overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 67978,31грн., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у жовтні 2011р. за договором банк надав відповідачу кредит у сумі 39664грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії, строком погашення до 21.10.2013р., під 17,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №500234380 від 20.10.2011р. ПАТ "Альфа-Банк" (правонаступник ТОВ "Росвен Інвест Україна") надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 39664грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії, строком погашення до 21.10.2013р, під 17,00% річних, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 23.12.2013р. становить: за кредитом 38264,83грн, за відсотками 10853,48грн, комісія - 9660грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нарахована пеня 9200грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 91948,01грн., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 15.09.2006р. за договором банк відкрив відповідачу [PERSON] картковий рахунок на суму 17360грн., терміном до 31.05.2007р., під 24% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не зявився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що відповідно до кредитного договору №NК/129/LK від 15 вересня 2006р. ВАТ "Кредитпромбанк" (правонаступник ПАТ "Кредитпромбанк") відкрив відповідачу [PERSON] картковий рахунок на суму 17360грн., терміном до 31.05.2007р., під 24% річних, що підтверджується випискою з карткового рахунку відповідача. За твердженням банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість. Про це свідчить копія повідомлення - вимоги про погашення заборгованості від 15.06.2015р. №1403/27-6910-01 з вимогою банку погасити заборгованість. Згідно розрахунку позивача розмір заборгованості на 27.08.2015р. становить: за кредитом 17283,60грн, за відсотками - 2678,89грн, пеня 71101,54грн, комісії - 245,20грн, овердрафт - 122,20грн, проценти за користування овердрафтом - 5,69грн, пеня за овердрафтом - 510,89грн. Загальна сума заборгованості - 91948,01грн. Відповідно до вимог статей 525,526,554,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню зазначені суми. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави стягуються судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У вересні 2016р. [PERSON] (Позивач) звернулася до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (відповідач), зареєстрований 14.02.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №273. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, з 14 лютого 2015 року вона перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, їх сімейне життя з Відповідачем не склалося, з березня 2016 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, однією сім'єю вони не проживають, спільного господарства не ведуть. На думку Позивачки, збереження шлюбу з Відповідачем є неможливим, оскільки вони втратили почуття любові один до одного. У судовому засіданні Представник Позивачки - [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував, зазначив, що час на примирення не потрібний. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 14 лютого 2015 року здійснено відповідний актовий запис № 273 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14 лютого 2015 року (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Посольством України в Державі Ізраїль (а.с. 13). Також встановлено, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У вересні 2016р. [PERSON] (Позивачка) звернулася до суду з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем - [PERSON], зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №181. Свої вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що з 02 березня 2007 року вона перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, їх сімейне життя з Відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть. Позивачка також зазначила, що майнового спору між нею та Відповідачем немає. У судове засідання сторони не з'явились. Про час і дату судового розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку (а.с. 16, 17). Однак через канцелярію суду Позивачка подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач через канцелярію суду також подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності. Відтак суд приходить до висновку про можливість слухання справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 березня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 02 березня 2007 року здійснено відповідний актовий запис № 181 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 02 березня 2007 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 19.04.2007р. (а.с.5). Разом з тим, з наявних у справі документів, в тому числі заяв Позивачки та Відповідача вбачається, що сторони не вбачають можливості подальшого продовження шлюбних відносин. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог та встановлених у судовому засіданні обставин вбачається, що між сторонами виникли непорозумінні, вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON], щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати починаючи від дня предявлення позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що від шлюбу з [PERSON] позивачка має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Іхня неповнолітня донька мешкає із позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою доньку. Позивачка зазначає, що відповідач здоровий, працездатний, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Крім того, надав суду довідку вих. № 51 від 29 вересня 2016 року, про те, що він працює в ТОВ "АГРОТЕП" на посаді автослюсаря з 03 листопада 2015 року по теперішній час, а також довідку № 52 від 29 вересня 2016 року про заробітну плату за останні шість місяців, з якої вбачається, що [PERSON] отримує заробітну плату, працюючи у ТОВ "АГРОТЕП". В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу останнього судового засідання судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом під час судового засідання встановлено, що під час шлюбу з [PERSON] позивачка народила дитину [PERSON], [INFO], яка проживє разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] не заперечує надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України, - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного вбачається, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, - з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У вересні 2016 року заявник звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, в якому при написанні було допущено описку замість прізвища " Скуратівський " вказано " Скуратовський ". Для виправлення описки він звернувся до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, де йому відмовили у виправленні описки у посвідчені. Тому, просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І № 138371, належить йому - [PERSON]. В судове засідання заявник не зявився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, задовольнити його заяву. Представники заінтересованих осіб управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області та Управління соціального захисту населення Бородянської РДА в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] народився 13 жовтня 1961 року в с.Владівка Малинського району Житомирської області, що підтверджується копією паспорта серії СК 511098, виданого 31 березня 1997 року Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 10). Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І № 138371, видане Київською облдержадміністрацією, посвідчення оформлене на імя [PERSON] (а.с. 3). Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії В-І № 138371, виданого Київською облдержадміністрацією на імя [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, посилаючий на те, що 21 серпня 2010 року між ним та відповідачкою, Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 679. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, та неповнолітнього сина залишити на виховання матері. В обгрунтування позову позивач зазначив, що вони з відповідачкою однією сім"єю не проживають, спільне господарство не ведуть, збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам. Сторони в судове засідання не з"явились, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 21 серпня 2010 року між позивачем та відповідачкою, Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 679. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. При цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. У зв"язку з тим, що відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймає, дитина знаходиться на утриманні лише матері, позивачка в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, проти надання матеріальної допомоги на утримання дитини не заперечував, але просив суд ухвалити рішення щодо стягнення з нього аліментів у розміру меншому, аніж заявлено позивачкою, посилаючись на своє тяжке матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з полоденнями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері. З урахуванням обставин справи суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов"язків щодо утримання дитини, у зв"язку з чим з відповідаа на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Але з урахуванням майнового стану відповідача, а саме те, що він офіційно не працює, а акож з урахуванням рівності прав та обов"язків батьків по відношенню до дитини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, у сумі 800,00 гривень. На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial