Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 02 травня 2015 року у виконкомі Марківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що перші роки сімейних відносин були добрими однак, з часом виявилось, що в них різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. На цій підставі між ними постійно виникали сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Зазначає, що не проживають разом з відповідачем з серпня 2018 року, та з того часу і не спілкуються. Вказує, що спільний син на даний час проживає разом з нею, позивачем , і вона бажає, щоб так було й надалі, оскільки враховуючи вік [PERSON] гостро потребує материнської уваги та турботи. Просить суд розірвати шлюб із відповідачем, неповнолітню дитину [PERSON] залишити проживати з нею, позивачем та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Пнівчук ". Також просить суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витратина юридичну допомогу. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов задовільнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши подані заяви сторін , вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК\~). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння та примирення між ними неможливе. В судовому засіданні встановлено, що у сторін погіршились стосунки , спільне життя у них не склалося, сторони фактично припинили шлюбні відносини, з серпня місяця 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного домашнього господарства, тому зберігати такий шлюб недоцільно, так як він носить лише формальний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який теж наполягав на розірванні шлюбу, подавши заяву про визнання позовних вимог. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд доходить висновку, що сім я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати Як зазначено в ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідач не заперечував щодо того, щоб малолітній [PERSON] проживав з позивачем. Отже, місце проживання сина, [PERSON], [INFO] слід визначити з матір»ю. Відповідно до\~статті 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище "Пнівчук" як вона цього просить. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати, повязані з правничою допомогою в сумі 1500(одна тисяча пятсот ) грн., які були сплачені позивачем, що підтверджується квитанцією №277192 від 13.02.2019 р. (.а.с.9), а також судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с.1). На підставі наведеного та ст.ст.109,\~110,\~112,\~113 СК Українита\~

Outcome: approved