Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

01.09.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Романовська Т.М., з позовом визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин до відповідача Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області 02.09.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 15.10.2020 року. 15.10.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засідання на 15.10.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 15.10.2020 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить встановити, що померла [INFO] [PERSON] є двоюрідною бабусею [PERSON] , [INFO] та визначити їй додатковий строк, для подання до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла [PERSON] . 22 липня 2020 року представник позивача звернувся до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно постанови нотаріуса від 18 жовтня 2014 року помер [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який залишив на ім`я [PERSON] , заповіт, посвідчений 06 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомцем В.А., зареєстрований в реєстрі під № 1442, відповідно до якого позивачкою 22 липня 2020 року були отримані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спадкового майна, яке складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного будинку, кадастровий номер: 1221010100:08:009:0017, спадкова справа 23/2015 Крім позивачки спадкоємицею майна [PERSON] , була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом спільної реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , але не оформила своїх спадкових прав та померла. Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина, яка складається із Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та Ѕ частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного будинку, кадастровий номер: 1221010100:08:009:0017. Згідно вищевказаної постанови позивачка пропустила зазначений в ст. 1270 ЦК України строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Також позивачка не подала документів, які б підтверджували факт родинних відносин [PERSON] , з померлою, а тому їй було запропоновано звернутись до суду для вирішення даного питання, що й стало підставою звернення до суду Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [INFO] померла, [PERSON] , яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді Ѕ части будинку та Ѕ частини присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За доводами позивача та представника позивача померла була двоюрідною бабусею позивачки. Проте позивач не має документів, що підтверджують факт родин них відносин між ними, що стало однією із підстав винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин потрібно позивачці для отримання спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин між позивачкою та померлою [PERSON] , підтверджується показаннями свідків: [PERSON] , та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивачки. Померла [PERSON] , є двоюрідною бабусею його дружини, так як була сестрою бабусі по матері його дружини. У подружжя [PERSON] не було дітей і коли вони досягли похилого віку стало питання хто буде здійснювати за ними догляд. Вони з дружиною погодились доглядати подружжя [PERSON] . Спочатку помер [PERSON] , потім через декілька років померла [PERSON] [PERSON] , за життя склав заповіт на його дружину і вона вже успадкувала належне йому майно. На даний час виникла потреба в успадкуванні майна [PERSON] , але в них відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між ними. Проте [PERSON] дійсно була доюрідною бабусею його дружини. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки, знає позивачку також знала і померлу [PERSON] позивачка є внучатою племінницею [PERSON] . У подружжя [PERSON] власних дітей не було і позивачка та її чоловік доглядали подружжя [PERSON] . Оцінюючи надані докази суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] , та померлою [INFO] [PERSON] , а саме, що [PERSON] є двоюрідною бабусею [PERSON] . Встановлення даного факту родинних відносин потрібно позивачці для отримання спадщини. В іншому порядку заявник встановити цей факт не має можливості Крім того 22.07.2020 року представник позивача звернувся до Державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса від 22.07.2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки на час закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини стан здоров`я позивачки погіршився і вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Дані обставини підтверджуються копією медичної довідки та записами в амбулаторній картці позивачки. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стало наявність у позивачки захворювання та необхідність проходження амбулаторного лікування. В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Також судом встановлено, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , закінчився [INFO] . Представник позивачки звернувся з заявою про прийняття спадщини в липня 2020 року. Тобто між закінченням строку для прийняття спадщини і зверненням позивача до нотаріуса, а потім до суду пройшов незначний період часу Відповідно до правової позиції ВС/КЦС, викладеній у справі № 681/203/17 від 17.10.2018 року зазначається, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про визначення додаткового строку про прийняття спадщини є підставою для задоволення позовних вимог. З матеріалів спадкової справи № 138/2020 від 22.07.2020 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , звернувся лише представник позивача. Тобто позивач є єдиною спадкоємицею , яка бажає прийняти спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] . За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , і будь-яка інша особа не претендує на спадщину, що залишилась після її смерті, відповідно при відмові у задоволенні позовних вимог лише з формальних підстав буде порушуватись принцип пропорційності та право власності позивача на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , яка була двоюрідною бабусею позивачка та за якою позивачка і її чоловік здійснювали догляд. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачкою витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved