Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У листопаді 2016 року Комунальне підприємство " Житлово-експлуатаційна організація №1 "Кіровоградської міської ради" звернулось в суд із позовом, яким просить виселити [PERSON], 1985 року народження, [PERSON], 1982 року народження, н/л [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 1995 року народження, з кімнати [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №421 від 24.03.2004 року у комунальну власність (власність територіальних громад м. Кіровограла ) було прийнято гуртожиток [ADDRESS], та передано його на баланс КП»ЖЕО №1 КМР», яке утворено відповідно до рішення Кіровоградської міської ради №3232 від 15.07.2014 року. На теперішній час в кімнаті [ADDRESS] проживають відповідачі , які не зареєстровані у даній кімнаті , та не мають жодних правових підстав для проживання в ній. Зазначена кімната відповідачами була зайнята самовільно, рішення про надання відповідачам житлової площі у гуртожитку, не приймалося, ордер на цю кімнату їм не видавався. Самоправне зайняття відповідачами кімнати [ADDRESS] створює перешкоди щодо права користування та розпорядження майном територіальної громади міста. Згідно п.4.1 та п.5.5 Положення про гуртожитки, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда, вселення проводиться комунальним ремонтно-експлуатаційним підприємством на підставі ордеру. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись про день та час розгляду справи по відомому місцю їх реєстрації та проживання через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, що не суперечить ч.3 ст.76 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кіровоградська міська рада, її представник в судовом у засіданні також вимоги позивача просив задовольнити , та виселити відповідачів із самоправно зайнятого ними житлового приміщення у гуртожитку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, її представник в судове засідання не з»явився, просив слухати справу у їх відсутності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що будівля по [ADDRESS] має статус гуртожитку, перебуває на балансі позивача, та належить територіальній громаді м. Кіровограда. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2013 року, залишеним без змін колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 19.06.2013 року, позов КРЕП №6 до [PERSON] , [PERSON] про виселення, задоволено частково. Виселено [PERSON] , [PERSON] з кімнати [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. Вказане рішення набрало законної сили 19.06.2013 року та було виконано державною виконавчою службою, про що свідчать акти державного виконавця від 05.12.2013 року . Зазначеними рішеннями судів було встановлено, що 14.10.1996 року [PERSON] отримала кімнату [ADDRESS] відповідно до ордеру №331, як робітник ТОВ «Червона зірка» на сім»ю, в яку входила вона, її чоловік, дочка та син . [PERSON] від імені своєї сім'ї звернулась до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради з проханням надати додаткову жилу площу для всієї родини. З квітня 2009 року у чоловіка позивача виявлено туберкульоз, тому через ці обставини змушена була зайняти кімнату [ADDRESS], яка була звільнена попередніми мешканцями в липні 2010 року, та привела кімнату в належний стан. Рішенням міського голови від 20.07.2010 року видано ордер №29 на кімнату [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до акту від 12.08.2011 року складеного комісією КРЕП №6, встановлено, що кімната [ADDRESS], самовільно зайнята гр. [PERSON], яка із сім'єю ( з синами та чоловіком) проживає без належних правових підстав в даній кімнаті з 2010 року по теперішній час. Крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2012 року в задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, третя особа [PERSON], [PERSON], КРЕП №6 про визнання права на проживання , відмовлено. Даним рішенням доведено, що відповідачі без дозволу зайняли та проживають в кімнаті [ADDRESS], що є предметом спору. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19.07.2012 року вищевказане рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда залишено без змін. Крім того, 07.10.2016 року комісією КП»ЖЕО №1 КМР» складено акт про самовільне зайняття кімнати [ADDRESS] відповідачами в справі , без належних правових підстав ( а.с. 7). Статтею 130 ЖКУ визначено, що Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством, а в ст. 131 цього кодексу зазначено про Примірне положення про гуртожитки. Відповідно до п.44 Постанови Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N 208 Про затвердження Примірного положення про гуртожитки - громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу Української РСР. Статтями 128, 129 ЖК України встановлено порядок надання жилої площі в гуртожитках і користування нею та передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення. Судом з"ясовано, що рішення щодо надання відповідачам житла у гуртожитку, а саме кімнати 168 не приймалося, спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення не видавався, тобто, на даний час відповідачі самовільно, без достатніх на те правових підстав займають спірну кімнату. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення осіб які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі без правових підстав вселились в спірну кімнату [ADDRESS], оскільки ордер, який є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення, відповідачам не видавався, тому відповідачі підлягають виселенню з даної кімнати гуртожитку, як особи які самоправно зайняли жиле приміщення, а відтак вимоги позивача є законними та обґрунтованими, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів на користь позивача внесеного судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved