Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

01.03.2019 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 12554 від 27 серпня 2018 року відповідач отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 56% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 26 серпня 2021 р. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати процентів та кредиту не виконує. У відповідності до п.4.2.2 договору банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів та інших платежів, у випадку виникнення простроченої заборгованості більше, ніж на один місяць. З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 12554 від 27 серпня 2018 року в сумі 27\~067, 28 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в письмовій заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 27 серпня 2018 року між сторонами був укладений договір про споживчий кредит № 12554, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 25\~000, 00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 26 серпня 2021 року (а.с. 13-23). Відповідно до п. 2.4.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Згідно з п. 3.3.3 договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 694, 44 грн., сплачувати проценти, нараховані банком, щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2018 року. У п. 8.3 договору сторони передбачили сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту, сплати процентів. Пунктом 4.2.2 договору встановлено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, та інших платежів за договором, стягнути заборгованість в примусовому порядку. Банк свої договірні зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредитні кошти. Доказів протилежного зі сторони відповідача не представлено. Між тим, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.7-8) вбачається, що станом на 26.02.2019 року заборгованість по кредиту становить 22\~784, 80 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 4\~096, 43 грн., пеня 152, 30 грн., три відсотка річних - 15, 10 грн., інфляційні втрати 18, 65 грн. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 549, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги щодо стягнення вказаної заборгованості є правомірними і підлягають до задоволення. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 921, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved