Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

01 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив надати йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] року померла його тітка [PERSON], яка за життя склала на його користь заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, заповіла [PERSON]. [PERSON] мала на праві власності земельну ділянку площею 5,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту серії [NUMBER] від 18 червня 2003 року. Прийняти спадщину після тітки позивач не міг через те, що одразу після смерті [PERSON] виїхав до міста Владивосток Російської Федерації на заробітки. Після повернення позивач звернувся до державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку було відмовлено з огляду на пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважаючи причину пропуску строку поважною, просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд вимоги задовольнити з огляду на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не встиг подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у зв'язку із виїздом до Російської Федерації у м.Владивосток на заробітки. Документів щодо виїзду і роботи у Російській Федерації не має, оскільки працював неофіційно, оформлення перетину кордону в той час не здійснювалося, для перетину кордону достатньо було пред'явити паспорт. Представник відповідача Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області в судове засідання 07 грудня 2016 року не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Проти задоволення позову не заперечував. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що позивач по справі [PERSON] її знайомий, а [PERSON] це його родичка. Після її смерті в 2004 році позивач виїхав в РФ на заробітки і більше шести місяців був відсутній. Так як він проживав у прикордонному населеному пункті, проходити процедуру оформлення перетину кордону не було потрібно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 червня 2003 року на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 16 квітня 2003 року № 118 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 5,77 гектарів у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області, кадастровий номер [NUMBER], дане право засвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю №314 (а.с.9). 31 січня 2004 року [PERSON] все належне їй майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON], [INFO], про що було складено заповіт який посвідчено [PERSON], секретарем Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області та зареєстровано у реєстрі за №11 (а.с.7). [INFO] року у віці 82 років померла [PERSON], про що 10 вересня 2004 року Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 19 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно довідки Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області від 23.03.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті за вказаною адресою не були прописані громадяни (а.с.31). 28 квітня 2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку із тим, що [PERSON] не надано нотаріусу документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини в порядку, передбаченому чинним законодавством (а.с. 8). Згідно із витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45790389 від 15.11.2016 року та №45790396 від 15.11.2016 року, після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкова справа не заводилася, відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні. 31.01.2004 року Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області посвідчено заповіт [PERSON], номер у спадковому реєстрі 58548500, заповіт є чинним (а.с. 26, 27). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК України встановлено умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, так якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відтак, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивач тривалий час перебув на заробітках у м. Владивосток Російської Федерації, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими та приходить до висновку, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини та задовольняє позовну заяву, встановлюючи позивачу три місяці додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, який є достатнім для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved