Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

01.07.2019 рокуТОВ «ВЕЛФІН» звернулося до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №41850 у розмірі 51 609,21 грн. Ухвалою від 31.07.2019 року судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області справу передано до Арбузинського районного суду Миколаївської області для розгляду за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.08.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від неї відзиву на позов не надано. Ухвалою судді від 26.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилався на те, що 26.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено в електронній формі Договір позики №41850, відповідно до якого відповідач отримав позику розміром 1201,00 грн. на умовах визначених Договором на строк 30 днів. Оскільки відповідач своїх зобов`язань за Договором позики №41850 належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 25.06.2019 становить 51 609,21 грн. та складається з: 1 201,00 грн. основного боргу; 25 701, 39 грн. заборгованості за відсотками; 24 706, 82- заборгованості за простроченими відсотками, враховуючи відмову [PERSON] сплатити заборгованість у добровільному порядку, ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимушено звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника ТОВ «ВЕЛЛФІН» надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за своїм зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 27.10.2015 серія ІК №148 виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансову установу. 18.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3, відповідно до якого ТОВ «ВЕЛЛФІН» уповноважило ТОВ ФК «Вей Фор Пей», зокрема, організовувати здійснення переказів грошових коштів від Кредитної установи (ТОВ «ВЕЛЛФІН») на банківські картки Клієнтів. 26.05.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] шляхом заповнення заявки на офіційному веб-сайті позивача було укладено електронний Договір позики №41850, відповідно до умов якого позика надається строком на 30 днів з нарахуванням відсотків за таким механізмом: 1,9% від суми позики, але не менше 30,00 грн. за перший день користування позикою; 1,9% від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього Договору; 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Відповідно до розрахунку, що є невід`ємною частиною Договору позики №41850, сума договору становить 1 201,00 грн., сума до сплати процентів 691,75 грн., дата погашення 25.06.2016 разом до сплати 1892,75 грн. Згідно з повідомленням директора ТОВ ФК «Вей Фор Пей» вих.. №351-ВП від 31.05.2019 року, згідно умов договору від 26.05.2016 №ВП-180516-3 було здійснено за дорученням ТОВ «ВЕЛЛФІН» наступний успішний переказ: 26.05.2016 року на суму 1201,00 грн., маска картки [NUMBER] , власник картки [PERSON] , номер транзакції в системі WayForPay - а_38072_41850. Позивачем згідно довідки щодо заборгованості від 25.06.2019 року сума заборгованості [PERSON] за договором позики №41850 від 26.05.2016 року розрахована наступним чином: 1 201,00 грн. основного боргу; 25 701,39 грн. заборгованості за відсотками; 24 706, 82- заборгованості за простроченими відсотками. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Виходячи з того, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту надання відповідачу позики за Договором №41850, укладеним у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства та враховуючи відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, вимога про стягнення основного боргу (суми по договору) у розмірі 1 2010,00 грн. є такою, що підлягає задоволенню. Що ж до вимоги про стягнення нарахованих та не виплачених відсотків за користування позикою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у своїй постанові від 28.03.2019 прийнятої за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Отже, враховуючи вищезазначені норми матеріального права та позицію ВП/ВС висловлену у справі №444/9519/12, можна дійти висновку, що нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором відбувається лише у період строку кредитування. Оскільки позика [PERSON] за Договором №41850 була надана строком на 30 днів, тобто до 25.06.2016 та враховуючи наявний в матеріалах розрахунок який є невід`ємною частиною вищезазначеного Договору, з відповідача підлягають стягненню відсотки за процентною ставкою встановленою Договором за період з 26.05.2016 по 25.06.2016 у загальному розмірі 691,75 грн. Крім того, оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи ст.625 ЦК України, у суду відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання визначені положенням вказаної норми. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. Виходячи з того, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (платіжне доручення №411) однак, враховуючи те, що заявлені позовні вимоги про стягнення суми у розмірі 51 609,21 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме, у сумі 1892,75 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 70,50 грн. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial