Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2014 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку кожної дитини, щомісячно до повноліття дітей. Зазначає, що на даний час діти потребують значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшились потреби на утримання та розвиток дітей. У зв`язку з цим [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за судовим рішенням, та стягувати їх у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у поданій письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 3 ст. 130 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Як убачається з повідомлення Ізяславської міської ради Хмельницької області № 489 від 04 квітня 2019 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] за вказаною адресою судові повістки повернулися до суду із повідомленнями про причини повернення «адресат відсутній». Такі дані вказані у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, які повернулися до суду у зв`язку з неможливістю вручення судових повісток на 07 травня 2019 року о 09 год. 00 хв. та на 30 травня 2019 року о 09 год. 30 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що останній повідомлений належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 серпня 2010 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 14 серпня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 06 жовтня 2011 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим тією ж сільською радою 11 березня 2014 року. Згідно з рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 серпня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 липня 2014 року та до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку кожної дитини, що підтверджується виконавчим листом № 675/1958/14-ц, виданим тим же судом 07 серпня 2014 року. У відповідності до довідки, виданої виконавчим комітетом Лютарської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 21 березня 2019 року за № 413, на утриманні [PERSON] перебувають діти [PERSON] та [PERSON] . З довідки, виданої управлінням соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації 28 березня 2019 року за № 781, вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Ізяславської РДА та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі: за вересень 2018 року - 1449,01 грн., за жовтень-листопад 2018 року - по 1340,81 грн., за грудень 2018 року - лютий 2019 року - по 1466,45 грн. Як зазначає позивач [PERSON] , іншого доходу, крім державної допомоги та аліментів, які стягуються із [PERSON] , вона не має. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, наданими судам у п. 23 цієї Постанови, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Суд вважає, що позивачем доведено наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки після ухвалення рішення Ізяславського районного суду від 07 серпня 2014 року змінився матеріальний стан [PERSON] , так як збільшилися вікові потреби дітей і вона несе набагато більші витрати на їх утримання, що значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв`язку з чим її матеріальне становище погіршується. Аналізуючи наявні у справі докази, враховуючи зміну життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою мінімальний розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , підлягає збільшенню до 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини на кожну дитину щомісячно, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що головне - дітей. Як зазначено вище, ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 161 ЦПК України, яка передбачає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначено, що судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Водночас, згідно з правилами ч. 2 цієї статті, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Таким чином, чинне законодавство України передбачає можливість стягнення аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в позовному провадженні. Відтак, позивач вправі вимагати у позові про зміну розміру аліментів визначення їх у такий спосіб. Тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 180 - 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року,

Outcome: approved