Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати дійсним договір купівлі-продажу № 2220-Л нерухомого майна - квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені свого на той час неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також за дорученням [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї на той час неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з однієї сторони, та [PERSON], який діяв від свого імені та від імені свого на той час неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], з другої сторони, посвідчений на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі 01.06.1998 року, зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" № 2220-Л від 01.06.1998 року, право власності на квартиру було зареєстровано за покупцями в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 10596. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачам стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. 20.11.2018 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз'яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження. Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відповідачі відзиву та клопотань до суду не надали, в судове засідання не з'явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надали. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заяви про розгляд справи у їх відсутність не надходили, то суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 01. червня 1998 року позивачі [PERSON], який діяв від свого імені та від імені свого на той час неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], з однієї сторони, та відповідачі [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені свого на той час неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також за дорученням [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї на той час неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з другої сторони, уклали договір № 2220-Л купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 01 червня 1998 року на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинній Біржі, зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 2220-Л, та 10 червня 1998 року право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за р. № 10596. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивачі позбавлені можливості розпорядитися належним їм майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved