Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

01.08.2016 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2011 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], що належало [PERSON], який помер [INFO] року. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року помер син позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2011 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно належало останньому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 30.05.2007 року виданого Мартусівською сільською радою, Бориспільського району та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 23.03.2007 року. Померлим заповіт не складався, позивачка являється єдиним спадкоємцем І-ої черги за законом. В установлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом була відкрита та зареєстрована спадкова справа. Інший спадкоємець, дружина померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину, нотаріус відмовив, у зв'язку з тим, що не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Вказані документи були втрачені, в зв'язку з чим позивачем було подане відповідне оголошення в пресу. Відсутність вказаних правовстановлюючих документів є перешкодою для набуття позивачем права власності на об'єкти нерухомого майна, що належали її сину, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, що змусило її звернутись до суду за захистом прав та інтересів. В судове засідання позивач не з'явився, проте від його представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Від відповідача Мартусівської сільської ради Бориспільського району, також надійшла заява за підписом голови [PERSON], з проханням розглянути справу без участі представника сільської ради (а.с.33). Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року помер син позивачки [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть. (а.с.7). Факт родинних відносин позивача та померлого, підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2011 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані по [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст.1233 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу З оглянутої копії спадкової справи (а.с.34-37) слідує, що за життя останній заповіт не складав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом у відповідності до ст.1261 ЦК України є його мати - позивачка по справі, яка звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Інший спадкоємець - дружина померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Судом встановлено, що у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно було відмовлено, оскільки позивачем не надано оригіналів правовстановлюючих документів, дані обставини викладені в Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1210/02-31 від 12.07.2016 року (а.с.12). Однак, належність житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи технічним паспортом Бориспільського районного бюро технічної інвентаризації від 23.04.2007 року (а.с.13-17) та Довідкою про технічні показники нерухомого майна № 14480 виданою Комунальним підприємством Бориспільської районної ради Бориспільського районного «Бюро технічної інвентаризації» від 04.04.2016 року, з якої слідує , що за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 30.05.2007 року виданого Мартусівською сільською радою, Бориспільського району (а.с.18). Крім того, право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,2011 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 23.03.2007 року(а.с.19). Інформацією Державного земельного кадастру (а.с.20) та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.07.2016 р. № НА-3206903962016 (а.с.21-22). Як зазначила позивач, оригінали вказаних правовстановлюючих документів були втрачені, в зв'язку з чим були відповідні звернення до правоохоронних органів ( а.с.10,11). Крім того, позивачем було подане оголошення в пресу- газету «Трудова слава», про визнання вказаних правовстановлюючих документів недійсними, в зв'язку з їх втратою.( а.с.45). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В статті 316 цього Кодексу зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Таким чином, враховуючи те, що мати померлого прийняла спадщину, в порядку передбаченому ч.1 ст. 1269 ЦК України, шляхом подання відповідної заяви, остання не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, з причин їх втрати, що є перешкодою для набуття права нею власності на об'єкт нерухомого майна, в порядку спадкування шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в нотаріуса, тому за нею, як єдиним спадкоємцем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved