Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

01.10.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про зняття арешту з майна до Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області та Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та відішле державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року позовну заяву залишено буз руху в зв'язку з виявленими недоліками. 25.10.2018 року позивачем усунені встановлені судом недоліки Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2018 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 06 грудня 2018 року. Відповідачі в установлений строк відзивів на позовну заяву не надали. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зняти арешт з усього майна належного їй майна, який був накладений на підставі постанови Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на невизначене майно та постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 27 травня 2008 року за № 7267005 та № 7267085 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою та виключити вказані відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зняти арешт з усього належного їй майна, який накладався постановою відділу державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва № 76/532/21 від 18.05.2007 року на невизначене майно, зареєстрований 12 червня 2007 року за № 5114953 дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою та виключити вказані відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: під час нотаріального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке належить їй на праві власності, вона дізналась, що на все належне їй майно накладений арешт. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна нею було з'ясовано, що постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на невизначене майно та постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] 17.09.2018 року вона звернулась з письмовою заявою до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області районного із заявою щодо надання інформації щодо результатів виконавчого провадження. Відповідно до отриманої відповіді від 20.09.2018 року № 9914/13-21-14 було встановлено, що станом на 20.09.2018 року у відділі відсутні виконавчі провадження щодо примусового виконання документів про стягнення з неї будь-яких стягнень на користь стягувачів. Моніторингом автоматизованої системи виконавчих проваджень нею було встановлено, що у відділі перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з неї на користь [PERSON], але в ході проведення виконавчих дій дані виконавчі провадження були завершені згідно вимог чинного законодавства, станом на 20.09.2018 року повторно до відділу не пред'являлись та на виконанні не перебувають. Крім того відповідно до інформації та документів від відділу ДВС Верхньодніпровського району нею встановлено, що постановами від 16.03.2012 року державним виконавцем були повернуті виконавчі документи стягувану на підставі п.5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент винесення постанови. Нею також було з'ясовано, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна нею було з'ясовано, що постановою відділу державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва № 76/532/21 від 18.05.2007 року був накладений арешт на невизначене майно, який зареєстрований 12 червня 2007 року за № 5114953 дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою. З метою отримання інформації стосовно стану виконавчого провадження у Святошинському ДВС, 22.09.2018 року вона звернулась до вказаного відділу з письмовою заявою Листом від 03.10.2018 року її було повідомлено, що перевіркою даних а автоматизованої системи виконавчого провадження з'ясовано, що виконавчі документи боржником за яким є [PERSON],. на примусовому виконанні у відділі не перебувають та зареєстрованими не значаться. Проте станом на 28.09.2018 року арешт, який накладений державним виконавцем - не знятий. З метою досудового врегулювання спору вона 26.09.2018 року звернулась до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із завою про скасування арешту майна. Проте отримала відповідь, що для скасування арешту майна їй необхідно звернутись до суду. Таким чином, окрім як в судовому порядку вона не має можливості захистити свої права. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін Відповідачі в установлений строк відзиву на позовну заяву не надали. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що на виконані у Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження про стягнення з позивачки на користь [PERSON], боргу в сумі 2077.59 грн. та 19718.02 грн., що підтверджується копією повідомлення відділу державної виконавчої служби. В ході здійснення виконавчих дій постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на невизначене майно, а також постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] були накладені арешти на майно позивачки, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав. Постановами від 16.03.2012 року державним виконавцем були повернуті виконавчі документи стягувану на підставі п.5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент винесення постанови, що підтверджується я копією відповіді державної виконавчої сулжби. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в строк протягом року, якщо інше не передбачене законом ( в редакції закону, що діяла на момент винесення постанови) Враховуючи, що постанова, про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена 16.03.2012 року, відповідно строк повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання закінчився 16.03.2013 року. До закінчення даного строку стягувачем повторно не були пред'явлені виконавчі документи до виконання. Таким чином стягувач [PERSON]. втратив право на стягнення заборгованості з [PERSON], за виконавчими листами від 15.05.2007 року № 2-528 та від 16.05.2007 року № 2-528, виданими верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші-нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків. Коли вони пом'якшують або с касовують відповідальність особи. Таким чином враховуючи, що Закон зворотної дії в час і не має. Тому до правовідносини, що склались на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, застосовуються положення ЗУ «Про виконавче провадження», який був чинним на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що позивач зверталася до відділів державної виконавчої служби із запитами про наявність стосовно неї відкритих виконавчих проваджень та вимогою про зняття арешту із належного їй майно майна та отримала письмові відповіді, що відкритих виконавчих проваджень відносно неї немає, як у Верхньодніпровському районному ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області так і у Святошинському районному ВДВС м. Києва, що підтверджується копіями повідомлень. За наведених вище обставин, при відсутності відкритих невиконаних виконавчих проваджень стосовно позивачки, як боржника у виконавчому провадженні, продовження дії постанов про накладення арешту на належне позивачці майно порушує її права як власника зазначеного майна. З чого суд приходить до виноску про наявність підстав для задоволення вимог позивачки у в відповідності із обраним позивачкою способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України. При цьому навіть, якщо позивачка не виконала свого обов'язку в процесі виконання рішення суду. При зверненні стягувача щодо поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу до вико конання та задоволення вимог в цій частині. Державним виконавцем буде винесена постанова про накладення стягнення на належне позивачці майно, яке буде існувати в неї на час здійснення відповідних виконавчих дій, тому права кредитора не будуть порушеними. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та звільнити з під арешту майно, належне позивачці, який був накладений за постановами Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в Дніпропетровській області № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на невизначене майно та № 03-07/104 від 22.05.2008 року про накладення арешту на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 27 травня 2008 року за № 7267005 та № 7267085 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою та виключити вказані відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відділу державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва № 76/532/21 від 18.05.2007 року на невизначене майно, зареєстрований 12 червня 2007 року за № 5114953 дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою та виключити вказані відомості із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., покласти на позивача [PERSON]

Outcome: approved