Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що з 14 вересня 2013 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб зареєстрований відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40. Сторони мають спільного сина: [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами зіпсувалися, сторони не розуміють одне одного, не можуть знайти спільну мову у вирішенні сімейних проблем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний час сторони проживають окремо, шлюбні стосунки припинено, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним. Спору щодо поділу майна та спору щодо проживання та виховання малолітнього сина немає. Зі слів позивача відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. На підставі вищевикладеного позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40 від 14 вересня 2013 року. Після розірвання шлюбу залишити прізвищє - [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторини припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Позивачка на примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2013 року (а.с. 3) позивач та відповідач уклали шлюб, 14 вересня 2013 року, який зареєстровано відділом ДРАЦС реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 липня 2014 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO], батько [PERSON], мати- [PERSON]. (а.с. 4). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області № 4-52-1130 від 25 вересня 2017 року, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] і до складу її сім'ї входять: чоловік [PERSON], 1992 року народження, син - [PERSON], 2014 року народження (а.с. 5). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, оскільки відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2013 року (а.с. 3), після укладення шлюбу позивачці було присвоєно прізвище "[PERSON]". Таким чином, після розірвання шлюбу вона має право залишити прізвище "[PERSON]". Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт сплати позивачкою судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок підтверджується квитанцією від 25.09.2017 (а.с. 1). Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 640 (шістсот сорок гри) грвень 00 копійок судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved