Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

01.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Первомайської міської ради про усунення перешкод в реалізації права власності шляхом визнання її та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], втратившими право на користування квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач та її представник надали суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позов підтримали, просив його задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Первомайської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Позовні вимоги мотивували тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 21.09.2018 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. Право власності на квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку. Крім позивачки в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] [INFO], а також [PERSON] - прабабуся позивачки. [PERSON] та її син [PERSON] були зареєстровані в квартирі в той час, коли квартира належала дідусеві позивачки [PERSON], який помер [INFO], залишивши їй квартиру в спадщину. Фактично в квартирі проживає [PERSON] та її прабабуся [PERSON], а відповідачка та її син проживають за іншою адресою по [ADDRESS]. Відповідач в добровільному порядку знятися з реєстрації за адресою належної позивачу квартири не бажає, хоча не проживає в ній, її особистих речей в квартирі не має, та не має будь-яких майнових прав на неї. Реєстрація відповідачки та її сина в належній позивачу квартирі вчиняє їй перешкоди в реалізації свого права власності, вона не може належним чином розпорядитись своїм майном. Таким чином, [PERSON] вважає, що відповідачка та її неповнолітній син втратили право на проживання в квартирі [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Відзив на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що право власності позивача на квартиру [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 21.09.2018 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, реєстровий № 1-600; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № [NUMBER] від 21.09.2018 року. Згідно копії будинкової книги та акту про не проживання № 10 від 24.10.2018 року, відомо що за даною адресою прописані [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO], які там фактично не проживають з жовтня 2013 року. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно із ст.ст.383, 391 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом. Реєстрація відповідачів у квартирі є перешкодою власнику у повному здійсненні права власності. Неповнолітній [PERSON] у вказаній квартирі не проживає з 2013 року і проживає разом з матір'ю за іншою адресою. В зв'язку з цим суд вважає необхідними зазначити про те, що відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст.29 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб'єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Проаналізувавши наведені правові норми, суд приходить до висновку, що інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітній [PERSON] у спірній квартирі не мешкає. Залишення неповнолітнього зареєстрованим в спірній квартирі суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України. Відповідно до ст.1 та ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ч. 2 ст. 18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення. Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач разом із неповнолітнім сином, який проживає разом з нею, з 2013 року не проживають в квартирі [ADDRESS], з даного житла добровільно вибули в інше житло, то суд вважає, що вони вважаються такими, що втратили право користування ним. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved