Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили зняти арешт із 2/3 часток нерухомого майна, а саме житлового будинку № 16 по вулиці Новій у селі Плоске Броварського району Київської області, належного їм та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному. Представник позивачів [PERSON] у суді позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги та зняти арешт з належних позивачам часток житлового будинку. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Відділ ДВС) державний виконавець Гордієнко Н.І. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, оскільки підстави для арешту належних позивачам часток майна відсутні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] і [PERSON] та відповідачу [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька [PERSON], який помер [INFO], на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частки кожному житлового будинку [ADDRESS] 28 січня 2011 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Довбня Є.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5356 від 17 липня 2009 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення на користь [PERSON] із відповідача [PERSON] аліментів на дитину, на все майно боржника за вказаною вище адресою було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16 грудня 2016 року видно, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є запис про обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10763750, зареєстрований 28 січня 2011 року Київською обласною філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 331-дв3, 28.01.2011, ВДВС Броварського МРУЮ; власник: [PERSON]; адреса: [ADDRESS]. Із листа Відділу ДВС від 16 червня 2017 року за вих. № 30256 вбачається, що в межах відкритого виконавчого провадження № 19851235 на все майно боржника [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження. Станом на 01 січня 2017 року боржник [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 75408 грн. 30 коп., тому зняти арешт з майна боржника неможливо. У ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз'яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки будь-яких підстав для арешту належних позивачам часток житлового будинку не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved