Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

01.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась з вищевказаною позовною заявою до відповідача, у якій просила стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з березня 2015 року і до повноліття старшої дитини, [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона перебувала у шлюбі зі [PERSON] з 13.06.1998 року. Заочним рішенням від 01.03.2012 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилися двоє дітей, донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Крім того, зазначає, що [PERSON] періодично застосовував до неї психологічний тиск та залякування у випадку її звернення до суду, тому вона не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів. Вважає, що відповідно до ст. 191 СК України має право на стягнення аліментів за минулі роки, тому просить врахувати її побоювання звернутися раніше до суду, та стягнути з відповідача за останні 3 роки, які передували зверненню до суду аліменти. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, крім того давалось оголошення на сайті суду про виклик відповідача на судове засідання. Про причини неявки не повідомив, відзиву, заяв, клопотань від нього не надходило. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Сторони перебували у шлюбі з 13.06.1998 року по 18.04.2012 року, що підтверджується копією заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 березня 2012 року. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 22.01.2004 року Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 19.02.2009 року Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області. Згідно довідки про склад сім`ї від 26.02.2019 року вих.№380, виданої виконавчим комітетом Приютівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з матір`ю [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення аліментів за минулі роки можливе за умови надання суду доказів того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів, аде не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їїх сплати. Таких доказів суду не надано. Крім того позивач просить стягнути аліменти з березня 2015 року, однак діючим Сімейним Кодексом України передбачено стягнення за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, в цьому випадку це має бути березень 2016 року, тобто дані вимоги не є обґрунтованими та доведеними, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не виконує свій обов`язок утримувати дітей, хоча має можливість це робити, позовні вимоги щодо розміру аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та стягненню з дня звернення з позовною заявою до суду. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: partial