі 37 814,52 доларів США, що станом на 08.12.2017 року складає 1 025 151,63 грн. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем, з моменту скасування попереднього заочного рішення у справі, не надано належних доказів на спростування доводів позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 15377,27 грн., по 7 688,63 грн. з кожного, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 543, 553, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved