Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

01 липня 2015 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на жилу квартиру. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 19 грудня 1990 року рішенням Костянтинівської міської ради № 485 їй було надано дозвіл на придбання квартири [ADDRESS]. 20 лютого 1991 року згідно нотаріально-посвідченого договору, зареєстрованого у реєстрі за № 2-627 вона придбала вказану квартиру та зареєструвала у Костянтинівському МБТІ. Однак, пізніше, в силу похилого віку вона загубила усі документи на квартиру. У Костянтинівському МБТІ їй виготовили новий технічний паспорт на цю квартиру, але у реєстраційній службі Костянтинівського міського управління юстиції 25 червня 2015 року було відмовлено у державній реєстрації права власності з посиланням на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Зазначені обставини перешкоджають їй здійснювати право власності на цю квартиру у повному обсязі. Тому просила визнати за нею право власності на цю квартиру за нею у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивачки підтримала та уточнила заявлені вимоги, посилаючись на доводи, наведені у позові, прохаючи суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається з 2-х житлових кімнат, коридора, ванної, туалета, кухні, шафів, житловою площею 29,6 кв. метри, загальною площею 46,3 кв. метри. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву згідно якої позов визнав повністю, не заперечуючи проти визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачкою, про що повідомив суд у письмовій заяві, прохаючи також розглянути справу за його відсутності. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], народилась 04 січня 1929 року у с. Роксоляни Овідіопільського району Одеської області (а.с. 4). 19 грудня 1990 року рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради народних депутатів № 485 їй було надано дозвіл на придбання у особисту власність квартири [ADDRESS] (а.с. 9). 26 лютого 1991 року згідно договору, посвідченого Державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 2-627 позивачка придбала вказану квартиру та зареєструвала у Костянтинівському МБТІ (а.с.8). Згідно технічного паспорту, виготовленому КП «Бюро технічної інвентаризації м. Костянтинівка» 28 травня 2015 року, на квартиру № 53 у житловому будинку № 5 по вул. Ціолковського м. Костянтинівки Донецької області, право власності на вказану квартиру зареєстровано на [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на підставі договору купівлі продажу від 20 лютого 1991 року, інвентаризаційна справа № 13783 (а.с. 5-7). Тобто позовні вимоги позивачки повністю підтверджені зазначеними доказами. Згідно Довідки про технічний стан обєкта нерухомого майна, виготовленої 29.05.2015 року спеціалістами КП «Костянтинівське БТІ», квартира [ADDRESS], складається з 2-х житлових кімнат (53-5, 53-6), коридора (53-1), ванної (53-2), туалету (53-3), кухні (53-4), шафів (53-7,53-8,53-9) - житловою площею 29,6 кв. метри, загальною площею 46,3 кв. метри (а.с. 10). Але рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційній службі Костянтинівського міськрайонного управління юстиції від 25 червня 2015 року № 22376575 позивачці було відмовлено у державній реєстрації права власності з посиланням на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.12). На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка в силу свого похилого віку втратила оригінали правовстановлюючих документів на належну їй квартиру, але право її власності на цю квартиру підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами та не оспорюється представником відповідача. У реєстрації права власності на квартиру позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому єдиним способом набуття та захисту права власності позивачки [PERSON] є тільки судовий

Outcome: approved