Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

01 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини. В обґрунтування позову вказала, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2010 по 2014 рік. У встановленому законом порядку шлюб між ними зареєстровано не було. Від шлюбних відносин у них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач визнав себе батьком дитини. На даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, відповідач матеріальної допомоги ані позивачу, ані дитині не надає. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї як матір їхньої дитини, оскільки знаходиться в працездатному віці та працює. Позивач не працює, оскільки доглядає за дитиною. Інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною, вона не має. З урахуванням викладеного, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на її утримання як матері дитини, у розмірі 1\\4 частини усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до 22.03.2017 року. В судове засідання позивачка не зявилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, суду надала заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, суду причини неявки не повідомив, заперечень на позов суду не надав. За таких обставин, суд, оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлене наступне. Відповідач [PERSON] у свідоцтві Серії 1-КИ № 486989 про народження [PERSON], [INFO], зазначений батьком. Неповнолітній [PERSON] мешкає за адресою: с. Павлівка Васильківського району Дніпропетровської області, вул. Бабича, 12, разом із матірю позивачем у справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї від 04.12.2015 року. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не надає позивачці допомогу на утримання її як матері спільної дитини, хоча зобовязаний її надавати, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із даним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved