Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], який все своє майно заповів позивачу. Після його смерті за його заявою було відкрито спадкову справу та на частину спадкового майна, а саме на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0307 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що належала [PERSON], свідоцтво про право на спадщину видане не було, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Позивач зазначив, що оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, і право власності на яке зареєстровано у визначеному законом порядку, а також те, що оригінал правовстановлюючого документа у нього як спадкоємця відсутній, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на вищевикладене та норми законодавства позивач просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0307 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що належала [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив суд розгляд даної справи проводити у його відсутності, а рішення прийняти згідно вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER], актовий запис № 11593, видане 05.08.2013 р. відділом реєстрації смерті у м. Києві. До майна померлого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександром Борисовичем було зведено спадкову справу 1/2013. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема згідно копії спадкової справи № 1/2013, до складу спадкового майна померлого [PERSON] увійшли: 1/2 частина житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами під [ADDRESS], згідно копії рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6 сесії 7 скликання від 03.03.2016 року «Про перейменування назв вулиць в с. Горенка і Мощуні»); 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,0307 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], згідно копії рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6 сесії 7 скликання від 03.03.2016 року «Про перейменування назв вулиць в с. Горенка і Мощуні»). Житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS], згідно копії рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6 сесії 7 скликання від 03.03.2016 року «Про перейменування назв вулиць в с. Горенка і Мощуні»), в рівних долях кожному належав [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2001 р., посвідчений державним нотаріусом Першої київської обласної державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1-957. Земельна ділянка площею 0,0307 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], згідно копії рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6 сесії 7 скликання від 03.03.2016 року «Про перейменування назв вулиць в с. Горенка і Мощуні»), згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, [NUMBER], зареєстрована та належала на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожному по 1/2 частині. З матеріалів справи також вбачається, що за життя [PERSON] було складено заповіт від 15.06.2011 року, який посвідчено секретарем Красногірської сільської ради Попільнянського району Житомирської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 8, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті за законом матиме право, і що буде належати йому на момент смерті заповів [PERSON]. На підставі заповіту, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. на ім'я [PERSON] 21.10.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями під [ADDRESS], яке зареєстроване в реєстрі за № 811. Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0307 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], згідно копії рішення Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 6 сесії 7 скликання від 03.03.2016 року «Про перейменування назв вулиць в с. Горенка і Мощуні»), після смерті [INFO] [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюк О.Б. було відмовлено [PERSON], який діє від імені [PERSON], про що прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа на вказану вище земельну ділянку. Крім того, з матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи № 1/2013 вбачається, що згідно даних НКС ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] на даний час зареєстрована в Державному земельному кадастрі за гр. [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст.1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved