Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 730. В обґрунтування позову зазначала, що 29 вересня 2007 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, останнім часом між ними часто стали виникати сварки, вони перестали вести спільне господарство та припинили подружні відносини, хоча на день подачі позову проживають разом. У кожного із них своє особисте життя. Відновлювати сімейні відносини вона не бажає. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити та розірвати шлюб, оскільки з 22 березня 2019 року сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть та подружніх відносин не підтримують. Також просила на підставі ст. 113 СК України відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, час для примирення подружжя просив не надавати, оскільки з 22 березня 2019 року вони разом не проживають та подружніх відносин не підтримують. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 29 вересня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 730. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які за домовленістю між батьками залишаться проживати з матір`ю. Суд встановив, що з 22 березня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача про відновлення дошлюбного прізвища "[PERSON]" ґрунтується на вимогах закону, тому воно теж підлягає задоволенню. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved