Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] та [PERSON] предявили позов до [PERSON] про визнання за кожним з них в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON], який помер 01.06.2010 року, права власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на території Старокостянтинівської міської ради за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, пров. М.Покришкіна, 1. В обґрунтування позову зазначають, що за життя батько, перебуваючи з 27 квітня 1974 року у шлюбі із матірю [PERSON], набув права власності на житловий будинок № 1 по провулку М.Покришкіна в м.Старокостянтинові Хмельницької області та на земельну ділянку, на якій розміщений цей житловий будинок, площею 0,1 га. Правовстановлюючим документом на житловий будинок із відповідними господарськими будівлями є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1999 року, видане виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів Хмельницької області, зареєстроване Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], про що зроблений запис в реєстровій книзі №23 за реєстровим № 4601 від 8 лютого 1999 року (далі Свідоцтво про право власності на житловий будинок). Правовстановлюючим документом на земельну ділянку є державний акт на право правної власності на землю від 26.05.2003 року, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради, провулок Покришкіна,1 та призначена для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, є [PERSON] Після смерті 01.06.2010 року батька [PERSON] позивачі є спадкоємцями за законом на частину спадкового майна та прийняли спадщину, проте Старокостянтинівська державна нотаріальна контора відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку вищевказаного майна для кожної із позивачів, оскільки ними не надано документа, який посвідчував би право власності їхнього батька [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку та 1/2 частину спірної земельної ділянки. Зазначені обставини стали підставою для звернення [PERSON] та [PERSON] до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з'явились, причин неявки суду не повідомили. Представник позивачів [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву та в підготовчому судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення та пояснила, що погоджується з тим, що її чоловікові [PERSON] належала 1/2 частина спірних житлового будинку та земельної ділянки, тому її дочки [PERSON] та [PERSON] мають право на 1/4 частку у праві власності в зазначених житловому будинку та земельній ділянці кожна. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав предявлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Заслухавши представника позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.06.2010 року помер батько позивачів [PERSON]. За життя батько, перебуваючи з 27 квітня 1974 року у шлюбі із матірю позивачів [PERSON], набув права власності на житловий будинок № 1 по провулку М.Покришкіна в м.Старокостянтинові Хмельницької області та на земельну ділянку, на якій розміщений цей житловий будинок, площею 0,1 га. Правовстановлюючим документом на житловий будинок із відповідними господарськими будівлями є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 08.02.1999 року, видане виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів Хмельницької області, зареєстроване Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], про що зроблений запис в реєстровій книзі №23 за реєстровим № 4601 від 8 лютого 1999 року (далі - свідоцтво про право власності на житловий будинок). Правовстановлюючим документом на земельну ділянку є державний акт на право правної власності на землю від 26.05.2003 року, згідно якого власником земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована на території Старокостянтинівської міської ради, провулок Покришкіна,1 та призначена для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, є [PERSON] Після смерті [PERSON] позивачі є спадкоємцями за законом на частину спадкового майна та прийняли спадщину, проте Старокостянтинівська державна нотаріальна контора відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку вищевказаного майна для кожної із позивачів, оскільки ними не надано документа, який посвідчував би право власності їхнього батька [PERSON] на 1/2 частину спірного житлового будинку та 1/2 частину спірної земельної ділянки. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами: паспортами [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом серії І-БВ № 144039 про смерть [PERSON]; свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 358077; рішенням суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ЖА № 364274; свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії 1-БВ № 080509; свідоцтвом серії І-БВ № 250361 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом від 08.02.1999р. про право власності на житловий будинок, виданим виконкомом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів; копією технічного паспорта на житловий будинок; довідкою Старокостянтинівського БТІ ОР від 31.01.2018р. №126 про реєстрацію права власності на житловий будинок; державним актом серії IV-ХМ № 009300 на право приватної власності на землю; витягом №НВ-6806157542011 від 27.02.2018р. з державного земельного кадастру про земельну ділянку; листами завідувача Старокостянтинівської держнотконтори від 12.03.2018р. №659 та №660 про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копією матеріалів спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON]. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Згідно ст. 28 цього ж Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно з п. "а" ч.2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ч.5 ст.89 цього Кодексу). З урахуванням зазначених норм законодавства та враховуючи, що частки у праві спільної сумісної власності батьків на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку, на якій житловий будинок розташований за життя батька визначені не були, договору про їх поділ немає, тому вони є рівними, а отже батькові позивачів [PERSON] за життя належала 1/2 частка житловому будинку №1 по провулку М.Покришкіна в м.Старокостянтинові Хмельницької області та 1/2 частка земельної ділянки, на якій зазначений житловий будинок розташований. Відповідачу [PERSON] належить також 1/2 частка спірного житлового будинку та 1/2 частка спірної земельної ділянки. Згідно з висновками ФОП [PERSON] від 27.02.2018 року ринкова вартість житлового будинку складає 89740 грн, а вартість спірної земельної ділянки відповідно до висновку ТОВ "Оцінка.ЮА" від 28.02.2018 року складає 36542 грн. Отже, вартість спірного спадкового майна складає 63 141 грн (89740+36542 = 126282; 126282/2 = 63 141). Враховуючи вищевикладене, слід визнати за кожним позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01.06.2010 року, на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на території Старокостянтинівської міської ради за адресою: Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, пров. М Покришкіна, 1.

Outcome: approved