Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

У липні 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу розподілено судді Морозу В.П. В обґрунтування поданої позовної заяви позивач зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 06.10.2012 року. Під час перебування у шлюбі, а саме 03.04.2013 року, у нього та відповідача народилася спільна дитина [PERSON]. Сімя сторін розпалася, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, дитина проживає з відповідачем. Відповідач та позивач не дійшли згоди щодо порядку участі останнього у спілкуванні та вихованні дитини, відповідач чинить перешкоди позивачу у побаченнях з дитиною, що порушує права позивача, як батька, та не відповідає інтересам дитини. Позивач офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини, купує усе необхідне для неї. Наголошуючи на тому, що відповідач не бажає в добровільному порядку встановити порядок його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, посилаючись на порушення відповідачем його права на спілкування з дитиною, обґрунтовуючи свої вимоги ст. ст. 157, 159, просить визначити наступний порядок його участі у спілкуванні та вихованні [PERSON]: щомісяця кожні перші та треті вихідні (субота та неділя) цілодобово за місцем проживання позивача з можливістю спільного відвідування культурних, спортивних, оздоровчих, розважальних та інших заходів та місць, без присутності відповідача, щотижня будь-які 2 будніх дня цілодобово, за місцем проживання позивача з можливістю спільного відвідування культурних, спортивних, оздоровчих, розважальних та інших заходів та місць, без присутності [PERSON], щороку влітку та взимку по 14 календарних днів, без присутності відповідача з можливістю вивозу дитини на відпочином (море, річка, гори тощо) на вибір позивача [PERSON] в межах України, кожен рік на великі свята: Новий рік (01-02 січня), Великдень, Травневі Свята (01-02 травня або 09-10 травня), [PERSON] та [PERSON], без присутності відповідача, щороку у дні народження [PERSON] бабусі дитини, [PERSON] дідуся дитини, [PERSON] Хрещеного батька дитини, [PERSON] хрещеної мати дитини, позивача, без присутності [PERSON] цілодобово за місцем проживання [PERSON] У звязку з відстороненням головуючого у справі судді Мороза В.П. від здійснення правосуддя на підставі рішення Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 04 грудня 2017 року призначено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2017 року справа розподілена судді Слюсар Л.П. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов визнали частково. Представник відповідача надав суду відзив на позов в якому зазначив, що відповідач не перешкоджає та не має наміру перешкоджати позивачу в реалізації його права на побачення з дитиною, разом з цим, вважає за доцільне проводити зустрічі батька з дитиною в присутності відповідача хоча б до досягнення дитиною дванадцятирічного віку, а при проведенні зустрічей батька з дитиною враховувати стан здоровя дитини і погодні умови в день таких побачень, що зумовлено частотою хвороб дитини та необхідністю догляду за нею зі сторони матері. Наголошуючи на негативну поведінку позивача під час перебування з нею у шлюбі, відсутність у останнього у власності нерухомого майна, особисту прихильність дитини до матері, заперечує проти щотижневих побачень позивача з дитиною за її відсутності, щорічного вивозу дитини на море, річки, гори на 14 календарних днів за її відсутності, а також щодо побачень дитини з батьком на Новий Рік та інші перелічені позивачем свята, оскільки після зазначених зустрічей поведінка дитини погіршується. У зв'язку з чим, просив суд встановити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: побачення чотири рази на місяць, в суботу або неділю, у період часу з 10 години 00 хв. до 19 години 00 хв., за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, та якщо цьому сприяє стан здоровя дитини, з можливістю відвідування дитячих культурних, оздоровчих і розважальних місць, але тільки в присутності матері, до досягнення дитиною 12 років, побачення у будь-які будні дні, у випадку. якщо це не зашкодить виховному процесу дитини та відсутні інші перешкоди в період часу з 18 години 00 хв. до 19 год. 00 хв., за попередньою домовленістю з відповідачем, в її присутності, до досягнення дитиною 12 років, спільний відпочинок батька разом з дитиною у погоджений з відповідачем період часу в присутності матері, до досягнення дитиною 12 років. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, та рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.11.2017 року за № 405 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради «про усунення перешкод у спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] та визначення способу та участі у вихованні та спілкування з дитиною». Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши висновок органу опіки та піклування, матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 686, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 235276. Прізвище дружини після одруження [PERSON]. У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 423295, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. На час розгляду справи сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю, та між сторонами виник конфлікт з приводу визначення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 статті 7 Конвенції про права дитини встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з вимогами ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час розгляду цивільної справи знайшов підтвердження факт того, що відповідач чинив перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, у звязку з чим позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні позивачу із донькою підлягають задоволенню. Відповідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час судового розгляду від органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надійшло рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.11.2017 року за № 405 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування Індустіральної районної у місті Дніпрі ради «про усунення перешкод у спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] та визначення способу та участі у вихованні та спілкування з дитиною» відповідно до якого, орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, вважає за доцільне встановити наступний порядок спілкування та спосіб участі [PERSON] у вихованні [PERSON]: чотири рази на місяць, в суботу або неділю з 10:00 до 19:00 за погодженням батьків у присутності матері до 5-ти річного віку дитини, після досягнення 5-ти років без присутності матері без присутності матері; в будь-які будні дні з 17:00 до 19:00 за погодженням батьків у присутності матері до 5-ти річного віку дитини, після досягнення 5-ти років без присутності матері, в місцях та закладах приналежних до об'єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров'я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, без присутності третіх осіб, можливість спільного відпочинку за період відпустки батька дитини [PERSON] з метою оздоровлення дитини, вирішувати шляхом спільної домовленості з матірю дитини [PERSON] та з урахуванням сезону відпустки. Суд досліджуючи посилання відповідача щодо необхідності її особистої присутності під час усіх зустрічей позивача зі спільною дитиною, обґрунтованих негативним способом життя та поведінкою позивача, вважає їх субєктивною та недоведеною жодним доказом оцінкою відповідача та такими, що направлені на дискредитацію позивача. Відповідачем, всупереч ст. 159 СК України, не надано жодного доказу на підтвердження того, що необхідність перебування відповідача під час зустрічей позивача з дитиною обумовлено інтересами дитини. Разом з цим, відповідно до характеристики від 03.07.2017 року за вих.. № 12, наданої товариством з обмеженою відповідальністю «Демікс» [PERSON] працює на підприємсті ТОВ «Демікс» з 01.11.2011 року по час надання висновку на посаді керівника відділу сервісного обслуговування електроінструментів та станкового обладнання, за час праці на підприємстві проявив себе як цілеспрямований та відповідальний співробітник, виконує поставленні завдання, користується повагою серед співробітників, відповідально відноситься до виконання посадових обовязків. Крім цього, як вбачається з дослідженого висновку органу опіки та піклування, позивач регулярно сплачує стягнуті судом аліменти, що може свідчити про його сумлінне ставлення до обовязку забезпечувати дитину. Розглядаючи позовну вимогу щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною у вихідні та будні дні, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні його доньки із врахуванням висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 21.11.2017 року за № 405, відзиву відповідача матері дитини, віку та статі дитини, її потреб та вважає, що запропонований позивачем спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною у вигляді проведення кожних перших та третіх вихідних цілодобово із дитиною за місцем проживання позивача, та будь-яких 2 будніх днів цілодобово, є передчасним та підлягає частковому задоволенню, оскільки під час судового розгляду позивачем доведено його спроможність проводити спільний час з донькою, а відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що перебування дитини з позивачем без її присутності будь-яким чином зашкодить дитині. Таким чином, враховуючи вік дитини, посилання відповідача на хиткий стан здоровя дитини, суд вважає за необхідне погодитися з висновком органу опіки та піклування в частині визначення порядку спілкування та участі у вихованні дитини у будні та вихідні дні, а оскільки дитині на момент ухвалення рішення виповнилося пять років, то визначити порядок зустрічей та проведення часу батька з дитиною без присутності матері. Також, суд, із врахуванням висновку органу опіки та піклування, вважає за необхідне встановити можливість спільного відпочинку за період відпустки батька дитини [PERSON] з метою оздоровлення дитини, із вирішенням зазначеного питання шляхом спільної домовленості з матірю дитини [PERSON] та з урахуванням сезону відпустки, оскільки це сприяє сталим взаємовідносинам між дитиною та батьком. Вирішуючи питання щодо визначення участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею шляхом надання окремої можливості [PERSON] кожен рік на свята та у визначенні ним в позові дні народження проводити з дитиною, суд вважає зазначені позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що позивачем не зазначено підстав в обґрунтування необхідності встановлення його участі у спілкуванні з дитиною у зазначеному порядку, а будь-яка із зазначених подій перепадає у вихідних або будній день, у який судом надано можливість позивачу проводити можливість з дитиною. Враховуючи викладене,

Outcome: partial