Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 17.02.2014 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було розірвано шлюб. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] На даний час [PERSON] проживає разом з матір'ю, навчається у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на денній формі навчання медичного факультету дизайну за спеціальністю "Лікувальна справа", відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 13.10.2016 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. Також позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати, пов'язані з навчанням сина, у розмірі ? витрат на навчання згідно договору про навчання та до закінчення дитиною навчання. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, заяву підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2014 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] було розірвано шлюб (а.с.12). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5) Судом встановлено, що на даний час [PERSON] проживає разом з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до довідки №05/1260 від 16.09.2016 року [PERSON] навчається у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на денній формі навчання медичного факультету №1 за спеціальністю "Лікувальна справа". Дата закінчення навчання - 01.07.2018 року (а.с.7). Згідно з ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За твердженням позивача, відповідач є військовим пенсіонером та отримує стабільне пенсійне забезпечення у розмірі понад 6000,00 грн. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. [PERSON] відомостей про незадовільний стан його здоров'я суду не надав. Крім того, [PERSON] не наведено доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім [PERSON] та [PERSON], а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних навчанням сина, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Обов'язком участі одного з батьків у додаткових втратах на дитину діє до досягнення такою дитиною повноліття, після цього стягнення з одного з батьків додаткових витрат на дитну, що викликані особливими обставинами, чинним законодавством України не передбачено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з навчанням сина, у розмірі ? витрат на навчання згідно договору про навчання №2293л від 17.07.2012 року та до закінчення дитиною навчання. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 13.10.2016 року. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2016 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн., в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.182, 185, 191, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: partial