Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрфінанс"(далі - ТОВ "Укрфінанс") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 14425 гривень 60 коп. та судового збору в сумі 1218 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.03.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за № 2015-04-00373, згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 1000,00 гривень з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Позика взята строком на 18 днів з урахуванням дня отримання коштів. Позичальник зобов'язався повернути суму позики та сплатити відсотки за користування позикою, що в сумі складає 1360 гривень 20 коп. Позивач умови Договору виконав у повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим, станом на момент звернення до суду сума зобов'язання становить 14425 гривень 60 коп. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). У відповідності до положень ч.1, ч. 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2015 року між ТОВ «Мігфінанс» та [PERSON] було укладено договір позики за № 2015-04-00373, згідно якого товариство надало відповідачу позику у сумі 1000,00 гривень з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування грошовими коштами (732% річних). Відповідно до п.3.1 Договору позики позичальник зобов'язався повернути 10.04.2015 року позикодавцю отриману позику та сплатити відсотки за користування позикою 1360 гривень 20 коп. Згідно п.п.7.1, 7.2., 7.2.1 Договору позики при простроченні сплати відсотків більше ніж на три дні, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 250 гривень, у разі невиконання позичальником зобов'язань по погашенню позики у терміни, вказані в п.3.1. договору позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку 2% за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася. Сума заборгованості, що утворилася, включає в себе основний борг, капіталізовані відсотки, штраф та раніше нараховану пеню. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Сума боргу становить 14425 гривень 60 коп., яка складається з: суми основного боргу - 1000 грн.; 2% відсотки за користування грошовими коштами 161 дн. - 3580 грн.; штраф за прострочення сплати відсотків - 250 грн.; 2% пені за кожен день від суми заборгованості, що накопичилася за невиконання позичальником зобов'язань по поверненню позики у встановлений термін (кількість прострочених днів 161) - 9595,60 грн. Аналіз вищезазначених норм законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved