Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

01.07.2019р. адвокат Вожакіна Т.В., в інтересах [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 222 928,56 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01.02.2019р. позивач передав грошові кошти у борг відповідачу у сумі 5 320 доларів США строком на 1 місяць за умови повернення до 25.02.2019 р. та процентною ставкою 10% на місяць, що підтверджується розпискою підписаною відповідачем у присутності свідків. Станом на 27.06.2019р. відповідач не виконав свої зобов`язання належним чином, тому адвокат Вожакіна Т.В., в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом по стягнення з [PERSON] боргу у сумі 222 928,56 грн. У судове засідання адвокат Вожакіна Т.В. не з`явилась, надала до суду заяву якою просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належний чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2019р. позивач передав грошові кошти у борг відповідачу у сумі 5 320 доларів США строком на 1 місяць за умови повернення до 25.02.2019 р. та процентною ставкою 10% на місяць, що підтверджується розпискою від 01.02.2019р., підписаною відповідачем у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як убачається зі змісту розписки від 01.02.2019р., укладеної між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] встановлено, що строк повернення позики відповідачем до 01.03.2019 р. З огляду на встановлені обставини, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача стягнувши з відповідача борг в сумі 222 928, 56 грн. Крім того, адвокат Вожакіна Т.В. просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обгрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 27.06.2019р., додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 27.06.2018р., розрахунок вартості від 27.06.2019р., акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 27.06.2019р., квитанція про оплату послуг на правову допомогу, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved