Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 04 листопада 2006 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб. [INFO] від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народилася донька [PERSON] Позивач стверджувала, що на даний час дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] регулярної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він офіційно не працює, а розмір його неофіційного заробітку не достатній для сплати аліментів у сумі 2000,00 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 04 листопада 2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] (а. с. 3). На даний час малолітня [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Зазначені обставини визнав у судовому засіданні відповідач. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб доньки та її розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, його дохід є нерегулярним, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім доньки [PERSON], у нього немає. Доказів на підтвердження того, що його стан здоров'я є незадовільним відповідачем не надано. Крім того, [PERSON] не наведено доказів, які б свідчили, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімумум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. На час розгляду справи прожитковий мінімум, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей віком від 6 до 18 років, складає 1268,00 грн. Отже, суд вважає, що щомісячне грошове забезпечення у сумі 1268,00 грн є необхідним й достатнім для забезпечення нормального функціонування організму малолітньої [PERSON], а також задоволення її основних соціальних і культурних потреб. Ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ передбачено, що держави-учасниці повинні докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки має становити 643,00 грн (1268,00 грн / 2 = 643,00 грн) щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 14 серпня 2014 року. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 грн щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 14 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial