Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

01.06.2018 [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2018 до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.10.2016 Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, вказала, що в Солом'янському районному суді м. Києва розглядається її позовна заява про розірвання шлюбу. Зазначає, що від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, однак відповідач з 2017 року не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. 01.06.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В. Ухвалою суду від 06.06.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. 12.10.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому вказав, що він бере активну участь у спілкуванні з сином, проводить з ним вхідні дні, забезпечує належний розвиток дитини, зокрема оплату щеплень, тощо. Стверджує, що він регулярно та добровільно несе витрати на утримання дитини, на підтвердження цього надані копії квитанцій, але на даний час у відповідача доходи є відносно невеликими, мінливі та нерегулярні, і тому відповідач просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 29.10.2018 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що у своєму відзиві відповідач наголошує про активну участь у вихованні дитини, але в свою чергу продовж весняно-літнього сезону відповідач чотири рази бачив дитину при здійсненні медичного огляду та проведення щеплення у медичному закладі та постійно здійснював фото фіксацію, самостійну ініціативу щодо спілкування з дитиною не проявляє. Ознайомившись з додатками до відзиву у вигляді чеків, необхідно звернув увагу на те, що наявність чеку про купівлю у 2017 році пральної машини не відноситься до належного утримання дитини, також здійснення щеплення дитини не відноситься до витрат на аліменти, оскільки це є додаткові витрати, які мають разовий характер. Також зазначено, що відповідач водить в оману суд, оскільки додані чеки за щеплення неодноразово дублюються та додані докази банківських переводів без зазначення сплати за аліменти на банківські реквізити невідомі позивачу, відповідачем у відзиві на позовну заяву не зазначено правове обґрунтування визначення розміру стягнення аліментів у 1/6 частини доходу, не надано довідку про доходи за останні 6 місяців чим самим не підтверджено нерегулярний дохід, тобто своїми діями відповідач бажає ухилитись від покладених обов'язків утримання дитини та сплати встановлених законодавством відсоткового розміру аліментів. 14.02.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що 07.10.2016 Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 2680. Також встановлено, що у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.12.2016, актовий запис № 4930. Встановлено, що дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідачем вказане не спростовано. Частина перша статті 181 СК України передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними». Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, враховуючи вимоги чинного законодавства та надані сторонами докази, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 26.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітнього [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене вище, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved