Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Тростянецька сільська рада Ічнянського району Чернігівської області як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі являються батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачі не належним чином виконують свої батьківські обов'язки, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не займаються їх належним вихованням, матеріально не забезпечують, позбавлені батьківських прав по відношенню до старшої доньки [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] на даний час перебуває у комунальному закладі медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок «Надія» на повному державному утриманні. Виконавчий комітет Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 14 березня 2019 року виніс рішення про влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON], які проживають разом із матір'ю, до КЗМСЗ « Прилуцький обласний будинок « Надія ». В зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не виявляють інтересу до дітей, зловживають спиртними напоями, а тому підлягають позбавленню батьківських прав відносно дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також повинні сплачувати аліменти на їх утримання. Представник Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, так як відповідачі не піклуються про малолітніх дітей, не виконують обов'язків по їх вихованню та утриманню, по відношенню до старшої доньки вже позбавлені батьківських прав, а тому позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також просив стягнути із відповідачів на користь комунального закладу медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок «Надія» аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні, вказавши, що стала на шлях виправлення та бажає належно здійснювати виховання своїх дітей. [PERSON] та [PERSON] проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Малолітній [PERSON] влаштований до КЗМСЗ « Прилуцький обласний будинок «Надія». Вона має намір піклуватись про них та забезпечувати їх всім необхідним. Надана інформація служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області є недостовірною, так як вона здійснює виховання дітей належним чином, займається їх розвитком та навчанням, а також забезпечує медичний догляд. [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків. Судом встановлено, що відповідачі по справі являються батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.22-30). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], але за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується актом обстеження проживання та реєстрації громадян від 24 вересня 2018 року (а.с.9) та довідками про склад сім'ї, виданими виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 06 листопада 2018 року (а.с.7-8). Як вбачається із копій довідок про реєстрацію місця проживання особи від 07 березня 2018 року малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані також в [ADDRESS] (а.с.31-33). Згідно копії довідки-характеристики Комітету самоорганізації населення № 3 мікрорайону Рокитний Прилуцької міської ради Чернігівської області від 24 липня 2018 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю та її співмешканцем в [ADDRESS] (а.с.35). Батько дітей з ними не проживає. Згідно повідомлення служби у справах дітей Ічнянської районної державної адміністрації від 10 вересня 2018 року № 01-10/178 малолітній [PERSON], [INFO], був відібраний у матері [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28 серпня 2018 року № 300 (а.с.14,16). Рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 13 лютого 2019 року малолітнього [PERSON], який перебував у патронатній сім'ї, з 06 березня 2019 року влаштовано до комунального закладу медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок « Надія » (а.с.75). Крім того, виконавчий комітет Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 14 березня 2019 року виніс рішення про влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON], які проживають із [PERSON], до КЗМСЗ « Прилуцький обласний будинок « Надія » (а.с.85). Відповідно до висновку Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, як органу опіки та піклування, від 26 вересня 2018 року № 39 [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так як відповідачі не турбуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не займаються їх вихованням, утриманням, фактично само ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.10-11). Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачі по відношенню до старшої доньки [PERSON], [INFO], вже позбавлені батьківських прав (а.с.5-6 ). Згідно інформації служби у справах дітей Ічнянської районної державної адміністрації від 27 серпня 2018 року № 01-10/167 [PERSON] не опікується дітьми, не забезпечує належних умов для розвитку та виховання дітей, протягом 2018 року тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП - неналежне виконання батьківських обов'язків. За повідомленням Прилуцької міської дитячої лікарні [PERSON] неодноразово доставлялася до лікарні без матері у супроводі працівників служби у справах дітей та поліції (а.с.12). Дані факти підтверджуються копіями повідомлень, наданих Прилуцьким відділом поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.35-39). Відповідно до повідомлення Прилуцького наркологічного диспансеру [PERSON] перебуває на обліку в даному закладі з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація (а.с.13). Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказують, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 4 ст. 155 СК України вказує, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Положенням пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав або відібрання дітей від батьків, судам необхідно з'ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов'язків та якими доказами вони підтверджуються. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дітей. До того ж [PERSON] не проживає разом з дітьми та жодного разу не відвідав останніх. [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, перебуває на обліку в Прилуцькому наркологічному диспансері, схильна до вживання алкогольних напоїв. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] з 06 березня 2019 року перебуває в комунальному закладі медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок « Надія » на повному державному утриманні. Малолітні [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають разом із відповідачкою [PERSON], хоча і винесено рішення виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 14 березня 2019 року про влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на вищенаведене, виходячи винятково з інтересів дітей, враховуючи наявність факту ухилення відповідачів від свого обов'язку їх виховувати та утримувати, суд вважає вимоги представника позивача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дітей задовольнити частково, стягнувши з останніх на користь комунального закладу медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок « Надія » аліменти на утримання [PERSON]в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON], то суд вважає відмовити в їх задоволенні, так як на даний час остаточно не вирішене питання про місцеперебування та утримання дітей. У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1921 гривня 00 копійок солідарно.

Outcome: partial