Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що [INFO] помер її дідусь - [PERSON], який за життя склав заповіт, який був посвідчений 03.05.1994 року секретарем Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Цим заповітом він заповів усе належне йому на день смерті майно [PERSON], нині [PERSON]. Про наявність заповіту вона дізналась 12 травня 2011 року, коли отримала від Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області повідомлення про відкриття на її ім"я спадщини після смерті [PERSON] Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2012 року їй був наданий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті діда. Однак, оскількі відповідач утримувала правовстановлюючі документи на спадкове майно, вона не мала можливості належним чином оформити свої спадкові права. Після тривалих перемовин з відповідачем вона знов звернулась до нотаріальної контори, але 11 жовтня 2017 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,9142 гектарів, з кадастровим [NUMBER], у межах згідно з планом, яка розташована на території Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2017 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 січня 2018 року. Позивач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 03.05.1994 року секретарем Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області за реєстровим №24, [PERSON] заповів усе майно, яке буде належати йому на час смерті, [PERSON] (а.с.9). Згідно з копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 24 травня 2011 року Комунарською сільською радою Харківського району Харківської області, [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 13 серпня 2005 року Іванівською сільською радою Чугуївського району Харківської області, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і взяла прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.7). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2017 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів і з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області була витребувана спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] Як вбачається з копії спадкової справи, яка була надіслана Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області на виконання ухвали суду, [PERSON], [PERSON], [PERSON] 26.09.2008 року звернулись до нотаріальної контори з заявами про відмову у прийняття спадщини, яка залишилась після смерті їх батька - [PERSON] (а.с.30-32). 20 квітня 2011 року Іванівською сільською радою Чугуївського району Харківської області за №184 на адресу нотаріальної контори була направлена копії заповіту [PERSON] (а.с.48, 49). 05 грудня 2012 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті діда - [PERSON] (а.с.52, 54). У червні 2011 року позивач звернулась до Чугуївського районного суду Харківської області з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.55, 56). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 вересня 2012 року заява [PERSON] була задоволена і їй був наданий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті діда - [PERSON] (а.с.57-58). Після отримання рішення суду позивач повторно звернулась до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але 11.10.2017 року державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.6). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданої на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації Харківської області №95 від 06 березня 2003 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,9142 гектарів, з кадастровим [NUMBER], у межах згідно з планом, яка розташована на території Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-13). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 6,9142 гектарів, з кадастровим [NUMBER], у межах згідно з планом, яка розташована на території Іванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті діда - [PERSON], який помер [INFO], звернувшись до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved