Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

01 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 18 січня 2014 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 14. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, 16 травня 2014 року відповідач пішов з сімї та на даний час мешкає у своїх батьків. Шлюбні відносини між ними припинено з травня 2014 року, проживають окремо, син мешкає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач в добровільну порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, син перебуває на її утриманні та вихованні, інших дітей на його утриманні не має, він має можливість надавати допомогу сина. На підставі чого позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 18.01.2014 року у Бабушкінськомувідділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 14. Стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, що на момент звернення з позовом до суду складає 1032 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не зявилась, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 262744, 18 січня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дошлюбне прізвище якої було «Коновалова», актовий запис № 14. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-КИ № 481976 від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у свідоцтві про народження [PERSON] зазначений батьком. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Таким чином, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов предявлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не була встановлена. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, сторони разом не мешкають, між ними відсутні взаєморозуміння, на примирення не згодні, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів була звільнена від їх сплати.

Outcome: approved