Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

01 червня 2020 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в селі Корчин, Радехівського району Львівської області помер [PERSON] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. Зокрема, земельна ділянка площею 0,7616 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області згідно державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 094884 від 23.01.2001 року та право власності на 1/2 частку в житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . За життя спадкодавець залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті. Спадкоємцем зазначеного у заповіті майна спадкодавця, який прийняв спадщину належним чином є [PERSON] , яка доводилася спадкодавцю дружиною. Підтвердженням цьому є свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори від 12.04.2005 року. Однак, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 жовтня 2011 року. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно. Зокрема, мова йде про земельну ділянку, площею 1,6191 га, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності спадкодавця на дані земельні ділянки підтверджується відповідним державним актам на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 094885 від 23 січня 2001 року. За життя [PERSON] розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту не робила. Не було дане майно також і об`єктом спадкового договору. Даний факт підтверджується довідкою № 14 від 10.01.2019 року. Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини позивач, як спадкоємець за законом до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Однак, позивач прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Підтвердженням цьому є довідка Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Проте, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно по причині відсутності у позивача відповідного оригіналу правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин у позивача не залишається іншого дієвого виходу з ситуації, що наразі склалася, інакше як звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися. Представник позивача клопотав про розгляд справи за відсутності сторони та її представника. Позов просить задовольнити (а.с.48). Позивач та представник позивача в підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити та справу слухати без його участі (а.с.33). Відповідач [PERSON] , скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.30). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с. Корчин Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 вересня 2004 року Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7). [INFO] в с. Корчин Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 28 жовтня 2011 року Корчинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). До спадкового майна належить земельна ділянка, площею 0,7616 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 094884, виданого Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 23 січня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 11256 та належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12 квітня 2005 року Радехівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі №900 (а.с.8-8 зворот,10). Також до спадкового майна увійшла і земельна ділянка, площею 1,6191 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 094885, виданого Радехівською райдержадміністрацією Львівської області 23 січня 2001 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 11257 (а.с. 13- 13 зворот). Окрім іншого, до спадщини належить також право власності на 1/2 частку в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 квітня 2005 року Радехівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі №899 (а.с.12). Із копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду: [ADDRESS] вбачається, що замовником технічної інвентаризації була [PERSON] (а.с.15-18). Згідно із копією довідки №14, виданої виконкомом Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області 10.01.2019 року, [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Від імені померлої виконкомом Корчиніської сільської ради заповіт не посвідчувався. На день смерті [PERSON] разом з нею в одному будинку були зареєстровані: [PERSON] - син, [INFO] , [PERSON] - син, [INFO] , [PERSON] - невістка, [INFO] , [PERSON] - онук, [INFO] , [PERSON] - онука, [INFO] , [PERSON] - правнук, [INFO] (а.с.14). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved