Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У червні 2013 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача про звернення стягнення, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 355ФЛ від 11.11.2005 року, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк 36 (тридцять шість) місяців по 11.11.2008 року включно у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.11.2008 року. 19.12.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду якою погоджено: переглянути ліміт за поновлюваною кредитною лінією згідно кредитного договору № 355фл від 11.11.2005 року; з 20 грудня 2007 року встановити ліміт за поновлюваною кредитною лінією згідно кредитного договору у розмірі 50000 доларів США; з 20 грудня 2007 року за користування поновлюваною кредитною лінією позичальник сплачує відсотки з розрахунку 12,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0,2 % щомісячно від суми встановленого кредитного ліміту; кінцевий термін повернення коштів по 11.11.2008 року. Ставка прострочення 30% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 11.11.2005 року уклали договір іпотеки № 355фл, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 49.8, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 205 000 грн. 19.12.2007 року було укладено додаткову угоду до договору іпотеки № 355фл від 11.11.2005 року, згідно якої сторони договору іпотеки обумовили ціна предмету іпотеки, що дорівнює 317 000 грн. Оскільки відповідачем належним чином не виконувались умови договору, то станом на 24.05.2013 року у творилась заборгованість в розмірі 37077, 01 доларів США. Позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №355ФЛ від 12.11.2008 року - звернути стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 49.8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], виселити відповідача та стягнути судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] після оголошеної перерви в судовому засіданні 16.05.2014 року - не з»явився, причини неявки не повідомляв. Третя особа [PERSON] провив відмовити в задоволенні позову. Представник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ГУЮ у Полтавській області - Васіна Т.В. покладалась на розсуд суду. Представник Октябрського районного відділу в м.Полтава в м.Полтава Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомляв. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір № 355ФЛ від 11.11.2005 року, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк 36 (тридцять шість) місяців по 11.11.2008 року включно у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.11.2008 року. 19.12.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду якою погоджено: переглянути ліміт за поновлюваною кредитною лінією згідно кредитного договору № 355фл від 11.11.2005 року; з 20 грудня 2007 року встановити ліміт за поновлюваною кредитною лінією згідно кредитного договору у розмірі 50000 доларів США; з 20 грудня 2007 року за користування поновлюваною кредитною лінією позичальник сплачує відсотки з розрахунку 12,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії в розмірі 0,2 % щомісячно від суми встановленого кредитного ліміту; кінцевий термін повернення коштів по 11.11.2008 року. Ставка прострочення 30% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 11.11.2005 року уклали договір іпотеки № 355фл, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 49.8, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 205 000 грн.. 19.12.2007 року було укладено додаткову угоду до договору іпотеки № 355фл від 11.11.2005 року, згідно якої сторони договору іпотеки обумовили ціна предмету іпотеки, що дорівнює 317 000 грн.. Оскільки відповідачем належним чином не виконувались умови договору, то станом на 24.05.2013 року у творилась заборгованість в розмірі 37077, 01 доларів США, що складається з: 30335, 42 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 6741, 59 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до ст. 520 ЦК України, ов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Разом з тим 7.06.2014р. набрав чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304 - УІІ від 03.06.2014р. Відповідно до ч.1 цього Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника, або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна ( об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. За обставинами справи вбачається, що кредит, який надавався [PERSON], банком є кредитом в іноземній валюті, та його забезпечення [PERSON] було передано, житлову квартиру, загальною площею 49,8 кв.м за адресою [ADDRESS] яка використовується поручителем як місце постійного проживання. Таким чином, враховуючи норми Закону №1304-УІІ від 03.06.2014р., який є чинним на момент розгляду справи, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed