Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] предявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (далі ТОВ «Мінова Україна») про стягнення орендної плати, обґрунтовуючи вимоги тим, що сторони у справі 22 травня 2014 року уклали договір найму (оренди) крану гусеничного РДК-25-1, заводський номер 5554, 1978 року випуску, строком на три роки. Відповідно до пункту 3.1 цього договору відповідач за користування транспортним засобом зобовязався сплатити орендну плату в розмірі 42000 грн за один календарний місяць. Також сторони домовилися, що сплата орендної плати здійснюється по закінченню терміну дії договору, але не пізніше 22 травня 2017 року, шляхом перерахування на рахунок наймодавця або шляхом передачі готівки наймодавцю згідно з розпискою загальної суми орендної плати в розмірі 1512000 грн. 19 травня 2014 року сторони у справі року уклали договір найму (оренди) вилкового навантажувача САТ DP18NT, серійний номер Т16D-70129, строком на три роки. Розмір місячної орендної плати 29000 грн, сплата якої здійснюється по закінченню терміну дії договору, але не пізніше 19 травня 2017 року, шляхом перерахування на рахунок наймодавця або шляхом передачі готівки наймодавцю згідно з розпискою загальної суми орендної плати в розмірі 1044000 грн. 15 травня 2014 року сторони у справі року уклали договір найму (оренди) вилкового навантажувача KOMATSU FD30T 16. Розмір місячної орендної плати за цим договором складає 35000 грн, сплата якої здійснюється по закінченню терміну дії договору, але не пізніше 15 травня 2017 року, шляхом перерахування на рахунок наймодавця або шляхом передачі готівки наймодавцю згідно з розпискою загальної суми орендної плати в розмірі 1260000 грн. 14 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Мінова Україна» укладений договір найму (оренди) вилкового навантажувача САТ DP30NT, серійний номер Т14Е-35271, строком на три роки. Розмір місячної орендної плати 34000 грн, сплата якої здійснюється по закінченню терміну дії договору, але не пізніше 14 травня 2017 року, шляхом перерахування на рахунок наймодавця або шляхом передачі готівки наймодавцю згідно з розпискою загальної суми орендної плати в розмірі 1224000 грн. У пункті 8.4 кожного договору сторони визначили, що орендна плата у разі несвоєчасної сплати або сплати не в повному розмірі підлягає індексації і стягується наймодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Станом на 29.08.2017 року відповідач суму орендної плати за цими договорами не сплатив. У звязку з цим позивач на підставі ст.ст. 762, 625 ЦК України просив стягнути з ТОВ «Мінова Україна» на його користь суму боргу у розмірі 5598474 грн 37 коп., яка складається із: - заборгованості за договором найму (оренди) від 22.05.2014 у розмірі 1674569 грн 54 коп., у тому числі заборгованість з орендної плати в розмірі 1512000 грн 00 коп., пеня в розмірі 102991 грн 72 коп., інфляційні нарахування у розмірі 47274 грн 82 коп., 3% річних у розмірі 12303 грн 00 коп.; - заборгованості за договором найму (оренди) від 19.05.2014 у розмірі 1158531 грн 35 коп., у тому числі заборгованість з орендної плати в розмірі 1044000 грн 00 коп., пеня у розмірі 73137 грн 21 коп., інфляційні нарахування у розмірі 32642 грн 14 коп., 3% річних у розмірі 8752 грн 00 коп.; - заборгованості за договором найму (оренди) від 15.05.2014 у розмірі 1402232 грн 87 коп., у тому числі заборгованість з орендної плати в розмірі 1260000 грн 00 коп., пеня у розмірі 91859 грн 19 коп., інфляційні нарахування у розмірі 39395 грн 58 коп., 3% річних у розмірі 10978 грн 00 коп.; - заборгованості за договором найму (оренди) від 14.05.2014 у розмірі 1363140 грн 61 коп., у тому числі заборгованість з орендної плати в розмірі 1224000 грн 00 коп., пеня у розмірі 90106 грн 52 коп., інфляційні нарахування у розмірі 38270 грн 09 коп., 3% річних у розмірі 10764 грн 00 коп. Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 11 вересня 2017 року позов задоволений. Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінова Україна» (далі ТОВ «Мінова Україна») звернулося до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначає, що суд безпідставно визнав доведеним порушення відповідачем зобовязань за договорами оренди транспортних засобів між сторонами у справі, оскільки не врахував, що ці договори не посвідчені нотаріально, отже є нікчемними і не створюють юридичних наслідків. Крім того, суд не зясував факт набуття позивачем права власності на предмети найму (оренди). 31 жовтня 2017 року також подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції Компанія «МІНОВА ХОЛДИНГ ГмбХ» (MINOVA HOLDING GmbH), яка не брала участі у справі. Зазначивши в обґрунтування скарги доводи, аналогічні доводам, викладеним у скарзі відповідача, Компанія, крім того, посилалась на те, що суд вирішив питання про її права та обов'язки, оскільки вона є засновником відповідача із часткою у статутному капіталі в розмірі 90%. [PERSON] загальні збори учасників відповідача погодження на укладення як договорів купівлі-продажу, так і договорів оренди спірної техніки не давали, а керівник відповідача не мав відповідних повноважень на підписання цих договорів. У судовому засіданні представники ТОВ «Мінова Україна» [PERSON] і [PERSON]; представник Компанії «МІНОВА ХОЛДИНГ ГмбХ» (MINOVA HOLDING GmbH), яка не брала участі у справі, [PERSON] підтримали подані апеляційні скарги з наведених у них мотивів. Представник позивача [PERSON] просила апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню. Згідно з пунктом 4 частини першої ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позов, суд керувався ст.ст. 11, 509, 526, 625, 762 ЦК України й виходив з того, що 22 травня 2014 року, 19 травня 2014 року, 15 травня 2014 року, 14 травня 2014 року сторони у справі уклали договори найму (оренди) транспортних засобів. [PERSON] відповідач не виконав свої зобовязання щодо плати за оренду транспортних засобів. Однак суд дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України). За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. У силу частини першої ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], якому на праві власності належать кран гусеничний РДК-25-1, заводський номер 5554, 1978 року випуску; вилковий навантажувач САТ DP18NT, серійний номер Т16D-70129; вилковий навантажувач KOMATSU FD30T 16; вилковий навантажувач САТ DP30NT, серійний номер Т14Е-35271, 22 травня 2014 року, 19 травня 2014 року, 15 травня 2014 року, 14 травня 2014 року уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Мінова Україна" договори оренди вказаних транспортних засобів, які не були посвідчені нотаріально (ас. 11, 13-14, 15-17, 22-24, 27-29). Згідно з підпунктом 28 пункту 9.2.6 Статуту відповідача (у редакції на момент укладення спірних договорів), до виключної компетенції Загальних зборів учасників товариства належить попереднє погодження будь-яких правочинів щодо обладнання, що використовується у виробництві ТОВ «Мінова Україна», незалежно від суми такого правочину. Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що Компанія «МІНОВА ХОЛДИНГ ГмбХ» (MINOVA HOLDING GmbH), яка не брала участі у справі, є засновником юридичної особи ТОВ «Мінова Україна». Змінами до пункту 5.5 статті 5 Статуту ТОВ «Мінова Україна», зареєстрованими 17 червня 2008 року, передбачено, що частка Компанії «МІНОВА ХОЛДИНГ ГмбХ» (MINOVA HOLDING GmbH) у статутному капіталі складає 90%. Тобто, суд вирішив питання про права та обовязки Компанії, яка не брала участі у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: про залучення до участі у справі співвідповідача. Таким чином, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасного висновку у справі. Відповідно до вимог частини першої статті 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V цього Кодексу. Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, та з урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення підлягає скасуванню. Таким чином, переглядаючи справу в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, та доводів апеляційного оскарження, відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з підстав незалучення Компанії «МІНОВА ХОЛДИНГ ГмбХ» (MINOVA HOLDING GmbH), прав і обовязків якої стосується спір. У звязку зі скасуванням судового рішення з наведених вище підстав апеляційний суд не перевіряє інші доводи, наведені в апеляційних скаргах. Оскільки судове рішення скасовується у частині стягнення з ТОВ "Мінова Україна" суми боргу за договорами оренди транспортних засобів та відмовляється у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення цих сум з товариства, у забезпечення якого ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 04 вересня 2017 року накладено арешт на кошти, все рухоме і нерухоме майно товариства, ця ухвала суду згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України втрачає чинність з 28 листопада 2017 року - вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Outcome: partial