Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2012 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 гривень, щомісячно до його повноліття. На даний час їй дуже тяжко матеріально утримувати дитину з таким розміром аліментів, адже наприкінці грудня залишається без роботи. Зазначила, що відповідач має постійний заробіток та в змозі виплачувати аліменти у більшому розмірі, проте добровільно допомагати своїй дитині він не бажає. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів. Сплата аліментів в зазначеному розмірі є меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та є пряме порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення, тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів з 600 грн. на 2500 грн. на дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2017 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України,статті 180 Сімейного кодексу України- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Так позивачка просить збільшити розмір аліментів , які були раніше стягнуті на її користь на утримання сина [PERSON] , 2011 р.н., з відповідача в розмірі 600 грн щомісячно до 2500 грн на підставі ст.192 СК України, посилаючись на погіршення її майнового стану, покращення майнового стану відповідача, а також невідповідність розміру стягуваних аліментів мінімальному розміру аліментів на одну дитину, встановлених законодавством України. Так судом встановлено, що на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів, тобто на 25.11.2019 року та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину має становити 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Прожиткові мінімуми на 2019 рік для piзних кaтегорій населення встановлюються в Україні Законом "Пpo Дepжавний бюджeт на 2019 рік" зa пoданням Міністерства фінансів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01.07.2019 встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2118 грн. Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 р.н., в розмірі 600 грн, є значно нижчим за законодавчо встановленого на даний час мінімального розміру аліментів, тоді як розмір стягуваних аліментів, має бути мінімально достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так під час розгляду справи, судом встановлено, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання їхньої спільної із позивачем дитини, змінилися умови життя позивачки та дійсно погіршився її матеріальний стан. Так згідно наданого суду повідомлення начальнику відділу персоналу та правового забезпечення райдержадміністрації Веретельник Ю.В . , згідно розпорядження голови Магдалинівської райдержадміністрації від 17.10.2019 року № Р-259/0/305-19 «Про структуру Магдалинівської районної державної адміністрації» посада персоналу та правового забезпечення райдержадміністрації 24.12.2019 року скорочується. Відповідач [PERSON] відзиву та докази, які свідчать про доходи та його майновий стан, та доказів неможливості сплати аліментів у більшому ніж 600 грн суду не надав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , 2011 р.н., в збільшеному розмірі, а тому приходить до висновку, врахувавши матеріальне становище сторін, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, що є підстави для задоволення позовних вимог частково, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 гривень щомісячно. Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів в більшому розмірі задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надала суду відповідні докази, які б стали підставою для стягнення аліментів відповідно до заявлених вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 768,40 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову (на день подачі позову), підлягають стягненню з відповідача. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial