Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 84 582, 88 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем, було укладено договір про споживчий кредит №16_0116. Згідно пунктів 2.2, 2.3 Кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 100 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 травня 2023 року, кредит надавався на споживчі цілі. Свої зобов`язання за договором позивачем було виконано в повному обсязі, водночас відповідач порушив п.п.3.3.3, 4.3.2 Кредитного договору, встановлених термінів повернення наданого кредиту та сплату відсотків за кредит не дотримується, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що і стало підставою для відкликання кредиту та звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 24.10.2019р. постановлено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просив суд розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128 ЦПК України, повідомлявся належним чином,про належний виклик свідчить розписка про повідомлення дати та часу наступного судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16_0116, згідно пунктів 2.2, 2.3 даного Кредитного договору кредит надавався на споживчі цілі в загальному розмірі 100 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 07 травня 2023 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10.07.2019 року, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідно до п.2.4.1 договору, за користуванням кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних (процентна ставка є фіксованою). Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором (п. 2.4.2 Договору). Згідно п.п. 1.1.12, 2.3, 3.2.1. договору, кредит надавався на споживчі цілі, одноразово, шляхом безготівкового перерахунку коштів на Поточний рахунок позичальника [PERSON] для здійснення розрахунково-касового обслуговування позичальника, в тому числі для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до п. 3.3.3 договору, позичальник зобов`язувалася здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1666,67 гривень та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язувалася здійснити не пізніше дати (терміну остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором, а саме 07.05.2023 року). Пунктом 3.10.2 договору передбачено, що термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних в цьому пункті договору відкладальних обставин, і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користуванням кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, а саме згідно п.3.10.2.2 договору: спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо Банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав; прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості ( у тому числі за кредитом та /або комісіями) на строк 58 календарних днів. Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2 договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання та визначено, що позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені цим договором погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено договором. Судом встановлено, позичальник не здійснював внесення коштів на поточний рахунок за користуванням кредитом, чим припинив виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитом і як зазначив позивач станом на 19.07.2019 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 84 582,88 грн., яка складається з: загальна сума простроченого кредиту - 81 661,78 грн., загальна сума прострочених чергових платежів - 2345,67 грн., загальна сума пені за несвоєчасну сплату чергових платежів за кредитом (за основним боргом) - 543,78 грн., сума сплаченої пені - - 181,63 грн., загальна сума сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по кредиту - 46,46 грн., сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам - 13,04 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved