Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 26 вересня 2013 року вона і [PERSON] уклали шлюб, 15 вересня 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Із середини 2018 року відповідач участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не бере. Їхня малолітня дочка проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною та здоровою особою, отримує дохід, має нерухоме майно, інші особи на його утриманні не перебувають, тому може сплачувати аліменти на дочку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає повністю, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що 26 вересня 2013 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали шлюб. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 17 вересня 2019 року за № 203, виданою Комунальним підприємством "Надія". Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Відповідач [PERSON] позов визнав та згоден сплачувати на користь позивача аліменти на їхню малолітню дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі у встановленому законом розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, визнання відповідачем [PERSON] позову, а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на дитину ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved