Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У вересні 2016 року позиваяі звернулися до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №37 в будинку [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги наступним. Так, позивачі є співвласниками вищезазначеної квартири. Позивач [PERSON] та відповідач до 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народили [PERSON] Саме позивачі надали згоду на реєстрацію відповідача в даній квартирі як члена сім'ї. Проте, з 2004 року відповідач разом із родиною не проживає. В 2005 році шлюбні відносини остаточно юридично припинені. Акт ЖЕДу підтверджує, що тривалий час відповідач за даною адресою не проживає. Факт реєстрації відповідача в даній квартирі як стверджують позивачі покладає додатковий матеріальний тягар на них, оскільки відповідач в квартирі не проживає, приміщенням не користується, проте нарахування за житлово-комунальні послуги все ж таки здійснюється (а.с.18-19) В судовому засіданні позивач [PERSON] просив суд позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] подали заяву про розгляду справи за їх відсутності (а.с.10) Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'яився, заяв чи клопотань не подавав. З урахуванням думки позивача суд вважає можливим провести розгляд справи в порядку заочного провадження хгідно ст.ст.224-226 ЦПК України (а.с.41-42, 54-55, 64-65) Заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника житлового буднику (квартири), які проживають разом із ним в будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселеннs не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності в рівних долях кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.6) Згідно довідки КП "Дирекція з управління житлового фонду" структурний підрозділ ВСП "Відрадненський" від 06.11.2012 відповідач з 28.12.2000 зареєстрований у даній квартирі як чоловік співвласника (а.с.9) Згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2005 шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано, в мотивувальній частині рішення зазначено, що вони проживають окремо (а.с.20) Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.23) Актом ЖЕД, складеним членами комісії у складі сусідів позивачів, які проживають також в будинку [ADDRESS] підтверджено, що відповідач у вищезазначеній квартирі з січня 2004 року не проживає, особистих речей відповідача в квартирі не знаходиться, квартирою він не цікавиться, комунальні послуги не сплачує (а.с.25) Дані обставини підтвердив в судовому засіданні і позивач [PERSON] Крім того, додав, всі наполегливі прохання до відповідача знятися з реєстраційного обліку самостійно закінчувалися безрезультатно. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України у разі виникнення спору між власником та членами сім'ї власника суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами статей 405,406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач у судовому засіданні пояснив, що будь-яких домовленостей між ним та відповідачем з приводу проживання останнього в квартирі не було. Враховуючи викладене вище, тривале непроживання відповідача в спірній квартирі, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачів. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, сторони згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень. Вимоги позивачів доведені в судовому засіданні належними та доспустимими доказами, на відміну від відповідача, який як зазначалося судом вище своїм правом з'явитися в суд і викласти свою позицію у справі не скористався. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача [PERSON], який сплатив судвий збір, підлягає стягненню і його сума .

Outcome: approved