Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

01 серпня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася рада опіки та піклування при виконкомі Демуринської селищної ради в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що відповідач має сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON], всупереч інтересам дітей, батьківські обов'язки не виконує, матеріальної допомоги на утримання не надає, зловживає спиртними напоями, веде нездоровий спосіб життя, їх життям не цікавиться та не спілкується. Діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на вихованні у їхнього батька [PERSON], а син [PERSON] знаходиться у бабусі [PERSON] Відповідач використовує державну допомогу, на сина [PERSON], не в інтересах останнього, витрачає їх на власні потреби, притягалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків, профілактичні бесіди не змінили поведінку відносно належного ставлення [PERSON] до дітей. З квітня 2017 року відповідач покинула місце проживання та поїхала у невідомому напрямку. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнути з неї, аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи на утриманні якої будуть перебувати діти, починаючи з дня звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надано суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на задоволенні вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, зобов'язується виправитися та забрати дітей. Третя особа служба у справах дітей у судове засідання не з'явилася, надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтв про народження [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], виданих виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області та виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області 17 грудня 2003 року, 01 березня 2009 року та 08 серпня 2011 року, актові записи №80, №9 та №8, [PERSON] народився [INFO], [PERSON] [INFO], а [PERSON] - [INFO], батьком яких записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Актами обстеження умов проживання від 04 квітня та 17 травня 2017 року підтверджується, що будинок по [ADDRESS] знаходиться в незадовільному стані, потребує ремонту, попередні рекомендації комісії щодо створення належних умов проживання для своєї родини [PERSON] проігнорувала. Деякий час [PERSON] разом з сином [PERSON] перебували у [PERSON] з якою зловживали спиртними напоями та вчинювали сварки в присутності дитини. Членами комісії проводились профілактичні бесіди стосовно зловживання алкоголем [PERSON], надавались рекомендації з приводу відновлення житла та створення належних умов для проживання сина [PERSON], відповідач попереджалась про адміністративну відповідальність. Згідно довідок-характеристик Демуринської селищної ради №693 та №1022 від 20 квітня 2017 року та 31 липня 2017 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. В складі сім'ї має сина [PERSON], [INFO], який перебуває на вихованні та утриманні бабусі. Часто порушує громадський порядок, ніде не працює, за період проживання на території ради зарекомендувала себе з негативної сторони, має шкідливі звички, зокрема зловживання спиртними напоями. Належним чином не виконує батьківські обов'язки та вчиняє сварки. На даний момент місце проживання [PERSON] невідоме. Довідкою Межівського управління СЗН №478 від 28 липня 2017 року підтверджується, що [PERSON] знаходиться на обліку і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 1271,11 гривень щомісячно. Згідно письмового пояснення депутата Демуринської селищної ради [PERSON], [PERSON] маючи трьох дітей, за період проживання в смт Демурино, зарекомендувала себе з негативної сторони, належним чином не дотримується батьківських обов'язків, часто перебувала в стані алкогольного сп'яніння. З квітня 2017 року утриманням та виховання [PERSON] займається його бабуся [PERSON] Висновком ради опіки та піклування при виконкомі Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області підтверджується, що [PERSON] вихованням дітей не займається, їхнім здоров'ям не цікавився, матеріальної допомоги не надає, материнської турботи до дітей не виявляє, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Встановлено, що обов'язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України щодо виховання та розвитку дитини відповідачем не виконуються. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов′язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, і як наслідок необхідність застосування до нього на підставі п.2 ч. 1 ст. 164 СК України крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За положенням ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають повному задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved