Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якого зазначив, що 07.05.2007 року між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» (правонаступником якого стало АТ «Райффайзенбанк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/11-155/140080, за яким їй було надано кредит в сумі 22725,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 014/11-155/140080, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Мошенко О.В., який був зареєстрований у реєстрі за № 875, за яким відповідач [PERSON] передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за [ADDRESS] . 17.06.2016 року між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. 22.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимог за договором іпотеки, за яким до ПАТ «Вектор Банк» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки 014/11-155/140080 від 07.05.2007 року. 22.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги, за яким право грошової вимоги за договором іпотеки 014/11-155/140080 від 07.05.2007 року перейшло до позивача. Оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, представник позивача просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 477323,84 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - вищевказану квартиру, шляхом надання позивачеві права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку», за ціною встановленою за згодою встановленою між іпотекодавцем і іпотекодержателем на рівні, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Також, просив стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2016,91 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутністю, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного винесення рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив, відповідач не надала. Ухвалою суду від 21.07.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно кредитного договору № 014/11-155/140080 від 07.05.2007 року, між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та відповідачкою [PERSON] , укладено кредитний договір, за яким вона отримала кредитні кошти в сумі 22725,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/11-155/140080 від 07.05.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , 07.05.2007 року між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та відповідачем було укладено договір іпотеки № 014/11-155/140080, за яким вона передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру за [ADDRESS] . Договором від 13 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, внесені зміни до Договору іпотеки 014/11-155/140080 від 07 травня 2007 року. Відповідно інформаційної довідки № 67996354 від 13.09.2016 року щодо інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири за [ADDRESS] , іпотекодержателем вказаного майна є ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 17.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення вимоги № 114/21, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги № 265/ФК-16, за яким право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. 22.06.2016 року між ПАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимог за договором іпотеки, за яким до ПАТ «Вектор Банк» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки 014/11-155/140080 від 07 травня 2007 року. 22.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення вимоги, за яким право грошової вимоги за договором іпотеки №014/11-155/140080 від 07 травня 2007 року перейшло до позивача. Таким чином, між сторонами виникли договірні кредитні зобов`язання. Згідно реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №265/ФК-16 від 21.09.2015 року у зв`язку з невиконанням зобов`язань у позичальника існує заборгованість за кредитним договором №014/11-155/140080 від 07 травня 2007 року у розмірі 477323,84 грн., з яких: 137384,57 грн. заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором у валюті договору; 83330,97 грн. заборгованість за відсотками у валюті договору; 256608,30 грн. заборгованість за пенею у валюті договору. У свою чергу позивач звернувся до суду в межах суми, яка зазначена в розрахунку заборгованості, яка надана АТ «Райффайзен Банк аваль» від 17.06.2016 року. Відповідно до вимог ст.ст.526, 530, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, цивільного законодавства та у строки зазначені в договорі. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість у розмірі 477323,84 грн. В силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Звернення стягнення на предмет застави, відповідно до ст.590 ЦК України, здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За положеннями ст.35 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Згідно п. 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відповідно до п.5.3 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом продажу Іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Згідно ч.1 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі- продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. За вимогами ч.1 ст.39 ЗУ «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з положеннями п. 6 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. З огляду на наведені обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат суму сплаченого позивачем при поданні позовної заяви судового збору в сумі 2016,91 грн.

Outcome: approved