Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів їй належну йому на праві власності ? частку земельної ділянки площею 0,483 га, що розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку будинку площею 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,233 га. Спадкодавець [PERSON] отримав вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті свого дядька [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується отриманим ним 02 листопада 2011 року свідоцтвом на право на спадщину за законом, зареєстрованим 05 січня 2013 року у Русанівській сільській раді Броварського району Київської області за реєстровим № 650. Однак, через похилий вік і тяжку хворобу, державного акту на право власності на землю [PERSON] за життя не отримав. На спадковій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, ? частка якого належить їй на підставі договору дарування частини житлового будинку від 19 грудня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2982, відповідно до якого [PERSON] подарував їй вказану частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Крім неї, іншими спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є відповідачі у справі: його дружина - [PERSON], та його діти: [PERSON] і [PERSON], які в своїх заявах про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], поданими до державної нотаріальної контори в установлений законом строк, вказали на те, що їм відомо, що заповітом від 19 грудня 2012 року померлий заповів ? частку земельної ділянки площею 0,483 га [PERSON] Права на обов'язкову частку у спадщині вони не мають. Як спадкоємець за заповітом позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку, але отримала відмову, оскільки на земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ. Тому просила суд визнати за нею право власності на ? частку земельної ділянки площею 0,483 га, (в тому числі сільськогосподарських угідь 0,437 га, з них ріллі 0,437 га, під будівлями лісами та іншими угіддями 0,046 га), що розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку площею 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,233 га, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач: Русанівська сільська рада Броварського району Київської області до суду не з'явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника та про визнання позову. Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 08 січня 2014 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області. Із спадкової справи № 252/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] 18 квітня 2014 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тобто у встановлений законом шестимісячний строк. Згідно із заповітом, складеним 19 грудня 2012 року [PERSON], посвідченим Броварською районною державною нотаріальною конторою 19 грудня 2012 року за реєстровим № 1-2988, спадкодавець заповів належну йому на праві власності ? частку земельної ділянки площею 0,483 га, що розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку площею 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,233 га. [PERSON] : .., .. .. 27 ? 2014 ? ? .., в яких вказано, що їм відомо, що заповітом посвідченим Броварською районною державною нотаріальною конторою 19 грудня 2012 року за реєстровим № 1-2988 померлий заповів ? частку земельної ділянки площею 0,483 га [PERSON] Права на обов'язкову частку у спадщині вони не мають. Із листа № 1927/02-14 від 12 серпня 2014 року державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори видно, що позивачу [PERSON] було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? земельної ділянки площею 0,483 га, що розташована в адміністративних межах Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, яка належала померлому [PERSON] немає можливості, оскільки відсутній державний акт на право власності на неї. Із копії державного акту на право власності на землю серії КВ, виданого 28 лютого 2001 р Русанівською сільською радою Броварського району [PERSON], вбачається, земельна ділянка площею 0,483 га, (в тому числі сільськогосподарських угідь 0,437 га, з них ріллі 0,437 га, під будівлями лісами та іншими угіддями 0,046 га), що розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку площею 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,233 га, виділена [PERSON] на підставі рішення Русанівської сільської ради народних депутатів від 28 червня 1995 року. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 листопада 2011 року, виданим [PERSON] державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Юхтою Л.М., зареєстрованим в реєстрі за № 1-3725, після смерті його дядька [PERSON] підтверджується факт прийняття ним спадщини, яка складалася із земельної ділянки площею 0,483 га, ( в тому числі сільськогосподарських угідь 0,437 га, з них ріллі 0,437 га, під будівлями лісами та іншими угіддями 0,046 га), що розташована на території Русанівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку площею 0,250 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,233 га, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю, виданого на підставі рішення Русанівської сільської ради народних депутатів від 28 червня 1995 року, серії КВ, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 100. Згідно із договором дарування частини житлового будинку від 19 грудня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2982, [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із п. «а» ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до вимог п. п. "а", "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, прийняття спадщини. У ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Доказів неправомірності набуття спадкодавцем права власності на спадкову земельну ділянку судом не встановлено. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав, інтересів сторін та позов [PERSON] про визнання права на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], є обґрунтованим, суд дійшов висновку що він підлягаю задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved