Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

02.02.2015 року позивачі звернулись до суду з позовом та просили суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір міни №98.01-858 від 14.01.1998 року квартири [ADDRESS], загальною площею 62,5 кв.м., укладений між [PERSON], Кожерчук (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON], з одного боку, та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], з іншого боку, зареєстрований на Одеській Спеціалізованій біржі нерухомості. Свої вимоги мотивували тим, що 14.01.1998 року між ними та відповідачами було укладено договір міни, кожна із сторін виконала повністю цей договір, однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір міни необхідно укладати саме в нотаріальній формі, так як чинним на той час законодавством зазначене не було передбачено. У звязку з чим на теперішній час вони не можуть реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, а саме квартирою, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Позивач [PERSON], який також представляє інтереси [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, вказуючи на те, що жодних претензій до позивачів не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 14.01.1998 року між сторонами було укладено договір міни, відповідно до умов п. 1 якого [PERSON], Кожерчук (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON] передали [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належала позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради народних депутатів 14.04.95 року за № 15-3018, загальною площею 49,0 кв.м. Згідно п. 2 Договору [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON] передали [PERSON], який діяв від себе особисто та в інтересах неповнолітніх дітей Кочерчук (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради народних депутатів 03.12.97 року за № 19-8458, загальною площею 62,5 кв.м.. Вказаний договір оформлявся на Одеській Спеціалізованій біржі нерухомості 14 січня 1998 року та 21 січня 1998 року позивачі зареєстрували його в КМ «ОМБТІ та РОН» Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору міни № 98.01-858 від 14 січня 1998 року ніким не спростовані та свідчать про те, що сторони є добросовісними набувачами вказаних квартир. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивачі передали свою квартиру відповідачам а ті передали позивачам свою та правовстановчі документи на неї, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору міни нерухомого майна і право власності позивачів на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору міни №98.01-858 від 14.01.1998 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved