Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

01 липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем по справі з 2015 року по 2019 рік проживала у цивільному шлюбі. За час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини їх стосунки погіршилися і наприкінці 2019 року вони припинили спільне проживання. З цього часу відповідач по справі участь у вихованні доньки не приймає, матеріальну допомогу не надає, самостійно вона не має змоги забезпечити усі потреби дитини. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди щодо виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину. Відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, тому він на її погляд має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки Враховуючи вище викладені обставини просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 02.08.2021 року до суду від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що після припинення стосунків з позивачкою по справі він у добровільному порядку деякий час сплачував аліменти, потім позивач стала чинити перешкоди у його спілкуванні з дитиною та вони повністю припинили стосунки. Зазначив, що враховуючи його стан здоров`я та матеріальне становище зможе сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 50% від прожиткового мінімуму. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона працює продавцем у крамниці «Апельмон» та її заробітна плата складає приблизно сім - сім з половиною тисяч гривень на місяць. На її утриманні перебувають двоє її неповнолітніх дітей, однією з яких є [PERSON] , [INFO] . Дитина наразі повністю перебуває на її утриманні та враховуючі її матеріальний стан вона не може повністю забезпечити потреби дитини. Так, тільки на забезпечення самих необхідних потреб дитини, а саме: відвідування дитячого садка, харчування, придбання одягу вона щомісячно витрачає приблизно 3 000 грн. Крім того, дитина часто хворіє та потребує додаткових витрат пов`язаних з медичним доглядом та придбанням ліків. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не дає, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги частково визнав та пояснив, що він дійсно проживав з [PERSON] у цивільному шлюбі за час якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після того як вони припинили з позивачкою спільне проживання він деякий час надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, проте після того, як позивач стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною припинив надавати допомогу. Стосовно стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечує, проте вважає, що розмір аліментів, який позивач просить стягнути, є для нього обтяжливим. Зазначив, що його заробітна плата на місяць складає приблизно 9 000 грн. при цьому він страждає на хронічне захворювання - розсіяний склероз у зв`язку з чим, щомісячно витрачає на лікування приблизно 2 000 грн., при цьому він проживає разом зі своїми батьками пенсіонерами, яким він щомісячно надає допомогу у розмірі 2 000 грн., а тому, враховуючи наведені обставини, він не заперечує щодо частково задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.12.2019 року. Як зазначила у позовній заяві позивач та підтвердила це у судовому засіданні дитина проживає разом з нею, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною другою статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] заявила позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, а тому має можливість надавати допомогу у визначеному розмірі. Разом з цим, судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач страждає на хронічне захворювання розсіяний склероз, у зв`язку з чим, постійно потребує прийому патогенетичної терапії, що підтверджується довідкою ДЗ «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України» від 22.07.2021 року, крім того, у зв`язку із загостренням захворювання періодично проходить стаціонарне лікування. Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає зі своїми батьками [PERSON] , [PERSON] , які є пенсіонерами та перебувають на його утриманні, що підтверджується наданими відповідачем копіями пенсійного посвідчення серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Позивач в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідача. Враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача на утриманні батьків пенсіонерів, його стан здоров`я та враховуючи, що утримання дітей є обов`язком для обох батьків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліментів у розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 908 грн. 00 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial