Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У березні 2017 року орган опіки та піклування Іванівської міської ради Покровського району Донецької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області, Новожеланівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 39 Донецької обласної ради. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є інвалідом П групи за загальним захворюванням. Мати дівчаток [PERSON] померла [INFO]. Відповідач не має умов для проживання з ним малолітніх дітей. На теперішній час діти проживають в родині своєї баби [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] відвідує дитячий садок «Зірочка» з 06.07.2015р., а [PERSON] навчається у 3 класі Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 з 01.09.2016р. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Красноармійської райдержадміністрації 27 лютого 2017 року відбувся розгляд матеріалів стосовно доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Комісією було встановлено, що батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Комісією рекомендовано надати до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. На підставі наведеного позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на їх утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. В судовому засіданні представник позивача Дика О.В. збільшила позовні вимоги: просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, перераховуючи їх на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України. В обґрунтування позовних вимог пояснила, що з самого народження дівчата [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживали разом із своїми батьками [PERSON] та [PERSON] в с. Євгенівка Іванівської сільської ради. Відповідач любив та турбувався життям дівчаток, створював їм належні умови для виховання та зростання. Але у зв'язку з тим, щ в с. Євгенівка немає дошкільних та шкільних установ мати дівчат [PERSON] для влаштування їх, а також своїх інших двох старших дітей виїхала в с. Желанне Покровського району, де разом із дітьми стала проживати у своєї матері [PERSON] Батько дітей [PERSON] відвідував дружину з дітьми, допомагав їм матеріально. [INFO] [PERSON] померла. З того часу діти залишились проживати разом із бабою, де продовжують відвідувати Новожеланівську спеціальну загальноосвітню школа-інтернат № 39 та дитячий садок «Зірочка». Представник позивача вважає, що не дивлячись на те, що відповідач позитивно характеризується за місцем проживання, веде спокійне, тихе життя, не зловживає спиртними напоями, є неконфліктною людиною, у зв'язку з тим, що у нього немає умов для проживання дітей, так як в селі відсутня школа, дитячий садок, будинок має маленьку площу, а сам він отримує маленьку пенсію за інвалідністю і не має транспортного засобу, щоб возити дівчат до іншого села для відвідування навчальних закладів, доцільно було б позбавити [PERSON] його батьківських прав відносно його дітей. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що від спільного проживання з [PERSON] має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Всі разом жили в будинку його батьків в с. Євгенівка. За три роки до смерті [PERSON] переїхала жити до своєї матері в смт Желанне, забравши із собою їх спільних дітей та двоє старших дітей, оскільки в їх селі не має шкіл та дитячих садків. Він залишився вдома, але кожного дня навідувався до них, возив молоко дітям та давав гроші співмешканці на утримання дітей в розмірі 600-700 грн. [INFO] [PERSON] померла. НА теперішній час діти живуть в м. Авдіївка зі своїм дядьком [PERSON]. Він має намір забрати дітей до себе, але в селі безлюдно, немає ніяких розваг, і діти відмовляються до нього їхати. У них добрі стосунки із дітьми, він 2-3 на місяць відвідує їх за місцем проживання їх баби, бачиться з ними на вулиці, за можливістю допомагає їм. Не дивлячись на те, що у нього дійсно маленька пенсія за інвалідністю, він на городі вирощує овочі, має у господарстві курів, а також отримує орендну плату від здачі в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Вважає, що підстав позбавляти його батьківських прав немає, він любить дітей, і діти також люблять його. Згоден сплачувати аліменти на їх утримання в розмірі, в якому просить позивач. Представник служби у справах дітей Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області Васильчук Т.В. пояснила, що після смерті [PERSON] до служби надійшло повідомлення про те, що діти залишились проживати самі. [PERSON] прибув до них за викликом і повідомив, що молодшу дівчинку треба водити до дитячого садка, погодився, що в такому випадку доцільно було б позбавити його батьківських прав відносно дітей, потім змінив свою думку. З моменту смерті своєї матері діти проживають разом із своєю бабою в с. Желанне, а на час канікул їх забрав до себе їх дядько в м. Авдіївка. За результатами розгляду матеріалів комісія з питань захисту прав дитини Красноармійської райдержадміністрації прийшла до висновку про те, що в інтересах дітей [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його дітей, так як навчальні заклади віддалені від місця проживання відповідача, відповідачем не створені місця для навчання дітей, а також доходу відповідача не достатньо для їх утримання. Представник Новожеланівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради Джебженяк К.В. пояснила, що у зазначеному навчальному закладі навчалось троє дітей [PERSON], в тому числі й [PERSON], цього року до школи вступила також й [PERSON] [PERSON] - охайна дівчинка, легко вступає у контакт. Матері дітей [PERSON] було важко утримувати дітей, тому діти на постійній основі знаходились у спецшколі, і забирала їх на канікули або для придбання речей для дітей, але постійно телефонувала і дізнавалась про стан дітей, цікавилась їх справами. Про батька дітей нічого невідомо. Ніхто не чув, щоб діти колись говорили про батька або просилися до нього. На теперішній час всі четверо дітей мешкають у свого батька в м. Авдіївка, який турбується про них, забезпечує їх матеріально і має намір оформити над ними опіку. Діти виглядають щасливими. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з огляду на наступне. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], виданих виконкомом Іванівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, їх батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.4, 5). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Желаннівської селищної ради Ясинуватського району Донецької області [INFO] (а.с.9). З довідки Новожеланівськоїспеціальна загальноосвітньої школи-інтернату № 39 Донецької обласної ради від 11.01.2017р. вбачається, що [PERSON], 2008р.н., дійсно навчається в 3 класі цього закладу з 01.09.2016р. по теперішній час (а.с.6). З довідки КО «Желаннівський дитячий садок «Зірочка» № 1 від 12.01.2017р. [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], і відвідує дитячий садок «Зірочка» з 06.07.2015р. по теперішній час (а.с.7). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.12), за актом обстеження матеріально-побутових умов від 5 січня 2017 року проживає один, є пенсіонером, ніде не працює, отримує пенсію в розмірі 1300 грн., є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, проживає у двокімнатному будинку своїх померлих батьків з пічним опаленням, в особистому господарстві худоби та птиці не утримує, має земельну ділянку для ведення сільського господарства площею 0,15 га та земельну ділянку площею 6,05 га, яку здає в оренду. У зв'язку з тим, що [PERSON] не має умов для проживання дітей (в селі немає школи та дитячого садка), сам є інвалідом 2 групи, - його доцільно позбавити батьківських прав (а.с.13). Згідно ч.ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися по здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Як зазначено у ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 164 СК України містить в собі вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2)ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною; 4)є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно п.15 постанови Пленуму Верхового Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007р. № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування Красноармійської районної державної адміністрації Донецької області від 03.03.2017р № 01-0154-33 позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є доцільним (а.с.15, 16). Суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], вважає його недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дітей з наступних підстав. Підставою для позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітніх дітей стала відсутність у нього належних умов для проживання та виховання (відсутність дошкільних та шкільних закладів у селі) та особа батька, який є інвалідом 2 групи, не працює і отримує маленьку пенсію. Відмовляючи в задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, суд виходить з того, що такі обставини як неналежна інфраструктура в селі (відсутність шкіл та дитячих садків), де мешкає відповідач, а також його вік та стан здоров'я не можуть бути підставою для позбавлення його батьківських прав, як такі, що входять до переліку підстав позбавлення батьківських прав, що міститься в законі. Таким чином, суд не враховується висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Будь-яких інших підстав для позбавлення відповідач батьківських прав позивачем приведено та доведено не було. Згідно ч.2 ст.164 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.164 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У зв'язку з тим, що у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав відмовлено, а доказів того, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, суду не надано, - в задоволенні позову в частині стягнення аліментів з відповідача необхідно відмовити. Відповідно до ст. ст. 150, 164, 166 СК України,

Outcome: dismissed