Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

01 жовтня 2021 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 18 листопада 2003 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану Березівського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 74. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що сім`я розпалась з того приводу, що чоловіку вона була непотрібна, він жив своїм життям: часто не ночував дома, з товаришами невідомо де перебував. Матеріально сім`ю не забезпечував, усі сімейні та матеріальні проблеми позивачка змушена була вирішувати сама. З цього приводу, подружжя не могло знайти порозуміння, між ними постійно виникали сварки. З 17 травня 2019 року позивачка та відповідач проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. [PERSON] вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини. У зв`язку з вищевказаним, позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Ухвалою суду від 04.10.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 26.10.2021 року о 15:00 год. В судове засідання сторони не з`явилися, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позов в повному обсязі. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання позову відповідачем, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У судовому засіданні встановлено наступне. 18 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрованийвідділом реєстрації актів громадянського стану Березівського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, про що був зроблений відповідний актовий запис про № 74. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від спільного проживання подружжя мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сім`я розпалась з того приводу, що [PERSON] вона була непотрібна, він жив своїм життям: часто не ночував дома, з товаришами невідомо де перебував. Матеріально сім`ю не забезпечував, усі сімейні та матеріальні проблеми позивачка змушена була вирішувати сама. З цього приводу, між подружжям постійно виникали сварки та непорозуміння. З 17 травня 2019 року спільно не проживають, особисті стосунки між собою не підтримують,спільного господарства не ведуть. [PERSON] втратила почуття любові та поваги до [PERSON] . Подальше спільне проживання суперечить інтересам позивачки та інтересам їх дитини. Поновлювати шлюбні стосунки з ним наміру не має. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Станом на теперішній час спір про поділ майна та місце проживання дитини між подружжям - відсутній. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved