Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

01.07.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що 10.01.1987 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. 16.02.1999 року між нею та відповідачем шлюб розірвано. Від шлюбу має повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Син навчається і знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає на сина після настання повноліття, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. А тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення навчання сина, тобто до 30.06.2016 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивачка позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві та надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Надіслала суду копію довідки про навчання сина [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] сторони 16.02.1999 року розірвали шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] у позивачки та відповідача 01.07.1994 року народився син [PERSON]. Відповідно до довідки № 927 від 16.07.2015 року виданої Олевською міською радою на утриманні [PERSON] знаходиться син [PERSON]. Відповідно до довідки, форма № 17 за підписом ректора ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький ДПУ імені Григорія Сковороди» [PERSON] в 2015 році вступив на навчання до цього закладу і в даний час навчається на 5-му курсі факультету педагогіки і психології денної форми навчання, термін закінчення - липень 2016 року. Встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дитини, не надає добровільно належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон. Із положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати повнолітнього сина до завершення ним навчання, чим ставить його у складне матеріальне становище та порушує його право на достатній життєвий рівень, а тому аліменти на утримання повнолітнього сина повинні бути стягнуті з відповідача в судовому порядку .

Outcome: approved