Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

01 липня 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом посилаючись на наступні обставини. [PERSON] будучи давнім знайомим позивача неодноразово брав у нього борг грошові кошти, позивач йому надав у борг грошові кошти, і відповідач їх повертав. В 2012 році відповідач знову звернувся до позивача з проханням надати йому у борг 4 (чотири) тисячі доларів США строком на один рік для вирішення своїх житлових питань. В зв'язку з тим, що відповідач раніше добросовісно виконував свої грошові зобов'язання, позивач погодився надати йому вказані грошові кошти у борг на підставі договору позики, який сторони уклали письмово. Позивач передав відповідачу за вказаним договором 4 (чотири) тисячі доларів США, а відповідач надав йому розписку про те, що він грошові кошти отримав і зобов'язується повернути їх протягом одного року. Але минув рік і відповідач так і не повернув борг позивачеві і звернувся з проханням надати йому ще строк для повернення боргу, посилаючись на свої тимчасові фінансові проблеми. Позивач змушений був погодитись. 17.11.2013 року позивач з відповідачем за згодою стороні уклали вказаний договір позики на зазначену суму у розмірі 4 (чотири) тисячі доларів США на новий строк, договір був оформлений у виді нової боргової розписки, яку відповідач власноручно написав у присутності свідка [PERSON] та у якій було зазначено, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти протягом року. Але протягом зазначеного строку і до теперішнього часу відповідач борг позивачу так і не повернув. Відповідач не відмовляється від факту боргового зобов'язання на вказану суму перед позивачем, але не приймає взагалі ніяких заходів для повернення позивачу навіть по частинам, знову посилаючись на фінансові складнощі та на збільшення курсу долара США по відношенню до гривні. У зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення боргу за договором позики підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення боргу у сумі 84784,40 грн. за договором позики визнав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будучи давнім знайомим позивача неодноразово брав у нього борг грошові кошти, позивач йому надавав у борг грошові кошти, і відповідач їх повертав. В 2012 році відповідач знову звернувся до позивача з проханням надати йому у борг 4 (чотири) тисячі доларів США строком на один рік для вирішення своїх житлових питань. В зв'язку з тим, що відповідач раніше добросовісно виконував свої грошові зобов'язання, позивач погодився надати йому вказані грошові кошти у борг на підставі договору позики, який сторони уклали письмово. Позивач передав відповідачу за вказаним договором 4 (чотири) тисячі доларів США, а відповідач надав йому розписку про те, що він грошові кошти отримав і зобов'язується повернути їх протягом одного року. Але минув рік і відповідач так і не повернув борг позивачеві і звернувся з проханням надати йому ще строк для повернення боргу, посилаючись на свої тимчасові фінансові проблеми. Позивач змушений був погодитись. 17.11.2013 року позивач з відповідачем за згодою сторін уклали вказаний договір позики на зазначену суму у розмірі 4 (чотири) тисячі доларів США на новий строк, договір був оформлений у виді нової боргової розписки, яку відповідач власноручно написав у присутності свідка [PERSON] та у якій було зазначено, що відповідач зобов'язується повернути грошові кошти протягом року. Але протягом зазначеного строку і до теперішнього часу відповідач борг позивачу так і не повернув. Відповідач не відмовляється від факту боргового зобов'язання на вказану суму перед позивачем, але не приймає взагалі ніяких заходів для повернення позивачу навіть по частинам, знову посилаючись на фінансові складнощі та на збільшення курсу долара США по відношенню до гривні. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається в простій письмовій формі. За змістом ч.2 ст. 1047 ЦК України, якщо договір укладається в простій письмовій формі, його укладення може бути здійснено як у формі окремої угоди позики, так і шляхом обміну листами, телеграмами, тощо. Розписка, підписана відповідачем, і є документом, який згідно закону стверджує укладення договору позики. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Так як відповідач відмовився виконувати своє зобов'язання за договором позики, а тому позивач і вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з нього грошових коштів в сумі 84 784 (вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 40 коп. З урахуванням викладеного, вимог діючого законодавства, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача грошових коштів в сумі 84784 (вісімдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 84 коп. за договором позики від 17 листопада 2013 року, стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 847 (вісімсот сорок сім) грн. 84 коп. підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved