Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень від 16 серпня 2021 року, просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.11.1996 року, який був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за № 11/57 від 25.11.1996 року. Позов обґрунтовано тим, що 25 листопада 1996 року позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, який був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за № 11/57-НД. На момент укладення договору, діючим законодавством не заборонялось укладати такі договори на товарній біржі та не вимагалось нотаріальне посвідчення. Через зміни у законодавстві, позивач не може розпоряджатися своїм нерухомим майном на свій розсуд. Ухвалою суду від 14 травня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач -визнала. За приписами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з відповіді КП Павлоградського МБТІ від 23.06.2021 року вих. № 64, право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано станом на 25.11.1996 року за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 25.11.1996 року Павлоградською товарною біржою, за р. № 11/57-НД (а.с.36). Згідно копії вищевказаного договору куплі-продажу нерухомого майна від 25 листопада 1996 року, останній був укладений між відповідачем [PERSON] , яка за договором є продавцем, та позивачем [PERSON] , який є покупцем (а.с.6-7). Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач визнала позов, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.11.1996 року, який був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі за № 11/57 від 25.11.1996 року.

Outcome: approved