Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що з 23 квітня 2004 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який рішенням суду від 02.09.2016 року розірвано. Від сумісного життя народився [PERSON] , [INFO] , який хоча і зареєстрований за місцем реєстрації відповідача, але фактично мешкає разом з нею за її місцем реєстрації та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач надає кошти на утримання їх неповнолітнього сина епізодично, визначає суму на свій власний розсуд. З листопада 2019 року відповідач зовсім не надає жодних коштів на утримання дитини. Дитина займається з репетиторами з англійської мови та математики. Крім того, він часто хворіє, в нього досить серйозні проблеми з очами, два рази на рік він проходить планове лікування, часто вимушені купувати окуляри та оправи для них, що потребує досить суттєвих коштів. Інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не проводиться. Її майновий стан не дає можливості утримувати самостійно дитину, тому вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18 травня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судовому засіданні 10 липня 2020 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів саме у розмірі ј частини всіх доходів відповідача, оскільки починаючи з 2009 року та по сьогоднішній день відповідач працює в КП «Харківводоканал» комплекс «Харківводовідведення» на посаді слюсар-сантехнік та доходи, які він отримує є незначними, інших заробітків чи доходів, чи будь-якої іншої діяльності він не має. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 93, який рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2016 року розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 4, 7). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с. 12). Сторонами не заперечувалось, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає за адресою реєстрації позивача: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідач разом з ними не проживає, належної матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює в КП «Харківводоканал» Комплекс «Харківводовідведення» на посаді слюсар-сантехнік та його дохід у період з березня 2019 року по грудень 2019 року за виключенням сплачених аліментів становить 84 890,12 грн. (а.с. 29). У період з січня 2020 року по квітень 2020 року [PERSON] отримав дохід 45 302,62 грн. Аліменти у вказаний період не сплачував (а.с. 30). У судовому засіданні позивач зазначила, що вона працює неофіційно та її дохід складає приблизно 6000 грн. у місяць. Враховуючи матеріальне становище сторін, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, а також те, що відповідач працює, має задовільний стан здоров`я, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина у відповідача немає, інших стягнень за виконавчими провадженнями не здійснюється, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Суд вважає, що з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved