Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

02.04.2020 року до суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2018 року на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття, на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 18.05.2018 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] . Рішенням суду від 18.05.2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів. Зазначає, що аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На даний час їх син навчається у 8 класі, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Крім того, в 2019 році син часто хворів, був на обстеженні в лікарнях і на теперішній час потребує постійного прийому недешевих лікарських засобів та спеціальне харчування, а також потребує додаткових занять з репетиторами, оскільки багато пропустив занять. Відповідач залишив сина без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та його вихованні. Також зазначає, що відповідач ніде офіційно не працює та постійно приховує свій заробіток. 12.05.2020 надійшов відзив від відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що викладені в позові обставини, не відповідають дійсності та не підтверджені доказами. Зокрема, не підтверджено факт погіршення матеріального становища позивача. Зазначає, що на даний час його матеріальний стан не змінився, він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. на місяць, так як є військовим пенсіонером та його пенсія складає 3 200 грн. на місяць. З пенсії 25 % стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] та 25 % стягуються на утримання доньки [PERSON] від першого шлюбу. Крім того на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, які часто хворіють та потребують значних коштів. З сином він спілкується, купує подарунки, зокрема більше року тому в кредит придбав йому комп`ютер, нещодавно подарував телефон, купує одяг. З жовтня 2017 року по жовтень 2018 року він самостійно оплачував репетиторів по додатковим заняттям. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено наступне. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18.05.2018 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Оцінюючи надані суду докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З позовної заяви вбачається, що заявляючи вимоги про зміну розміру аліментів, стягнутих на користь позивача, остання посилається на факт погіршення стану здоров`я дитини, потреби його систематичного лікування і спеціального харчування та погіршення навчання, що на думку суду не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки зазначене не вказує на зміни матеріального стану. Суд приходить до висновку, що заявлені позивачем обґрунтування вимог мають стати підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, такі витрати не носять постійного характеру, проте така вимога позивачем не заявлена. Отже, позивач не надав суду належні і допустимі докази зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків, що у відповідності до ст.192 СК України є підставою для зміни розміру вже стягнутих рішенням суду аліментів. З огляду на вищезазначене, у позивача відсутні обставини, які б вказували на підстави зміни встановленого вже судом розміру аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed