Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року, обґрунтовуючи тим, що отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно він, як спадкоємець, не може у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та з аналогічних мотивів. Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданої заяви позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. Треті особи не заперечують щодо задоволення позову. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність відповідача, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати його пояснення з приводу спору. Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 січня 1985 року [PERSON] виданий ордер [NUMBER] на підставі зборів членів кооперативу «Супутник» №2 від 12 січня 1985 року на двокімнатну квартиру [ADDRESS], у складі сім'ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Згідно довідки ЖБК «Супутник» №120 від 22 жовтня 2014 року [PERSON] був прийнятий у члени кооперативу 01 квітня 1985 року разом із сім'єю, яка складалася із [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. Відповідно до довідок ЖБК «Супутник» №56 від 07 липня 2014 року та №137 від 29 жовтня [PERSON] повністю виплатив пайовий внесок - вартість квартири [ADDRESS], у розмірі 6465,90 крб., останній платіж внесений 22 січня 1993 року. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року (чинного на час сплати пайових внесків) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. На час смерті [PERSON] у спірному житлі згідно довідки ЖБК «Супутник» №53 від 02 липня 2014 року проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON], що останніми у судовому засіданні на заперечується. З пояснень [PERSON], наданих у судовому засіданні, вбачається, що остання з 1979 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який був розірваний 21 лютого 1995 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом, і спірне житло придбано за спільні кошти подружжя. Таким чином, на час виплати пайового внеску за спірну квартиру (з 01 січня 1985 року по 22 січня 1993 року) [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, отже є підстави вважати, що пай виплачено у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, що не заперечується останньою. Відповідно до положень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9 від 18 вересня 1987 року, при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст.146 ЖК України, ст.15 Закону «Про власність», п.43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю (ст.ст.22, 24, 28, 29 КпШС України), ураховуючи те, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах; поділ квартири у будинку ЖБК може бути проведений, якщо кожному з колишнього подружжя можливо виділити ізольоване жиле приміщення. Згідно ст.22 КпШС (чинного на час сплати пайових внесків) України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. З висловленої Верховним Судом України правової позиції у справі №6-138 цс-13, за змістом ч.1 ст.17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю. Оскільки пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] повністю сплачено у період сумісного проживання спадкодавця [PERSON] та [PERSON] за рахунок їх спільних коштів, то останні є власниками квартири з моменту повної сплати пайового внеску (22 січня 1993 року), тобто їм належить на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині указаної двокімнатної квартири. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.529 ЦК України (у редакції 1963 року), що діяв на час спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки померлого. У судовому засіданні встановлено та підтверджується відповідними свідоцтвами, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO] року в м.Здолбунів Рівненської області. Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на ? частину квартири [ADDRESS], право власності на яку в установленому законом порядку не зареєстровано та її інвентаризаційна вартість становить 77009 грн., що підтверджується довідкою КП «Здолбунівське МБТІ» №243 від 16 липня 2014 року. У відповідності з положеннями ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.34, 35, 38 Закону України "Про нотаріат", діючими на час виникнення вказаних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину і у разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, тобто вчинення відповідних дій, у тому числі одержання до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини певних речей з спадкового майна, вжиття необхідних заходів до збереження спадкового майна тощо. Спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] прийняв належним чином, подав до приватного нотаріуса Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] заяву про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, інших спадкоємців не судом не встановлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, її спадкоємцем за законом [PERSON] прийнята належним чином, а тому він є власником ? частини спірної квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року свого батька [PERSON] А тому позовні вимоги позивача підлягають задоволеню частково. На підставі наведеного, ст.ст.524, 527, 534, 548, 549 ЦК України /1963 року/,

Outcome: dismissed