Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, загальною площею 81,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить АТ КБ «Приватбанк», накладеного на підставі постанови, серія та номер АЕ №191516, виданий 19.01.2009 року, видавник: Мукачівський МВ ДВС та скасувати запис зареєстрований у Державному реєстрі речових право на нерухоме майно та реєстрі права власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомості майна щодо об`єктів нерухомого майна, запис № 17083866 від 19.01.2009 року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається, що 22.10.2016 року AT КБ «Приватбанк» став власником нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 81,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності Договір іпотеки серія та номер 422, виданий 22.10.2016 року, видавник ПН Мукачівського МНО Пуга А.М., повідомлення, серія та номер: б.н, виданий 18.10.2016 року, видавник ПАТ КБ Приватбанк; повідомлення, серія та номер: б.н, виданий 26.02.2016, видавник: ПАТ КБ Приватбанк. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 196448024 від 15.01.2020 року. Однак під час здійснення заходів щодо відчуження об`єкту нерухомості за вказаною адресою позивачем було виявлено арешт нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі 19.01.2009 року приватним нотаріусом Стойка Н.М., Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська область. Підстава виникнення обтяження: постанова, серія та номер АЕ № 191516, виданий 19.01.2009 року, видавник: Мукачівський МВ ДВС. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер: 32038430 від 25.10.2016 17:42:50, приватний нотаріус Стойка Надія Михайлівна, Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська область, особа майно/права якої обтяжуються: [PERSON] . З метою врегулювання цього питання та отриманням більш детальної інформації позивач звернувся до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби із адвокатським запитом від 14.04.2020 року, в якому просив надати інформацію щодо судових рішень, у процесі виконання яких було винесено вищевказані постанови, на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно, яке на сьогоднішній день належить AT КБ «Приватбанк», а також надати копії зазначених постанов. У зв`язку з тим, що право власності позивача на нерухоме майно, загальною площею 81,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] зареєстровано належним чином у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з 22.10.2016 року, в той час, як у реєстрі містяться записи про арешти цього нерухомого майна, що порушує право позивача на вільне володіння та розпорядження своїм майном, останні змушені звернутися до суду за захистом своїх прав та свобод. Представник позивача Гриниха Т.Ю. в судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити. Представник відповідача Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та додані до неї документи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.10.2016 року AT КБ «Приватбанк» став власником нерухомого майна, а саме квартири загальною площею 81,9 кв.м., яка розташоване за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності Договір іпотеки серія та номер 422, виданий 22.10.2016 року видавник ПН Мукачівського МНО Пуга А.М., повідомлення , серія та номер: б.н, виданий 18.10.2016 року, видавник ПАЬТ КБ Приватбанк; повідомлення, серія та номер: б.н, виданий 26.02.2016, видавник: ПАТ КБ Приватбанк (а.с. 8-13). Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 208962311 від 14.05.2020 року ( а.с.14-16). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1,2 ст. 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Державна реєстрація обмежень речових прав проводиться в день отримання відповідних документів місцевим органом державної реєстрації прав. Датою і часом державної реєстрації обмежень вважається дата і час обліку заяви в місцевому органі державної реєстрації прав. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване, виконавча служба може бути залучена до участі у справі в якості третьої особи. Натомість представник позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Мукачівського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи ту обставину, що позивачем в порядку ст. 51 ЦПК України не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, а саме боржника та особу, в інтересах якої накладено обтяження, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову як поданого до неналежних відповідачів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed