Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на спадкування, визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначала, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO]. Відповідач у справі [PERSON] є матір'ю її батька, а їй приходиться бабусею. [PERSON], який помер [INFO] (за рік до смерті її батька), був чоловіком відповідача у справі, батьком [PERSON] та відповідно її дідом. За свого життя її дід [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] в органах державної реєстрації нерухомого майна. На час смерті її діда, він разом із [PERSON] та їх сином [PERSON] постійно проживали у квартирі [ADDRESS] та мали за вказаною адресою місце реєстрації їх проживання. Вказані обставини свідчать про те, що її батько та відповідач у справі в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті її діда, проте, як їй відомо, не оформили спадщину шляхом отримання свідоцтва. У 2006 році після смерті [PERSON] (її діда) [PERSON] та [PERSON] шляхом приватизації набули у спільну часткову власність квартиру [ADDRESS], по ? частині кожному. [INFO] помер її батько [PERSON], у зв'язку з чим після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина квартири [ADDRESS] та право батька на спадкування ? частки у будинку [ADDRESS], яке він в силу закону спадкував після смерті свого батька - [PERSON] Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його донька - позивач у справі та його мати - відповідач у справі. [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, проте вона не може надати нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини, оскільки ці документи знадобляться у відповідача і вона відмовляється надати їх для пред'явлення нотаріусу. Постановою державного нотаріуса 23.09.2013 року № 2313/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність відповідних документів. Посилаючись на те, що вона в силу закону має право на спадщину після смерті свого батька, проте відповідачем це право не визнається, позивач просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та право на спадкування ? частини будинку [ADDRESS], який належав на праві власності [PERSON], померлому [INFO]. [PERSON] позов не визнала і звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], 3-тя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] не має морального права на спадкування майна після смерті свого батька, оскільки за його життя ніяких зв'язків з батьком не підтримувала та не піклувалася про нього, а лише вимагала та утримувала від нього аліменти. У 2006 році її батько тяжко захворів на онкологічне захворювання (ракова пухлина горла) і через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував постійного піклування та догляду, а також матеріальної допомоги, проте [PERSON] жодним чином не допомагала йому, не надавала йому ані моральної ані матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] пі час тяжкої хвороби свого батька, який був у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, [PERSON] просила суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні [PERSON] та її представник наполягали на задоволенні первісних позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладений у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Крім того, представником позивача заявлено про пропуск строку позовної давності для пред'явлення зустрічного позову. Представник [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити зустрічний позов з підстав викладених у ньому, а в задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі. Представник Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у відсутність представника нотаріальної контори. Вислухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у віці 47 років помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його мати - відповідач у справі за первісним позовом [PERSON] та його донька позивач у справі за первісним позовом - [PERSON] У встановлений ст. 1270 ЦК України строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 648/2007. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала з померлим сином, у зв'язку з чим в силу ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину незалежно від дати подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності належала ? частина квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 2163, виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради від 22.11.2006 року та інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком [PERSON] та чоловіком [PERSON]. За свого життя [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину № 5-178 та № 5-180 від 10.02.2006 року, виданих П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, набув право власності на жилий будинок [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. На час смерті [PERSON], він проживав разом із своїм сином [PERSON] та дружиною [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті [PERSON], проте на час розгляду вказаної справи свідоцтво про право на спадщину не отримали. Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). За таких обставин до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшли: ? частина квартири [ADDRESS] та неоформлене право на спадкування ? частини жилого будинку [ADDRESS], після смерті [PERSON] Враховуючи те, що частки у спадщині є рівними, [PERSON] після смерті свого батька має право на спадкування ? частини квартири [ADDRESS] та ? частини будинку [ADDRESS], який належав на праві приватної власності [PERSON], померлому [INFO]. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори № 2313 від 23.09.2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], оскільки нею не було надано нотаріусу документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В судовому засіданні [PERSON] зазначала, що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у неї, проте вона не визнає право [PERSON] на спадщину після смерті її батька, у зв'язку з чим відмовляється їй їх надати. Звертаючись до суду зі зустрічним позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування, [PERSON] зазначала, що спадкодавець перед своєю смертю був у безпорадному стані, потребував матеріальної допомоги та моральної підтримки, а [PERSON] ухилялася від надання спадкодавцю вказаної допомоги. Проте, вказані твердження позивача за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеної справи у суді першої інстанції. За нормами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для усунення від права на спадкування за законом необхідно довести: факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім того, підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у зв'язку з онкологічним захворюванням 20.06.2007 року було встановлено І групу інвалідності безстроково і згідно довідки до акту огляду МСЕК Серія АД № 067251 [PERSON] потребував постійного по стороннього догляду. Як було встановлено судом, спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті постійно проживав із своєю матір'ю [PERSON], яка доглядала за ним, опікувалась ним. В судовому засіданні [PERSON] пояснювала, що вона сама опікувалася сином, до [PERSON] ні вона, ні її син [PERSON] за допомогою не зверталися, і їй не було відоме матеріальне становище [PERSON] на час, коли її батько перебував у безпорадному стані. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є колишньою дружиною померлого [PERSON], пояснювала, що вона періодично навідувала [PERSON] та [PERSON], підтримувала їх і матеріально і морально. [PERSON] самостійно забезпечувала свого сина, який приблизно за 4 місяці до смерті перебував у безпорадному стані. [PERSON] не спілкувалася з батьком і він ніколи не просив у неї ніякої допомоги. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Запоріжжя [PERSON] з 06.10.2004 року по 21.07.2007 рік перебувала на обліку у вказані установі і їй було призначено допомогу у розмірі 90 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих сторонами доказів не встановлено, що спадкодавець перебував тривалий час у безпорадному стані через стан здоров'я, у зв'язку з чим потребував тривалого постійного стороннього догляду. Показами свідків, допитаних у суді першої інстанції також не встановлено фактів того, що позивач за зустрічним позовом або спадкодавець зверталися до відповідача за зустрічним позовом з проханням про надання спадкодавцю конкретного виду допомоги, однак вона вказаної допомоги не надавала. Інші відомості, які б свідчили про те, що спадкодавець, який вже отримував допомогу від своєї матері [PERSON], додатково потребував та просив про неї ще й [PERSON], яка проживала окремо від нього, та те, що остання, маючи змогу надати батькові допомогу, умисно ухилялася від її надання, в матеріалах справи відсутні. Крім того, як було встановлено у судовому засіданні, [PERSON] зі своєю сім'єю після смерті свого батька [PERSON] проживала разом із своєю бабусею [PERSON] тривалий час в одній квартирі, після смерті батька позивача за первісним позовом [PERSON] склала заповіт на користь своєї онуки - [PERSON], який згодом скасувала та подарила ? частин квартири, які їй належали на праві приватної власності колишній дружині свого сина - [PERSON] До того, ж суд приймає до уваги і той факт, що [PERSON], знаючи про право [PERSON] на спадщину після смерті батька і отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті свого сина [INFO], звернулася до суду з позовом про усунення від права на спадкування [PERSON] більше ніж через 5 років після смерті спадкодавця, що на думку суду свідчить про те, що на час відкриття спадщини [PERSON] будь-яких претензій до [PERSON] з приводу не надання спадкодавцю допомоги не мала і відповідно не заперечувала її прав на спадщину після померлого батька. З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом, усупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено, що спадкодавець перебував тривалий час у безпорадному стані, постійно потребував сторонньої допомоги саме від своєї доньки, а спадкоємець [PERSON] мала достатні можливості її надати, проте умисно ухилялася від надання такої допомоги, а тому не доведено підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, відповідно до яких особу можна усунути від права на спадкування, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі. Враховуючи те, що у задоволенні зустрічного позову судом відмовлено, а також те, що судом встановлено право [PERSON] на спадщину після померлого батька та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальній конторі через відсутність у позивача за первісним позовом відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved