Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини по даному позову регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, дана норма надає тому з батьків з ким проживє дитина право вибору способу сплати аліментів - у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено, що сторони одружилися 26 листопада 2008 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Шахтарськ Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] року , у сторін народився син [PERSON] .(а.с. 6). Згідно медичного висновку № 79 на дитину інваліда з дитинства в віці до 18 років від 29.12.2009 року, виданої Дитячою поліклінікою м. Шахтарськ, у [PERSON] наявне захворювання: величезна пухлина ліво- скронево-лобної тіменної області. (а.с. 7). Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] призначена державна соціальна допомога на дитину-інваліда до 18 років. (а.с. 9) Позивач отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда до 18 років у розмірі 601,40 грн., щомісячно. Відповідач перебуває в працездатному віці, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб суду не надав, являючись батьком неповнолітнього сина, зобов`язаний утримувати його до повноліття. Відомостей про те, що відповідач має постійне місце роботи та про доходи, матеріали справи не містять. За таких обставин, з огляду на заявлені позивачкою вимоги та враховуючи норми СК України, суд вважає, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд враховує обставини, зазначені у ч. 1 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 2 027 грн. Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, а саме те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; те, що відповідач неналежним чином виконує свій батьківський обов`язок з утримання сина сторін (доказів протилежного ним не представлено); відсутність даних про доходи відповідача; дані про доходи позивачки на утримання сина; наявність витрат позивачки на медичний догляд за дитиною сторін; те, що позивачка доглядає за дитиною інвалідом та фактично не має можливості працювати, те, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 2 027 грн. (ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»), що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, - суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі згідно приписів ч. 2 ст. 182 СК України у рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину у розмірі 2 027 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 грн. судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме: положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 2 027 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме: з 26.12.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року . Щодо вимог позивачки про стягнення аліментів «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», суд приходить до наступного. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. І це логічно, оскільки позивач просить стягнути конкретну тверду суму. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі, ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення дитині [PERSON] виповнилось 10 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становив 1013, 50 грн. Суд, ухвалюючи рішення та визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2027 грн. щомісячно, врахував, що вказаний розмір аліментів є не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів в розмірі …… «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» задоволенню не підлягають. Розглядаючи позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання позивачки, у зв`язку з проживанням з дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO] року народження , яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд приходить до наступного. За загальним правилом, передбаченим статтею 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у стороньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. З аналізу ст. 88 Сімейного кодексу України вбачається, що право на утримання матеріальної допомоги на дитину-інваліда виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, походження дитини від одного з подружжя та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що згідно медичного висновку № 79 на дитину інваліда з дитинства в віці до 16 років від 29.12.2009 року, виданої Дитячою поліклінікою м. Шахтарськ, у [PERSON] наявне захворювання: величезна пухлина ліво- скронево-лобної тіменної області. (а.с. 7). Як вбачається з виписного епікризу № 324462/1961 [PERSON] з 06.09.2018 року по 26.09.2018 року проходив лікування у Мінському міському Центрі медичної реабілітації дітей з психоневрологічними захворюваннями. (а.с. 8) Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] призначена державна соціальна допомога на дитину-інваліда до 18 років. (а.с. 9) Згідно довідки від 28.09.2017 року № 2-09/319, [PERSON] відвідув клас ДЗО «Центр корекційно-розвиваючого навчання і реабілітації Партизанського району м. Мінська» (а.с. 10) 07.06.2017 року [PERSON] була проведена операція ревізія субдуро-перитонеального шунта, що підтверджується довідкою виданою відділенням променевої діагностики. (а.с.11) . Згідно висновку Дитячого рентгенорадіалогічного відділення ФГБУ Російський Наукового Центру Рентгенорадіології Міністерства охорони здоров`я РФ, [PERSON] має з 9 місяців захворювання маніфестировало гіпертизіонною симптоматикою, МРТ виявило пухлину лівої лобно-скроневої області. Отримав 5 циклів індукціонної ПХТ і локальну променеву терапію. Протягом 5 років знаходиться у динамічному спостереженні, МРТ в динаміці підтверджує ремісію. Вперше у 2012 році на фоні гіпертермії розвинувся епілептичний приступ. Враховуючи стійку ремісію протягом 5 років після завершення хіміопроменевої терапії, на даний час рекомендовано продовжувати динамічне спостереження: МРТ головного мозку, огляд окуліста, онколога, невролога, нейрохірурга, ЛФК постійно. (а.с. 12) Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка не надала належних та достатніх доказів того, що дитина-інвалід не може обходитися без постійного стороннього догляду, що є обов`язковою умовою при реалізації нею права на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю. Долучений до матеріалів справи медичний висновок № 74 про дитину-інваліда віком до 18 років лише встановлює, що у малолітнього [PERSON] наявне захворювання, передбачене Переліком медичних показань, що дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженим спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України № 454/471/516 від 08 листопада 2001 року. Однак, даний медичний висновок не вказує на те, що [PERSON] , в силу свого захворювання, не може обходитися без постійного стороннього догляду особи, яка опікується ним. Інших доказів на підтвердження даних обставин матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи і не містять доказів того, що відповідач спроможний надавати таку допомогу, а відповідно до ст. 88 СК України право на утримання матеріальної допомоги на дитину-інваліда виникає на підставі певних фактів за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40коп.

Outcome: partial