Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 20.08.2015 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Борисфен» було укладено кредитний договір № 446, відповідно до п.1.1 було надано кредит в розмірі 22 600 (двадцять дві тисячі шістсот) гривень з терміном користування з 20 серпня 2015 року по 20 серпня 2017 року з цільовим використанням - споживчі кредити. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по договору, було укладено договір поруки 446/1 від 20 серпня 2015 року між позивачем та [PERSON]. Відповідно до п.п. 1.1.- 2 вказаного в договорі поруки 446/1, відповідач відповідає перед позивачем як солідарний боржник у повному обсязі за повернення кредиту в межах встановлених договором, термін, сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному договором кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені законодавством. Відповідно до п. 1.4. договору, [PERSON], був наданий кредит з процентною ставкою за користування кредитом - 30% річних. Отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується видатковим касовим ордером, що додається до позовної заяви. Відповідно до п. 3.1 Договору [PERSON] зобов'язана щомісяця до 20 числа сплачувати основну суму боргу та проценти за користування кредитом на рахунок спілки в банку або внесення коштів в касу спілки. Позичальники не виконують належним чином зобов'язання за договором, не здійснюють щомісячне погашення кредиту, не сплачують відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконали, у зв'язку з чим заборгованість станом на 29.09.2017 р. становить 31 710,97 грн. Просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки "Борисфен" заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 710,97 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилась. Заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.08.2015 року між [PERSON] та Кредитною спілкою «Борисфен» було укладено кредитний договір № 446, відповідно до п.1.1 було надано кредит в розмірі 22 600 (двадцять дві тисячі шістсот) гривень з терміном користування з 20 серпня 2015 року по 20 серпня 2017 року з цільовим використанням - споживчі кредити. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по договору, було укладено договір поруки 446/1 від 20 серпня 2015 року між позивачем та [PERSON]. Встановлено, що Кредитна спілка "Борисфен" виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачі умови кредитного договору належним чином не виконали, у зв'язку з чим заборгованість станом на 29.09.2017 р. становить 31 710,97 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів, відповідно до розрахунку заборгованості перед позивачем, станом на 29.09.2017 року складається з: 22 450,00 грн. - сума кредиту; 9260,97 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін). Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, згідно з ст. 61 Конституції не обмежується розмір санкцій чи їх набір при притягненні до одного виду юридичної відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт наявності заборгованості у відповідачів перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з нього суми заборгованості за кредитом, відсотками та штрафні санкції на загальну суму 31 710,97 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved