Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до ОК «ЖБК №21 «Восток-2», Дніпровської міської ради на предмет встановлення факту належності на праві власності квартири [ADDRESS] за життя [PERSON] , 1935 р.н., яка померла [INFO] , та визнання в порядку спадкування за нею, [PERSON] , права власності на цю квартиру в цілому, з підстав того, що є єдиною донькою [PERSON] (протягом життя у зв`язку з заміжжям змінювала прізвище з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), якій як члену кооперативу виділено вказану квартиру на неї, чоловіка [PERSON] , дочку [PERSON] (позивача у справі), за яку усі внески повністю сплатила її мати [PERSON] у 1979 році, а батько [PERSON] після розірвання шлюбу 09 липня 1968 року майнових претензій з приводу цієї квартири не мав, у зв`язку з чим вказана квартира стала особистою приватною власністю її матері [PERSON] , проте після смерті [INFO] матері [PERSON] оформити спадщину належним чином, як єдина спадкоємиця за законом, не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності спадкодавця через те, що за життя вона їх не оформлювала, у зв`язку чим позивач змушена звернутися за захистом свого права власності в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 08 січня 2020 року судді Колесніченко О.В. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року, після усунення недоліків позовної заяви згідно ухвали від 11 січня 2020 року, відкрито провадження в загальному порядку та призначене підготовче засідання, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи без виникнення процесуальних ускладнень. Відповідачі, отримавши копію позовної заяви кожний окремо 18 лютого 2020 року, свій відзив не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли і про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлялися належним чином. Третя особа П`ята Дніпровська ДНК пояснень на позовну заяву не подавала, направивши на виконання ухвали суду від 18 лютого 2020 року копію спадкової справи після [PERSON] . У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, представник позивача [PERSON] у заяві від 01 квітня 2020 року клопотала про розгляд справи у її відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ОК «ЖБК №21 «Восток-2» Горбатенков О.М. у заяві від 18 лютого 2020 року позов визнав повністю та клопотав про розгляд справи у його відсутності. Представник Дніпровської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, клопотав про відкладення на іншу дату, проте обставин, які бажає спростувати або з приводу чого подати докази і причин пропуску строку для вчинення таких процесуальних дій, в заяві не виклав, у зв`язку з чим судом відмовлено у задоволенні такого клопотання. Третя особа П`ята Дніпровська ДНК клопотала про розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] як члену кооперативу №21 «Восток-2» виданий 11 червня 1964 року за № 919 ордер на вселення у квартиру [ADDRESS] сім`єю складом три особи: на неї, [PERSON] , чоловіка [PERSON] та дочку [PERSON] (а.с. 24-а). Згідно квитанції від 25 вересня 1962 року до приходного ордеру №39 від 15 вересня 1962 року [PERSON] виплачено 40% вартості двокімнатної квартири в ЖБК №21 «Восток-2» в сумі 1615,00 карб. (а.с.24-А). За даними довідки ОК «ЖБК №21 «Восток-2» від 26 грудня 2019 року №16/12 вартість кооперативної квартири [ADDRESS] в ОК «ЖБК №21 «Восток-2» виплачена в повному обсязі [PERSON] в 1979 році як членом цього ЖБК (а.с.95). [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] 05 листопада 1961 року взяла прізвище [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 31 серпня 2016 року (а.с.54-55). В свою чергу [PERSON] (в дівоцтві [PERSON] ) після припинення одруження з [PERSON] 09 липня 1968 року взяла дівоче прізвище Коринна, що підтверджується свідоцтвом про припинення шлюбу №7522, виданим 09 липня 1968 року Кіровським р/в ЗАГС (а. с. 57). В подальшому після укладення нового шлюбу [INFO] 1982 [INFO] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , а після укладення шлюбу 24 жовтня 1987 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 08 вересня 2016 року. Позивач [PERSON] , у дівоцтві прізвище [PERSON] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] , виданим Красногвардійським р/в ЗАГС м. Дніпропетровська 05 лютого 1963 року (а.с.24), свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] зі [PERSON] 04 листопада 1980 року, внаслідок чого прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с.56). Таким чином, безспірно підтверджено належними та допустимим доказами, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що Відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції 07 квітня 2010 року вчинено актовий запис №2428 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 07 квітня 2010 року (а.с.25). За даними довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 10 січня 2017 року №291 станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 7 Закону СРСР "Про власність в СРСР", норми якої діяли на час остаточної виплати пайових внесків травень 1979 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Відповідно до\~ч.1,\~ч.3\~ст.\~15\~Закону України\~«Про власність»,\~що діяв\~з 15\~квітня 1991\~року,\~норми якого\~також роз`яснені Пленумом\~Верховного Суду\~України у\~постанови №\~9\~від 18\~вересня 1987\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~про житлово-будівельні\~кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Виходячи з наведених норм ст. 7 Закону СРСР "Про власність в СРСР", ст. ст. 15, 16, 17 Закону України «Про власність», які діяли на час виникнення спірних правовідносин з набуття прав на квартиру [ADDRESS] , ця квартира, виділена члену ЖБК [PERSON] (після шлюбу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) після виплати у 1979 року повної вартості квартирі шляхом внесення членських внесків є її особистою власністю, з огляду на те, що після сплати першого внеску 25 вересня 1962 року та після розірвання шлюбу з [PERSON] останній ніколи не заявляв про будь-які права на частку у цій квартирі, вважаючи її власністю колишньої дружини в порядку домовленості щодо поділу спільного майна. Також, з аналізу наведених вище норм, належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно, до складу спадщини після [PERSON] згідно ст. 1218 ЦК України увійшла належна їй на день смерті [INFO] квартира [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] заповіту за життя не склала, що встановлено на підставі даних спадкової справи та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01 грудня 2016 року (а.с. 107-108). Згідно довідки ОК «ЖБК №21 «Восток-2» від 10 лютого 2020 року №16/02 [PERSON] з 1964 року по день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). За даними паспорта позивача, що узгоджуються з довідкою ОК «ЖБК №21 «Восток-2» від 28 листопада 2016 року №10/11-3 позивач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 29 жовтня 1982 року (а.с.9, 10, 20-21), а відтак, належить дійти висновку про прийняття позивачем спадщини після [PERSON] згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України. За правилами ст. 1258 ЦК України, норми якої діяли на час відкриття спадщини, спадкоємцем за законом першої черги на майно належне [PERSON] , є лише позивач [PERSON] , як дочка, що прийняла спадщину фактично за правилами ч.3 ст. 1268 ЦК України та 04 травня 2017 року звернулася до П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори з відповідної заявою за вх.№344, оскільки інші особи з заявою про прийняття спадщини не зверталися та наявність таких не встановлена, що підтверджується матеріалами спадкової справи №415/2016, заведеної П`ятою дніпропетровською державної нотаріальною конторою 01 грудня 2016 року до майна [PERSON] (а.с.98-114). Разом з цим, листом державного нотаріуса П`ятої дніпровської ДНК Карачун О.О. від 04 травня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після [PERSON] у зв`язку з відсутністю у спадкоємиці правовстановлюючих документів на вказану квартиру (а.с.114). Відповідно до норм ч. 3 ст. 1296 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку, що позивач набула право власності в порядку спадкування за законом як єдиний спадкоємець першої черги після [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в цілому, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення таких позовних вимог. Разом з тим, вимоги про встановлення юридичного факту належності померлій [INFO] особі [PERSON] , 1935 року народження, спірної квартири, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 4, 5 ЦПК України в судовому порядку підлягають захисту порушені, не визнані або оспорені права та інтереси особи за її зверненням у визначений законом або договором спосіб, цивільна правоздатність якої (здатність мати цивільні права та нести обов`язки) відповідно до ст.25 ЦК України виникає в момент народження та припиняється зі смертю особи, і належним та достатнім способом захисту прав позивача за ст. 16 ЦК України буде визнання права. За правилами ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за можливе з урахуванням клопотання позивача судові витрати залишити на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: partial