Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернулося до суду з позовом до ТОВ «Фінавто-Плюс» про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11.09.2017 вона здійснила оплату на рахунок №26007559303 в сумі 55 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу: оплата згідно договору №200062 від 11.09.2017, що підтверджується квитанцією від 11.09.2017 АТ «Райффайзен Банк Аваль». Однак, вказаний договір вона з ТОВ «Фінавто-Плюс» не укладала. Оскільки відповідач безпідставно набув грошові кошти в сумі 55 000 грн. 00 коп., позивач, посилаючись на положення ст.1212 ЦК України, просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму грошових коштів. Ухвалою суду від 13.02.2018 відкрито провадження у даній справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2017 позивач здійснила оплату на рахунок №26007559303 в сумі 55 000 грн. 00 коп. з призначенням платежу: оплата згідно договору №200062 від 11.09.2017, що підтверджується квитанцією від 11.09.2017 №198937759 АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збереження нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, договір між нею та відповідачем ТОВ «Фінавто-Плюс» 11.09.2017 за №200062 не укладався. Доказів, які б спростовували вказане суду не надано. Іншого судом не встановлено. Таким чином, суд вважає, що відповідач безпідставно набув належні позивачу грошові кошти в розмірі 55 000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення грошових коштів в розмірі 55 000 грн. 00 коп. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджена сума судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. Разом із тим, вимоги про стягнення витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 (далі по тексту - Постанова), право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02.06.2011 № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01.01.2015. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Як вбачається з п. 48 Постанови, Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно зазначеної норми, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. Разом із тим, позивачем в порушення вимог ч.3 ст.137 ЦПК України не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження понесених нею витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, наданої позивачу в указаній справі. Надана позивачем квитанція на суму 1 500 грн. 00 коп. судом не приймається до уваги, оскільки остання не є належним та достатнім доказом в розумінні ч.3 ст.137 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial