Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

01.09.2015 року Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 27.12.2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/17-15/1886-35, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 60 000,00 доларів США, строком по 27.12.2017 року, із сплатою 14,0 % річних, а позичальник в свою чергу зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначенні договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору шляхом - перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач зобовязався щомісячно до 27-го числа кожного місця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.12.2017 року та зобовязався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,0 % річних. Однак, відповідачем не виконуються зазначені умови, не здійснюється щомісячна сплата кредиту, відсотків, у звязку з чим, станом на 14.08.2015 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 44 178,63 дол. США, що еквівалентно 945 256,88 грн.; по відсоткам у розмірі 26 588,83 дол. США, що еквівалентно 568 901,17 грн. Відповідно до п. 16.3 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, яка станом на 14.08.2015 року, за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 3 614 417,51 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» достроково заборгованість за Кредитним договором № 014/17-15/1886-35 від 27.12.2007 року у розмірі 5 128 575,56 грн., а також стягнути з [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник не зявилися, представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог позивача з підстав спливу позивної давності та просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 78\~546 грн. Третя особа до судового засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог і заперечень, суд приходить до наступного висновку. Публічне акціонерне товариство „[PERSON] Аваль є правонаступником Відкритого акціонерного товариства „[PERSON] Аваль, відповідно до п. 1.3. Статуту, що зареєстрований 06.06.2012 року. Судом встановлено, що 27.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/17-15/1886-35 відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у сумі 60 000,00 доларів США, строком по 27.12.2017 року, із сплатою 14,0 % річних, а позичальник в свою чергу зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначенні договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору шляхом - перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідач зобовязався щомісячно до 27-го числа кожного місця повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.12.2017 року та зобовязався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,0 % річних. Однак, відповідачем не виконуються зазначені умови, не здійснюється щомісячна сплата кредиту, у звязку з чим, станом на 14.08.2015 року заборгованість по кредиту становить 44 178,63 дол. США, що еквівалентно 945 256,88 грн. Крім того, відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 14.08.2015 року заборгованість по сплаті відсотків становить 26 588,83 дол. США, що еквівалентно 568 901,17 грн. Відповідно до п. 16.3 Кредитного договору у випадку порушення відповідачем графіку погашення кредиту та відсотків, встановлених договором, позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення, яка станом на 14.08.2015 року, за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 3 614 417,51 грн. Також судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2012 року позовні вимоги ПАТ „[PERSON] Аваль в особі Запорізької обласної дирекції АТ „[PERSON] Аваль до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 29,2 кв.м., загальною площею 78,17 кв.м., яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 06.04.2005 року, за реєстром № 1727, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За рахунок коштів отриманих від реалізації заставного майна у встановленому законом порядку задовольнити в повному обсязі вимоги ПАТ „[PERSON] Аваль в особі Запорізької обласної дирекції АТ „[PERSON] Аваль за кредитним договором № 014/17-15/1886-35 від 27.12.2007 року в сумі 447\~143 грн. 58 коп., в тому числі: 352\~903,32 грн. заборгованість по тілу кредиту, 39\~793,12 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 21\~954, 98 грн. пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по кредиту, 32\~492,16 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При розгляді справи встановлено, що 01.09.2011 року банк надіслав відповідачу повідомлення про існуючу заборгованість та попередив про наслідки непогашення, яка залишена без задоволення. З зазначеного рішення вбачається, що ПАТ „[PERSON] Аваль скористався наданим йому ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом дострокового повернення кредиту, надіславши на адресу відповідача 01.09.2011року повідомлення про існуючу заборгованість та вимогу про повне дострокове погашення всієї суми кредиту. На підставі ч. 3 ст. 615 ЦК України судом при постановлені рішення встановлено, що банк набув право повного дострокового погашення кредиту, відсотків, пені та штрафу шляхом звернення стягнення не предмет іпотеки. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. На підставі викладеного, банк використав передбачене ст.ст. 615, 1050, 1054 ЦК України право на односторонню зміну умов кредитного договору і змінив строк виконання основного зобовязання, надіславши відповідачу 01.09.2011 року повідомлення про існуючу заборгованість і вимогу про дострокове погашення всієї суми кредиту, тому строк позовної давності згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України починає перебіг від наступного дня, встановленого банком для повного дострокового повернення кредиту, зазначеного в письмовому повідомленні. Таким чином, оскільки з відповідним позовом банк звернувся до суду після закінчення передбаченого ст. 257 ЦК України трирічного строку (01.09.2015 року), тобто поза межами трьох років від дня настання строку виконання зобовязань, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Вимоги відповідача щодо стягнення з позивача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 78 546 грн., задоволенню не підлягають на підставі наступного. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес\~\~визначені ст. 56 ЦПК України. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ. В ст.1 цього Закону, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність судові витрати на правову допомогу - це\~\~фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. З наданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу вбачається, що між відповідачем та адвокатом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги від 08.10.2015 року, було складено звіт про обсяги правової допомоги наданої адвокатом, та акт прийому-передачі наданих послуг, однак платіжний документ, який було надано суду про оплату наданих адвокатом послуг не є належним доказом, оскільки не відповідає вимогам, встановленим законом до платіжного документа про здійснення платежу та не містить печатки установи, якою прийнято платіж. Крім того, у судових засіданнях по розгляду справи приймав участь представник відповідача за довіреністю, тому суд не може прийняти до уваги витрати, понесені відповідачем на послуги адвоката у судовому засіданні, тому в частині стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити. Таким чином, судові витрати, понесені у звязку з розглядом даної цивільної справи, покладаються на сторони, якими вони були понесені.

Outcome: dismissed