Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», звертаючись з позовом до суду, просить стягнуло солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за Кредитним договором №121/П/99/2008/840 від 12.02.2008 року на загальну суму 331920 доларів США 47 центів, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 2653040,34 грн., яка включає: заборгованість по основній сумі кредиту - 220761 доларів США 44 центи, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 1764546,19 грн.; заборгованість за відсотками - 111159 доларів США 03 центів, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 888494,15 грн.; та штрафні санкції за порушення умов Кредитного договору №121/П/99/2008-840 від 12.02.2008 року у вигляді пені та штрафу в розмірі 365565,46 грн., з яких: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору - 182064,58 грн.; штраф за порушення вимог кредитного договору - 183500,88 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачами порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його використання, що є предметом позовних вимог. (а.с. 1-4) Представник позивача - Масленнікова Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що 12 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №121/П/99/2008-840 за умовами якого, банк надав Позичальнику кредит в сумі 229576 доларів США 98 центів, на придбання цінних паперів, з процентною ставкою за користування кредитними коштами 13,69 % річних, та кінцевим строком повернення кредиту до 12 лютого 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 12 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений Договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язувався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. В якості додаткового забезпечення виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, 12 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений Договір поруки. Позивач ПАТ КБ «Надра» в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів у відповідності до умов кредитного договору, в свою чергу відповідач [PERSON] систематично порушував та належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за Кредитним договором №121/П/99/2008/840 від 12.02.2008 року, яка станом на 13 січня 2014 року складає 331 920 доларів США 47 центів, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 2 653 040,34 грн., яка включає: заборгованість по основній сумі кредиту - 220 761 доларів США 44 центи, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 1764546,19 грн.; заборгованість за відсотками - 111159 доларів США 03 центів, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 888494,15 грн.; та штрафні санкції за порушення умов Кредитного договору від 12.02.2008 року №121/П/99/2008-840 у вигляді пені та штрафу в розмірі 365565,46 грн., з яких: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань по договору - 182064,58 грн.; штраф за порушення вимог кредитного договору - 183500,88 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відшкодувати за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Цвєтков В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, пояснив, що 24 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та відповідачем було укладено Кредитний договір №121/П/99/2008-840, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 229576 доларів США 98 центів. З часу укладання Кредитного договору відповідач добросовісно виконував свої зобов'язання по кредитному договору, однак в силу певних життєвих обставин, підвищення курсу валют, при цьому всі платежі по кредитному договору мали бути здійсненні саме в іноземній валюті, тому всі ці обставини та складне майнове становище відповідача призвели до неможливості виконання договірних зобов'язань в обсязі визначеному кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] не відмовляється від виконання договірних зобов'язань, з метою врегулювання питання щодо погашення кредитної заборгованості в досудовому порядку відповідач звернувся до банку, за обопільно досягнутою згодою між сторонами кредитного договору був погоджений план по врегулюванню питання щодо порядку погашення заборгованості, на виконання умов протоколу засідання комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу ПАТ КБ «Надра», відповідач передав на баланс Банку нерухоме майно, з одночасним внесенням коштів у розмірі 388 737,20 грн. в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості. В свою чергу, банк зобов'язувався укласти з позичальником та поручителями додаткові угоди щодо реструктуризації залишку заборгованості у розмірі 153 114,67 грн. Відповідач добросовісно виконав усі умови, погасив заборгованість в обумовленій угодою сумі, а саме 388 737,20 грн. що підтверджується квитанціями про часткове погашення простроченої заборгованості. З метою подальшої реалізації об'єктів нерухомості для задоволення вимог ПАТ КБ «Надра», відповідачем були передані оригінали правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] та машиномісце [ADDRESS], за вказаних обставин відповідач вважав, що він належним чином виконав зобов'язання обумовлені укладеною між сторонами угодою по врегулюванню питання щодо порядку погашення заборгованості, однак з невідомих відповідачу причин банк не виконав досягнутих між сторонами домовленостей, на неодноразові звернення відповідача про причини невиконання банком досягнутих домовленостей щодо способів погашення заборгованості по кредитному договору відповіді не отримав. Представник відповідача вважає вимогу позивача про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором передчасною, оскільки обґрунтовуючи підстави дострокового виконання договірних зобов'язань, позивач посилається на порушення позичальником умов укладеного договору та несплати чергового платежу згідно графіку погашення заборгованості, однак на момент звернення з цим позовом до суду відповідач [PERSON] належним чином виконав умови укладеної між сторонами угоди. В той же час, невиконання зобов'язань по кредитному договору сталось не з вини позичальника [PERSON], оскільки в даному випадку мало місце невиконання умов угоди кредитором, тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, за відсутності доказів неналежного виконання позичальником [PERSON] договірних зобов'язань, та як наслідок, відсутність підстав дострокового виконання договірних зобов'язань по сплаті кредитної заборгованості позичальником. Крім того, представник відповідача просив врахувати заяву про застосування строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення нарахованої позивачем пені та штрафу з підстав пропуску строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов, які в письмовому вигляді приєднано до матеріалів справи, просила в позові відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заперечення, які в письмовому вигляді приєднано до матеріалів справи (а.с. 155-157), зі змісту яких просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників позивача Масленнікової Т.М. та Цвєткова В.М., представника відповідача [PERSON] - [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний договір за №121/П/99/2008-840, відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 229576 доларів США 98 центів, в порядку та на умовах, визначених Договором, за сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,69% на місяць, зі строком до 12 лютого 2027 року, а Позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти по кредиту, та повністю погасити заборгованість та сплатити за кредитом до його закінчення. (а.с 7-11) Пунктом 4.2.4 Кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п.3.3.3 цього договору, а також якщо не оформлено договір іпотеки, що визначений у п. 2.1.3 цього Договору, у строк визначений у цьому Договорі. Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку, не виконання умов передбачених у п. 4.3.6 цього договору (п. 4.2.4. кредитного договору). Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п. 4.3 за виключенням п. п. 4.3.8, 4.3.9 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен день (п. 5.3. кредитного договору). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено судом, укладаючи Кредитний договір №121/П/99/2008-840 від 12 лютого 2008 року, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови, погодили, що з його укладенням вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), тому в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Позивач стверджує, що протягом дії договору, відповідачем [PERSON] (Позичальник), порушено договірні зобов'язання в частині проведення щомісячної оплати по тілу кредиту та відсотків, нарахованих за користування кредитом, у відповідності до графіку платежів, у зв'язку з чим станом на 13 січня 2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору на загальну суму 331 920 доларів США 47 центів, що по курсу НБУ станом на 13.01.2014 року складає 2 653 040,34 грн. Правовими наслідками пред'явлення вимоги банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитом є наступні: 1) дана вимога змінює строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором; 2) моментом виконання основного зобов'язання за кредитним договором стає дата, вказана в вимозі банку про повне дострокове погашення зобов'язання за кредитним договором; 3) з цього моменту банк втрачає право на нарахування відсотків за кредитним договором; 4) з цього моменту починається перебіг строку позовної давності; 5) з цього моменту починається відлік шестимісячного строку, в межах якого банк вправі пред'явити вимогу до поручителя шляхом подання позову; 6) право на стягнення пені та інших видів відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання зберігається до часу повного погашення боргу. Як убачається з матеріалів справи, на підставі витягу з Протоколу №19 Засідання комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнес у ПАТ КБ «Надра» від 05 липня 2011 року, у складі голови комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу Жуковської В.Б., та відповідального секретаря Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу Кравець О.В., комісією погоджено питання щодо взяття на баланс майна позичальника [PERSON] та самостійне погашення залишку заборгованості, а саме: квартири [ADDRESS], машиномісця [ADDRESS], за експертною вартістю 85500,00 грн., та самостійне погашення позичальником [PERSON] частини заборгованості в розмірі 388737,20 грн. і списання заборгованості по штрафних санкціям та відсоткам на рахунку 8 класу (відсотки починаючи з 01.09.2010), за умови одночасного внесення позичальником коштів в сумі 388 732,20 грн., списання заборгованості по штрафним санкціям та відсоткам на рахунок 8 класу (відсотки починаючи з 01.09.2010 року), коефіцієнт Recovery Rate, станом на 05 травня 2011 року - 83,13%. Затверджено план дій по врегулюванню питання щодо погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №121/П/99/2008-840 від 12.02.2008 року, визначений у вищевказаному витягу. (а.с. 140-143) Виходячи зі змісту протоколу про виконання рішення Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу щодо позичальника банку [PERSON] від 26 липня 2011 року, сторони - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк» «Надра», в особі начальника управління проблемних активів по кредитам із забезпеченням Департаменту проблемних активів роздрібного бізнесу в особі Васильєва Т.С. та [PERSON], підтвердили, що ознайомлені з рішенням Комітету по роботі з проблемною заборгованість роздрібного бізнесу ПАТ КБ «Надра» від 05 липня 2011 року, яким, погоджено питання щодо взяття на баланс нерухомого майна, затверджено план дій по врегулюванню питання щодо погашення заборгованості. Відповідно до п. 1 Плану дій по врегулюванню питання щодо погашення заборгованості, зобов'язано позичальника [PERSON] внести різницю між сумою заборгованості за кредитом та експертною вартістю майна, яке буде прийняте Банком на баланс, а саме - грошові кошти в сумі 388737,20 грн. до 27.07.2011 року. А у п. 5 цього Плану, сторони погодили, укласти та нотаріально посвідчити договори про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на визначене планом нерухоме майно з позичальником [PERSON] до 25.08.2011 року. Відповідно до пункту 7 Плану, одночасно з укладенням договору про задоволення вимог іпотекодержателя підписати з позичальником та поручителями додаткові угоди до Кредитного договору та договору поруки. Списати позичальнику штраф та пеню до 25.08.2011 року. (а.с.137-139) Згідно акту прийому передачі від 01 березня 2012 року, [PERSON] передав, а начальник Відділу організації претензійно-позовної роботи по кредитам із забезпеченням в РУ Управління проблемних активів із забезпеченням ДПАРБ ПАТ «КБ «Надра» Киричук Р.П. отримав оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], та машиномісце [ADDRESS], перелік яких зазначений в вказаному актів прийому-передачі. (а.с. 144) Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] надано докази про погашення заборгованості по кредитному договору на виконання протоколу домовленостей від 26 липня 2011 року на загальну суму 52181 доларів США 00 центів., що підтверджується копіями платіжних документів: квитанцією №1 від 28 липня 2011 року на суму 23000 доларів США 00 центів; квитанцією №1 від 17 серпня 2011 року на суму 11500 доларів США 00 центів; квитанцією №1 від 02 вересня 2011 року на суму 6200 доларів США 00 центів; квитанцією №1 від 30 вересня 2011 року на суму 7981 доларів США 00 центів; квитанцією №132 від 21 грудня 2011 року на суму 2500 доларів США 00 центів; квитанцією №422 від 26 січня 2012 року на суму 1000 доларів США 00 центів. (а.с.145-147) 19 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], та машиномісце [ADDRESS], за рахунок якого запропоновано задовольнити вимоги стягувача - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в загальній сумі - 3027790,20 грн. Зазначене у виконавчому написі майно передано [PERSON] в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра», за іпотечним договором, посвідченим Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10.04.2012 року, реєстровий №2700 в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №121/П/99/2008-840, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» 12.02.2008 року. (а.с. 151) Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що дійсно мало місце неналежне виконання відповідачем [PERSON] договірних зобов'язань за кредитним договором, однак на час звернення з цим позовом до суду сторони в порядку досудового врегулювання спору, погодили питання щодо добровільного погашення позичальником [PERSON] заборгованості за кредитним договором шляхом передачі на баланс Банку нерухомого майна перелік якого визначений протоколом домовленостей від 26 липня 2011 року, також затверджено План дій по врегулюванню питання щодо погашення заборгованості, яка виникла у позичальника [PERSON] станом на 05 липня 2011 року. Позичальник [PERSON] виконав обумовлені протоколом домовленості сплативши кошти в сумі 388 737,20 грн., яка складала різницю між сумою заборгованості за кредитним договором та експертною оцінкою вартості переданого позичальником на баланс банку нерухомого майна, що зумовлювало виконання позивачем зобов'язань взятих при підписанні Протоколу домовленостей про виконання рішення Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу щодо позичальника банку [PERSON] від 26 липня 2011 року, які передбачали списання позичальнику штрафу та пені, а решту залишку заборгованості по кредитному договору банк зобов'язувався погасити за рахунок отриманих коштів від реалізації об'єктів нерухомого майна, переданих позичальником на баланс банку. Всупереч вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, представники позивача не скористались процесуальним правом надати докази належного виконання ПАТ Комерційний банк «Надра» зобов'язань, які передбачені Протоколом домовленостей про виконання рішення Комітету по роботі з проблемною заборгованістю роздрібного бізнесу щодо позичальника банку [PERSON] від 26 липня 2011 року, тому суд критично відноситься до наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором, який виник у позичальника [PERSON] станом на 13 січня 2014 року та складає загальну суму 377 656 доларів США 17 центів, оскільки цей розрахунок не містить відображення зарахування банком коштів внесених позичальником [PERSON] в сумі 388 737,20 грн., що слугувало умовою прийняття рішення про списання банком пені та штрафу, однак факт списання пені та штрафів не підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, що в цілому не дає можливості надати оцінку дійсному розміру заборгованості позичальника перед банком, яка виникла після липня 2011 року, та достовірно з'ясувати, яка сума увійшла в рахунок погашення кредитного зобов'язання (погашення тіла кредиту, відсотків, комісії, штрафів, пені), а відповідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дотримуючись положень ч.4 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, судом роз'яснювались представникам позивача, які брали участь у судових засіданнях, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій щодо надання допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, як це передбачено ст.59 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з чим за клопотанням представників позивача, які брали участь у судових засідання, які мали намір надати необхідні докази у справі, судом неодноразово оголошувались перерви в судових засіданнях, однак за час наданий судом представники позивача не виконали вимоги суду щодо надання доказів по справі в частині надання достовірних даних щодо розміру заборгованості, яка виникла у відповідача [PERSON], позичальника по кредитному договору. За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й доки зобов'язання не буде виконано, розмір пені збільшується залежно від продовження порушення. Згідно ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму. Виходячи з аналізу наведених правових норм, пеня як правило застосовується у вигляді санкцій в разі прострочення виконання майнових (а не тільки грошових) зобов'язань, а її розмір визначається законом або договором у відсотковому відношенні до суми невиконаного зобов'язання чи невиконаної частини цього зобов'язання. Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування в межах даного спору строків позовної давності до вимог про стягнення з відповідача [PERSON] пені та штрафних санкцій, які розраховані позивачем за період з 13 січня 2013 року по 01 січня 2014 року, з урахуванням поданої до суду заяви представником відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності (а.с.239), оскільки судом відмовлено у стягненні заборгованості по кредитному договору, який виник у позичальника [PERSON], у зв'язку з неможливістю встановити дійсний розмір заборгованості, а застосування санкцій цивільно-правового характеру, в тому числі стягнення пені (неустойки, штрафу), є похідним та безпосередньо пов'язане з встановленням строку порушення умов договору та розміром заборгованості, яка виникла на момент прострочення виконання грошового зобов'язання. Виходячи з предмету позову, позивач ПАТ КБ «Надра» просило стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за Кредитним договором №121/П/99/2008/840 від 12.02.2008 року на загальну суму 331920 доларів США 47 центів, що за національним курсом НБУ станом на 13.01.2014 року становить 2653040,34 грн. Як з'ясовано судом, в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 12 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до якого Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №121/П/99/2008-840 від 12 лютого 2008 року, в тому числі: повернути до 12 лютого 2017 року кредит у сумі 229576 доларів США 98 центів; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,69 % річних, розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/360); сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних у п.1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору поруки). (а.с. 12-13) 12 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до якого Поручитель поручається перед Кредитором за неналежне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №121/П/99/2008-840 від 12 лютого 2008 року, в тому числі: повернути до 12 лютого 2017 року кредит у сумі 229576 доларів США 98 центів; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,69 % річних, розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/360); сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф,пеня). (а.с. 14-15) Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України). Як убачається з умов Договорів поруки, які окремо укладено між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та поручителями [PERSON] та [PERSON], позичальник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобов'язань, Позичальником і Поручителем солідарно, так і кожним з них окремо (п.п. 1.2. п.1 Договорів поруки). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року. Згідно ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Згідно з умовами вищевказаних Договорів поруки датованих 12 лютого 2008 року, поручителі [PERSON] та [PERSON] взяли на себе відповідальність за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором №121/П/99/2008-840 від 12 лютого 2008 року. Умови цих договорів передбачають їх дію до повного виконання основного зобов'язання, при цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON], незалежно один від одного поручилися за одного і того ж боржника за різними договорами поруки, однак в даному випадку вони не стають солідарно зобов'язаними у відношенні один одного, хоча і приймають на себе солідарну з боржником відповідальність перед кредитором. Таким чином, за відсутності доказів укладення між відповідачами [PERSON] та [PERSON] спільного договору поруки, суд не убачає підстав для солідарної відповідальності та виконання зобов'язань відповідачами [PERSON] та [PERSON], як поручителів за Договорами поруки, які укладені в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору №121/П/99/2008-840 від 12 лютого 2008 року. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Підстави припинення зобов'язання визначені у статті 598 Цивільного кодексу України, де зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Так, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Як роз'ясненої у п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N5, від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. (Абзац другий пункту 24 із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014). Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Виходячи з правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові № 6-53 цс14 від 17.09.2014 року, який є обов'язковим відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. При вирішенні даного спору, суд вважає доведеним той факт, що договори поруки, які укладено з поручителями [PERSON] та [PERSON] , є невід'ємною частиною кредитного договору, порядок та строки пред'явлення вимог до поручителя визначені договором поруки, які кореспондуються з положеннями цивільного законодавства, що регулюють ці відносини. Підпунктами 2.1-2.4 пункту 2 Договорів поруки визначено порядок виконання зобов'язання Поручителем, а саме, Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині); повідомлення, що направляється Кредитором Поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у Договорі) чи надано особисто Поручителю. При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строків пред'явлення вимог до відповідачів [PERSON] та [PERSON], як поручителів, суд враховує, що дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливо за умов обов'язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця та невиконання позичальником цієї вимоги протягом тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення, однак позивачем не надано доказів на підтвердження факту пред'явлення вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON], які є сторонами кредитних відносин, щодо виконання кредитних зобов'язань забезпечених порукою в строки встановлені законодавством та з дотриманням вимог п.2.1-2.4 Договорів поруки, що дає підстави встановити факт припинення поруки на підставі ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed