Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

01.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення 23 річного віку, на час навчання до [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб розірваний. Повнолітній син проживає разом з нею та навчається на другому курсі денної форми навчання Одеського державного екологічного університету IV рівня акредитації, ніде не працює та потребує матеріальної допомоги. Вона працює, але неофіційно, коштів на утримання дитини не вистачає, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити . Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.9/. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з довідки № 931 від 25.02.2016 року [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання Одеського державного екологічного університету IV рівня акредитації /а.с.12/. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 3795 від 22.11.2011 року відповідач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років (а.с.11). Враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини, яка ніде не працює і платника аліментів, який може надавати допомогу, а також, що позивач офіційно не працює, суд вважає, що з відповідача належить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання сина на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. При цьому стягнення аліментів має бути припинено у разі припинення навчання. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого Законом про державний бюджет України. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не виявлено. Відповідно до ч.3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника аліментів у разі зміни його матеріального і (або) сімейного стану. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає, що оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судові витрати відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved