Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

01.07.2013 року позивач [PERSON], звернулась до Заводського районного суду з позовною заявою до [PERSON], в якій вона просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 21 липня 2007 року вони зареєструвала шлюб. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з початку 2013 року по теперішній час сторони разом не мешкають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, втратили почуття взаємного порозуміння, поваги, любові, тому просить укладений між ними шлюб розірвати. Позивач в судове засідання з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також з'явився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 21 липня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, яке було видане Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області та актовим записом № 461. З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають дитину, сина [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та актовим записом № 524, де в графі мати зазначено позивачку а в графі батько зазначено відповідача. Судом встановлено, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбні відносини, разом не мешкають, спільного господарства не ведуть. Крім того, сторонам, ухвалою суду від 30 серпня 2013 року було надано строк для примирення терміном шість місяців, але не зважаючи на це, сторони не примирились. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved