Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та Відповідачем - [PERSON], зареєстрований 16.02.2013р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві під актовим записом № 130. Свої вимоги Позивачка обґрунтовує тим, що з 16 лютого 2013 року перебуває у шлюбі з Відповідачем. Подружжя має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, в останній час життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє Позивачці та дитині душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в Позивачки та у сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивачка зазначила, що з червня 2013 року і на даний момент ведення між нею та Відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено, вказала, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з нею. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.13). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (Відповідач), [INFO] та [PERSON] (Позивач), [INFO], 16 лютого 2013 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що 16.02.2013р. складено відповідний актовий запис № 130 та видано Свідоцтво про шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 16.02.2013р серії [NUMBER] (а.с.4). [INFO] року у Позивачки та Відповідача народилась дочка - [PERSON], про що 09.08.2013р. складено відповідний актовий запис № 1491, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 09.08.2013р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.5). Також встановлено, що Позивачка не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із заявлених позовних вимог вбачається, що сторони по справі втратили почуття любові та поваги один до одного, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, окремо ведуть господарство, тобто стали чужими людьми. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved