Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

01.02.2016 р. ПАТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] 24.09.2008 р. укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобовязана своєчасно сплачувати кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також інші витрати, передбачені договором. Проте своїх зобовязань згідно договору відповідач належним чином не виконувала. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 18.01.2016 року має заборгованість - 17712 грн. 24 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, в якій просить справу слухати його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі. Просить стягнути в користь ПАТ «Акцент-Банк» з відповідача заборгованість в сумі 17712 грн. 24 коп. та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки, про причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2008 р. між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобовязана своєчасно сплачувати кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також інші витрати, передбачені договором. (а.с. 7-10). Відповідач порушила строки сплати кредиту і станом на 18.01.2016 р. прострочена заборгованість складає 17712 грн. 24 коп., яка складається з: 1561,07 грн. заборгованості за кредитом; 6851,54 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 7980,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. штрафу (фіксована чатина); 819,63 грн. штрафу (процентна складова). Факт несплати відповідачем суми кредиту підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Зі змісту ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610-611 ЦК України невиконання зобовязання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобовязання являється порушенням зобовязання. В разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасність сплати кредитної заборгованості до 3000 грн. 00 коп. Враховуючи вищенаведе позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору на загальну суму: 12696 грн. 24 коп., зокрема: сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 1561 грн. 07 коп.; сума простроченої заборгованості за відсотками 6851 грн. 54 коп.; заборгованость за пенею та комісією 3000 грн. 00 коп.; штраф- (фіксована частина ) - 500 грн., шраф(процентна складова) - 819,63 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, зокрема: 1378 грн. 00 коп. судового збору в користь позивача згідно платіжного доручення № 11225 від 07.08.2015 р. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved