Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Як видно з позовної заяви, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави, де зазначив, що прокурорською перевіркою встановлено, що п. 1,1.1 рішення сімдесят другої сесії Бердянської міської ради V скликання № 30 від 30.09.2009року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, погодження міста розташування та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельних ділянок» затверджено проект відведення земельних ділянок та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0997га, розташовану по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва. На підставі зазначеного рішення 02.02.2010р. за [PERSON] проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 011026500119 державного акту на право власності серії ЯИ № 798527 на зазначену земельну ділянку(кадастровий номер 2310400000 : 08 : 003 : 0453). Відповідно до інформації Управління Держкомзему у м. Бердянську від 28.18. 2011 року земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0997га була поділена та відчужена [PERSON] площею 0,0310га з присвоєнням адреси: [ADDRESS] Державний акт серії ЯИ № 689554 зареєстровано 28.12.2010р. за № 011026501306) та [PERSON] площею 0,0687га з присвоєнням адреси: [ADDRESS]( Державний акт серії ЯИ № 689556 зареєстровано 28.12.2010р. за № 011026501307). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до договору дарування земельна ділянка за адресою [ADDRESS] належить [PERSON]. Пункти 1,1.1 рішення Бердянської міської ради № 30 від 30.09.2009р. підлягають скасуванню, державні акти на право приватної власності на земельну ділянку повинні бути визнані недійсними, їх державна реєстрація підлягає скасуванню, а земельна ділянка підлягає поверненню з наступних підстав. В ході прокурорської перевірки було встановлено, що згідно Генерального плану м. Бердянська, затвердженого рішенням Бердянської міської ради № 8 від 25.06.2009року, зазначені у рішенні території запроектовані для розміщення оздоровчих установ та установ відпочинку, зелених насаджень загального користування, спортивних комплексів. Відповідно до п.3.39 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» - будівництво нових дачних районів в межах міських населених пунктів не допускається. Перевіркою також встановлено, що станом на час прийняття Бердянською міською радою рішення № 30 від 30.09.2009року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, погодження міста розташування та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки» посадовими особами виконкому міськради не розроблена та відповідно Бердянською міською радою не затверджена передбачена Законом України «Про планування і забудову територій» містобудівна документація м. Бердянська, а саме відсутні детальні плани територій окремих районів міста, зокрема території Бердянської коси. Таким чином, за відсутності містобудівної документації м. Бердянська прийняття рішень щодо планування, забудови, проектування та будівництва об'єктів житлово-цивільного та виробничого призначення, впорядкування та благоустрою території Бердянської коси, неможливо. Також, під час винесення спірного рішення суттєво порушено порядок надання земельних ділянок у власність. Так, відповідно до положень ст.ст. 13,14 Конституції України - право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Як зазначено вище, Бердянською міською радою рішенням № 30 від 30.09.2009р. затверджено проекти відведення та передано у власність земельні ділянки для індивідуального дачного будівництва з порушенням вимог ст..ст..51,118,123 ЗУ України, ст.ст. 88, 90 Водного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, чим грубо порушено вимоги законодавства та не дотримано порядок набуття права власності на землю. За таких обставин прокурор прийшов до висновку, що Бердянська міська рада під час прийняття рішення № 30 від 30.09.2009р. грубо порушила положення чинного законодавства в частині підстав та порядку надання земельних ділянок у власність, визначених Конституцією та Земельним кодексом України, і не мала права надавати у власність громадянам земельну ділянку по [ADDRESS]. Відповідно, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку повинен бути визнаний недійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню. У зв»язку з цим прокурор просить визнати незаконним та скасувати п.1,1.1 рішення сімдесят другої сесії Бердянської міської ради п»ятого скликання № 30 від 30.09.2009року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, погодження міста розташування та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки», яким передана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 0,0997га для ведення індивідуального дачного будівництва , що розташована за адресою [ADDRESS], визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯИ № 788527 на земельну ділянку площею 0,0997га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою [ADDRESS], вартістю 67925,61грн., кадастровий номер 2310400000 : 08 : 003 : 0453, виданий Бердянською міською радою на ім»я [PERSON] та зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 011026500119 від 02.02.2010року, зобов»язати Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати його державну реєстрацію, а також визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯИ № 689554 на земельну ділянку площею 0,0310га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою м. Бердянськ, [ADDRESS], кадастровий номер 2310400000 : 08 : 003 : 0496, виданий Бердянською міською радою на ім»я [PERSON] , зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 011026501306 від 28.12.2010року та зобов»язати Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати його державну реєстрацію, визнати недійсним державний акт на право власності серії ЯИ № 689556 на земельну ділянку площею 0,0687га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 2310400000 : 08 : 003 : 0495, виданий Бердянською міською радою на ім»я [PERSON], зареєстрований в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі» за реєстраційним номером 011026501307 від 28.12.2010року та зобов»язати Управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області скасувати його державну реєстрацію. Та зобов»язати відповідача [PERSON], повернути земельну ділянку площею 0,0310га для ведення індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою [ADDRESS],( кадастровий номер 2310400000:08:003:0496) за належністю територіальній громаді в особі Бердянської міської ради, і зобов»язати відповідача [PERSON], повернути земельну ділянку площею 0,0687га для ведення індивідуального дачного будівництва , що розташована за адресою [ADDRESS],( кадастровий номер 2310400000 :08: 003: 0495) за належністю територіальній громаді в особі Бердянської міської ради. В судовому засіданні представник прокурора Ємельяненко С.А. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити та зазначила, що рішення міської ради про відведення відповідачу [PERSON] спірної земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відсутній генеральний план забудови міста, не врахована прибережна смуга при виділенні спірної земельної ділянки та не проведена обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації. Через те, що [PERSON] незаконно отримав земельну ділянку, він не мав права на її відчуження, тому договори купівлі-продажу та дарування спірної земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] є нікчемними та такими, що не треба визнавати недійсними, а тому відповідачі [PERSON] та [PERSON] повинні повернути земельні ділянки територіальній громаді м. Бердянська. Представник відповідача Бердянської міської ради за довіреністю Дороз В.Ю. в судове засідання не з»явився, в своїй заяві просить справу розгляну без нього відповідно до закону та наявних матеріалів справи. Представник відповідача - Управління Держземагенства у Бердянському районі в судове засідання не з»явився, в своїй заяві просить справу розглянути без його представника, заперечень проти позову не надав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасника процесу, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково з наступних підстав: Рішенням Бердянської міської ради № 30 від 30.09.2009року 72 сесії п'ятого скликання "Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок, погодження міста розташування та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки" пунктом 1 затверджено проект відведення земельних ділянок та пунктом 1.1 передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0997га, яка розташована по [ADDRESS] для індивідуального дачного будівництва в межах норм безоплатної приватизації, що підтверджується копією цього рішення. На підставі цього рішення відповідач [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №788527 площею 0,0997га для ведення індивідуального дачного будівництва в [ADDRESS] і за відповідачем 02.02.2010р. проведена державна реєстрація за реєстраційним номером 011026500119 державного акту на право власності серії ЯИ № 788527 на земельну ділянку площею 0,0997га для ведення індивідуального дачного будівництва в [ADDRESS], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку . Відповідно до інформації Управління Держкомзему у м. Бердянську від 28.18. 2011 року земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0997га була поділена на дві ділянки та відчужена [PERSON] земельна ділянка площею 0,0310га з присвоєнням адреси: [ADDRESS] Державний акт серії ЯИ № 689554 зареєстрований 28.12.2010р. за № 011026501306) та [PERSON] земельна ділянка площею 0,0687га з присвоєнням адреси: [ADDRESS]( Державний акт серії ЯИ № 689556 зареєстрований 28.12.2010р. за № 011026501307). Відповідно до договору дарування земельної ділянки № 2398 від 08.12.2012року земельна ділянка по [ADDRESS]( кадастровий номер 2310400000 : 08 : 003 : 0496) відповідачем [PERSON] була відчужена відповідачу [PERSON] Прокурор просить визнати недійсним та скасувати п.1, 1.1 рішення Бердянської міської ради № 30 від 30.09.2009року у зв'язку з його невідповідністю закону, а також визнати недійсним дер\-жавний акт на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON], скасувати його державну реєстрацію, та визнати недійсними дер\-жавні акти на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON], [PERSON], скасувати їх державну реєстрацію та повернути земельні ділянки за належністю територіальній громаді м. Бердянська. Такі вимоги прокурора відповідають чинному законодавству частково у зв'язку з наступним. Відповідно до положень ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Відповідно до ст. 19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, згідно з положеннями ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, крім інших землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті в тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Відповідно до вимог ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Розмір та межі прибережної захисної смуги уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюються за проектами землеустрою, а в межах населених пунктів - з урахуванням містобудівної документації. Згідно зі ст. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води . Відповідно ст. 90 Водного кодексу України прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Згідно ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування можуть передавати земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови із земель водного, фонду лише на умовах оренди для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Вищенаведені законодавчі норми встановлюють розміри прибережних захисних смуг в залежності від виду водойми та прямо забороняють надання у приватну власність земельних ділянок водного фонду, до яких відносяться прибережні захисні смуги. Нормативні акти, які регулюють забудову населених пунктів та застосовуються у всіх випадках будівництва, також передбачають обмеження щодо забудови таких земельних ділянок. Згідно п.п. 10, 11 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. Водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води. Також, відповідно до вимог ст.ст. 17, 18 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація регулює планування, забудову та інше використання територій, є основою для вирішення питань раціонального використання територій, вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій; вирішення питань вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи користування земель для містобудівних потреб. Статтею 13 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови; розташування окремих земельних ділянок та об'єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; розташування інженерно-транспортної інфраструктури; принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема і проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок оздоровчого та рекреаційного призначення. Така ж вимога передбачена в ст. 118, ч. 4 ст. 123 ЗК України: у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Всупереч наведеним вимогам земельного законодавства, обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації проведена не була, чим грубо порушено вимоги чинного земельного законодавства та не дотримано порядок набуття права власності на землю. Спірна земельна ділянка розташована в межах двокілометрової зони прибере\-жної захисної смуги Азовського моря. Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 05-2886/37 від 15.05.2013р. зазначено, що на підставі проведеного містобудівного аналізу, згідно з Генеральним планом міста Бердянська , який затверджено рішенням шістдесят восьмої сесії Бердянської міської ради У скликання від 25.06.2009р. №8 встановлено, що спірна земельна ділянка по [ADDRESS] , розміщується на території спортивних комплексів. Також, 21.11.2011р. за № 26/176 Бердянською міжрайонною природоохоронною прокуратурою внесено протест на висновок про погодження проекту відведення земельної ділянки № 1103 від 09.09.2009р., який розглянуто Управлінням Держкомзему у м. Бердянську та задоволено, зазначений висновок визнано недійсним та відкликано. Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 0633-14 від 17.04.2014р. зазначено, що рішенням Бердянської міської ради № 27 від 31.05.2014р. затверджено План зонування території міста Бердянська. Також цим листом підтверджено, що згідно з Планом зонування території міста Бердянська спірні земельні ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS], розміщуються у житловій та рекреаційній зоні. Згідно листа виконавчого комітету Бердянської міської ради № 04-1977/37 від 07.04.2014р. зазначено, що проект землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг по місту Бердянську, як на момент прийняття рішення тридцять другої сесії Бердянської міської ради від 10.12.2004р. №11, так і на сьогоднішній день не розроблено і не затверджено. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2010р., яка набрала чинності 17.09.2010р., задоволено позов Бердянського міжрайонного прокурора до Бердянської міської ради про скасування рішення Бердянської міської ради від 10.12.2004р. № 11, яким доповнено п.1 рішення Бердянської міської ради від 26.04.2000р. № 44 « Про затвердження концепції приватизації земель м. Бердянська» і встановлена уздовж Азовського моря, Бердянської затоки, лиманів на вільних від громадської забудови землях в межах м. Бердянська сорокаметрова прибережна захиста смуга. В своїх позовних вимогах прокурор ставить питання при визнання незаконним та скасування п.1,1.1 рішення Бердянської міської ради № 30 від 30.09.2009року, однак такі вимоги прокурора є безпідставним з огляду на наступне. Порядок припинення прав на землю регулюється гл. 22 ЗК України. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст. 140-149 ЗК України. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним. Отже, такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. Подібну позицію висловив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п.5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідач [PERSON] спірну земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0997га, поділив на дві ділянки та продав відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,0310га, якій була присвоєна адреса: [ADDRESS], що підтверджується копією Державного акту серії ЯИ № 689554 зареєстрованого 28.12.2010р. за № 011026501306, та продав відповідачу [PERSON] земельну ділянку площею 0,0687га, якій була присвоєна адреса: [ADDRESS], що підтверджується копією Державного акту серії ЯИ № 689556 зареєстрованого 28.12.2010р. за № 011026501307. Відповідно до договору дарування земельної ділянки № 2398 від 08.12.2012року земельна ділянка площею 0,0310га по [ADDRESS]( кадастровий номер 2310400000 : 08 : 003 : 0496) відповідачем [PERSON] була відчужена відповідачу [PERSON], що підтвердується копією договору дарування земельної ділянки № 2398 від 08.12.2012року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі Враховуючи порушення законодавства, допущені Бердянською міською радою при прийнятті рішення № 30 від 30.09.2009р., правочини з відчуження земельних ділянок площею 0,0687га, розташованої за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] та площею 0,0310га, розташованої за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON], а потім [PERSON] для індивідуального дачного будівництва неможливо визнати такими, що вчинені за встановленим законом порядком та відповідають вимогам ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи, що спірна земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі Азовського моря та належить до земель водного фонду, усі договори купівлі-продажу, дарування спірної земелької ділянці укладені з порушенням вимог закону, оскільки земельна ділянка передавалась особам, у яких вона на підставі наведених вище норм Земельного кодексу України та Водного кодексу України не могла перебувати у власності, тому вказані договори купівлі-продажу та дарування є недійсними (нікчемними). Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяжень» передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки. За положеннями ст.26 зазначеного закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, зазначеним законом передбачено скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, однак таке рішення приймається відповідним органом державної влади на підставі рішення суду. Зважаючи на те, що рішення суду про визнання недійсним Державного акту про право власності на землю є достатньою підставою для відповідного органу для скасування державної реєстрації, підстав для покладання на нього обов'язку здійснити такі дії в судовому порядку не має. Згідно ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків , крім тих , що пов»язані з його недійсністю. Враховуючи, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави, яка станом на 2009р. була власником спірної земельної ділянки, всупереч вимогам законодавства, у відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не виникло право власності на землю, а укладені ними договори є нікчемними і не можуть бути підставою для виникнення будь-яких прав і обов»язків, з огляду на що всі юридичні факти, які виникли на підставі цих договорів, не можуть вважатися такими, що виникли на законних підставах. Така позиція підтверджена у постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» , де зазначено, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Отже відповідачі [PERSON] [PERSON], [PERSON] не набули права власності на підставі договорів купівлі-продажу, дарування , оскільки право власності на спірну земельну ділянку не належало [PERSON] і він не мав права її відчужувати. Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана його повернути. Особа зобов'язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно отримане майно в натурі. Спірна земельна ділянка розташована в адміністративних межах м. Бердянська Запорізької області. Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з 1 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. При цьому землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Таким чином, земельна ділянка повинна бути повернута територіальній громаді м. Бердянська. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про грубе порушення Бердянською міською радою положення чинного законодавства в частині підстав та порядку надання у власність відповідачу [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS], та про необхідність визнання недійсним п.п. 1,1.1 рішення Бердянської міської ради п'ятого скликання № 30 від 30. 09.2009року про передачу [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно, всі державні акти на право приватної власності на спірну земельну ділянку повинні бути визнаний недійсним, та скасована їх державна реєстація, а земельні ділянки підлягають поверненню за належністю територіальній громаді м. Бердянська. На підставі викладеного,

Outcome: partial