Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Пирятинського райсуду Полтавської області з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON] про стягнення боргу спадкодавця, відповідно до якої просив суд стягнути на його користь зі спадкоємців першої черги відповідно до розміру часток у спадковому майні борг за розпискою від 28 квітня 2015 року в розмірі 450000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень, інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 151\~909,39 грн. (сто п`ятдесят одну тисячу дев`ятсот дев`ять гривень тридцять дев`ять копійок), 3% річних від простроченої суми в розмірі 39\~279, 45 гривень (тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять гривень сорок п`ять копійок), а всього 641\~188,84 грн. (шістсот сорок одну тисячу сто вісімдесят вісім гривень вісімдесят чотири копійки). Позовні вимоги обгрунтовано тим, що він 28 квітня 2015 року відповідно до договору позики (розписки) передав [PERSON] , грошові кошти у сумі 450000,00 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), які останній зобов`язувався повернути до 28 травня 2015 року. 08 вересня 2016 року [PERSON] (далі- спадкодавець) помер, грошові кошти так і не повернув. Спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі у справі до яких позивач неодноразово звертався з проханням повернути борг спадкодавця, відповідно до розписки. Проте, відповідачі не зважаючи на визнання боргу грошові кошти йому так і не повернули. 05 травня 2018 року ухвалою судді Пирятинського райсуду Полтавської області Ощинської Ю.О. відкрито провадження за вказною позовною заявою та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє позовних вимог Орган опіки і піклування Пирятинської районної державної адміністрації. 26 травня 2018 року постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області ухвалу Пирятинського райсуду Полтавської області від 05 травня 2018 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Пирятинської районної державної адміністрації про стягнення боргу спадкодавця скасовано, а матеріали цивільної справи направлено для розгляду за встановленою підсудністю до Октярського райсуду м. Полтави. 06 липня 2018 року ухвалою судді Октябрського райсуду м. Полтави Материнко М.О. на підставі здійсненого автоматичного розподілу судових справ відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. 19 липня 2018 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого вони [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON] відповідно до якого останні просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначено, що вони являються спадкоємцями першої черги за законом після батька [PERSON] померлого [INFO] . Про наявніть боргу у спадкодавця вони взагалі не знали, хоча постійно спілкувалися з батьком [PERSON] . Вважають, що розписка написана не їх батьком [PERSON] , так як позивач за життя [PERSON] , тобто ротягом 16 місяці від моменту виникнення боргових зобов`язань, про повернення грошей не звертався, хоча відповідно до розписки грошові кошти ніби-то було взято лише на один місяць. Щодо інфляційних нарахувань та процентів річних вважають, що спадкоємці несуть обов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. 20 листопада 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави до участі справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Орган опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради. 05 грудня 2018 року від представника позивача адвоката Ярошенко С.М. надійшла зава про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивач просила суд стягнути на користь [PERSON] зі спадкоємців першої черги відповідно до розміру часток у спадковому майні борг за розпискою від 28 квітня 2015 року в розмірі 450000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень, інфляційні нарахування на суму боргу в 31008,79 грн. (тридцять одну тисячу вісім гривень сімдесят дев`ять копійок, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 17309,59 грн. (сімнадцять тисяч триста дев`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок), а всього 498318,38 грн. (чотириста дев`яносто вісім тисяч триста вісімнадцять гривень тридцять вісім копійок), а також просила суд стягнути з відповідачівсудові витрати. 10 грудня 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 29 липня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави задоволено клопотання відповідача в особі [PERSON] в особі законного представника [PERSON] - адвоката Говорової С.Л. та призначено по справі судову технічно-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до надходження до суду висновку експерта. 30 жовтня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави провадження у справі поновлено для вирішення питань експерта. 04 грудня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави задоволено клопотання відповідача в особі [PERSON] в особі законного представника [PERSON] - адвоката Говорової С.Л. та призначено по справі судову технічно-почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено до надходження до суду висновку експерта. 12 травня 2020 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду. 17 лютого 2021 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Ярошенко С.М. про призначення додаткової судової технічно-почеркознавчої експертизи відмовлено. 02 липня 2021 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави клопотання представника позивача адвоката Ярошенко С.М. про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи задоволено, а провадження у справі зупинено до надання до суду висновку експерта. 18 жовтня 2021 року постановою Полтавського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах ухвалу Октябрського райсуду м. Полтави від 02 липня 2021 року про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи скасовано, а справу направлено до для продовження розгляду до Октябрського райсуду м. Полтави. 20\~грудня 2021\~рокувід представника позивача, адвоката Ярошенко С.М., надійшла заява про розглядсправи за його відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. 20 грудня 2021від представника відповідача [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , адвоката Говорової С.Л. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності також прохала суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради,\~\~у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про з проханням слухати справу у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. За таких обставин, враховуючивимоги ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Судом встановлено, що 28 квітня 2015 року позивач [PERSON] дав у борг [PERSON] грошові кошти у сумі 450000,00 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), які останній зобов`язувався згідно розписки повернути до 28 травня 2015 року, однак свої боргові зобов`язання не виконав, грошей не повернув. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2016 року видане Шевченківським районний у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області). Спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі у справі до яких позивач неодноразово звертався з проханням повернути борг спадкодавця, відповідно до розписки. Проте, відповідачі до цього часу боргу так і не повернули. Згідно з\~ст. 608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216,\~1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219\~ЦК України\~не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,\~1282 ЦК України. Відповідно до\~статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. З наданих суду належним чином завірених копій матеріалів спадкової справи за № 384/2016, вбачається, що спадкова справа заведена за заявами [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON] 25 лютого 2017 року позивач [PERSON] подав до Пирятинської державної нотаріальної контори заяву в порядку ст. 1281 ЦК України про вимогу д о спадкоємців які прийняли спадщину. За положеннямист.1282\~ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. \~ \~ \~ \~Далі судом встановлено, що відповідно до висновку експерта № м1443-1444 від 30.03.2020 року підготовленого ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса (Полтавське відділення), за підписом старшого судового експерта А.В. Гритченко, за результатами судово почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи № м544/466/2018 підпис від імені [PERSON] у розписці від імені [PERSON] від 28.04.2015 року виконаний не [PERSON] , а іншою особою. В матеріалах справи також наявний висновок експерта № 1141-1442 від 30.03.2020 року підготовленого ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса (Полтавське відділення), за підписом старшого судового експерта А.В. Гритченко, за результатами якого підпис від імені [PERSON] та рукописний тест у розписці від імені [PERSON] від 28.04.2015 року виконані за допомогою паст(-и) для кулькових (-ої) ручок (-ки). Відповідно до ст. 10 ЦПК України принципами цивільного процесу є змагальність та диспозитивність. Оцінюючи наявні у справі докази в сукупності суд виходить з того, що два висновки спеціалістів, що виконані атестованим судовим експертом почеркознавцем, розцінюються судом як належні письмові докази, які підтверджують те, що [PERSON] не підписував спірну розписку від 28.04.2015 року. Натомість позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що підпис у спірній розписці належить [PERSON] . На підтвердження позиції відповідачів суд приймає до уваги відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідачі постійно спілкувалися із спадкодавцем, але про наявність боргових зобов`язань перед позивачем, спадкодавець не повідомляв і позивач, за життя спадкодавця, до останнього про повернення боргу не звертався. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачі не визнають факт підписання розписки [PERSON] , а з наявних двох висновків спеціаліста, складених судовим експертом-почеркознавцем, підтверджується, що підпис в розписці дійсно не належить [PERSON] , а вчинений іншою особою. Таким чином, на думку суду, розписка від 28.04.2015 р., яка містить підроблений підпис [PERSON] , не може бути доказом укладення між позивачем та [PERSON] договору позики та не свідчить про те, що між позивачем та спадкодавцем [PERSON] виникли цивільні обов`язки та обов`язки (правовідносини позики). Суд також приймає до уваги той факт, що незважаючи на велику суму позики, розписка є єдиним документом на якому ґрунтуються вимоги позивача, а будь-які інші докази наявності між позивачем та спадкодавцем [PERSON] відносин позики в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, щопов`язані з йогонедійсністю. Відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. За положеннями зазначеної норми фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків і характеризується такими рисами: сторони вчиняють правочин для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний, сторони мають інші цілі, ніжті, що передбачені правочином. За фіктивним правочином сторони не вчиняють жодних дій на виконання фіктивного правочину, оскільки ознака вчинення правочину для вигляду має бути властива діям усіх сторін правочину. Враховуючи те, що підпис у розпиці від 28.04.2015 року вчинено не [PERSON] суд приходить до висновку про недійсність вказаного правочину. Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною ВисокихДоговірнихСторін. У справі ЄСПЛ «PredaandDardari v. Italy» (1999) [16] зазначено, що метою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, для зловживання правами. У кількох справах, які стосувалися зловживань заявниками своїми правами, передбаченими ст. 10 Конвенції, ЄСПЛ постановлював, що зловживання правом має місце і тоді, коли не лише порушуються важливі цінності демократії, а й власне дух Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі «Witzsch v. Germany» (2005) було зазначено, що ця стаття має на меті запобігання поширенню таких ідей, які «суперечать тексту та духові Конвенції». Тому в юрисдикційній діяльності підлягає врахуванню те, що суд не є засобом сторін у досягненні їх інтересів, які не охороняються законом, і не повинен толерувати зловживання сторонами їх правами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Таким чином, на думку суду, сукупність доказів, наданих відповідачем, здобутих в ході судового розгляду справи, підтверджують той факт, що підпис у розписці від 28.04.2015 року вчинено не [PERSON] , а іншою особою, що свідчить про відсутність між позивачем та спадкодавцем [PERSON] цивільних обов`язків та обов`язків за розпискою і як наслідок про відсутність обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. З цих же підстав суд відхиляє вказану розписку як доказ укладення договору позики, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed