Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 жовтня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Магістраль Фулл» укладений договір кредитної лінії №1010-02, із змінами і доповненнями, внесеними в зазначений договір згідно додаткових договорів №1 від 09 грудня 2010 року, №2 від 14 січня 2011 року, №3 та №4 від 01 березня 2011 року, за яким банк відкрив останньому не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 3500000 доларів США, зі сплатою 13,5% річних за користування кредитною лінією, а з 01 березня 2011 року, відповідно зі змінами, внесеними згідно зазначеного додаткового договору №3 від 01 березня 2011 року до кредитного договору - 12% річних, строком кредитування з 07 жовтня 2010 року по 07 лютого 2012 року. 29 жовтня 2010 року з метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору між позивачем та [PERSON] укладений договір іпотеки відповідно до якого остання передала банку в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 357,1 кв.м та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позичальник, ТОВ «Магістраль Фулл» умови кредитного договору належним чином не виконував і станом на 09 липня 2014 року має заборгованість в розмірі 4001053,24 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 46644798,92 грн. (з розрахунку 1 дол. США = 11,658 грн.) Просив в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Магістраль Фулл» за договором кредитної лінії №1010-02 від 07 жовтня 2010 року в розмірі 2186000,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 29 жовтня 2010 року зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], шляхом визнання права власності за ПАТ «Енергобанк» на житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 357,1 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з житлового будинку, літ. А, загальною площею 357,1 кв.м, бані літ. Б, альтанки літ. В, котельні літ. Г, ями вигрібної 5-6, свердловини 7, огорожі 1-4, вигрібної ями 8, вартістю 1658000,00 грн., земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення (використання) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вартістю 528000,00 грн., площею 0,25 га, що розташована в [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача Завада Р.В. позов підтримав, викладене підтвердив. Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Калкан" в судове засідання представника не направила, проти позову заперечувала, вважала, що вимоги про стягнення пені у розмірі більш як 288 тис. доларів США задоволенню не підлягають, оскільки позивач втратив право на нарахування пені у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до суду, передбаченого ч.6 ст.232 ГК України. Крім цього позивачем необґрунтовано нараховані відсотки за користування кредитом, за період по 09 липня 2014 року (після закінчення строку дії договору кредитної лінії), оскільки строк повернення коштів встановлений договором по 07 лютого 2012 року. Після закінчення строку банк відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України має право лише на отримання 3% річних. Пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 262417,90 доларів США, пеня за прострочення сплати відсотків - 24696,60 доларів США та 3 відсотки річних за прострочення сплати відсотків - 46075,41 доларів США помилково визначається позивачем в іноземній валюті, що суперечить вимогам ст. 625 ЦК України, оскільки має обчислюватися та стягуватися виключно у національній валюті України - гривні. Станом на 09 липня 2014 року позивач у складі боргу нараховує пеню за прострочення сплати кредиту та сплати відсотків, три відсотки річних за прострочення сплати кредиту та сплати відсотків. Оскільки ухвалою Господарського суду Київської області від 13 листопада 2013 року про порушення провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо ТОВ «Магістраль Фулл», який діяв з 13 листопада 2013 року до дати припинення вказаного товариства у зв'язку з ліквідацією (до 24 лютого 2015 року), то нарахування та обчислення позивачем у складі боргу неустойки (пені) та трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 13 листопада 2013 року по 09 липня 2014 року є неприпустимим, відповідно до ст. 19 Закону «Про банкрутство». Крім цього, в період дії мораторію кредиторські вимоги до банкрута не можуть збільшуватися, а тому розмір заборгованості 4001053,24 доларів США, що за офіційним курсом становить 46644,92 грн. за період з 13 листопада 2013 року по 09 липня 2014 року визначений невірно. Твердження позивача про наявність заборгованості у розмірі 4001053,24 долари США не відповідає дійсності, оскільки ПАТ «Енергобанк» набув право власності на дві земельні ділянки, що належали ТОВ «Магістраль Фулл», в зв'язку з чим заборгованість за договором кредитної лінії зменшилась на 11343500,00 грн. Оціночна вартість предмету іпотеки визначена на замовлення позивача суттєво відрізняється від оцінки наданої відповідачкою, тому визначивши дійсну вартість предмету іпотеки сума боргу була б меншою. Крім цього, незрозуміло який розмір заборгованості залишився непогашеним, оскільки із змісту позову неможливо встановити з боргу ТОВ «Магістраль Фулл» (і його поручителя ТОВ «Калкан») має бути списано 100% вартості предмета іпотеки чи тільки 90%. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, підтримавши доводи третьої особи, зазначивши, що визнання права власності на спірне майно не являється належним способом захисту прав позивача, оскільки він не позбавлений можливості оформити право власності на нього в позасудовому порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль Фулл" в судове засідання представника не направила. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 07 жовтня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Магістраль Фулл» в особі директора [PERSON] укладений договір кредитної лінії №1010-02, із змінами і доповненнями, внесеними в зазначений договір згідно додаткових договорів №1 від 09 грудня 2010 року, №2 від 14 січня 2011 року, №3 та №4 від 01 березня 2011 року, за яким банк відкрив останньому не відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування 3 500 000 доларів США, на строк з 07 жовтня 2010 року по 07 лютого 2012 року на рефінансування заборгованості за кредитним договором №26 від 16 грудня 2009 року, укладеного між позичальником (ТОВ «Магістраль Фулл) та ВАТ «БГ Банк» та на поповнення обігових коштів, зі сплатою за користування кредитною лінією 13,5% річних, а з 01 березня 2011 року, відповідно зі змінами, внесеними згідно зазначеного додаткового договору №3 від 01 березня 2011 року до кредитного договору - 12% річних (т.1 а.с.10-52). З метою забезпечення виконання зобов'язання умов вказаного кредитного договору №1010-02 від 07 жовтня 2010 року, між ПАТ «Енергобанк» та відповідачкою [PERSON] укладено договір іпотеки від 29 жовтня 2010 року, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку належне їй на праві власності наступне майно: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 357,1 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.39-46, 47-48, 49-50). Позичальник, ТОВ «Магістраль Фулл» не виконувало належним чином умови вищевказаного кредитного договору, не виконало їх і після направлення йому позивачем вимоги від 21 січня 2013 року щодо погашення суми заборгованості та усунення порушень за вищевказаним договором кредитної лінії №1010-02 від 07 жовтня 2010 року і станом на 09 липня 2014 року, згідно з розрахунком позивача, заборгованість ТОВ «Магістраль Фулл» по кредитному договору склала 4 001 053,24 доларів США, яка включає в себе: загальна заборгованість за кредитом - 2 251 794,97 доларів США, загальна заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 162 087,72 доларів США, пеня за прострочення сплати процентів - 24 696,6 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 262 417,9 доларів США, 3% річних за прострочення сплати процентів - 46 075,41 доларів США, 3% річних за прострочення сплати кредиту - 253980,64 доларів США (т.2 а.с.103-107). Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного у 2014 році ТОВ «Українська Професійна Оцінка» ринкова вартість житлового будинку загальною площею 357,1 кв.м, службових споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] без урахування ПДВ - 2 217000,00 грн., земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2500 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) - 486 000,00 грн. (т.4 а.с.183-188). Враховуючи, що зазначена оцінка проведена пізніше ніж оцінка виконана Українською оціночною компанією 14 грудня 2012 року на замовлення ПАТ «Енергобанк» (т.1 а.с.63-115), доказів, що спростовують вартість майна визначену оцінкою у 2014 році суду не надано, то суд звертаючи стягнення на майно приймає до уваги звіт про оцінку майна ТОВ «Українська Професійна Оцінка» за 2014 рік. Ухвалою Господарського суду Київської області від 09 лютого 2015 року (т.4 а.с.69-70) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль Фулл» станом на 09.02.2015 р., ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Магістраль Фулл» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, вул..Чорновола, буд. 46А, код ЄДРПО України 35725477). Ухвалою Господарського суду Київської області від 06 лютого 2014 року (т.4 а.с.173-174) ПбАТ «Енергобанк» визнано кредитором з грошовими вимогами до банкрута (ТОВ «Магістраль Фулл») на загальну суму 32676233,53 грн. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визнання права власності на спірне майно вартістю 2 703 000,00 грн. в рахунок погашення боргу на суму 32676233,53 грн. При цьому заперечення представника відповідача та третьої особи, ТОВ «Калкан» щодо неможливості визнання права власності в рахунок звернення стягнення на майно, на підставі договору іпотеки судом до уваги не приймаються, оскільки позивачем та відповідачкою [PERSON] 09 жовтня 2010 року укладено договір іпотеки, п.4.4.1 якого містить застереження, яке згідно з Законом України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя (т.1 а.с.42), який є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Цей договір про задоволення вимог іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. Таким чином визнання за позивачем права власності на майно, що передане в іпотеку, за наявності спору щодо вартості заставленого майна, суми боргу в рахунок погашення якого звертається стягнення на заставлене майно є належним способом захисту оспорюваних прав позивача на предмет іпотеки.

Outcome: partial