Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Харківській області про стягнення невиплаченої частини одноразової грошової допомоги, інфляційних збитків та 3% річних, в обґрунтування якого вказав, що що 26 грудня 2013 року під час переслідування злочинця ним отримані травми, які призвели до погіршення стану здоров`я й встановлення йому II групи інвалідності. 15 липня 2014 року його було звільнено з органів внутрішніх справ за «станом здоров`я» на підставі Наказу ГУМВС України в Харківській області №244 о/с. ГУ МВС України в Харківській області була здійснена виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 33264,39 (тридцять три тисячі двісті шістдесят чотири грн. 39 коп.) грн. Вважає, що ГУ МВС України в Харківській області здійснило не повну виплату належної позивачу суми одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності працівнику міліції, що порушує його законні права та інтереси. Позивач просив суд просив стягнути з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Харківській області невиплачену частину одноразової грошової допомоги за встановлення інвалідності II групи, яка настала внаслідок нещасного випадку, що стався під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю в розмірі 110470,65 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період січень 2015 березень 2018 року -38191,28 грн., 3% річних за період 25.12.2014 -07.05.2018 р. у розмірі 9933,28 грн. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечував, вважає позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що з 1 січня 2008 року надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ скасовані і, відповідно, не включаються до грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. №707. До грошового забезпечення, з якого здійснювався розрахунок одноразової грошової допомоги позивачу були включені: посадовий оклад - 580,00 грн., оклад за спеціальним званням - 50,00 грн., надбавка за вислугу років (10%) - 63 грн. Позивачу була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 33264,00 грн., що дорівнює чотирирічному грошовому забезпеченню, визначеному відповідно до вимог пункту 3 зазначеного Порядку. Оскільки позовна вимога позивача щодо стягнення з Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області невиплаченої частини одноразової грошової допомоги за встановлення інвалідності 2 групи в розмірі 110470,65 грн. не ґрунтується на приписах чинного законодавства та не підлягає задоволенню, відповідно, не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з Відповідача інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та 3% річних, оскільки вони є похідними. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, у зв`язку з чим суд вважав за можливе справу розглянути за даною якою. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , 1989 р.н., проходив службу в ОВС на посаді інспектора полку патрульної служби ХМУ ГУМВС України в Харківській області. 26 грудня 2013 року під час переслідування злочинця позивач отримав травми, які призвели до встановлення йому II групи інвалідності. Актом про нещасний випадок сержанта міліції [PERSON] від 27.05.2014 (Форма Н-1), Актом розслідування нещасного випадку від 27.05.2014 р. (Форма Н-5), Постановою Військово-лікарської комісії ГУМВС в Харківській області від 19.06.2014 за №11/3-40 встановлено, що [PERSON] отримав травму в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю. [PERSON] 15 липня 2014 року було звільнено з органів внутрішніх справ за «станом здоров`я» на підставі Наказу ГУМВС України в Харківській області №244 о/с. В жовтні 2014 року позивачу була встановлена II група інвалідності. Після цього Відповідачем були здійсненна виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 33264,39 грн. 20 жовтня 2021 року Обласною медико-соціальною експертною комісією №3 було позивачу була повторно підтверджена інвалідність II групи. Як зазначається в Довідці МСЕК серія 12ААВ №326240, причиною інвалідності є травма отримана з виконанням службових обов`язків З довідки про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги від 28.10.2014р. № 30/7/1155 вбачається, що до грошового забезпечення, з якого здійснювався розрахунок одноразової грошової допомоги позивачу були включені: посадовий оклад - 580,00 грн., оклад за спеціальним званням - 50,00 грн., надбавка за вислугу років (10%) - 63 грн., що у загальному розмірі склало 693,00 грн. Як вбачається з відповіді ГУ НП в Харківській області від 30.06.2017 №П-1 нд/119-29-2/01-2017, наданої на лист Народного депутата України [PERSON] № 7252 від 19.06.2017, повідомлено, що розрахунок одноразової грошової допомоги проводився на підставі лише посадового окладу у розмірі 693 грн. 00 копійок х 48 (чотирирічне грошове забезпечення), що дорівнювало 33264 грн. 39 копійок. Позивач не погодився із розміром проведених виплат, що зумовило його звернення із означеним позовом до суду. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне. Правовідносини, з приводу яких виник спір (на час виникнення спірних правовідносин), врегульовувались Законом України «Про міліцію» (далі - ЗУ «Про міліцію»), постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 «Про затвердження Порядку умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції», постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499. Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про міліцію» 20 грудня 1990 року N565-XII, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, які кореспондуються із положеннями підпункту 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 «Про затвердження Порядку умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції», одноразова грошова допомога виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю у розмірі чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Пунктами 1, 2 Постанови № 1294 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи). З метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, МВС України прийнято наказ № 499 від 31.12.2007 року, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499). Відповідно до п. 1.1 Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Відповідно до п. 1.3. Інструкції №499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби. Згідно пункту 1.18 Інструкції №499, при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно. В свою чергу, розділом II Інструкції №499 визначено, що входить до складу грошового забезпечення, а саме: оклади за спеціальними званнями (п.2.1.); посадові оклади осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (п.2.2.); надбавка за вислугу років (п.2.4.); надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (п.2.5.); надбавка за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність (п.2.6.); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (п.2.7.); надбавка державним експертам з питань таємниць (п.2.8.); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (п.2.9.); надбавка за знання та використання іноземної мови (п.2.10); надбавка за почесні звання "заслужений", "народний" (п.2.11); надбавка за спортивні звання (п.2.12.); доплата за науковий ступінь (п.2.13); доплата за вчене звання (п.2.14). Згідно п. 1.8. Інструкції №499, у разі виникнення в особи рядового чи начальницького складу права на отримання (зміну розмірів) якогось з видів грошового забезпечення зазначені виплати проводяться з урахуванням указаних з дня набуття особою такого права. Положеннями п. 3 Наказу МВС України від 31.12.2007 року №499 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) чітко передбачалось, що грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Як вбачається з наданої довідки про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги від 28.10.2014р. № 30/7/1155, при розрахунку із позивачем до грошового забезпечення, з якого здійснювався розрахунок одноразової грошової допомоги, були включені лише: посадовий оклад у розмірі 580,00 грн., оклад за спеціальним званням - 50,00 грн. та надбавка за вислугу років (10%) у розмірі 63 грн. Що разом склало 693,00 грн. Між тим, як вбачається з наданої позивачем до матеріалів справи банківської виписки ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», за останній повний місяць роботи, а саме: у червні 2014 року сума зарахувань та інших видів виплат склала 2994,48 грн. (а.с.7) Оскільки, як вбачається з аналізу норм законодавства, діючого на момент виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складалось не тільки з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, але й з: щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, суд приходить до висновку, що нарахування одноразової грошової допомоги у вигляді чотирирічного грошове забезпечення [PERSON] було проведено без врахування усіх, передбачених діючим на той час законодавства, виплат. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач був зобов`язаний виплатити [PERSON] чотирирічне грошове забезпечення [PERSON] з урахуванням усіх виплат у загальному розмірі 143735, 04 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Із огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача невиплачену частину одноразової грошової допомоги у розмірі 110470,65 грн., інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період січень 2015 березень 2018 року -38191,28 грн., 3% річних за період 25.12.2014 -07.05.2018 р. у розмірі 9933,28 грн. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд на підставі ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання даного позову, тобто у розмірі 1585,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved