Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У вересні 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просило стягнути з Відповідача на користь ПрАТ «СК «Універсальна страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 17 349,60 грн. Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовує тим, що 24.09.2014р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Subaru Outback д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Шкода Феліція д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб Subaru Outback д.н.з. [NUMBER], що на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-5000-14-00195 від 03.07.2014р. 24.09.2014р. страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «УСГ» на вимогу на виконання умов Договору та на підставі рахунку ТОВ «ВіДі Стар Моторз» № ДФуС-0004261 від 25.09.2014р., страхового акту № ДККА-40026 від 08.10.2014р. та розрахунку до нього перерахувало на рахунок визначений страхувальником суму страхового відшкодування у розмірі 17 349,60 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 24.09.2014р. Цивільна відповідальність винної у ДТП особи - [PERSON] не була застрахована у жодній страховій організації відповідно до чинного законодавства України, тому винна у ДТП особа самостійно відповідає за завдані нею збитки. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Маліновської В.М. від 22.09.2016р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.23). Представник Позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 24.09.2014р. о 09.55 год., керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER] по пр-т. Перемоги-Повітрофлотський шлях, в м. Києві, не був уважним та не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Водієм були порушені вимоги п.13.1. ПДР України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що підтверджується довідкою № 9440824 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.3-4). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2014р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.14). Станом на момент здійснення вищевказаного страхового випадку автомобіль «Субару», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON], був застрахований в ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-5000-14-00195 від 03.07.2014р. з терміном дії з 06.07.2014р. по 05.07.2015р. (а.с.5). Відповідно до ст. 21 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. 24.09.2014р. до Позивача звернувся власник автомобіля «Субару», держ.номер [NUMBER] - [PERSON] з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.6). З урахуванням рахунку № ДФуС-0004261 від 25.09.2014р. ТОВ «ВіДі Стар Моторз» (а.с.7), ремонтної калькуляції № 000000000000011 від 25.09.2014р. (а.с.8-9), аркушу перевірки даних № 000000000000011 від 25.09.2014р. (а.с.10), Розрахунку суми страхового відшкодування від 08.10.2014р. (а.с.12) Позивачем затверджено Страховий акт №ДККА-40026 від 08.10.2014р. про виплату [PERSON] страхового відшкодування у сумі 17 349,60 грн. (а.с.11). З копії платіжного доручення № 24640 від 08.10.2014р. вбачається, що Позивачем на підставі страхового акту № ДККА-40026 від 08.10.2014р. було сплачено на рахунок визначений [PERSON] страхове відшкодування в сумі 17 349,60 грн. (а.с.13). Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як встановлено з матеріалів справи на час ДТП 24.09.2014р. цивільно-правова відповідальність [PERSON], автомобіль «Шкода», д.н.з. [NUMBER], не була застрахована у жодній страховій компанії, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ (а.с.15). Відповідно до ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 23.12.2015р. у справі № 6-2587цс15. Таким чином, оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодувала шкоду потерпілому [PERSON], завдану майну останнього внаслідок ДТП 24.09.2014р., що сталося за вини [PERSON], до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача в розмірі фактично понесених витрат на виплату страхового відшкодування в сумі 17 349,60 грн. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON], про відшкодування шкоди підлягає задоволенню внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» грошових коштів у сумі 17 349,60 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 993, 1191 ЦК України, ст.ст.8, 9 Закону України «Про страхування», ст. 29, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Верховного Суду України від 23.12.2015р. № 6-2587цс15, та

Outcome: approved