Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

01.12.2016р. [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ДП «СКРЦ «Словянський курорт» про стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 22.10.2003р. по 14.11.2016р. він працював у відповідача на посаді електромонтера, що під час його роботи відповідач несвоєчасно сплачував йому заробітну плату і не розрахувався при звільненні, розмір заборгованості складає 12649,74 грн. Він неодноразово просив адміністрацію відповідача виплати йому заборгованість із заробітної плати, але йому було відмовлено. Вважає, що невиплата відповідачем належної йому заробітної плати завдала йому моральної шкоди, так, як внаслідок невиплати заробітної плати він отримав стрес, внаслідок чого у нього погіршився стан здоровя та загострилися наявні хронічні хвороби, він був вимушений звертатися до лікаря, проходити лікування, яке також потребує грошей. Завдану моральну шкоду оцінює в 8000,00 грн., яку також просив стягнути з відповідача. В подальшому позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги, від стягнення заборгованості по заробітній платі відмовився у звязку із добровільною виплатою її відповідачем, вимоги про стягнення моральної шкоди зменшив до 4000,00 грн. Зазначена відмова від частки позовних вимог та зменшення позовних вимог була прийнята судом. В судовому засіданні [PERSON] на задоволенні свої позовних вимог стосовно стягнення з відповідача 4000,00 грн. моральної шкоди наполягав, надав суду пояснення. які співпадають із викладеним у позові, додатково суду пояснив, що розмір моральної шкоди в сумі 4000,00 грн. він визначає як розмір грошей, які він був вимушений позичати на своє лікування. Також він повідомив, що він на роботі у відповідача пошкодив своє здоровя, отримав грижу, але доказати це не може, так, як акт про нещасний випадок на виробництві не складався. Йому відомо про тяжке матеріальне становище відповідача протягом 3-х останніх років, але вважає, що відповідач все рівно повинен був йому своєчасно виплачувати заробітну плату і зобовязаний відшкодувати завдану моральну шкодую. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила наступне: протягом з 24.11.2016р. по 12.01.2017р. заборгованість по заробітній платі позивачу [PERSON] була виплачена у повному обсязі. Заборгованість виникла у звязку з тим, що з квітня 2014р. підприємство не може працювати у звичайному режимі, так, як під час проведення активної фази АТО з квітня по липень 2014р. рухоме майно Словянського курорту, що задіяне у виробничому процесі, зазнало пошкоджень, руйнувань та розкрадання. З 8 липня 2014р. по теперішній час в будівлях санаторіїв «Донбас» та «Ювілейний» розквартировані військовослужбовці ЗСУ, що приймають участь в АТО, відшкодування вартості цих приміщень, не зважаючи на неодноразові звернення керівництва Словянського курорту, не здійснюється. Виробнича діяльність Словянського курорту в цих санаторіях зупинена і дата її поновлення невідома. На даний час Словянський курорт надає санаторно-курортні послуги громадянам тільки в літній період. ДП «СКРЦ «Словянський курорт» перебуває в умовах форс-мажорних обставин, які засвідчені Торгівельно-промисловою палатою України в сертифікатах, що скасовує провину підприємства стосовно невиплати заробітної плати позивачу і звільняє від виплати моральної шкоди за це. Також вважає, що позивач не довів отримання ним моральних страждань під час затримки виплати заробітної плати та заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, та розмір грошової компенсації моральної шкоди. Позивачу відомо про неможливість нормальної роботи підприємства та про те, що підприємство робить усе можливе для виплати заробітної плати, в першу чергу звільненим працівникам. ДП «СКРЦ «Словянський курорт» має борги із заробітною платою перед нею, але вона розуміє усі складнощі і сама вимог до підприємства не предявляє. Загальна заборгованість підприємства перед працівниками по заробітній платі складає 2014700,00 грн. Просила у задоволені позовних вимог відмовити. Розглядаючи справу суд виходить з наступного: Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Наказом генерального директора Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ» № 70 від 08.05.2014р. у звязку із проведенням у м. Словянську активної фази антитерористичної операції виробнича діяльність ДП «СКРЦ «Словянський курорт» була зупинена з 05.05.2014р. (а.с.37). Наказом генерального директора Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ» № 85-а від 10.09.2014р. у звязку із проведенням у м. Словянську активної фази антитерористичної операції та зайняттям приміщень санаторіїв «Донбас» та «Ювілейний» військо службовцями виробнича діяльність із проведенням у м. Словянську активної фази антитерористичної операції та зайняттям приміщень санаторіїв «Донбас» та «Ювілейний» зупинена (а.с. 35). Станом на 26.02.2016р. на поточному рахунку № 26001300739092 в ВАТ «Державний ощадний банк України» знаходилися грошові кошти в сумі 287,08 грн. (а.с.38). Рішенням голови правління Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ», до складу якого входить і Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт», № П-3-2 від 08.07.2014р. у звязку з тимчасовою неможливістю експлуатації основних фондів майнових комплексів ДП ЗАТ «Укрпрофздоровниця» - «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт»… через проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції .. було визнано виробничу діяльність вказаних дочірніх підприємств повністю припиненою (а.с. 36). На час розгляду справи в суді в будівлях санаторію «Донбас» та «Ювілейний» розквартировані військовослужбовці сил АТО, які беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.39-43), у звязку з чим виконання виробничої діяльності цих санаторіїв не є можливим. Торгово-промисловою палатою України 29.12.2014р. за № 6644/05-4 було видано сертифікат (висновок) № 2370 про настання обставин непереборної сили з 14.04.2014р. Дочірньому підприємству «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ» при здійсненні господарської діяльності та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с.44). Торгово-промисловою палатою України 22.12.2016р. за № 1324/12.1-17-03 було видано сертифікат (висновок) № 7118 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: збройний конфлікт, акти тероризму на території міста Словянська і Словянського району Донецької області: пожежа, протиправні дії третіх осіб; військові дії; період настання форс-мажорних обставин: настання 14.04.2014р., закінчення: тривають станом на 22.12.2016р. (а.с. 57). Розглядаючи спір суд виходить з наступного чинного законодавства України: Норма ч 1 ст. 117 КЗпП України встановлює, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Згідно статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Висновками Торгово-промислової палати України від 29.12.2014р. № 2370 вих. № 6644/05-4 та від 22.12.2016р. № 7118 вих. № 1324/12.1-17-03 було засвідчено настання обставин непереборної сили: з 14.04.2014р. по теперішній час (22.12.2016р.): збройний конфлікт, акти тероризму на території міста Словянська і Словянського району Донецької області: пожежа, протиправні дії третіх осіб; військові дії. Зазначені вище форс-мажорні обставини фактично унеможливлюють здійснення в повному обсязі господарської діяльності ДП «СКРЦ «Словянський курорт» ЗАТ ЛОЗП України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ» і за своїм характером не залежить від ДП «СКРЦ «Словянський курорт» ЗАТ ЛОЗП України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ», звільняють ДП «СКРЦ «Словянський курорт» ЗАТ ЛОЗП України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ» від відповідальності за несвоєчасне та не в повному обсязі виконання податкових зобовязань, зобовязань щодо додержання законодавства України про працю тощо. На момент видачі висновку Донецькою торгово-промисловою палатою обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Отже, вина ДП «СКРЦ «Словянський курорт» ЗАТ ЛОЗП України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ», яка є основною умовою відповідальності за ст.ст. 117 та 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України відсутня, у звязку з чим, суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ДП «СКРЦ «Словянський курорт» ЗАТ ЛОЗП України «УКРПРОФЗДОРОВНИЦЯ» про стягнення моральної шкоди за несвоєчасну виплату заробітної плати та за затримку здійснення розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed