Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу) до винної особи. В своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з [PERSON] сплачене страхове відшкодування в розмірі 1095,02 грн., та суму сплаченого судового збору 1762,00 грн., обґрунтовуючи тим, що 17 червня 2014 року, по вул. Курнатовського, 15 сталося дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіль марки Део д.з.н. [NUMBER] під керуваням [PERSON], та автомобіля марки Форд д.з.н. [NUMBER] власником якого є [PERSON] В наслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілої особи отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2014 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту №608 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобіля потерпілої особи, був складений наказ № 4691 від 05.09.2014 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно до норм ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 16745 грн. 02 коп. відповідно до платіжного доручення № 1/1-23758 від 08.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди, позивач набув право вимоги до відповідача після страхового відшкодування. МТСБУ 05.09.2014 року на адресу відповідача направив листа про досудове врегулювання спору. 22 жовтня 2014 року між МТСБУ та відповідачем було підписано договір про порядок повернення коштів в розмірі 17490, грн. 02 коп. до 10 травня 2016 року. Оскільки відповідачем сплачено частково витрати в розмірі 15650 грн. 00 коп. то Моторне (транспортне) страхове бюро просить стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування в розмірі 1095,02 грн. Та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. 20 лютого 2018 року судом направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, 27 лютого 2018 року відповідно до даних відомостей, відповідач не значиться зареєстрованим по м. Києву та Київської області, але відповідно до договору про порядок повернення коштів від 22 жовтня 2014 року підписаний Моторним (транспортним) страховим бюром України в особі президента [PERSON] де міститься інформація про зареєстроване місце проживання відповідача а саме: [ADDRESS]. Ухвалою від 28 лютого 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 28.02.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками не отримав, про що свідчить повернутий конверт за закінченням терміну зберігання. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 1092,02 грн., що не перевищує суму 170000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2014 року близько 15 години 20 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем "Део Ланос", державний номер [NUMBER], по вул.. Курнатовського, 15 в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, що призвело до зіткнення з автомобілем "Форд" державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], [INFO], внаслідок чого була заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 5). На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2014 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном [NUMBER], автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 8). При цьому, згідно даних Центральної бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Део», д.н.з. [NUMBER] станом на 17 червня 2014 року застрахована не була. 18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 17 червня 2014 року о 15 годині 20 хвилин по вул. Курнатовського, буд. 15 в м. Києві (а.с. 9). Відповідно до Звіту № 608 про оцінку автомобіля [NUMBER], внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП від 17 червня 2014 року, складеного Фізичною особою-підприємцем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП, складає 25 180,95 грн. (а.с. 11-14). 11 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 23). В подальшому, 05 вересня 2014 року позивачем на рахунок [PERSON] на підставі наказу № 4691 від 05 вересня 2014 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 16 745,02 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-23758 від 08 вересня 2014 року (а.с. 25). 22 жовтня 2014 року було укладено договір між Моторним (транспортним)бюром України, в особі президента [PERSON], який діє на підставі довіреності № 4-03/17803 від 03 липня 2014 року та [PERSON] про порядок повернення коштів в розмірі 17490 грн. 02 коп. до 10 травня 2016 року (а.с. 27-28). Відповідачем було сплачено частково витрати в розмірі 15650 грн. згідно карткового рахунку № 3771 контрагент: 23758 за період 01.07.2018-30.09.2016 року. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторне (транспортне) страхове бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди (в порядку регресу) до винної особи. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 762 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved