Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У березні 2021 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] у якості відшкодування майнової шкоди грошові кошти у розмірі 1 677,26 грн., у якості відшкодування моральної шкоди - грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. Ухвалою від 06.10.2021 р. провадження у справі в частині вимоги про відшкодування майнової шкоди закрито у зв`язку з відмовою [PERSON] від цієї вимоги. Позов в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтованим тим, що діями [PERSON] , які виразились в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень [PERSON] , останньому було завдано моральної шкоди, оскільки він переніс емоційні та душевні страждання. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] не довів, що діями [PERSON] йому було завдано моральної шкода, така шкода була завдана діями іншої особи - [PERSON] . Судом з`ясовано, що органом досудового розслідування [PERSON] обвинувачувався у тому, що 20.05.2018 р. близько 17:00 [PERSON] та інша особа, перебуваючи поряд із залізничною станцією "Райки", що знаходиться в с. Скраглівка Бердичівського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступили в сварку із [PERSON] , яка переросла у бійку. В ході бійки у [PERSON] виник умисел на умисне завдання ударів [PERSON] з метою завдання останньому фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних ударів [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення фізичного болю, [PERSON] наніс [PERSON] декілька ударів ногами в область правої частини тулуба, чим завдав фізичного болю останньому та не спричинив тілесних ушкоджень. Дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, та 13.05.2019 р. [PERSON] повідомлено про підозру за вказаною вище статтею. Ці обставини встановлені ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.12.2020 р. у справі № 274/2871/19, яка набрала законної сили (а. с. 15 - 17). Цією ж ухвалою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України, у зв`язку з закінченням строків давності, та кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито. Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, розглядаючи справу, Суд виходить з того, що 20.05.2018 р. близько 17:00 [PERSON] та інша особа, перебуваючи поряд із залізничною станцією "Райки", що знаходиться в с. Скраглівка Бердичівського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступили в сварку із [PERSON] , яка переросла у бійку. В ході бійки у [PERSON] виник умисел на умисне завдання ударів [PERSON] з метою завдання останньому фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення умисних ударів [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення фізичного болю, [PERSON] наніс [PERSON] декілька ударів ногами в область правої частини тулуба, чим завдав фізичного болю останньому та не спричинив тілесних ушкоджень, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України. Згідно з частиною першою статті 270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Частинами першою та другою статті 289 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на особисту недоторканність. Фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню. Таким чином внаслідок наведених вище дій [PERSON] було порушено право [PERSON] на особисту недоторканість. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що кримінальним правопорушенням, вчиненим [PERSON] , йому було завдано моральну шкоду, оскільки він переніс емоційні та душевні страждання. Частиною першою та п`ятою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення наведених норм Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] не подав будь-яких доказів, які б підтверджували переважну більшість обставини, на які він посилається в обґрунтування завдання йому моральної шкоди, зокрема, доказів того, що він переніс емоційні та душевні страждання під час розслідування кримінального провадження, зустрічей зі слідчим, надання показань, пов`язаних з розслідуванням, переживав з приводу коштів, які були витрачені сім`єю на лікування тощо. Разом з тим, як було встановлено вище, внаслідок наведеного вище кримінального правопорушення, винуватим у вчиненні якого є [PERSON] , [PERSON] було завдано фізичного болю, при цьому Суд вважає очевидним, що через це у [PERSON] виникли душевні страждання. Частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Випадки, встановлені частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України, не стосуються спірних правовідносин. Таким чином внаслідок наведених вище дій [PERSON] було порушено право [PERSON] на особисту недоторканість, [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою [PERSON] щодо нього, та він має право на її відшкодування [PERSON] . Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, Суд виходить з того, що маральна шкода була завдана [PERSON] шляхом скоєння кримінального правопорушення, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б дозволяли Суду оцінити глибину душевних страждань [PERSON] , однак очевидним є наявність цих страждань, у матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б вказували на погіршення здібностей [PERSON] або позбавлення його можливості їх реалізації у зв`язку з протиправними діями [PERSON] , [PERSON] мав умисел на завдання побоїв [PERSON] , [PERSON] має похилий вік (народився у [INFO]., а. с. 7), тоді як [PERSON] - молодий (народився у [INFO], а. с. 15), вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2021 р. у справі № 274/2871/19, який набрав законної сили, копія якого у матеріалах відсутня, але наявність якого визнається учасниками справи та підтверджується Єдиним реєстром судових рішень, задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто на його користь з [PERSON] у зв`язку з умисним спричиненням останнім [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості у якості відшкодування майнової шкоди - 1 677,26 грн., у якості відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн., та, приймаючи до уваги вимоги розумності і справедливості, Суд вважає, що цей розмір має становити 1 000,00 грн. Судові витрати розподіляються згідно з положеннями статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial